Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

30 листопада 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позивач позовні вимоги мотивує тим, що 24.07.2009 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського міського управління юстиції за актовим записом №486 було зареєстровано шлюб з відповідачкою. На даний час шлюб між ними не розірвано. За час перебування у шлюбі ними було придбано у власність автомобіль марки PEUGEOTмодель 107, державний номер [NUMBER]. Оскільки між позивачем та відповідачкою створилися неприязні стосунки, правовстановлюючі документи на вказаний автомобіль знаходились у відповідачки, та у позивача не було доступу до них, також у позивача немає доступу до майна, тому він позбавлений встановити його ціну на час подачі позову. Тому просить провести поділ спільного майна подружжя, а саме визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на ? частку автомобіль марки PEUGEOTмодель 107, державний номер [NUMBER] за кожним. Позивач до судового засідання не зявився, про час та дату розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила позов задовольнити , посилаючись на те, що автомобіль було придбано у шлюбі, тому є обєктом спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю. Суду пояснила, що на даний час шлюб між сторонами не розірвано, автомобіль було відчужено у шлюбі за взаємною згодою сторін, при цьому позивач був присутній при реалізації майна. У задоволенні позову просила відмовити повністю. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши представлені письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони уклали шлюб 24 липня 2009 року, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції за №486, згідно свідоцтва про шлюб серії І-ФП №953340. Шлюб між сторонами на даний час не розірвано. За час перебування у шлюбі, зокрема 24.10.2013 року сторонами було придбано автомобіль марки PEUGEOT модель 107, державний номер [NUMBER], який було зареєстровано за [PERSON], [INFO]. Відповідно до\~ст. 60 Сімейного кодексу України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1\~ст. 61 СК України). Згідно\~ст. 63 СК України\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у\~статті 69 СК України. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.ч. 1, 2\~ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2\~ст. 364 ЦК України). 25 серпня 2016 року автомобіль марки PEUGEOT модель 107, державний номер [NUMBER] згідно договору купівлі-продажу №484/2016/029080 був перереєстрований на гр.. [PERSON], [INFO], тобто не належить ні позивачу, ні відповідачу Згідно правового висновку Верховного суду України у справі за № 6-54цс17, Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.Разом з тим відсутність такої згоди сама по собі не може бути підставою для визнання договору, укладеного одним із подружжя без згоди другого з подружжя, недійсним. Пунктом 6 статті 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність. Відповідно до частини другої статті 369 ЦК України в разі вчинення одним зі співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. З аналізу зазначених норм закону у їх взаємозвязку Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що укладення одним з подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо суд установить, що той з подружжя, хто уклав договір щодо спільного майна, та третя особа контрагент за таким договором діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності і що той з подружжя, хто укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя. В задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю, оскільки автомобіль марки PEUGEOT модель 107, державний номер [NUMBER], який є предметом спору, був відчужений під час шлюбу і на даний час подружжю не належить, тобто не є спільним сумісним майном.

Outcome: dismissed