overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

4 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 24 лютого 2001 року, посилаючись на те, що спільне життя з останнім не склалося, шлюбно-сімейні відносини фактично припинилися і збереження шлюбу суперечить її інтересам. В судове засідання позивач не з'явилася, подавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач, який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання також не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Судом встановлено, що 24 лютого 2001 року виконавчим комітетом Вільшанської сільської ради Дзержинського району Житомирської області актовим записом № 2 було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем. Частиною 2 статті 112 Сімейного кодексу України (далі СК України), суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Відповідач проти доводів позивача щодо фактичного припинення сімейних відносин з останньою та необхідності розірвання шлюбу не заперечив, а тому суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову. Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

4 лютого 2016 року [PERSON]Р.(далі - заявник) звернулася до суду з указаною заявою про встановлення факту родинних відносин. Зазначила, що 20 березня 2007 року у с. Конатківці Шаргородського району Вінницької області померла її мати [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається, зокрема із земельної ділянки та майнового паю. Заявник, бажаючи оформити спадщину після смерті матері, оскільки є спадкоємцем за законом, звернулася до нотаріальної контори з відповідною заявою, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у звязку з відсутністю документів, які б підтверджували родинні відносини між нею та її матірю [PERSON], оскільки в її свідоцтві про народженні відомості про батьків відсутні. Просить установити факт родинних відносин між нею та [PERSON], а саме, що [PERSON], яка померла 20 березня 2007 року, була її рідною матірю. У судовому засіданні заявник заяву підтримала, просила її задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені у ній. Представник заінтересованої особи - Конатковецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області у судове засідання не зявився, проте від Конатковецького сільського голови [PERSON] до суду надійшла заява, в якій він просить справу розглянути без участі представника сільської ради; щодо задоволення заяви не заперечує. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи із такого. Судом установлено, що факт родинних відносин між заявником та [PERSON]підтверджується поясненнями заявника та письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні, а саме: копією паспорта заявника АА № 645422 (а.с. 4), свідоцтвом про смерть [PERSON] Серія І-АМ № 072115 (а.с. 6), свідоцтвом про народження заявника [PERSON] І-АМ № 324764 (а.с. 8); висновком про поновлення актового запису цивільного стану (а.с.9); свідоцтвом про шлюб заявника [PERSON] І-АМ № 170177 (а.с. 10); довідкою Виконавчого комітету Конатковецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 21.09.2015 № 606 (а.с. 11); копіями погосподарських книг за 1991-1995 роки, 1996-2000 роки (а.с.12-13, 14-15); заявами [PERSON] та [PERSON] (а.с. 20-21). Оцінюючи вище викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON], яка померла 20 березня 2007 року, була рідною матірю заявника у справі [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку Серія ВН № 064703 (а.с. 16) та копією свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) Серія ВІ ХХVІ № 023315 (а.с.17). Заявник бажає оформити спадщину після смерті матері, проте зробити цього не може, оскільки через не підтвердження їх родинних відносин. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Установлення цього факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє їй реалізувати своє право на оформлення спадщини. Тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

4 лютого 2016 року позивач звернувся з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 24.04.2013 року відповідач [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 6110 грн. 77 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, зобовязання перед банком не виконав, внаслідок чого станом на 10.11.2015 року виникла заборгованість в сумі 13136 грн. 43 коп. З даної суми 6110,78 грн. - заборгованість за кредитом, 1580,31 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3177,59 грн. - заборгованість за комісією, 2267,75 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Просить стягнути з відповідача названу суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, просить розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання вдруге не зявився, хоча своєчасно був повідомлений про місце, дату і час розгляду справи судовою повісткою, надісланою рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням по зареєстрованому місцю проживання. Про причину неявки суд не повідомив. Клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Відповідно до Генеральної угоди 24 квітня 2013 року [PERSON] дав згоду на укладення кредитного договору № 5211537310025981 від 24.04.2013 року на отримання кредитних засобів (а.с. 8). Згідно з п. п. 1.1.2, 1.1.3, 1.2.2, 1.2.3, 2.1, 2.5 Генеральної угоди про реструктуризацію і приєднання до умов і правил надання продукта кредитних карт заборгованість по договору 1 з дати підписання генеральної угоди складає 5 906,48 грн., договору 2 - 645,3 грн., дата кінцевого погашення заборгованості 30 квітня 2014 року; банк надає терміновий кредит в сумі 6110,78 на строк 12 місяців шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 0,833% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту; клієнт зобов'язаний повернути суму кредиту, процентів, винагороди згідно Генеральній угоді (а. с. 8). Відповідно до розрахунку заборгованість за договором станом на 10.11.2015 року становить 13136,43 грн. (а.с. 6). Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи, що відповідач порушив умови Генеральної угоди, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті кредиту, відсотків та комісії, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

4 лютого 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 21 вересня 2007 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просила їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, позивачка надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі. Суд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 21 вересня 2007 року Воскресенською селищною радою Жовтневого району Миколаївської області між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 25. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки було змінено з [PERSON] на [PERSON]. За час шлюбу в них народилась донька - [PERSON], [INFO]. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та їх дитини, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

4 лютого 2016 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, згідно з яким просила стягнути з [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини всіх його заробітків (доходів) щомісячно на утримання їх дочки - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, оскільки відповідач, який є її батьком, не надає матеріальної допомоги на утримання дочки, хоча зобов'язаний це робити. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позову з тих підстав, що у нього не має в теперішній час роботи і до того ж позивачка не дає йому брати участі у вихованні дочки. В зв'язку з цим просили визначити батьку дні участі у вихованні дочки, розподіливши судові витрати між сторонами порівну. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, від якого в них є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Їх шлюб не розірвано, хоча в теперішній час вони фактично проживають окремо, а їх неповнолітня дочка проживає з матір'ю. Частина 3 ст. 181 та ч. 1 ст. 183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються в частині від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи обов'язок батька утримувати свою дитину до її повноліття, передбачений ст. 180 СК України, вимоги ст. 182 СК України, в тому числі матеріальне становище дитини, стан її здоров'я, та стан здоров'я і матеріальне положення платника аліментів, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов'язаний та має можливість сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої дочки [PERSON] до досягнення нею повноліття в розмірі 1/4 частини всіх видів своїх заробітків (доходів) щомісячно, але розмір щомісячних аліментів не повинен бути меншим 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не приймає заперечення відповідача про відсутність постійної роботи як підставу для несплати аліментів, оскільки це не може бути підставою для невиконання батьківського обов'язку, передбаченого ст. 180 СК України. Його посилання на необхідність визначення днів участі у вихованні дочки суд не розглядає, скільки це не є предметом заявленого позову, що не позбавляє відповідача з цього приводу подати окремий позов у встановленому порядку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду в частині сплати аліментів за один місяць. Згідно зі ст. 88 ЦПК України та ст. 4, 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. Його посилання про необхідність розподілу судового збору між сторонами порівну суд не приймає, оскільки вони не мають під собою законного обґрунтування. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

4 серпня 2005 року померла тітка позивачки [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 1,62 га, розташовану в адміністративних межах Плескачівської сільської ради Смілянського району Черкаської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №077086. Спадкоємців першої та другої черги після смерті [PERSON] немає. Позивачка є спадкоємицею третьої черги, яка спадщину прийняла, скільки на день її смерті проживала разом із нею, здійснювала за нею догляд, а після смерті поховала. Посилаючись на зазначені обставини в те, що оформити спадкову земельну ділянку в позасудовому порядку вона не може, позивачка звернулася до суду із позовом до Плескачівської сільської ради про визнання за нею права власності на спадкову земельну ділянку. Представник відповідача позов визнав повністю, про що вказав у своїй письмовій заяві. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Із довідки Плескачівської сільської ради Смілянського району вбачається, що [PERSON] до дня смерті своєї тітки [PERSON], яка померла 04 серпня 2005 року, проживала разом із нею, здійснювала за нею догляд в с. Плескачівка Смілянського району, по вулиці Бондаренків, 79. Із письмового розяснення, наданого [PERSON] завідувачем Смілянської державної нотаріальної контори №439 від 03 червня 2016 року вбачається, що видати свідоцтво про право власності за відсутності оригіналу правовстановлюючого документа на спадкову земельну ділянку після смерті [PERSON] нотаріус не може, в зв'язку із чим порекомендувала їй звернутися до суду. Оскільки позивачка своєчасно прийняла спадщину після смерті тітки [PERSON], але не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку, суд вважає за необхідне визнати за нею право власності на це спадкове майно. На підставі наведеного, ст.ст. 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

4 серпня 2010 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, в якій вказувала, що після смерті 12 грудня 2009 року її чоловіка [PERSON] відкрилася спадщина, але після звернення до нотаріуса для оформлення спадщини виявилося, що в свідоцтві про одруження її прізвище вказано як «Цуканов». Посилаючись на те, що зазначена обставина позбавляє її можливості прийняти спадщину, а в адміністративному порядку виправити зазначені помилки неможливо, тому заявниця просила суд встановити факт належності їй правовстановлюючого документа - свідоцтва серії 1-ОЛ № 257464 про укладення шлюбу з [PERSON]. В судовому засіданні заявниця свою заяву підтримала повністю та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином, надав суду листа, в якому просить розглядати справу без його участі. Заслухавши пояснення заявниці, показання свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. 12 грудня 2009 року помер [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина на нерухоме та рухоме майно, яке йому належало на час відкриття спадщини.. Заявниця як жінка спадкодавця та спадкоємиця першої черги звернулая до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав, однак їй було відмовлено в реалізації свого права, оскільки в свідоцтві про укладення шлюбу з померлим її прізвище зазначено як «Цуканов», а не «Цуканова». Дійсно, в свідоцтві про укладення шлюбу серії І-ОЛ №257464, виданого 17 серпня 1972 року зазначено, що 17 серпня 1972 року з [PERSON] уклала шлюб громадянка [PERSON], [INFO], якій після цього присвоєно прізвище «Цуканова». Однак в цьому свідоцтві вона записана як «Цуканов» В той же час, на підтвердження того, що саме заявниця уклала шлюб зі спадкодавцем є її паспорт серії ЕО № 772894, виданий Первомайським МВ УМВС України в Миколаївській області 22 грудня 1999 року, в якому її прізвище записано як «Цуканова» і в паспорті є відмітка, що 17 серпня 1972 року вона уклала шлюб з [PERSON] Також в свідоцтві про народження серії І-ФП № 353855 на імя [PERSON] (дочки заявниці) прізвище матері вказано як «Цуканова Ольга Миколаївна». Свідки в судовому засіданні підтвердили, що знають заявницю за прізвищем «Цуканова» і в усіх офіційних документах вона вказувалася за цим прізвищем. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні знайшло своє підтвердження факт належності [PERSON] свідоцтва про укладення шлюбу з [PERSON]. Тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

4 серпня 2010 року [PERSON] предявила в суд позов до [PERSON], в якому просить постановити рішення про розірвання шлюбу, що був зареєстрований між ними 17 жовтня 2002 року в Озернянській сільській раді Зборівського району Тернопільської області. В обгрунтування своїх вимог зазначала, що від даного шлюбу вони мають двоє малолітніх дітей, однак подружнє життя з відповідачем не склалося з тих причин, що він став зловживати спиртними напоями, грати в азартні ігри, не ночувати вдома тощо. Така поведінка відповідача призвела до того, що в квітні 2010 року вони припинили подружні відносини, ведення сумісного господарства та стали проживати окремо. Оскільки шлюб носить формальний характер, вона вирішила звернутись в суд. В попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, зіславшись на обставини, які викладені в позовній заяві, та додатково пояснила, що вона наполягає на розірванні шлюбу та збереження сімї вважає неможливим. Відповідач [PERSON] у попередньому судовому засіданні позов визнав та пояснив, що вони дійсно з дружиною тривалий час не ведуть спільного господарства та примирення між ними також вважає неможливим. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. З початку квітня 2010 року вони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, проживають окремо та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Враховуючи матеріальне становище сторін, долю вини кожного в розпаді сімї, суд приходить до висновку, що витрати при реєстрації розірвання шлюбу у відділі РАЦС слід покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

4 серпня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до закінчення ним навчання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач добровільно свій обов'язок по утриманню його не виконує. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги змінив, просив стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково і просив суд стягувати з нього аліменти в розмірі 600 грн., оскільки на його утриманні перебуває неповнолітня дитина, тому не має змоги сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO], який навчається на ІІ-му курсі денної форми навчання у Вінницькому торговельно-економічному інституту, але добровільно свого законного обов'язку по утриманню свого повнолітнього сина не виконує. Дані правовідносини регулюються ст.ст.182, 199 ч.1, 200 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких продовження навчання повнолітніми дітьми і наявність у зв'язку з цим потреби в матеріальній допомозі, зобов'зує батьків утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за наявності можливості надавати матеріальну допомогу; при ухилянні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду, зокрема, у визначеній судом твердій грошовій сумі, при цьому враховується можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми. Оскільки, відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обов'язку по утриманню повнолітнього сина, який навчається на ІІ-му курсі денної форми навчання у Вінницькому торговельно-економічному інституту і потребує у зв'язку з цим щомісячних витрат, чим порушує його права, то з нього потрібно щомісячно стягувати на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі, яку суд визначає з урахуванням майнового стану відповідача, перебуванням на його утриманні неповнолітньої дитини, а також виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості, в розмірі 600 грн. в примусовому порядку до закінчення ним навчання. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

4 серпня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] померла його баба [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина у виді земельної ділянки, яку успадкував його батько [PERSON], який помер [INFO], але за життя не отримав Свідоцтва про право на спадщину за відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок. У встановлений законом шестимісячний строк він подав заяву до нотаріальної контори для оформлення спадщини, однак йому було відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину, тому що державний акт на право власності на земельну ділянку був виданий не уповноваженою на те особою. Позивач в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте подав до суду повідомлення про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. З'ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: - ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO], відкрилась спадщина у виді Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, яку [PERSON], як єдиний спадкоємиць має намір успадкувати за законом, то з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за ним право власності на Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, серії І-ВН № 000872, виданий 18.03.2002 року Дзюньківською сільською радою Погребищенського району Вінницької області.

Outcome: approved