Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

30.05.2019р. до суду звернувся ТОВ «СП «Агрокапітал» із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь кошти за договором оренди землі від 07.09.2016р. у розмірі 21929,32грн, яка складається із основного боргу в розмірі 9970,00грн., трьох відсотків річних за період 01.11.2016р. по 27.05.2019р. у розмірі 768,00грн., пені у розмірі 7942,68грн., та інфляційних втрат у розмірі 3248,64грн. В обґрунтування зазначеної вимоги зазначив, що 07.09.2016р. між ТОВ «СП «Агрокапітал» та [PERSON] був укладений двосторонній, консесуальний, оплатний договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення (кадастровий номер 0521685200:04:000:0276), що розташована на території Нападівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, який було зареєстровано суб`єктом державної реєстрації 13.10.2016р. Згідно умов укладеного договору, він укладений строком на 7 років з дати державної реєстрації права оренди; за користування земельною ділянкою Орендарем вноситься орендна плата у грошовій формі та розмірі, що складає 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на дату підписання Договору та дорівнює 17710,68грн.; орендна плата вноситься за календарний рік оренди не пізніше 1 грудня року в якому відбулося використання земельної ділянки; Орендодавець зобов`язується не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватись земельною ділянкою. На виконання даного договору, 30.10.2016р. [PERSON] частково була виплачена орендна плата за 2016 рік у сумі 9970,00грн. Навесні 2017 року, позивач намагався приступити до весняно-польових робіт але [PERSON] вказані роботи проводити не дав, пояснивши свої дії тим, що укладений між ним та ТОВ «СП «Агрокапітал» договір оренди землі від 07.09.2016р. розірвано додатковою угодою від 06.04.2017р. В той же час, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав, однак постановою Верховного Суду від 12.12.2018р. у задоволенні позовних вимог про визнання недійсною Додаткової угоди від 06.04.2017р. до Договору оренди землі від 07.09.2016р. було відмовлено. Посилаючись на неправомірне користування [PERSON] грошовими коштами сплаченими в якості орендної плати на майбутній період, та небажанням їх повертати після розірвання Договору оренди землі, позивач вимушений звернутись до суду із вказаним позовом, який просить задовольнити. Предмет та підстава позову не змінювались, позовні вимоги не збільшувались. Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області під головуванням судді [PERSON]. від 19.06.2019р. за вказаним позовом відкрите провадження за правилами спрощеного позовного провадження. У зв`язку із відрахуванням судді [PERSON] зі штату суддів Калинівського районного суду Вінницької області, в провадженні якого перебувала вказана цивільна справа, останню відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу від 02.08.2019р. передано на розгляд судді Сєліну Є.В., який своєю ухвалою від 05.08.2019р. прийняв її до свого провадження та призначив розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У поданому відзиві на позовну заяву, відповідач [PERSON] просить у задоволенні позовних вимог ТОВ «СП «Агрокапітал» відмовити. Дану позицію обґрунтовує тим, що на протязі 2016 року ТОВ «СП «Агрокапітал» користувалося земельною ділянкою, а тому йому, як Орендодавцю, правомірно, з підстав передбачених Договором оренди землі від 07.09.2016р., була виплачена частково орендна плата в розмірі 9970,00грн. Додатковою угодою від 06.04.2017р., якою достроково розірваний Договір оренди землі від 07.09.2016р., законність та чинність якої підтверджено постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12.12.2018р. у справі № 132/1592/17-ц, засвідчено, що сторони не мають майнових та немайнових зобов`язань один перед одним, в тому числі строк виконання по яким настав. Будь-які зобов`язання, що виникли до моменту укладення даної Угод вважаються прощеними відповідно до ст.605 ЦК України з моменту підписання сторонами даної Угоди. Таким чином, укладаючи вказану Угоду про дострокове розірвання Договору оренди землі від 07.09.2016р. сторони домовилися, що будь-які зобов`язання (майнові та немайнові) між позивачем і відповідачем відсутні, а тому з позовними вимогами він не погоджується, вважає їх безпідставними, що суперечать домовленостям сторін. Відповідь на відзив містить аналогічні обставини, які викладені позивачем у поданому позові. Представник позивача - адвокат АБРІН В.Г. в судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, з підстав зазначених у поданому позові. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат КОПЧИНСЬКИЙ В.І. в судове засідання не з`явились, надавши письмові заяви, в яких просять справу розглянути за їх відсутності, у задоволенні позову позивачу відмовити у повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві на позов. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав: Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. 07 вересня 2016 року між ТОВ «СП «Агрокапітал» в особі заступника директора Лобура В.В. та [PERSON] укладено договір оренди належної останньому земельної ділянки площею 4,1892га., кадастровий номер 0521685200:04:000:0276, яка розташована за межами населеного пункту в адміністративних межах Нападівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» строком на 7 років з правом пролонгації. 06 квітня 2017 року між [PERSON] та ТОВ «СП «Агрокапітал» в особі директора Кошелєва О.В. укладено угоду про дострокове розірвання договору оренди землі від 07 вересня 2016 року. 20 квітня 2017 року державним реєстратором речових прав на нерухоме майно відділу державної реєстрації виконавчого комітету Козятинської міської ради Вінницької області Кукурузою В.М. зареєстровано угоду щодо дострокового розірвання договору оренди землі, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права. 12 грудня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив Постанову у цивільній справі № 132/1592/17-ц, якою у задоволенні позовних вимог ТОВ «СП «Агрокапітал» в частині визнання недійсною додаткової угоди від 06 квітня 2017 року про дострокове розірвання договору оренди землі від 07 вересня 2016 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «СП «Агрокапітал» відмовлено. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (cтаття 629 ЦК України). Відповідно до положень частин першої та другої статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Договір оренди землі від 07 вересня 2016 року не містить умов про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо виплати орендної плати наперед. Крім того, у наданій Відомості на виплату орендної плати власникам земельних ділянок по Нападівській сільській раді за 2016р., також не зазначено, що виплачена 30 жовтня 2016 року відповідачу [PERSON] орендна плата у розмірі 9970грн. є платою за майбутні періоди саме щодо укладеного між сторонами договору. Таким чином, посилання позивача на те, що відповідач [PERSON] отримав орендну плату наперед (за майбутні періоди) є безпідставними. Угодою про дострокове розірвання Договору оренди землі від 07 вересня 2016 року, укладеною 06 квітня 2017 року між [PERSON] та ТОВ «СП «Агрокапітал» в особі директора Кошелєва О.В., сторони засвідчують, що не мають майнових та немайнових зобов`язань один перед одним в тому числі строк виконання по яким настав. Будь-які зобов`язання, що виникли до моменту укладення даної Угоди вважаються прощеними відповідно до статті 605 ЦК України з моменту підписання даної Угоди. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання(статті 76, 80 ЦПК України). Позивач звертаючись до суду із вказаним позовом, та посилаючись на вимоги статті 1212 ЦК України, як на правову підставу для задоволення позову, не надав суду належні та допустимі докази на підтвердження того, що він сплатив відповідачу [PERSON] орендну плату наперед (за майбутні періоди), та не довів цей факт в судовому порядку, а тому підстав для задоволення позову суд не вбачає. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, у разі відмови в позові, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається на позивача.

Outcome: dismissed