Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

30 вересня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за договором позики у розмірі 54\~730 грн. та зобовязати відповідача повернути автомобіль ВАЗ 21093, 1998 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. У зв'язку зі смертю [PERSON] ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.09.2016 року позивача у справі було замінено на його правонаступників мати [PERSON] та неповнолітню доньку [PERSON] в інтересах якої діє [PERSON]. 05 грудня 2016 року позивачем [PERSON] було подано уточнену позовну заяву в якій вона просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за договором позики у розмірі 54\~730 грн. та зобовязати відповідача повернути автомобіль ВАЗ 21093, 1998 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. В обґрунтування уточнених вимог позивач посилається на те, 03.06.2013 року між її сином [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики у сумі 54\~730 грн., яку відповідач зобовязався повернути до 03.08.2014 року. Крім того, у червні 2013 року відповідач взяв у [PERSON] автомобіль ВАЗ 21093, 1998 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] на підставі довіреності. На теперішній час відповідач ухиляється від повернення суми боргу та від повернення автомобіля. [PERSON] вказує, що після смерті сина [PERSON] спадщину прийняла вона та неповнолітня дочка померлого [PERSON] Позивач вважає, що вона має право вимагати повернення суми позики та автомобіля, у зв'язку з чим і звернулась до суду з уточненим позовом. Представник позивача[PERSON] [PERSON], який діє на підставі довіреності від 21.11.2016 року, в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Законний представник неповнолітнього позивача [PERSON] [PERSON] в судове засідання також не зявилась, надала суду заяву, в якій вказала, що позовних вимог до [PERSON] вона не має, та просила суд розглядати справу за її відсутності. Відповідач по справі в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У звязку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечувала і представник позивача. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 03 червня 2013 року між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено Договір позики, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], зареєстровано в реєстрі №2523. (а.с. 4) Відповідно до п. 1 Договору [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв у позику суму у розмірі 54\~730 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Звертаючись 30.09.2014 р. до суду з позовною заявою [PERSON] посилався на невиконання позичальником умов договору позики. Однак, судом встановлено, що [PERSON] помер 02.08.2015 року. Під час судового засідання було зясовано, що спадкоємцями після померлого є його мати [PERSON] та його неповнолітня донька [PERSON]. (а.с. 94) Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). (ст. 1216 ЦК України) Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 514 ЦК України) За таких обставин всі права кредитора [PERSON] за Договором позики від 23.06.2013 р. перейшли до його спадкоємців [PERSON] та [PERSON] Законний представник неповнолітньої [PERSON] [PERSON] надала суду заяву, в якій вказала, що жодних вимог до відповідача вона не має. Отже, єдиними кредитором в результаті правонаступництва є позивач [PERSON] Пунктом 2 Договору позики передбачено, що сума грошей позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві готівкою в строк до 03.08.2014 року. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 19 грудня 2016 року представником позивача суду було надано оригінал Договору позики від 03.06.2013 року. (а.с. 125) Наявність оригіналу розписки в кредитора свідчить про існування невиконаного зобовязання. (постанова Верховного Суду України від 25 квітня 2012 р. у справі № 6-24ц12). Таким чином, судом було встановлено, що відповідач [PERSON] порушив умови договору позики щодо своєчасного повернення суми отриманої позики, у зв'язку з чим суд вважає необхідним стягнути з відповідача суму боргу, яка була ним отримана від позивача за договором. Стаття 610 ЦК України встановлює, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Частина 4 статті 631 ЦК України встановлює, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Стосовно вимог [PERSON] про повернення автомобіля ВАЗ 21093, 1998 року випуску, суд зазначає наступне. [PERSON] належить право користування (експлуатації) та розпорядження автомобілем марки ВАЗ, модель 21093, 1998 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] на підставі Довіреності, посвідченої 06.04.2011 року приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №294. (а.с. 5) З висновку Жовтневого РВ ХМУ ГУИВС України в Харківській області від22.08.2014 року вбачається, що у 2013 році вказаний автомобіль був переданий в оренду [PERSON] (а.с. 6) [PERSON] в уточненому позові посилається на те, що автомобіль до теперішнього часу відповідачем не повернутий. Відповідно до ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Статтею 398 ЦК України передбачено, що право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Згідно ст. 400 ЦК України недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Отже, застосовуючи положення статті 400 ЦК, суд виходить з того, що [PERSON], як добросовісний володілець, має право витребувати автомобіль від [PERSON]Ф,, як недобросовісного володільця. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, на підставі вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідач підлягає стягненню судовий збір у розмірі 548 грн. З огляду на вищевикладене, суд вважає що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved