Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

31 жовтня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON] В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 13 березня 2008 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частки земельних ділянок площами 1,49 та 6,37 га за цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в межах території Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області. На момент смерті матері він проживав з нею, тобто прийняв спадщину, однак нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначені земельні ділянки, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкові земельні ділянки. Посилаючись на викладені обставини, просив визнати за ним право власності на 1/2 частку вказаних земельних ділянок, в порядку спадкування за законом після смерті матері. 05 грудня 2016 року представник відповідачки [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON], в якому просила визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку спірних земельних ділянок, в порядку спадкування за законом після смерті матері відповідачки [PERSON] Ухвалою суду від 05 грудня 2016 року зустрічний позов представника відповідачки був прийнятий до сумісного розгляду з первісним позовом [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Не заперечуючи право [PERSON] на отримання у спадщину 1/2 частки земельних ділянок, вважає, що останньою не використано право на отримання спадщини в нотаріальній конторі. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] визнала повністю, підтримавши свій зустрічний позов. Зазначила, що нотаріусом не видано [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом, і це не позбавляє її права ставити питання про визнання за нею права власності на земельні ділянки в судовому порядку одночасно з позивачем. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, копію спадкової справи № 144/2008, відкритої після смерті [PERSON], суд дійшов наступного. Позивач [PERSON] народився 04 квітня 1955 року в с. Парутине Очаківського району Миколаївської області та його матірю є [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ЯГ № 764606. Відповідачка [PERSON], яка народилася 17вересня 1950 року в с. Червоне Парутине Очаківського району Миколаївської області, є рідною донькою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІV-УР № 1798468, копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюбі від 07 лютого 2017 року № 00017632666, та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ФП № 309129. Таким чином. в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є рідними дітьми [PERSON] [PERSON] померла 13 березня 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ФП № 064830, та після її смерті відкрилася спадщина у вигляді двох земельних ділянок: площею 1,49 га з кадастровим номером 4825182800:01:000:1261 та площею 6,37 з кадастровим номером 4825182800:02:000:0368 за цільовим призначенням - ведення товарногосільськогосподарського виробництва, що розташовані в межах територіїПарутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, на які 09 серпня 2005 року було видано державні акти на право приватної власності на землю на імя [PERSON] Згідно довідки Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області № 309 від 20 березня 2008 року, [PERSON], яка померла 13 березня 2008 року, проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO], з 11 квітня 1968 року по день своєї смерті. Разом з нею на момент її смерті за вказаною адресою проживав та був зареєстрований з 13 вересня 2002 року її син [PERSON] Таким чином, [PERSON] у відповідності з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, ч.1 ст.1270 ЦК України,спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк з дня прийняття спадщини. З матеріалів спадкової справи № 144/2008 вбачається, що після смерті [PERSON] у встановлений шестимісячний строк спадщину також прийняла її донька [PERSON], яка до нотаріальної контори подала відповідну заяву. Як вбачається з розяснення завідувача Другої Очаківської державної нотаріальної конторою за вих. № 1272/02-14 від 27жовтня 2016 року, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні ділянки після смерті [PERSON], оскільки у спадкоємця відсутні оригінали державних актів на спірні земельні ділянки на імя спадкодавиці. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України 2003 року, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на час набуття спадкодавицею права власності на земельні ділянки), право власності та право користування на земельну ділянку виникало після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування посвідчувалося державними актами, форми яких затверджувалися Кабінетом Міністрів України. Аналізуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що спадкодавиця набула право власності на спірні земельні ділянки і той факт, що у спадкоємців відсутні оригінали державних актів на спірні земельні ділянки, не позбавляє їх права на отримання спадщини за законом, а тому позовні вимоги [PERSON] та зустрічна позовна заява [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов кожної сторони підлягає задоволенню в повному обсязі, а сума судового збору сплачена ними в рівних частинах в дохід держави при зверненні до суду, то підстави для взаємного стягнення зі сторін понесених ними судових витрат відсутні.

Outcome: approved