overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

29 вересня 2014 року [PERSON], звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. Позовні вимоги обґрунтував тим, що [INFO] померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER] від 06 лютого 2014 року. Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, в тому числі на квартиру [ADDRESS] Маючи намір прийняти спадщину, [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Першої Львівської державної нотаріальної контори. Проте у прийнятті заяви було відмовлено в зв'язку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини. Як зазначено у позовні заяві, вказаний строк для прийняття спадщини був пропущений позивачем з повалених причин. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав та надав пояснення, що аналогічні викладеному в позові, представивши документи які підтверджують його відрядження у республіку Польща з 14 липня 2014 року до 31 серпня 2014 року, що унеможливлювало звернутися до нотаріуса з відповідною заявою у встановлений законом строк. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що йому відомо про заповіт, який було складено спадкодавцем в користь позивача, який фактично вступив в управління спадковим майном. Заслухавши пояснення сторін, оглянувши усі матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз'яснено Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Враховуючи ту обставину, що позивачем представлено докази підставності пропуску строку звернення з заявою про прийняття спадщини, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

29 вересня 2014 року [PERSON] звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною віку повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 05 жовтня 2012 року Баглійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 197 було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем у справі. Від подружніх відносин сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям припинилися, відповідач відмовляється щомісячно в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON], який проживає з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні, тому [PERSON] вимушена була звернутись до суду з цією позовною заявою і наполягає на задоволенні своїх позовних вимог. Відповідач [PERSON] пояснив, що на теперішній час не працює, пред'явлений позов визнає, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення сином повноліття. Суд, взявши до уваги позицію позивачки та відповідача, вивчивши письмові докази по справі, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 05 жовтня 2012 року Баглійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 197 (л.с. 6) було зареєстровано шлюб між позивачкою та відповідачем у справі. Від подружніх відносин сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач згідно свідоцтва про народження (л.с. 7), виданого Баглійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 92. Як зазначила позивачка, шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися і відповідач перестав щомісячно у добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON], який проживає з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні, тому [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України обов'язок з утримання неповнолітньої дитини покладається як на матір, так і на батька дитини, відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 29 вересня 2014 року і до досягнення дитиною віку повноліття, тому суд вважає необхідним позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів - задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

29 вересня 2014 року [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником приватизованої квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. В зазначеній квартирі з 19 вересня 2008 року зареєстрований її колишній чоловік [PERSON], який за вказаною адресою фактично не проживав, оскільки подружжя разом проживали у батьків позивачки за адресою: [ADDRESS]. 29 червня 2010 року шлюб між сторонами було розірвано, після чого відповідач виїхав жити в місто Красноармійськ Донецької області до своїх батьків, де проживає по теперішній час. Позивачка не підтримує жодних стосунків з колишнім чоловіком, змушена сплачувати комунальні послуги з розрахунку кількості зареєстрованих в квартирі осіб, що негативно відображається на її матеріальному становищі. Будь-яких поважних причин відсутності відповідача також не має. Будучи зареєстрованим, але фактично не проживаючим у вказаній квартирі, відповідач перешкоджає позивачці, як власнику майна користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Тому, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. У відкрите судове засідання позивач [PERSON] не з»явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутність, на позовних вимогах наполягала. Представник позивача, адвокат [PERSON], що діяв на підставі договору про надання правової допомоги, вимоги, викладені в позовній заяві підтримав повністю та просив визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив. Вислухавши думку позивача, який не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

29 вересня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з 2010 року вона перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем, від якого сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає та повністю перебуває на утриманні позивачки. Вказує, що батько добровільно допомоги на утримання дитини не надає і участі у її вихованні не приймає. Звертаючись до суду позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в примусовому порядку в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Додатково зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про місце та час розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку. Причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглядати справу на підставі наявних доказів у справі у відсутність відповідача, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи: копію свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] (а.с. 6), довідку про склад сім'ї (а.с. 4), довідку про доходи [PERSON] (а.с. 5), суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначені розміру аліментів, судом враховується стан здоров'я дитини і відповідача по справі, матеріальне становище та інші обставини справи, стягненню підлягають аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача. Суд визнає необхідним застосувати норми п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

29 вересня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 1500,00 грн. щомісячно на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Однак під час судового розгляду справи позивача надала суду свою письмову заяву про зменшення позовних вимог, згідно з якою остаточно вимагає стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання їхнього малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1000,00 грн. щомісячно. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги до відповідача, позивач зазначає, що вже тривалий час відповідач, посилаючись на нерегулярність та мінливість своїх доходів, ухиляється від належної участі в утриманні дитини, а її неодноразові прохання до відповідача надати матеріальну допомогу залишаються без задоволення. Позивач просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просив розглянути справу без його участі та не заперечував проти позову, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. З 25 серпня 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі ; від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2011 року у справі № 2/1522/11250/11, що набрало законної сили 05 грудня 2011 року, шлюб між сторонами розірвано, а їхню дитину [PERSON], [INFO] року, залишено проживати з матір'ю. Як стверджує позивач, вже тривалий час відповідач, посилаючись на нерегулярність та мінливість своїх доходів, ухиляється від належної участі в утриманні їхньої дитини, а її неодноразові прохання до відповідача надати матеріальну допомогу залишаються без задоволення. Відповідач не спростував ці доводи позивача, як цього вимагає ст. 60 ЦПК України. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сторони не надали суду інформацію стосовно свого місця роботи та своїх заробітків, а також не повідомили суду чи проводяться з них стягнення за виконавчими листами та чи мають вони інших неповнолітніх дітей та/або непрацездатних утриманців. З огляду на наведене, суд вважає, що малолітній син сторін потребує матеріальної допомоги батька, який може надавати дитині таку допомогу. У відповідності до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1, 2 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

29 вересня 2014 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач тривалий час ніяких коштів на утримання дочки не надає, тому просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судовому засідані позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з огляду на таке. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ч.1 ст.61 ЦК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беззаперечно доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO], але добровільно не виконує свого законного обов'язку по утриманню дочки. Зазначені правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181 ч. 3, 182, 183 ч. 1 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких, батьки зобов'язані утримувати свої неповнолітніх дітей; за рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу її матері, батька; при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки відповідач інших утриманців не має, його стан здоров'я задовільний, не працює, ухиляється від добровільного виконання свого обов'язку по утриманню дитини, чим порушує права позивачки і її дитини, то з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідно віку, починаючи з дня звернення позивачки до суду і до повноліття дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

29 вересня 2014 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала і обґрунтовує по підставам викладеним у заяві та тим, що перебувала з відповідачем у шлюбі, у якому [INFO]. народився син - [PERSON]. [PERSON] навчається на денному відділенні факультету банківського бізнесу Тернопільського національного економічного університету. Відповідач позов визнає частково і своїми показами підтвердив покази позивачки. В судовому засіданні пояснив, що працює слюсарем Погребищенського медичного коледжу. Судом встановлено, що відповідач являється батьком [PERSON], [INFO], який на даний час є повнолітім. Згідно довідки №018 від 02.09.2014р. [PERSON] є дійсно студентом третього курсу денної форми навчання факультету банківського бізнесу Тернопільського національного економічного університету (а.с. 3). Відповідно ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Враховуючи всі зібрані у справі докази, виходячи із загальних засад цивільного судочинства, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

29 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 08 серпня 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 258. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO]. Позивач зазначила, що вона та відповідач з 2008 року не проживають спільно, не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, оскільки останні з боку відповідача вчинялися скандали, сварки, бійки, вона втратила до чоловіка почуття любові та поваги, подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, в разі задоволення позову, її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав, просив суд розірвати шлюб. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 08 серпня 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 258, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не проживають спільно, не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивачка втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

29 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на сина [PERSON], [INFO], в розмірі 700 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також коштів на своє утримання в розмірі 250 грн. щомісячно до досягнення сином трирічного віку. На обґрунтування своїх вимог зазначила, що вони з відповідачем є батьками [PERSON], який перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на її та утримання дитини не надає. В судове засідання позивачка не з'явилась, надіслала до суду заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив справу слухати за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

29 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO]. померла його мати, [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина у вигляді Сертифікату на право на земельну частку (пай), яку вона має намір успадкувати. Проте, не має можливості оформити спадщину, у зв'язку з відсутністю (втратою) оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай). Позивачка в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте голова Морозівської сільської ради Шамро Д.П. подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. З'ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ч.1 ст.61 ЦК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: - ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла [INFO]., після смерті залишила [PERSON] спадщину у виді земельної частки (паю), що належала спадкодавиці на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), Серії ВН № 0296535, яку вона має намір успадкувати за заповітом, як єдина спадкоємиця першої черги, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право власності на земельну частку (пай).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

29 вересня 2014 року Акціонерна компанія «Харківобленерго» (далі - АК «Харківобленерго») звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення нарахування по акту, посилаючись на те, що 18 червня 2012 року при проведенні технічної перевірки електроустановки домоволодіння за адресою с. Водяхівка, вул. Садова, б. 8, персоналом Зміївського районного відділення «Харківенергозбут» АК «Харківобленерго» було виявлено порушення споживачем Правил у вигляді самовільного, без дозволу АК «Харківобленерго», підключення електроустановки до електричних мереж АК «Харківобленерго». Договір про користування електричною енергією не укладено, особовий рахунок на оплату за спожиту електричну енергію не оформлений, що є порушенням, ст. 26 ЗУ «Про електроенергетику», п.п. 42, 48 Правил користування електричною енергією для населення. За результатами перевірки був складений акт від 18 червня 2012 року № 02-03942, відповідач [PERSON] відмовилася від підпису в акті та внесення зауважень до складеного акту. Нарахування по акту було проведено

Outcome: approved