Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

29 листопада 2019 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] в смт. Томашпіль Томашпільського району померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,5000 га, що розташована на території Марківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, посвідчену державним актом на право приватної власності на землю серії ЯА № 821193, виданого 11 листопада 2005 року Томашпільською районною державною адміністрацією Томашпільського району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем за законом. Коли позивач звернулася з заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, то нотаріусом їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, а тому з даним позовом вона вимушена звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про визнання за нею права власності на вищевказане спадкове майно. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак, надала до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача Марківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не з`явився, однак голова сільської ради надіслав до суду заяву, згідно якої, просить справу розглянути за відсутності представника сільської ради, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] в смт. Томашпіль Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON] (а.с. 5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно. Як видно з матеріалів справи, [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 3 листопада 1965 року (а.с. 6). Згідно з\~свідоцтва про\~укладення шлюбу\~серії [NUMBER] позивач уклала шлюб з [PERSON] , взявши прізвище чоловіка [PERSON] (а.с. 6). З довідки № 373 від 30 вересня 2019 року, виданої виконавчим комітетом Марківської сільської ради Томашпільського району видно, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] залишилось спадкове майно, яке складається : з земельної ділянки, посвідченої державним актом серії ЯА № 821193. Після смерті [PERSON] спадкоємцем за законом залишилась [PERSON] та син [PERSON] (а.с. 9). Так, з заяви [PERSON] видно, що останній відмовляється від спадщини після смерті матері [PERSON] на користь своєї сестри [PERSON] (а.с.26). В довідці № 432 від 30 жовтня 2019 року вказано, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , а з 2001року проживала та вела спільне господарство до дня її смерті (а.с.10). Як видно з державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 821193 [PERSON] належить земельна ділянка площею 1,5000 га розташована на території Марківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (а.с.7). Згідно довідки, виданої Томашпільською районною державною нотаріальною конторою № 326/02-31 від 18 жовтня 2019 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] відмовлено, у зв`язку відсутністю правовстановлюючого документа на ім`я спадкодавця (а.с. 12). Згідно повідомлення державного нотаріального архіву Вінницької області від 09.12.2019 року спадкова справа на майно померлої [INFO] [PERSON] по фонду Томашпільської державної нотаріальної контори не виявлено (а.с.21). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. За змістом книги шостої Цивільного кодексу України, прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясовування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до положень ч. 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За наведених обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved