Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

29 березня 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів та просить стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитиниза минулий час, починаючи з 01.10.2020 року по 28.02.2021 року у розмірі 12 300,12 грн., посилаючись на те, що судовим наказом від 04.03.2021 року з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання сина, однак за минулий час відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надавав. У зв`язку із наведеним позивач змушена звернутись до суду. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задоволити із наведених підстав. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечили в повному обсязі, відповідач зазначив, що за його заявою за період з 01.05.2019 року по 31.03.2021 року, з його пенсії відраховувались аліменти на користь позивача, а тому твердження позивача не відповідають дійсності. Просив відмовити у задоволенні позову. 16.04.2021 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче засідання. 18.05.2021 року справу призначено до слухання по суті. 01.06.2021 року відповідачем надано відзив на позов, який долучено до матеріалів справи. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження батьком [PERSON] , [INFO] є відповідач. Судовим наказом від 04.03.2021 року у справі №686/5216/21 з [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ј частки від заробітку/доходу, щомісячно але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 26.02.2021 року і до досягнення ним повноліття. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження дитини, копією судового наказу. Позивач у своєму позові зазначає про те, що [PERSON] дуже рідко та не в значних розмірах матеріально допомагає їхньому спільному сину [PERSON] , а також те, що розмір аліментів, які ГУ ПФУ в Хмельницькій області перераховував на підставі його заяви про добровільну сплату аліментів, є значно нижчим від мінімального рекомендованого на одну дитину. Однак, такі твердження позивача суд вважає безпідставними. Частина 2 статті 182 СК України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Тому встановлені: мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який від 1 січня 2021 року становить для дітей віком до 6 років - 960,50 грн та для дітей віком від 6 до 18 років - 1197,50 грн. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину - 1 прожитковий мінімум для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, для дітей віком до 6 років - 1921,00 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років - 2395,00 грн. Згідно довідки ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 14.05.2021 року №2665/04-16, копія довідки додається, сума у розмірі 25 відсотків від розміру пенсії по інвалідності, яка стягувалась щомісячно із [PERSON] становила від 1 617 грн. до 1 831 грн. тобто, у розмірі наближеному до рекомендованого чинним законодавством та значно більшому мінімального гарантованого розміру аліментів. Загалом сума стягнутих аліментів, які були перераховані на банківський рахунок [PERSON] за період з 01.05.2019 по 31.03.2021 року становить 40 622,59 грн. Також, з довідки ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 14.05.2021 року, копія якої додається до матеріалів справи, вбачається, що на сьогоднішній день на підставі постанови Другого відділу державної виконавчої служби у м. Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 17.03.2021 ВП №64855475 було стягнуто витрати на організацію та проведення виконавчих дій та аліменти в сумі 3 234,40 грн. У позовній заяві позивач зазначає, що наказом начальника Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Хмельницької області № 72 від 29.09.2020 року [PERSON] було прийнято на посаду майстра виробничого навчання Хмельницьких територіальних курсів цивільного захисту та безпеки життєдіяльності (III категорії). При цьому, позивач стверджує, що жодного перерахунку суми аліментів за минулий період починаючи з жовтня 2020 року по лютий 2021 року не отримувала. Суд критично оцінює таке твердження позивача, оскільки, у період з жовтня 2020 року по лютий 2021 року ГУ ПФУ в Хмельницькій області перераховував аліменти на банківський рахунок позивача на підставі добровільної заяви, відповідача, що підтверджується вищезазначеною довідкою. Аліменти на дитину - це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним із батьків. Аліменти стягуються за домовленістю батька і матері, або примусово - за рішенням суду. Стягнення аліментів за минулий час має місце тоді, коли особа мала право на аліменти відповідно до глави 15 чи глави 16 Сімейного кодексу України, але договір про сплату аліментів сторонами не укладався, і особа, яка має право на них, не зверталась до суду з позовом або заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. При цьому, в період з жовтня 2020 року по лютий 2021 року позивачка не зверталася до суду, в результаті чого не існувало жодного судового рішення, яке б зобов`язувало [PERSON] сплачувати аліменти в примусову порядку, які відраховуються із заробітку (доходу). Отже, якщо особа не зверталась про призначення аліментів, то вважається, що інший з батьків належним чином виконував свої обов`язки по утриманню. Також, позивач зазначає, що відповідачу було нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби цивільного захисту у розмірі 96 498 грн. 85 коп., а також одноразову грошову допомогу у разі настання інвалідності від захворювання у сумі 331 695 грн. 00 коп. Вказані одноразові грошові виплати відносяться до соціальної допомоги інвалідам, та не відносяться до фонду оплати праці та грошового забезпечення. Згідно статті 81 Сімейного кодексу України перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України. В абз.2 пп.22 п. 12 Переліку визначено, що з військовослужбовців, а також осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, ДСНС та Державної кримінально-виконавчої служби утримання аліментів не провадиться з вихідної допомоги при звільненні з військової служби і з органів внутрішніх справ, ДСНС та Державної кримінально-виконавчої служби, а також інших видів грошового забезпечення, що не має постійного характеру. Отже, стягнення аліментів з вказаних одноразових грошових допомог не здійснюється. Щодо вимоги позивача про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] за минулий період, починаючи з 01.10.2020 року по 28.02.2021 року у розмірі 1/4 від отриманого доходу у виді заробітної плати, що становить 12 300 грн. 12 коп., суд вважає за необхідне зазначити наступне. Стягнення аліментів за минулий час та заборгованості за аліментами визначено статтею 194 Сімейного кодексу України, так згідно ч.1 цієї статті аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Відповідно до ч.2 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Постановою КЦС ВС від 18.05.2020 року (справа № 215/5867/17) сформовано правову позицію, про те, що частиною другою статті 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести такі обставини як вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від надання утримання дитині. В свою чергу, позивачем не надано доказів про вжиття заходів щодо одержання аліментів з [PERSON] в період з 01.10.2020 року по 28.02.2021 року, а також доказів його ухилення від надання утримання дитині, адже в цей період він добровільно сплачував аліменти для сина, [PERSON] , що підтверджується вищезазначеними доказами. А, відповідно, до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено ті обставини, що [PERSON] не сплачував аліменти на утримання дитиниза минулий час, починаючи з 01.10.2020 року по 28.02.2021 року, більше того, відповідачем доведено належними та допустимими доказами, що він сплачував добровільно аліменти у зазначений період, а тому обставини, викладені в позовній заяві не знайшли свого підтвердження під час слухання справи. На підставі викладеного, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину за минулий період в розмірі 12 300,12 грн., не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed