Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

31 березня 2017 року МКП «ЖЕК № 7» звернулось до Вінницького міського суду Вінницької області з позовною заявою до [PERSON] про виселення без надання іншого жилого приміщення та просить суд виселити [PERSON] із житлового приміщення квартири [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення та стягнути понесені судові витрати в сумі 1\~600 грн. 00 коп. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що відповідач [PERSON] перебував у трудових відносинах із МКП «ЖЕК № 7», працюючи на посаді начальника відділу по роботі з споживачами послуг. У відповідності до наказу № 634к від 04 вересня 2015 року [PERSON] було звільнено із займаної посади на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін з 07 вересня 2015 року. У відповідності до протоколу № 88 засідання профспілкового комітету МКП «ЖЕК № 7» від 15 травня 2015 року, профспілковий комітет, МКП «ЖЕК №7», розглянувши заяву [PERSON] про виділення йому службового житла за адресою: [ADDRESS], після визнання його службовим, прийняв рішення про виділення відповідачу [PERSON]ІО. в службове користування зазначене приміщення. У відповідності до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 24 вересня 2015 року № 2171, однокімнатна квартира площею 12,9 кв.м. в будинку № 45 по проспекту Юності в м. Вінниці, визнана службовою та закріплена за МКП «ЖЕК № 7». У відповідності до рішення № 2723 від 03 грудня 2015 року службовій квартирі МКП «ЖЕК № 7», яка розташована по проспекту Юності, 45, загальною площею 12,9 кв.м. в тому числі житловою 7,8 кв.м. присвоєно номер «120». На даний час у зазначеній квартирі проживає відповідач [PERSON] Таким чином, відповідач [PERSON] зайняв квартиру [ADDRESS] самоправно. У відповідності до акту про фактичне проживання в житловому приміщенні від 13 лютого 2017 року, складеного майстрами МКП «ЖЕК № 7», а також старшим по будинку № 45 по проспекту Юності в м. Вінниці [PERSON] відповідач [PERSON] проживає в [INFO] без реєстрації. 15 лютого 2017 року, 20 березня 2017 року відповідачу [PERSON] МКП «ЖЕК № 7» були направлені листи з вимогою звільнити самоправно зайняте житлове приміщення за зазначеною адресою. 17 лютого 2017 року МКП «ЖЕК № 7» винесено припис з вимогою звільнення житлового приміщення № 120 по проспекту Юності, 45 в м. Вінниці для вручення відповідачу [PERSON] Однак, згідно Акту від 20 лютого 2017 року вручити даний припис відповідачу для виконання не вдалося. З огляду на те, що відповідач [PERSON], ніяким чином не реагує на направлені йому листи про звільнення самоправно зайнятого житлового приміщення, добровільно виконати вимогу про звільнення самоправно зайнятого житлового приміщення квартири [ADDRESS] не бажає, МКП «ЖЕК № 7» звернулось до суду за захистом своїх порушених прав. Представник МКП «ЖЕК № 7» до судового засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. На адресу суду від представника МКП «ЖЕК № 7» [PERSON] надійшла заява, у якій просить суд розгляд справи проводити за її відсутності та зазначила, що наполягає на задоволенні вимог про стягнення судового збору в сумі 1\~600 грн. 00 коп. на підставі ч. 1 ст. 89 ЦПК України, вимоги щодо виселення [PERSON] із житлового приміщення квартири [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення фактично не підтримує, посилаючись на те, що відповідач добровільно звільнив займану квартиру після предявлення позову. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечив проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися у судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно із протоколом № 88 від 15 травня 2015 року засідання адміністрації та профспілкового комітету МКП «ЖЕК № 7», розглянувши заяву [PERSON], з огляду на виробничу необхідність та наявність вільних приміщень, які можуть бути виділені в якості службового житла, на території обслуговування МКП «ЖЕК № 7», враховуючи складне матеріальне становище вищевказаної особи, а також проаналізувавши інші фактори, члени профспілкової організації МКП «ЖЕК № 7» не заперечували проти виділення [PERSON] в службове користування приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). [PERSON], начальника відділу по роботі з споживачами послуг, звільнено 07 вересня 2015 року за угодою сторін відповідно до ч. 1 ст. 36 КЗпП України (Наказ № 634к від 04 вересня 2015 року, виданий МКП «ЖЕК № 7») (а.с. 4). Як вбачається із витягу з рішення Вінницької міської ради № 2723 від 03 грудня 2015 року про присвоєння адрес обєктам нерухомого майна, службовій квартирі МКП «ЖЕК № 7», розташованій на 1 поверсі багатоквартирного житлового будинку по проспекту Юності, 45 в м. Вінниці, загальною площею 12,9 кв.м., в тому числі житловою 7,8 кв.м. присвоєно № 120 (а.с. 6). 14 лютого 2017 року та 20 березня 2017 року [PERSON] були направлені листи МКП «ЖЕК № 7» з вимогою про звільнення квартири [ADDRESS] (а.с. 9 10). Однак, вимоги щодо добровільного звільнення зазначеної вище квартири [PERSON] проігноровані. У відповідності до ст. 118 ЖК УРСР, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Згідно ст. 121 ЖК УРСР, службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації. Згідно ст. 122 ЖК УРСР, на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення. Відповідно до Акту приймання-передачі приміщення від 10 травня 2017 року, МКП «ЖЕК № 7», в особі начальника [PERSON] прийняв, а колишній працівник МКП «ЖЕК № 7» [PERSON] передав службову квартиру за адресою: [ADDRESS]. Оскільки, на день ухвалення рішення по справі відповідачем [PERSON] звільнено та передано службову квартиру за адресою: [ADDRESS] МКП «ЖЕК № 7», що підтверджується актом приймання-передачі приміщення від 10 травня 2017 року, підстави для задоволення позову відсутні. Згідно із ч. 1 ст. 89 ЦПК України, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після предявлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. З огляду на те, що відповідач [PERSON] звільнив квартиру [ADDRESS] 10 травня 2017 року, тобто після предявлення позову, який було подано 31 березня 2017 року, а представник позивача фактично не підтримала свої вимоги про виселення відповідача із зазначеної квартири, наполягаючи на стягненні з [PERSON] судового збору у розмірі 1\~600 грн. 00 коп., судовий збір на підставі ч. 1 ст. 89 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved