Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

30.04.2021р. [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій заінтересованими особами визначила Південно - східне міжрегіональне управління Міністерств юстиції (м. Дніпро), Чечелівський районний у м. Дніпро відділ державної реєстрації актів цивільного стану, про встановлення факта народження дитини (а.с. 2-4). Ухвалою судді Наумової О.С. від 05.05.2021р. заяву [PERSON] залишено без руху та запропоновано заявниці усунути виявлені судом недоліки (а.с. 12). 11.08.2021р. [PERSON] виправила виявлені судом недоліки (а.с. 13 - 16). Ухвалою судді Наумової О.С. від 12.08.2021р. відкрито провадження у справі (а.с. 19). В обґрунтування заяви [PERSON] посилалася на те, що у неї [INFO] народився син [PERSON] , у м. Дніпропетровську, що підтверджено медичним свідоцтвом про народження № 1666 від 22.10.2020р., виданим КНП «Криворізька міська лікарня № 7» КМР . 13.02.2021р. заявниця звернулась до Чечелівського районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану для проведення державної реєстрації народження дитини та отримання свідоцтво про народження. Однак їй відмовлено у зв`язку із відсутністю необхідних документів, встановлених у п. 2. Глави ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000р. №52/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 18.10.2000р. за № 719/4940. Встановлення факту народження сина необхідно для подальшої реєстрації факта народження в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про народження. На підставі викладеного, просила встановити факт народження дитини чоловічої статі [PERSON] , який народився [INFO] в м. Дніпропетровську Дніпропетровської області, Україна, а також встановити дані про її батьків, мати - [PERSON] [INFO] , громадянка України, батько [PERSON] , громадянин України. Заявниця в поданій 04.09.2021р. до суду письмовій заяві вимоги підтримала, просила задовольнити, справу розглянути без її участі (а.с. 13). Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з`явилися, про дату, місце і час розгляду справи повідомлялися належним чином, заяв клопотань не надали. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до таких висновків. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За вимогами ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно медичного свідоцтва про народження № 1666 від 22.10.2020р., виданого КНП «Криворізька міська лікарня № 7» КМР, у [PERSON] [INFO] народився син (а.с. 6). 13.02.2021р. заявниця звернулась до органу реєстрації актів цивільного стану з питанням проведення державної реєстрації народження дитини - [PERSON] і отримання свідоцтво про народження. Листом Чечелівського районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 13.02.2021р. за № 538/20.21-12 їй відмовлено у реєстрації факта народження [PERSON] , у зв`язку з тим, що відповідно до п. 2 Глави ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000р. №52/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 18.10.2000р. за № 719/4940 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 2412.2010р. за № 3307/5) зі змінами, підставами для проведення державної реєстрації народження є: а) медичний висновок про народження, сформований в Реєстрі медичних висновків електронної системи охорони здоров`я відповідно до Порядку формування та видачі медичних висновків про народження в Реєстрі-медичних висновків електронної системи охорони здоров`я; б) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; в) медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; ґ) медичний документ, виданий компетентним суб`єктом іншої держави, що підтверджує факт народження, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Наданих документів для реєстрації факта смерті недостатньо. Згідно із ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Вирішуючи питання про встановлення юридичних фактів, суд має виходити з того, що відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження. За умовами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно із ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Згідно вимог п. 1 вказаної Постанови Пленуму в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у листі Верховного Суду України від 01.01.2012р. «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» (за внесеними змінами від 09.09.2011 року), підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я , який проводив огляд матері та дитини. У разі, якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному КМУ. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до п. б ч. 2 Розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні - підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше. Заявниця має медичне свідоцтво про народження хлопчика, який народився [INFO] від заявниці [PERSON] , яка проживає у [ADDRESS] Заявниця не може провести державну реєстрацію народження дитини у відділі ДРАЦС. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. На підставі вищенаведеного суд вважає, що факт народження особи в певний час і в певному місці встановлені. Разом із тим, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про встановлення факту в частині походження дитини від батька - [PERSON] , оскільки жодних доказів матеріали справи про його батьківство не містять. Окрім того, за змістом заяви і доданих до неї матеріалів, відсутність встановлення даного факту не є перешкодою для реєстрації факта народження дитини. Враховуючи установлені обставини, суд доходить висновку про часткове задоволення вимог заяви. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Отже, судові витрати суд залишає за заявницею. На підставі наведеного,

Outcome: partial