Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

30 січня 2018 року позивачі звернулися до суду з вище зазначеним позовом, в якому остаточно уточнивши позовні вимоги, просили визначити, що частки [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS], є рівними та становлять по ? частці за кожним, та визнати за позивачами право власності за кожним на 1/8 частки квартири [ADDRESS]. При цьому вказали, що 03.04.2017 року померла їх дочка [PERSON], після смерті якої вони звернулись до приватного нотаріуса із заявами про прийняття спадщини за законом. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є: позивачі (батьки померлої), її син [PERSON], та чоловік [PERSON] 11.12.2017 року позивачі отримати свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/8 частки житлового будинку та земельної ділянки за адресою: м. Хмельницький, пров. Ткачука, 2, а також транспортного засобу марки Honda CR-V, 2007 р.в., реєстраційний номер [NUMBER]. Окрім того, зазначають, що до складу спадкового майна входить квартира [ADDRESS], яка набута у спільну сумісну власність померлою [PERSON] та її чоловіком [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу. Проте, приватний нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану квартиру через відсутність правовстановлюючого документу на належну [PERSON] на праві власності ? частки квартири та її реєстрацію та рекомендовано звернутись до суду. В той же час, вказують, що відповідач відмовляється добровільно надати правовстановлюючі документи на квартиру. У звязку із цим, позивачі просять виділити частки із спільної сумісної власності, визнати право власності на частку квартири та стягнути судовий збір та витрати за проведення експертної оцінки. В судовому засіданні позивачі та їх представник заявлені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, клопотань чи заяв до суду не надходило. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без участі їх представника, а при вирішенні заявлених позовних вимог покладаються на думку суду. У відповідності до ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст.\~89\~ЦПК України\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~обєктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний звязок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, судом встановлено, що 24.08.1977 року народилась [PERSON] і її батьками вказано: [PERSON] та [PERSON] (копія свідоцтва про народження серія І-БВ № 311481). Як вбачається із копії свідоцтва про одруження серія І-БВ № 056121, [PERSON], [INFO], зареєструвала шлюб 18.12.1999 року із [PERSON], [INFO], і після одруження дружина змінила прізвище на «Галецька». Від даного шлюбу у них 12.07.2011 року народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія 1-БВ № 158499. 03 квітня 2017 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-БВ № 299761. Із копії спадкової справи № 19/2017 вбачається, що із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулися 19.04.2017 року позивачі батьки [PERSON] [PERSON] та [PERSON] Окрім того, 09.08.2017 року із заявою про прийняття спадщини звернувся чоловік померлої [PERSON], який діяв від свого імені та від імені малолітнього сина [PERSON] До спадкового майна померлої належить: житловий будинок за адресою: м. Хмельницький, пров. Ткачука, 2, земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га за адресою: м. Хмельницький, пров. Ткачука, 2, транспортний засіб Honda CR-V, 2007 р.в., реєстраційний номер [NUMBER]. На вказане майно приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON] позивачам ([PERSON] та [PERSON]О.) видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/8 частку вищевказаного майна кожному, а також [PERSON] видано свідоцтво на право на спадщину за законом на 1/8 частку майна. Окрім того, померлій [PERSON] на праві спільної сумісної власності з [PERSON] належала квартира [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 10.06.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON], копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.06.2005 року, інвентаризаційною книгою на квартиру. Як вбачається із довідки від 04.06.2018 року № 1365, [PERSON], [INFO], проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO], та була знята з реєстрації 02.06.2011 року. Так, листом № 415/01-16 від 13.12.2017 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON] повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану квартиру у звязку із тим, для оформлення спадкових прав необхідно предявити правовстановлюючий документ на квартиру (її частку) та документ, який підтверджує реєстрацію права власності, які видані на імя померлої [PERSON], та рекомендовано звернутися до суду з позовною заявою про визначення частки та визнання права власності в порядку спадкування на частину квартири. У відповідності до положень ч. 1\~ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). За приписами ч. 1\~ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч. 2 ст.\~60\~СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~11\~від 21.12.2007\~року «\~Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» поділ майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72\~СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Статтею 63\~Сімейного Кодексу\~України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1, 2\~ст. 355 ЦК України\~- майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно\~ст. 370 ЦК України\~- співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому\~статтею 364 цього Кодексу. Відповідно до ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. Отже, судом встановлено, що квартира [ADDRESS], набута подружжям [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу, тобто належить їм на праві спільної сумісної власності, іншого судом не встановлено, а відповідач в судове засідання не зявився і зазначеного не спростував. Відомостей щодо домовленості між подружжям або наявності шлюбного договору з приводу визначення часток у праві спільної сумісної власності матеріали справи не містять. Враховуючи, що частки майна дружини та чоловіка є рівними, [PERSON] та [PERSON] належить по ? частки квартири у праві спільної сумісної власності. Згідно ст.ст. 1216, 1222, 1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частка у\~праві спільної\~сумісної власності\~спадкується на\~загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі (ст.. 1226 ЦК України). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається па підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною першою\~статті 15 Цивільного кодексу України\~та\~статтею 3 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права. Пункт 1 ч. 2\~ст. 16 Цивільного кодексу України\~визначає, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання права. У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи вищенаведене, та те, що позивачі є спадкоємцями майна померлої [PERSON], належним чином подали заяву про прийняття спадщини, прийняли таку, їм видано свідоцтва про право на спадщину за законом, однак не можуть реалізувати своє право на спадкування частки квартири, оскільки частка померлої на дану квартиру не була виділена, а нотаріус відмовила у видачі свідоцтва, а тому позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Дані обставини підтверджуються письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, а також показами в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved