Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-16 00:00:00

29 травня 2018 року позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 08.04.2016, в якому зареєстрований відповідач та який з квітня 2016 року в ньому не проживає. Ддобровільно знятися з реєстрації не бажає, хоча тривалий час обіцяв це зробити. Натепер їй невідомо, де він проживає. Реєстрація відповідача за зазначеною адресою порушує її права як власника, тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням, зняти його з реєстраційного обліку та стягнути з нього на її користь понесені судові витрати. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 26.06.2018 позовні вимоги про зняття відповідача з реєстраційного обліку залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду був оповіщений у встановленому порядку за зареєстрованою адресою його місця проживання чи місця перебування, а також за можливим фактичним місцем проживання, відсутній за такими адресами. Відповідне оголошення було розміщене також на сайті «Судова влада. Таким чином, відповідач відповідно до вимог ч. 1 ст. 131 ЦПК України є таким, якому судовий виклик вручено належним чином. Про причини неявки суду не повідомив, своїх заперечень та відзиву на позов суду не надав. В судовому засіданні позивач надала пояснення, які повністю відтворюють зміст позовних вимог. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що [PERSON] був їхнім сусідом, продав житловий будинок позивачу у 2016 році. З того часу у будинку не проживає та не з'являється. Оцінюючи наведені у справі аргументи, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно з'ясованих обставин, об'єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що будинок номер [ADDRESS] належить на праві власності позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 08.04.2016, укладеного між сторонами (відповідач діяв через свого уповноваженого представника) (а.с.5-6, 7-8 - копії договору та витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності). У спірному будинку зареєстрований та не проживає відповідач [PERSON] Це житло не є його постійним місцем проживання та він не відноситься до нього як такого, не веде з позивачем - власником будинку спільного господарства (а.с.9, 10, 11-13 - акти про фактичне проживання, витяг із будинкової книги), що також підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] Його право на користування цим житлом припинилося у зв'язку із припиненням права власності на нього. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. В ході розгляду справи не встановлено, що між сторонами існують договірні відносини з приводу користування житлом. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпорядження своїм майном. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, так як в судовому засіданні доведено, що відповідач продав спірний будинок позивачу, між сторонами не існують договірні відносини з приводу подальшого користування відповідачем цим житлом, тому він втратив право на користування ним. Позивач при пред'явленні позову сплатила судовий збір в розмірі 704,80 грн, який підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved