Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

31 січня 2018 року позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визначення порядку користування майном. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона є власником 95/216 домоволодіння, за адресою: вулиця Г.Хохлова, 23 в селі Машів Любомльського району Волинської області, а відповідач [PERSON] власником 121/216 майна. На даний час вони обидва проживають в спірному домоволодінні. Оскільки спільне з відповідачем користування вказаним домоволодінням, з огляду на неприязні відносини, є неможливим, з врахуванням розміру своєї частки просить виділити їй у користування кімнату №5, відповідачу кімнати №3,4, а решту кімнат згідно технічного паспорта та господарських споруд залишити у спільному користуванні. В судове засідання позивач не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказала, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду, будь-яких заяв чи клопотань не подавав. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Порядок здійснення права спільної часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, визначений у статті 358 ЦК України. З вищевказаної статті слідує, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співласниками, такий порядок користування може встановити суд. При встановленні порядку користування будинком кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина будинку з урахуванням його частки в праві спільної часткової власності на будинок. Разом із тим, виділені в користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 03.04.2013 року у справі за № 6-12цс-13. Як встановлено судом, між двома співвласниками домоволодіння, що знаходиться за адресою: вулиця Г.Хохлова, 23 в селі Машів Любомльського району Волинської області сторонами по справі, [PERSON] та [PERSON], виникають спори щодо його користування та вони не можуть дійти згоди щодо здійснення повноважень по володінню і користуванню цим спільним майном. Враховуючи неприязні відносини, які склалися між сторонами, користування спірним домоволодінням без визначення порядку такого користування фактично є неможливим та може породжувати конфліктні ситуації. Аналізом доказів по справі встановлені наступні фактичні обставини. Як вбачається із технічного паспорта, житловий будинок, що знаходиться за адресою: вулиця Г.Хохлова, 23 в селі Машів Любомльського району Волинської області містить три житлові кімнати різних розмірів: №1-4 - площею 17,2 кв.м., №1-5 14,7 кв.м. та №1-3 - 11,8 кв.м. Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 27.11.2015 року, яке набрало законної сили 05.01.2016 року, встановлено порядок користування спірним домоволодінням: позивачу виділено кімнату 1-4, відповідачці кімнату 1-3. Кухню, коридор, веранду та кладову, а також господарські будівлі залишено в спільному користуванні. Кімнатою 1-5 на той час користувався [PERSON] Заявлені в його інтересах вимоги були залишені без розгляду через відсутність спору щодо користування житлом і судовим рішенням доля кімнати не вирішувалась. При цьому порядок користування судовим рішенням встановлено з огляду на частки власників у майні: у [PERSON] 17/36, у [PERSON] 19/54, у [PERSON] 19/108. Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно доводиться та обставина, що на даний час частки співвласників вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами змінилися у результаті спадкування, останні становлять: [PERSON] 121/216, [PERSON] 95/216. Таким чином, через зміну розміру часток, рішення Любомльського районного суду від 27.11.2015 року вичерпало свою дію і не може враховуватись в якості основи для встановлення такого порядку в цьому позові. З технічного паспорта вбачається, що кожна житлова кімната має окремий вхід. Разом з тим, вищевказаним рішенням суду було встановлено, що у кімнату 1-5 заходять виключно з кухні 1-6, а дверима між кімнатами 1-4 та 1-5 ніхто не користується. Таким чином, враховуючи те, що спірний будинок складається з трьох житлових кімнат, які мають самостійні входи, а також зважаючи на частки співвласників, суд вважає за можливе визначити порядок користування спірним домоволодінням за запропонованим позивачем порядком користування, за яким [PERSON], виділяється житлова кімната №5, а [PERSON] відповідно №№3,4. Інші приміщення будинку та господарські споруди, в межах заявлених позовних вимог, слід залишити у спільному користуванні. На думку суду, такий порядок користування спільним житловим будинком найбільше враховує баланс інтересів кожного зі співвласників. На підставі ст.ст.133, 137, 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останньою судові витрати у виді: судового збору в сумі 704,80 грн., що підтверджується банківською квитанцією та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн., що підтверджуються: договором про надання правової допомоги від 25.01.2018 року з додатком до нього за №1, актом прийому-передачі виконаних робіт від 30.01.2018 року наданих послуг, відповідною квитанцією.

Outcome: approved