Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

7 жовтня 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позов мотивований тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно. [PERSON] за життя склала заповіт, згідно з яким усе своє майно заповіла їй. Після смерті матері вона виїхала за межі України, де з об`єктивних причин перебувала понад шість місяців, тому у встановлений законом строк нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті матері не подавала. Вказуючи, що зазначена причина є поважною причиною пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини, просила визначити їй додатковий строк три місяці для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . У підготовче засідання позивач не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує з викладених у ньому підстав, просить його задовольнити та розглядати справу без її участі (а.с. 31). Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за її відсутності (а.с. 28). Представник відповідача Мокрецької сільської ради Турійського району Волинської області у підготовче засідання не з`явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений, подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за його відсутності (а.с. 33). Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої статті 206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За встановленими законом правилами здійснення права на спадкування право на спадщину виникає у день її відкриття, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1223, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною першою статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до часини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 Цивільного кодексу України). За змістом наведених норм матеріального права право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і для реалізації цього права закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а правила частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України можуть бути застосовані лише у випадку, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] і після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно (а.с. 6). Відповідно до довідки Мокрецької сільської ради Турійського району Волинської області № 551 від 24 вересня 2020 року, що видана на підставі записів у погосподарській книзі по селу Мокрець (особовий рахунок № 0094-1), [PERSON] на день смерті була зареєстрована за адресою: село Мокрець Турійського району Волинської області, та проживала одна (а.с. 11). Чоловік спадкодавця [PERSON] помер [INFO] (а.с. 9). Родинні відносини між спадкодавцем [PERSON] та позивачем підтверджуються свідоцтвом про народження, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, з яких видно, що позивач народилася [INFO] , її матір`ю є [PERSON] , після одруження змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 7, 8). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений Мокрецькою сільською радою Турійського району Волинської області 7 травня 2014 року №17, згідно з яким усе своє майно заповіла дочці [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Заповіт не змінювався і є чинним, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с. 27). Аналіз наведених обставин справи дає підстави для висновку, що позивач є спадкоємцем за заповітом. На час смерті спадкодавець проживала одна, а тому для прийняття спадщини після її смерті відповідно до вимог статей 1269, 1270 ЦК України спадкоємці у шестимісячний строк зобов`язані були подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (а.с. 26). Приватний нотаріус 24 вересня 2020 року відмовив позивачу в оформленні спадкових прав у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 15). Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Звертаючись до суду із цим позовом, позивач покликалася на те, що причиною пропуску строку для прийняття спадщини є її перебування за межами України у період визначеного законом шестимісячного строку для прийняття спадщини, що підтверджується відмітками у її паспорті для виїзду за кордон, з якого видно, що вона повернулася в Україну 17 вересня 2020 року (а.с. 14), у зв`язку з чим з об`єктивних причин не подала у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини після смерті матері. Аналіз наведених причин пропуску строку для прийняття спадщини та обставин справи в їх сукупності дає підстави для визнання таких причин в контексті положень частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України поважними, оскільки вони об`єктивно унеможливили подання позивачем нотаріусу заяви про прийняття спадщини за місцем її відкриття та реалізацію нею передбаченого і гарантованого законом права на спадкування в межах встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17. За таких обставин справи, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, період пропуску строку для подання заяви є незначним, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом правових підстав для задоволення позову і визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] - три місяці після набрання рішенням законної сили, який є достатнім для подання позивачем нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 420 грн 40 коп.; стягнути з відповідачів в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, - по 210 грн 20 коп. з кожного. На підставі викладеного, статей 1216, 1217, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України та

Outcome: approved