Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

30 липня 2015 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого має дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. У зв'язку з цим, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, через канцелярію суду подала до суду заяву з проханням слухати справу без її участі, позовні вимоги повністю підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив. Письмових заперечень чи клопотань до суду не направив На підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечувала. Суд, дослідивши заяви сторін та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо утримання дітей, які врегульовані Сімейним кодексом України. Згідно з вимогами ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно ст.180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейним кодексом України, а саме ч.1 ст.182, також визначено, які обставини враховуються судом при визначенні розміру аліментів, серед яких: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Встановлено, що 21 січня 1994 року між [PERSON] та [PERSON] відділом реєстрації актів громадянського стану Бориспільського міськвиконкому Київської області зареєстровано шлюб, актовий запис №12, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] від 21.01.1994 року (а.с.3). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2014 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.8). Від цього шлюбу сторони мають двох дітей, а саме - повнолітнього [PERSON], [INFO] та малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 10.04.2009 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с.4). Відповідач на утриманні інших малолітніх чи неповнолітніх дітей, непрацездатних чи недієздатних осіб не має; інших грошових стягнень не має. Тому, суд вважає, що з відповідача належить стягувати аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] Відповідно до ч.1, 2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи вказані обставини суд приходить до висновку про необхідність призначення аліментів на утримання дитини відповідно до ст. 183 СК України з визначенням його розміру у частці заробітку батька. Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання дитини [PERSON] судом не встановлено, про них також не повідомлено позивачем та відповідачем. Сімейним кодексом України, а саме ч 1 ст.182, також визначено, які обставини враховуються судом при визначенні розміру аліментів, серед яких: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В ч.4 п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України за № 3 від 15.05.2006 року зазначається, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК ( 2947-14 ). При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. за № 606-XIV (606-14) «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітноїплати цієї особи. У зв'язку з наведеним вище суд вважає, що розмір аліментів на утриманнясина [PERSON], [INFO], слід визначити в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку батька, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При вирішенні питання щодо судових витрат, позивачка на підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів, а тому з відповідача на користь держави Україна необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд зобов'язаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При цьому судом враховано вимоги ч.1 ст.191 СК України, згідно якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 30.07.2015 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved