Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

\~ 29 серпня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. За вказаною адресою зареєстрований також відповідач, який не мешкає там з грудня 2012 року, не сплачує комунальні послуги, не несе витрат по утриманню будинку. Просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 4 в будинку № 98 по вул. Путивльська в м. Глухові Сумської області. Відповідно до ч. 4\~ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до\~ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 05 вересня 2018 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Направила письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 31). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подав. Згідно ч. 4\~ст. 233 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Безпосередньо дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 18 вересня 2006 року є власником квартири № 4, що розташована за адресою6 Сумська область, м. Глухів, вул. Путивльська, 98 (96) (а.с. 4). Право власності також підтверджується довідкою витягом Глухівського БТІ від 18.09.2006 року (а.с. 5) та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 30). У вказаній квартирі з 21 серпня 2012 року зареєстрований [PERSON], що вбачається з копії будинкової книги (а.с. 7-11). Також у відповіді Глухівської міської ради від 30.08.18р. № 766/01-12, що надана на запит суду, місце реєстрації [PERSON] вказано [ADDRESS] (а.с. 19). Із довідки про склад сім'ї від 06.07.18р. № 2823 вбачається, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], її чоловік [PERSON] та син [PERSON] (а.с. 6). Із копій довідок квартального комітету за 14.10.13р., 12.08.15р., 06.07.18р. (а.с. 12-14) вбачається, що відповідач не проживає за місцем реєстрації щонайменше з 14 жовтня 2013 року. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 Цивільного кодексу України\~(далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або права та інтересу. Частиною першою\~статті 383 ЦК України\~та\~статтею 150 Житлового кодексу\~УРСР (далі \~ЖК УРСР) визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. У ч. 1\~ст. 156 ЖК УРСР\~вказано, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічні норми визначені у\~ст. 405 ЦК України. Відповідно до ч. 4\~ст. 156 ЖК України\~до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть спільне з ним господарство. Отже, користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим, згідно з ч. 1 ст. 34 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~ст. 405 ЦК України\~члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до\~ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Надані стороною позивача докази узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у їх достовірності, у своїй сукупності достатні для висновку про те, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації більше одного року без поважних причин, виходячи з чого її належить визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням за зазначеною адресою. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який позивач сплатила при поданні позовної заяви в сумі 704,80 грн. (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved