overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

8 червня 2012 року Дзержинський районний суд міста Харкова ухвалив рішення по цій справі - позов [PERSON] до [PERSON], Харківської міської ради та третьої особи КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» про визнання права спільної часткової власності, скасування свідоцтва про право власності - залишити без задоволення. 16 вересня 2013 року Дзержинський районний суд міста Харкова виніс ухвалу про скасування заходів забезпечення позову наступного змісту: Заяву представника позивача про скасування заходів забезпечення - задовольнити. Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою по цій справі від 17 березня 2011 року в порядку забезпечення позову - заборонити вчиняти певні дії, а саме заборонити купівлю-продаж, дарування, обмін, заставу, передачу в оренду, а також іншу оплатну чи безоплатну передачу права власності, володіння, користування та розпорядження на нежитлові приміщення [ADDRESS], які належать на праві власності позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON], та заборонити укладення будь-яких договорів, спрямованих на зміну цільового призначення вказаних приміщень - скасувати. До суду надійшла заява представника позивача про виправлення описки у вказаній ухвалі, оскільки в ухвалі не вказаний номер обтяження 10998449 та контрольна сума 85А2БЕДА0В об'єкту нерухомості, стосовно якого суд скасував заходи забезпечення позову. Сторони в судове засідання не з'явились. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що дійсно в ухвалі Дзержинського районного суду міста Харкова від 16 вересня 2013 року про скасування заходів забезпечення позову не вказаний реєстраційний номер обтяження 10998449 та контрольна сума 85А2БЕДА0В об'єкту нерухомості, стосовно якого суд скасував заходи забезпечення позову, як видно з Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с.102) зазначені номер обтяження 10998449 та контрольна сума 85А2БЕДА0В, а тому описка підлягає виправленню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

8 червня 2015 року в судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про витребування доказів по цій справі, а саме просить суд витребувати з ГУМВС України в Харківській області та ГУ ДМС України в Харківській області інформацію стосовно відповідача [PERSON], [INFO] який раніше проживав в [ADDRESS]. Суд, заслухавши думку представника позивача та позивача [PERSON] дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. У відповідності до ч.1 ст. 137 ЦПК України - у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі. Представник відповідача заявив це клопотання після початку розгляду справи по суті, а тому клопотання не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

8 червня 2015 року заявниця звернулась до суду із зазначеною заявою, в якій просила встановити факт належності їй державного акту серії II-МК № 029342 про право приватної власності на землю, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Пересадівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. Вказувала, що при написанні її прізвища в зазначеному державному акті відбулася помилка: замість Юр`їва зазначено Юр`єва. Посилаючись на те, що в адміністративному порядку вона не може встановити та підтвердити факт належності документа, тому просила підтвердити це в судовому порядку. Розгляд справи було проведено без участі заявниці, її представника та представників заінтересованих осіб. Дослідивши матеріали цивільної справи суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до паспорту заявниці серії ЕО № 298590, виданого 6 березня 1997 року Жовтневим РВ УМВС України в Миколаївській області, її прізвище Юр`їва. Заявниця отримала у приватну власність земельну ділянку, площею 3,89 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі розпорядження Жовтневої райдержадміністрації № 269-р від 19 квітня 2002 року. На підтвердження права власності їй був виданий 23 травня 2002 року державний акт серії II-МК № 029342. В той же час в ньому її прізвище було записано з помилкою: замість «Юр`їва» зазначено «Юр`єва» Між тим співпадання інформації про заявницю (прізвище, ім`я, місце проживання та ін.) в державному акті з інформацією в інших документах на її ім'я (паспорті, пенсійному посвідченні тощо) вказують, що державний акт оформлений саме на неї. Встановлення факту належності документу необхідно заявниці для отримання можливості належним чином володіти та користуватися своєю земельною ділянкою. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

8 червня 2015 року заявниця звернулась до суду із зазначеною заявою, в якій просила встановити факт належності їй державного акту серії Р4 № 090535 про право приватної власності на землю, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Пересадівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. Вказувала, що при написанні її ім`я в зазначеному державному акті відбулася помилка: замість Ємілія зазначено Емілія. Посилаючись на те, що в адміністративному порядку вона не може встановити та підтвердити факт належності документа, тому просила підтвердити це в судовому порядку. Розгляд справи було проведено без участі заявниці, її представника та представників заінтересованих осіб. Дослідивши матеріали цивільної справи суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до паспорту заявниці серії ЕО № 445260, виданого 1 грудня 1997 року Жовтневим РВ УМВС України в Миколаївській області, її ім`я Ємілія. Заявниця отримала у приватну власність земельну ділянку, площею 3,97 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі розпорядження Жовтневої райдержадміністрації № 269-р від 19 квітня 2002 року. На підтвердження права власності їй був виданий 23 травня 2002 року державний акт серії Р4 № 090535. В той же час в ньому її ім`я було записано з помилкою: замість «Ємілія» зазначено «Емілія» Між тим співпадання інформації про заявницю (прізвище, ім`я, місце проживання та ін.) в державному акті з інформацією в інших документах на її ім'я (паспорті, пенсійному посвідченні тощо) вказують, що державний акт оформлений саме на неї. Встановлення факту належності документу необхідно заявниці для отримання можливості належним чином володіти та користуватися своєю земельною ділянкою. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

8 червня 2015 року заявниця звернулась до суду із зазначеною заявою, в якій просила встановити факт належності їй державного акту серії Р4 № 090638 про право приватної власності на землю, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Пересадівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. Вказувала, що при написанні її прізвища в зазначеному державному акті відбулася помилка: замість Белевят зазначено Белев`ят. Посилаючись на те, що в адміністративному порядку вона не може встановити та підтвердити факт належності документа, тому просила підтвердити це в судовому порядку. Розгляд справи було проведено без участі заявниці, її представника та представників заінтересованих осіб. Дослідивши матеріали цивільної справи суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до паспорту заявниці серії ЕО № 514903, виданого 6 квітня 1998 року Жовтневим РВ УМВС України в Миколаївській області, її прізвище [PERSON]. Заявниця отримала у приватну власність земельну ділянку, площею 3,90 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі розпорядження Жовтневої райдержадміністрації № 269-р від 19 квітня 2002 року. На підтвердження права власності їй був виданий 23 травня 2002 року державний акт серії Р4 № 090638. В той же час в ньому її прізвище було записано з помилкою: замість «Белевят» зазначено «Белев`ят» Між тим співпадання інформації про заявницю (прізвище, ім`я, місце проживання та ін.) в державному акті з інформацією в інших документах на її ім'я (паспорті, витягу з Державного земельного кадастру тощо) вказують, що державний акт оформлений саме на неї. Встановлення факту належності документу необхідно заявниці для отримання можливості належним чином володіти та користуватися своєю земельною ділянкою. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

8 червня 2015 року позивач звернувся до суду з указаною заявою, в якій прохав визнати відумерлою спадщину, що залишилася після смерті [PERSON], який помер 9 жовтня 2010 року, і складається з квартири [ADDRESS], що належала йому на підставі свідоцтва про право власності на житло, загальною площею 16, 1 кв. м., та передати її у власність територіальної громади м. Ромни в особі [PERSON] міської ради. В судовому засіданні представник [PERSON] міської ради [PERSON] заяву підтримала. Від заінтересованої особи - відділу державної РАЦС по місту [PERSON] до суду надійшов лист з проханням розглянути справу у відсутності представника, заперечень проти задоволення заяви не мають. Представники заінтересованих осіб - КП «Роменське МБТІ» та [PERSON] міської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявилися, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи, заперечень проти заявлених вимог не надали. Заслухавши пояснення представника заявника та дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення заяви. Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що 9 жовтня 2010 року помер [PERSON], який мешкав в м. Ромни по вул. Коржівська, 8/5, що підтверджується актовим записом про його смерть № 584 від 11.10.2010 року (а. с. 38). Померлому [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 25.05.2010 року, виданим органом приватизації виконкому [PERSON] міської ради та зареєстрованим в реєстровій книзі № 37 за реєстром № 9692 (а. с. 10). Згідно з витягом із протоколу № 5 засідання громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті [PERSON] міської ради від 12.05.2015 року на засіданні було ухвалено вивчити питання щодо можливості прийняття у комунальну власність міста зазначеного вище приватизованого житла, про що підготувати заяву до суду, оскільки після смерті [PERSON] до ПП «Марс» з приводу квартири ніхто зі спадкоємців не звертався. Житло в звязку з відсутністю власників псується та стає непридатним для проживання (а.с. 7). З відповідей від 15.05.2015 року № 652/01-16 і від 18.06.2015 року № 801/01-09 [PERSON] міської державної нотаріальної вбачається, що після смерті [PERSON] спадкоємців не встановлено, як не встановлено і наявність заведеної спадкової справи (а.с. 13, 32). За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

8 червня 2015 року позивач звернулась з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач надає недостатню допомогу на утримання дітей, вони фактично знаходяться на її утриманні. Подружнє життя у них не склалося, у зв'язку із чим вона звернулась до суду із заявою про розірвання шлюбу. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Відповідач не працює, однак є працездатним, тому має можливість сплачувати аліменти. Просить стягнути з нього аліменти в розмірі 700 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги із підстав, зазначених у позовній заяві. Просить стягнути аліменти в такому розмірі, так як відповідач працює і може їх сплатити. Відповідач позов визнав. Відповідно до свідоцтв про народження дітей відповідає є їх батьком (а.с. 5,6). Діти проживають з матір'ю (а.с.7). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що діти потребують матеріальної допомоги, позивач самостійно неспроможна забезпечити їх належним чином, відповідач є працездатною особою, на утриманні інших осіб не має, суд вважає, що він може сплачувати аліменти на дітей, а отже позов слід задовольнити. Згідно із ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

8 червня 2015 року позивач звернулася з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що подружнє життя не склалося через те, що у них різні характери, погляди на взаємообов'язки та поведінку подружжя, що призводить до серйозних непорозумінь при вирішенні сімейних проблем. Чоловік зловживає спиртними напоями і на грунті пияцтва влаштовує скандали, мали місце нанесення побоїв, що вкрай негативно впливає на психологічний стан сім'ї. Вважає, що за таких обставин збереження сімї неможливе. Просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві і пояснила, що миритися з відповідачем не бажає. Він вигнав її з дітьми з дому, в даний час вони проживають окремо. Просить не надавати терміну для примирення. Відповідач позов визнав та пояснив, що оскільки цього бажає позивач, погоджується на розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, від якого є двоє дітей, що підтверджується відповідними свідоцтвами (а.с. 3, 5-7). Подружнє життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння. Позивач просить не надавати терміну на примирення. Вжиті судом заходи до примирення подружжя позитивних наслідків не дали. Вищенаведені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Визнання відповідачем позову відповідає закону, не порушує нічиїх прав, свобод та інтересів інших осіб, а тому визнання позову необхідно прийняти і ухвалити рішення про задоволення позову відповідно до ст. 174 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

8 червня 2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що шлюб між ними зареєстровано 3 червня 2011 року. Від спільного проживання 27 лютого 2012 року в них народилась донька Мілана, а тому просить суд стягувати на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 3000 грн. щомісячно, посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги не надає. В подальшому [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя у них не склалося через несумісність характерів, що призводить до частих суперечок між ними. Спільне господарство сторони не ведуть. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 6 липня 2017 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. В судовому засіданні позивач-відповідач позовні вимоги за первісним та зустрічними позовами підтримала. В судовому засіданні відповідач-позивач вимоги зустрічного позову підтримав, а проти вимог первісного позову заперечує, посилаючись на великий розмір аліментів. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Так, відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як з'ясовано судом, відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. На даний час працює інженером програмістом в Хмельницькій міській лікарні. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки Мілани, [INFO], в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 8 червня 2017 року і до її повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Крім того, судом об'єктивно встановлено, що між сторонами шлюбні відносини існують формально, оскільки вони разом не проживають. Спільне життя у них не склалося через несумісність характерів, що призводить до частих суперечок між ними. Спільне господарство сторони не ведуть. Наданий судом строк для примирення істотних наслідків не дав. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалася і не може бути збережена.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

8 червня 2021 року [PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що 7 вересня 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, від якого [INFO] у них народився син [PERSON] . Спільне життя у сторін не склалось через різні погляди на життя, несумісність характерів, що сприяло постійним непорозумінням. З початку квітня 2021 року сторони шлюбні відносини припинили та проживають окремо, тому позивач просила шлюб розірвати. Ухвалою від 11 червня 2021 року у справі було відкрито спрощене провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 7 вересня 2013 року сторони уклали шлюб (а.с.3). Від даного шлюбу сторони мають сина, [PERSON] , [INFO] (а. с. 6). Враховуючи викладене та приймаючи до уваги письмову заяву відповідача про визнання позову, на підставі ст. ст. 104, 105 СК України, в порядку ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, так як це буде суперечити інтересам позивача. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до\~ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. ст. 110, 112, 113, 114, 115 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

9.02.2017 року Новоград-Волинський міський центр зайнятості звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю, у якому просить стягнути з [PERSON] на користь центру зайнятості незаконно отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 6276,60 грн. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач був зареєстрований в Новоград-Волинському міському центрі зайнятості та отримав 27.04.2016 року статус безробітного. 04.05.2016 року [PERSON] розпочато виплату допомоги по безробіттю. З 2.09.2016 року відповідачу припинено виплату допомоги по безробіттю у звязку з невідвідуванням центру зайнятості більше 30 робочих днів та з 17.10.2016 року [PERSON] знято з обліку. При проведенні звірки з даними ПФУ виявлено, що [PERSON] в період перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітного, 8.07.2016 року заключив договір з ТОВ «Церсаніт Інвест» про надання послуг. У звязку з виявленими розбіжностями спеціалістом центру зайнятості 21.10.2016 року було здійснено розслідування страхового випадку, складено акт № 871 та встановлено, що [PERSON] в період перебування на обліку, як безробітного з 8.07.2016 року відповідно до договору ЦПХ № 156 з ТОВ «Церсаніт Інвест» виконував роботи щодо пакування компактів з підводом води, та не повідомив про обставини, що в пливають на умови виплати йому матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Своїми діями відповідач порушив норми чинного законодавства про зайнятість населення, у результаті чого незаконно отримав допомогу по безробіттю в сумі 6276,60 грн. Представник позивача у судове засідання не прибула, подала письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила справу розглянути без її присутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не прибув повторно, про час і місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову та клопотань про розгляд справи за його відсутності, чи про відкладення розгляду справи не подавав. За таких обставин,

Outcome: approved