Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

30 листопада 2015 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступне. Позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від шлюбу, [PERSON] 01.11.2001 року народила дочку [PERSON], 20.08.2003 року - сина [PERSON]. На підставі рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 24.04.2008 року, справа № 2-253/08 з [PERSON] на користь позивачки стягнено аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу). Рішенням того ж суду, від 29.07.2015 року, місце дочки [PERSON] визначено з батьком [PERSON] і зменшено розмір утримуваних з нього аліментів на користь позивачки, визначений рішенням суду від 24.04.2008 року. На час звернення з позовом до суду, за виконавчим листом позивачка отримує аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини доходу [PERSON]. Останній проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Рішенням того ж суду від 24.11.2015 року з позивачки на користь відповідача на утримання дочки [PERSON] стягнено аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) . При цьому позивачка вважає, що аліменти на утримання сина [PERSON] повинні бути визначені в розмірі ? частини заробітку (доходу) . В цьому зв?язку позивачка просила змінити розмір аліментів, визначений рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 24.04.2008 року і стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини його заробітку (доходу) але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, до суду не з?явилася, подала заяву про слухання справи у її відсутність, просила шлюб розірвати. Відповідач у судове засідання не з?явився. Подав заяву про слухання справи у його відсутність, проти позову не заперечував. Враховуючи що розгляд справи відбувся у відсутність сторін відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, перевіривши надані сторонами докази, прийшов до наступного. Згідно з викладеними у позовній заяві обставинами, Позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від шлюбу, [PERSON] 01.11.2001 року народила дочку [PERSON], 20.08.2003 року - сина [PERSON]. На підставі рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 24.04.2008 року, справа № 2-253/08 з [PERSON] на користь позивачки стягнено аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу). Рішенням того ж суду, від 29.07.2015 року, місце дочки [PERSON] визначено з батьком [PERSON] і зменшено розмір утримуваних з нього аліментів на користь позивачки, визначений рішенням суду від 24.04.2008 року. На час звернення з позовом до суду, за виконавчим листом позивачка отримує аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини доходу [PERSON]. Останній проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Рішенням того ж суду від 24.11.2015 року з позивачки на користь відповідача на утримання дочки [PERSON] стягнено аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) . Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може бути ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Згідно з п. 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ?я сторін та враховуючи обов?язок кожної сторони довести ті обставини, на які посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Судом забезпечено усім учасникам можливість для реалізації їх прав для надання та витребування доказів, усі вони долучені до справи і досліджені. При аналізі доказів суд керується положеннями ст. 60 ЦПК України про те, що обовязки доказування і подання доказів покладається на сторони, і виходить лише із тих доказів, які надані ними під час розгляду справи. Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв?язок наявних у справі доказів в їх сукупності, суд дійшов до наступного. Чіткої фіксації «аліментної частки» від заробітку батьків дитини законодавством не встановлено. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному кодексі України. Відповідно до\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Ураховуючи рівність обов'язку обох батьків утримувати своїх дітей, достатність присудженої судом суми аліментів для задоволення розумних потреб дітей, суд вважає за необхідне позов задовольнити. У\~ст. 150 СК України\~визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 2\~ст. 183 СК України\~передбачено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Правовідносини, що виникли, регулюються ст. ст.\~180,\~182,\~183 СК України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; за рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу їх матері, батька; при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пленум Верховного Суду України у п. 17\~постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз'яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3\~ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження»\~він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно ч.1\~ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд, з урахуванням наведеного та приймаючи до уваги зміни матеріального та сімейного стану позивачки, вважає за необхідне позов задовольнити у повному обсязі. Відповідно до\~ст. 88 ч. 1 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved