Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

30.07.2020 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась [PERSON] з позовом до Фізичної особи-підприємця [PERSON] , в якому просить суд: - розірвати договір індивідуального замовлення № GI 00697 від 13 квітня 2020 року, який був укладений між [PERSON] , 1955 р.н., ІПН [NUMBER] , та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] , код [NUMBER] ; - стягнути з Фізичної особи-підприємця [PERSON] , код [NUMBER] , на користь [PERSON] , 1955 р.н., ІПН [NUMBER] , 16673,00 грн, які були сплачені за неякісні ПВХ конструкції за договором індивідуального замовлення № GI 00697 від 13 квітня 2020 року; - стягнути з Фізичної особи-підприємця [PERSON] , код [NUMBER] , на користь [PERSON] , 1955 р.н., ІПН [NUMBER] , моральну шкоду у сумі 5000,00 грн, яка була завдана поставкою неякісних ПВХ конструкцій. І. Стислий виклад позицій учасників справи. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вважає, що відповідачем були істотно порушені умови укладеного між ними договору індивідуального замовлення № GI 00697 від 13 квітня 2020 року. Внаслідок цього відповідач наніс позивачу матеріальну шкоду, завдану поставкою неякісних металопластикових вікон, якими позивач не має можливості користуватися. Тому, позивач просить суд розірвати договір з відповідачем, стягнути з відповідача сплачені кошти за товар, а також моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн, з огляду на те, що позивач перенесла моральні страждання, у зв`язку з поставленням відповідачем товару неналежної якості, неможливістю повернути сплачені за товар кошти та відсутність, у зв`язку з цим, фінансової можливості придбати інший товар та користуватись його благами. З огляду на викладене, позивач звернулась до суду з позовом про розірвання договору індивідуального замовлення, стягнення грошової суми за товар, стягнення моральної шкоди. У встановлений строк представник відповідача надала суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що не погоджується з позовними вимогами у повному обсязі, бо після укладення з позивачем договору № GI 00697 від 13 квітня 2020 року про організацію робіт по виготовленню і передачі у власність ПВХ конструкцій за розцінками виконавця, відповідачем були проведені роботи по виконанню замовлення, а саме: заміри, виїзд майстра, оформлення заявки заводу виробника, що вимагають витрат. Одразу ж було зроблено замовлення на завод виробника та здійснена оплата рахунку-фактури, замовлення по спірному договору було відвантажено з заводу на доставку замовнику та доставлено у строк, передбачений договором, а саме 20.05.2020 року. За поясненнями відповідача, [PERSON] підписала акт прийому від 20.05.2020 року та не мала жодних претензій до якості та інших властивостей замовлення. Проте для монтажу конструкції необхідно проведення попередніх зварювальних робіт по встановленню металевого каркасу, які не передбачені договором, про що замовниця була попереджена. Після проведення попередніх замірів, замовниця виказала бажання збільшити площу балкону, на кресленнях, які узгоджені та підписані самою замовницею вказано, що необхідно провести металопідготовку балкону (виніс та дах), а усі додаткові роботи проводяться за рахунок замовника. Як пояснила представник відповідача, монтаж взагалі не входить до умов договору, але відповідач погодився зробити його безкоштовно після необхідного переобладнання балкону за рахунок замовника, від чого вона відмовилась. Також, як зазначив відповідач, замовником не доведено того, що його продукція є неякісною. З огляду на це, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі та пояснили обставини звернення до суду з позовом таким чином, як про це зазначено у позовній заяві. Представник відповідача зазначила, що заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі та просить суд відмовити у їх задоволенні, мотиви заперечень пояснила суду таким чином, як про це зазначено у відзиві на позов. Крім того, представник відповідача надала суду додаткові докази на підтвердження своєї позиції та на підтвердження якості виробів відповідача. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 04.08.2020 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Під час розгляду справи судом були заслухані пояснення учасників справи, досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. 27 листопада 2020 року у судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між позивачем та відповідачем був укладений договір індивідуального замовлення № GI 00697 від 13 квітня 2020 року, за умовами якого, зокрема, передбачалось, що замовник [PERSON] та виконавець Фізична особа-підприємець [PERSON] уклали договір, за яким замовник доручає, а виконавець зобов`язується організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій за максимальними розцінками виконавця; замовник зобов`язується оплатити і прийняти вироби і роботу відповідно до умов договору; якість виробів повинна відповідати технічним умовам виконавця, нормам якості для даного виду виробу; замовник повідомлений про неможливість розірвання договору згідно з додатком № 3 до постанови Кабінету Міністрів України від 19.03.1994 року № 172, затвердженого переліку товарів належної якості не підлягають обміну і поверненню, згідно з цим переліком скло нарізне або розкроєне під розмір, визначений покупцем (замовником) поверненню не підлягає, ПВХ конструкції виготовлені на замовлення і під розмір замовника. Вказаний договір підписаний сторонами (а.с.7, 8-9). Факт оплати наданих відповідачем послуг підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами: угодою про завдаток, копіями платіжних документів, копією товарного чеку (а.с.10-13). Позивач підписала акт приймання-передачі ПВХ виробів від 20 травня 2020 року за договором № GI 00697 від 13 квітня 2020 року без заперечень відповідно до замовлення, а також підписала таблицю з відомостями щодо умов проведення металопідготовки балкону (виніс та дах) та того, що усі додаткові роботи проводяться за рахунок замовника. Це підтверджується копією вказаного акту, описом замовлення та таблицею з відповідними відомостями, складені та підписані сторонами на виконання договору № GI 00697 від 13 квітня 2020 року (а.с.48-49, 51). На підтвердження якості виробів відповідач надав суду відповідні копії документів, а саме: сертифікати відповідності щодо фурнітури та виробів (склопакети клеєні загальнобудівельного призначення, енергозберігаючі), висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 23.04.2019 року, в тому числі щодо замовлення позивача, протокол випробувань від 20.03.2017 року, копія типового договору поставки на дилерських умовах (а.с.66-67, 71-91). Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу розірвання договору індивідуального замовлення № GI 00697 від 13 квітня 2020 року, який був укладений між [PERSON] , 1955 р.н., ІПН [NUMBER] , та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] , код [NUMBER] . ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до ч. 1\~ст. 846 ЦК України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Частиною 1 ст. 865 ЦК України визначено, що за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 3 ст. 865 ЦК України, до відносин за договором підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав; 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів). Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів. Статтею 846 ЦК України визначено строки виконання роботи. У ході судового розгляду справи судом було встановлено, що відповідач виконав роботи за договором індивідуального замовлення у встановлений в договорі строк. Відповідно до\~ст. 867 ЦК України, замовник має право у будь-який час до здачі йому роботи відмовитися від договору побутового підряду, сплативши підрядникові частину встановленої ціни роботи пропорційно роботі, фактично виконаній до повідомлення про відмову від договору, та відшкодувавши йому витрати, здійснені до цього моменту з метою виконання договору, якщо вони не входять до частини ціни роботи, яка підлягає сплаті. Умови договору, що позбавляють замовника цього права, є нікчемними. Замовник може відмовитися від договору згідно\~зі ст. 872 ЦК України, якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором: 1) виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості; 2) розірвання договору та відшкодування збитків. У разі виявлення інших відступів від умов договору або інших недоліків у роботі замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного усунення цих недоліків у розумний строк або відшкодування його витрат на усунення недоліків чи відповідного зменшення плати. Вимога про безоплатне усунення недоліків роботи, виконаної за договором побутового підряду, які можуть становити небезпеку для життя або здоров`я замовника та інших осіб, може бути пред`явлена замовником або його правонаступником протягом десяти років з моменту прийняття роботи, якщо у встановленому законом порядку не передбачені більш тривалі строки (строки служби). Така вимога може бути пред`явлена незалежно від того, коли виявлено ці недоліки, у тому числі й при виявленні їх після закінчення гарантійного строку. У разі невиконання підрядником цієї вимоги замовник має право протягом цього ж строку вимагати повернення частини ціни, сплаченої за роботу, або відшкодування його витрат на усунення недоліків. Згідно з ч. 1\~ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Відповідно до ч. 2\~ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно з ч. 5 ст. 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Згідно з ч. 1\~ст. 627 ЦК України, відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Додатком № 3\~Постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року №\~172\~«Про реалізацію окремих положень Закону України «Про захист прав споживачів» визначений перелік товарів належної якості, що не підлягають обміну (поверненню), до якого, в тому числі, входить скло, нарізані або розкроєні під розмір, визначений покупцем (замовником). Відповідно до ч. ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи правовідносини, що виникли між сторонами, в контексті викладених правових норм, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими. Так, позивачем в силу ст. 81 ЦПК України не було доведено її необізнаності щодо підписаних умов договору, а доводи позивача були спростовані наданими в ході судового розгляду справи відповідачем письмовими доказами, які є належними, допустимими та достатніми. Крім того, позивачем не було доведено наявності істотних порушень щодо виконання умов договору індивідуального замовлення № GI 00697 від 13 квітня 2020 року, а в ході судового розгляду справи було встановлено, що відповідач виконав умови договору в повному обсязі та належним чином. При цьому суд критично ставиться до тверджень позивачки про те, що коли вона підписувала вказаний договір та таблицю з відомостями щодо необхідності сплати додаткових коштів за додаткові роботи з металопідготовки балкону (винос та дах), їй не було роз`яснено, що для цього необхідно сплачувати додаткові кошти, бо вона вважала, що вартість цих робіт входить у вартість робіт за договором. Адже, по-перше, в матеріалах справи містяться копії підписаних позивачем договору №\~GI 00697 від 13 квітня 2020 року та таблиці з відомостями щодо замовлення позивача, за умовами якого сторонами передбачалась можливість проведення додаткових видів робіт (зварювання, демонтаж і т.п.), а саме металопідготовка балкону (винос та дах) за рахунок замовника. По-друге, позивач підписала акт приймання-передачі ПВХ виробів від 20.05.2020 року за договором №\~GI 00697 від 13 квітня 2020 року, з якого видно, що позивач як замовник підтвердила виконання відповідачем умов договору станом на момент підписання та, відповідно, була обізнана, що додаткові роботи щодо металопідготовки балкону (винос та дах) відповідачем не проводились. Суд враховує і те, що за умовами договору №\~GI 00697 від 13 квітня 2020 року, зобов`язання за договором вважаються виконаними в повному обсязі після підписання замовником акту прийому-передачі виробів (3.9); замовник підписує акт прийму-передачі виробів або надає мотивовану відмову від підписання із зазначенням недоробок (3.10). Натомість позивач підписала акт прийому-передачі виробів, підтвердивши тим самим свою обізнаність і з умовами договору, і з порядком проведення додаткових видів робіт, зокрема металопідготовки балкону, та з порядком оплати таких додаткових робіт. Тим більше, у ході судового розгляду справи відповідачем була підтверджена належна якість виробів, поставлених позивачу, а умовами договору та положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року №\~172, передбачена неможливість розірвання в односторонньому порядку договору щодо товарів належної якості, що не підлягають обміну (поверненню), до яких, в тому числі, входить скло, нарізані або розкроєні під розмір, визначений покупцем (замовником). З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити у повному обсязі. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд врахову є: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Так, на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу відповідач надав суду: договір про надання правових послуг адвоката від 26.08.2020 року, дублікат квитанції від 14.09.2020 року про сплату послуг адвоката Мисечко К.О. у розмірі 2000,00 грн; акт виконаних робіт від 27.11.2020 року, за яким первісна консультація 2 години 500,00 грн, аналіз та підготовка доказів 2 години 500,00 грн, складання відзиву на позов 2 години 500,00 грн, участь у судових засіданнях 500,00 грн, загалом у розмірі 2000,00 грн (а.с.35-36, 93-94). Під час судового засідання позивач не заперечувала проти заявленого розміру судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу. Суд, дослідивши надані відповідачем докази на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням положень ст.ст. 137, 141 ЦПК України, дійшов висновку, що розмір судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу є обґрунтованим та пропорційним, співмірним, а зворотного позивачем доведено не було. V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви. Тому суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів доходить висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають. З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає, що з огляду на положення ст.ст.\~137, 141 ЦПК України, стягненню з позивача на користь відповідача підлягають судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. При цьому, з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн (квитанція № 51980 від 29.07.2020 року на суму 840,80 грн) позивачу не відшкодовуються.

Outcome: approved