Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

30 липня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача борг за договором позики в розмірі 10000 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач добровільно відмовляється виконати взяті на себе зобов'язання. Крім цього, позивач просить стягнути з [PERSON] суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 1212 грн. 48 коп., три процента річних - 199 грн 73 коп. та понесені ним судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав повноваження на представлення його інтересів своєму представнику - [PERSON].( а.с.6). В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позов підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково, вказуючи на повернення деякої суми боргу та на те, що заборгованість у неї перед позивачем була меншою, чим зазначено в розписці. Не заперечувала факт укладення з позивачем договору позики 27.10.2013 року. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази у справі, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та по наданих суду доказах, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики, який згідно зі ст.1047 цього ж Кодексу був укладений сторонами у письмовій формі, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов, відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Факт укладення між сторонами договору позики та його умов підтверджується розпискою, яка свідчить про отримання [PERSON] грошової суми - 10000 грн. від [PERSON], та зобов»язання повернути борг до 27 листопада 2013 року. Даний доказ не був спростований відповідачем в судовому засіданні. Отже, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, за яким [PERSON] передав [PERSON] 10000 грн., а остання зобов'язалася до 27 листопада 2013 року їх повернути. Доказів на підтвердження повернення відповідачем боргу чи його частини, суду не надано. Відповідно до ст.ст.526,530 Цивільного кодексу України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов»язанні встановлений строк ( термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін). Як встановлено судом, відповідачем [PERSON] взяті на себе зобов»язання по поверненню боргу за договором позики не виконанні. Підстав для звільнення відповідача від виконання зобов'язань за договором позики судом не встановлено. Отже, позовні вимоги позивача про стягнення основного боргу за Договором позики в сумі 10 000 грн., підлягають задоволенню. Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що в суді знайшов підтвердження факт прострочення відповідачем [PERSON] грошового зобов»язання, тому є всі підстави для захисту права позивача на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, як відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Суд вважає, що розрахунок суми боргу, який підлягає поверненню, має бути проведений в межах заявлених позивачем вимог із суми 10 000,00 грн. за період з 28.11.2013 року по 27.07.2014 року на підставі доказів наданих позивачем. Розрахунок проводиться шляхом множення індексів інфляції, за визначений позивачем період (10000х(100,2/100х100,5/100х100,2/100х100,6/100х102,2/100х103,3/10 0х103,8/100х101,0/100х100,4/100) = 11279 грн. 85 коп. Сума інфляції, що складає - 1279 грн 85 коп. (11279,85 - 10000) . Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3 відсотка річних від простроченої суми в межах заявлених позовних вимог за період з 28.11.2013 року по 27.07.2014 року 10 000 ( сума боргу) х 3% : 365 х 243 дн. = 199 грн 73 коп. З урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 10000 грн. 00 коп. боргу, 1279 грн 85 коп. встановленого індексу інфляцій за час прострочення виплати боргу, відповідно до наведеного вище розрахунку та 199 грн 73 коп. трьох процентів річних від простроченої суми за час прострочення виплати боргу за наведеним вище розрахунком. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved