Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

29 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа- орган опіки та піклування Макіївської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. У судовому засіданні [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі і на їх обґрунтування зазначила про те, що відповідачка по справі є її донькою, яка має сина- [PERSON], [INFO]. Відомості про батька дитини були записані при реєстрації його народження на підставі положень ст. 135 СК України. Відповідачка зареєстрована разом з сином за місцем реєстрації та проживання позивачки, а саме у трьохкімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS], в якій є усі умови для проживання і житлово- побутові умови відповідають загально прийнятим нормам. З липня 2013 року відповідачка стала ухилятися від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини: влітку 2013 року без будь якого попередження залишала сина у неї на 2-3 тижня, а сама в цей час виїзджала з малознайомими чоловіками на відпочинок, зловживала спиртними напоями, підтримувала дружні відносини з особами, які не працюють, зловживають спиртними напоями та ведуть аморальний спосіб життя. Під час відпустки по догляду за дитиною, влітку 2013 року вона вирішила працювати, але пропрацювала лише два місяці, скоїла прогули, тому була 30 серпня 2013 року звільнена з ТОВ « Ал'янс продукт». Вона перестала приділяти увагу своєму сину, з прогулянок з ним поверталася у нетверезому стані, внаслідок чого виникали сварки між нею та позивачкою по справі. У вересні 2013 року позивачка з сином залишила їх квартиру та почала проживати за різними адресами у своїх знайомих та подруг, які не працювали та зловживали спиртними напоями. Сама відповідачка також не працювала та зловживала спиртними напоями. У жовтні 2013 року із служби по справам дітей Центрально- Міського району міста Макіївки їй повідомили про те, що у них є інформація про місце перебування онука, тому вона одразу прибула за названою адресою у Центрально- Міському районі міста Макіївки, де проживала подруга відповідачки. Враховуючи те, що представники служби у справах дітей встановили факт перебування малолітнього [PERSON], [INFO], у хворому стані, без будь-якого одягу, в антисанітарних умовах, у приміщенні, яке не має опалювання, було прийнято рішення про його вилучення із цієї квартири, де також знаходилася відповідачка без будь-якого одягу та у нетверезому стані. Її онук не тільки мав високу температуру, а і від нього було чути запах пива. Відповідачка нічого не могла пояснити стосовно таких умов перебування онука, бо була у нетверезому стані та спала з незнайомим чоловіком. З жовтня 2013 року онук проживає у неї і вона у повному обсязі здійснює за ним догляд та приймає участь у його вихованні. У вересні 2013 року вона перший раз вернулася до суду із позовом про позбавлення її доньки батьківських прав, але 10 грудня 2013 року за її заявою, з посиланням на те, що вона бажає надати відповідачці час для виправлення своєї поведінки та відношення до сина, її позов було судом залишено без розгляду. Між тим, відповідачка з жовтня 2013 року ні одного разу не приходила до сина, не телефонувала, не поздоровляла його з Новорічним святом та днем народження( [INFO] онуку виповнилося три роки). За цей час вона не надала ніякої матеріальної допомоги на утримання свого сина, банківська картка, на яку перераховувалися кошти по допомозі на утримання дитини, знаходиться у відповідачки. Вона не відповідає на телефонні дзвінки медичного працівника дитячої лікарні, бо необхідно було своєчасно зробити чергову вакцинацію дитині. Між тим, вона з чоловіком повністю займаються вихованням та утриманням онука, слідкують за станом його здоров'я, провели оформлення і з 22 травня 2014 року онук відвідує дитячий садочок. Посилаючись на те, що відповідачка без поважних причин ухиляється з липня 2013 року від виконання своїх батьківських обов'язків і не бажає змінювати свою поведінку та відношення до сина, [PERSON] просила суд позбавити її батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], та стягнути з неї на утримання сина аліменти у розмірі ? части заробітку( доходу) до його повноліття. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі та пояснила, що між нею та позивачкою існують неприязні відносини, бо позивачка має складний характер та висуває занадто сурові вимоги до неї щодо поведінки. Визнала, що влітку 2013 року неодноразово виїзджала на відпочинок з чоловіками, бо мала намір якимсь чином створити сім'ю, а сина без попередження залишала позивачці, бо була впевнена, що за останнім доглянуть. Її дійсно звільнили 30 серпня 2013 року з роботи за прогули, але запис у трудовій книжці було здійснено « за власним бажанням». У цей час вона дійсно зловживала спиртними напоями, залишила батьків та стала з сином проживати у різних знайомих, які не працювали та також зловживали спиртними напоями. У жовтні 2013 року вона проживала у своєї знайомої [PERSON], яка має дитину, проживає з братом та його жінкою і які мають двох дітей. Це житло дійсно перебувало в антисанітарному стані, в ньому декілька років не має опалення, бо відсутні радіатори та стояки, обігрів приміщення здійснюється за допомогою газових конфорок та електрообігрівачів. Коли у квартиру прибули представники служби у справах дітей, мешканці квартири дійсно спали. Визнає, що її син на той час хворів, тому у нього була висока температура. У цей день представники служби у справах дітей забрали її сина і з цього часу він проживає у позивачки, з якою вона не бажає спілкуватися, бо перебуває у неприязних відносинах, як і з рідною сестрою - свідком [PERSON] Останній раз вона спілкувалася з сином [PERSON] у жовтні 2013 року. Між тим, вона у травні або червні 2014 року здалека бачила сина, який був на прогулянці біля жилого будинку, де він з жовтня 2013 року проживає з позивачкою. Тільки з причини того, що могла виникнути сварка між нею та позивачкою, вона не вважала необхідним підійти до сина. Визнає, що з жовтня 2013 року тільки один раз надіслала телефонне повідомлення матері, щоб остання їй зателефонувала, але мати прислала повідомлення, зміст якого вона розцінили грубим, тому більше не телефонувала та не цікавилася сином. Тільки під час судового розгляду по справі їй стало відомо про те, що її син відвідує дитячий садочок. Визнає, що з вересня по 10 грудня 2013 року на розгляді цього ж суду перебувала цивільна справа за позовом її матері про позбавлення її батьківських прав, але позов було залишено без розгляду, бо позивачка виявила бажання надати їй час для виправлення. З 10 грудня 2013 року вона не зловживає спиртними напоями, бажає приймати участь у вихованні дитини при умові, що позивачка їй у цьому не буде чинити перешкоди. Вона дійсно не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання сина, банківська картка на яку здійснювалося УПСЗН перерахування допомоги, знаходиться у неї . Вважає, що саме позивачка повинна була звернутися до неї з проханням надати кошти на утримання онука. Ніякої участі у оздоровлення, піклуванні про фізичний стан сина вона не приймає, дитячу лікарню з сином не відвідує, бо усі ці дії здійснює позивачка з чоловіком. З питанням усунення перешкод у спілкуванні з дитиною вона у відповідні органи та суд не зверталася, а проведені службою по справах дітей у 2013 році з нею заходи по тестуванню, вважає « непрофесійними». Позовні вимоги нею не визнаються, бо позивачка чинить їй перешкоди у спілкуванні з сином, не пускає її у квартиру. На даний час вона не офіційно працює пекарем у магазині, по договору найму орендує квартиру, де є дитячі речі та іграшки, які залишилися від дітей власника житла. Представник органу опіки та піклування виконкому Макіївської міської ради Домрачова Я.В,, яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні з позовними вимогами погодилася та пояснила, що це вже друге звернення позивачки з позовом до суду про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Під час перевірки службою було встановлено, що відповідачка протягом останнього року не приймає участі у вихованні та утриманні сина, матеріальної або будь- якої допомоги на його утримання не надає, а сама зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. У жовтні 2013 року вона та начальник служби по справам дітей Антонова Т.В. особисто брали участь у вилученні [PERSON] з квартири за місцем проживання родини [PERSON], під час якого було встановлено, що дитина хвора, без одягу перебувала у приміщенні, яке не має опалення, присутні дорослі чоловіки та жінки усі перебували без одягу та у нетверезому стані, у квартирі була антисанітарія. Малолітній [PERSON] був переданий позивачці, яка є бабусею і по цей час він знаходиться у неї на вихованні та утриманні.11 листопада 2013 року комісією з питань захисту дитини було розглянуто повідомлення Центрально- Міського районного суду міста Макіївки та було прийнято рішення про недоцільність позбавлення відповідачки батьківських прав та доцільності відібрання у неї дитини. Згідно ухвали суду від 10 грудня 2013 року було задоволено клопотання позивачки про залишення її первісного позову без розгляду з метою надання [PERSON] часу для виправлення своєї поведінки та відношення до сина. Між тим, відповідачка з 10 грудня 2013 року ні одного разу не відвідала сина, не цікавиться його фізичним, духовним станом, матеріально не надала ні одної копійки на його утримання. Вона фактично не бачить сина з жовтня 2013 року та не висловлює і не вчиняє дій, які б свідчили про її бажання на спілкування з ним, на її участь у його вихованні. Відповідачка не має постійного місця проживання, не працевлаштована, за місцем реєстрації характеризується негативно як особа, яка зловживає спиртними напоями. 10 червня 2014 року відповідачка за викликом не з'явилася на засідання комісії з питань захисту прав дитини, де було повторно розглянуто питання та прийнято рішення про доцільність позбавлення її батьківських прав відносно сина, та стягнення аліментів на його утримання. Вважає, що ухилення відповідачки від виконання батьківських обов'язків має місце без поважних причин, бо ніхто їй не чинить перешкоди у спілкуванні та вихованні сина, і її права при цьому позивачкою не порушуються. Вислухавши пояснення сторін, представника третьої особи, допитавши свідка, заслухавши думку прокурора, який наполягав на задоволенні позовних вимог, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) установив наступне. [PERSON], [INFO], є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується актовим записом № 706, складеним 19 липня 2011 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області. /а.с.5-8, 16/ Відомості про батька дитини, яким значиться [PERSON], були внесені до актового запису відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України за заявою матері. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до ст.164 даного кодексу мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно положень Закону та роз'яснень, даних у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19.12.2008р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно роз'яснень, викладених у пункті 16 цієї ж постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача вбо з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до положень статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Матеріалами справи встановлені і зазначені обставини визнанні у судовому засіданні, що з жовтня 2013 року малолітній [PERSON], [INFO], постійно проживає без відповідачки у сім`ї позивачки [PERSON], яка є його рідною бабусею. Причиною перебування з цього часу у неї онука є те, що малолітня дитина була вилучена з неналежних умов її перебування- вилучення її мало місце у присутності відповідачки, яка була в нетверезому стані, під час тимчасового проживання у родині [PERSON]. Сама дитина перебувала у хворому стані і під час її перебування з відповідачкою за цією адресою були відсутні належні умови для перебування дитини у такому житлі. Відповідачкою було визнано у судовому засіданні те, що з жовтня 2013 року вона не приймає ніякою участі у житті та вихованні сина: з цього часу вона не бачила його, не спілкувалася з ним, ніколи не телефонувала позивачці з приводу з`ясування питання про його стан здоров`я, настрій та умови проживання, матеріального його утримання ( за весь цей час вона не надала ніякої допомоги ( грошима або в іншому виді). Тільки під час судового розгляду справи їй від позивачки стало відомо про те, що її син з 22 травня 2014 року відвідує дитячий садочок, вона ж ніяких дій, пов`язаних з його оформлення( крім постановки у чергу у 2011 році) не здійснила. Усі дії, пов`язані з турботою про стан здоров`я, періодичну вакцинацію сина здійснює позивачка по справі. Матеріалами справи встановлено, що відповідачка [PERSON] зловживає спиртними напоями, негативно характеризується за місцем попередньої роботи та реєстрації, про що свідчать відповідні характеристики ( а.с.23,65,66). З 30 серпня 2013 року відповідачка не працює, а її довід у судовому засіданні, що вона з березня 2014 року неофіційно працює кондитером не підтверджено належними документами.( а.с. 26-30). Згідно ухвали Центрально- Міського районного суду міста Макіївки від 10 грудня 2013 року первісно заявлений 26 вересня 2013 року позов [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини було залишено без розгляду згідно заявленого клопотання позивачки про те, що вона бажає надати відповідачці, яка є її донькою, шанс виправити та почати виховувати свого малолітнього сина.( а.с. 71) Судом встановлено, що після 10 грудня 2013 року відповідачка не тільки не виправилася щодо свого відношення до сина, а повністю усунулася від участі у житті своєї дитини: вона не бачить свого сина з жовтня 2013 року, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не несе матеріальні витрати на його утримання, не спілкується з ним, не надала подарунок на Новорічні та різдвяні свята, не поздоровила сина з його днем народження [INFO], а зателефонувала лише через декілька днів та запропонувала передати сину вітання. Зазначені обставини підтвердила у судовому засіданні свідок [PERSON], яка є рідною сестрою відповідачки. У суду не має законних підстав ставити під сумнів зазначені свідком обставини, бо вони підтверджені іншими фактичними даними за матеріалами справи. Доводи відповідачки про те, що вона не може приймати участь у вихованні сина з причини того, що їй чинить перешкоди у цьому позивачка по справі, яка не пускає її до квартири та не надає сина, не приймаються судом до уваги, бо відповідачкою на їх підтвердження не надано суду ніяких доказів, як це передбачено положеннями статей 11 та 60 ЦПК України. Згідно акту від 29 квітня 2014 року, складеного оперуповноваженим кримінальної міліції Центрально- Міського РВ Макіївського МУ ГУМВС України в Донецькій області Давидовою А.О., відповідачка [PERSON] ніякої участі у вихованні свого малолітнього сина не приймає, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. ( а.с.20) Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Макіївської міської ради від 04 липня 2014 року після з`ясування усіх обставин відношення [PERSON] до свого сина [PERSON], виходячи із інтересів малолітньої дитини, орган опіки та піклування виконкому Макіївської міської ради прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно її сина- [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів на утримання дитини, що відповідає інтересам дитини. ( а.с. 67,68-70). Проаналізувавши встановлені обставини по справі, суд вважає, що відповідач [PERSON] свідомо нехтує своїми обов'язками, вона самоухилилася з липня 2013 року від виконання батьківських обов'язків відносно малолітнього сина [PERSON], не піклується про здоров'я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток. З жовтня 2013 року відповідачка жодного разу не відвідала сина, не цікавилася його життям та здоров'ям. Навіть після залишення без розгляду судом первісного позову [PERSON] про позбавлення її батьківських прав, [PERSON] не здійснила жодного заходу по відношенню до сина, з метою повернення дитини та можливістю сумісного проживання з нею. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] без поважних причин не приймає ніякої участі у вихованні та утриманні малолітнього сина [PERSON], свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про її винну поведінку відносно своєю дитини, та необхідність застосування до неї, як матері дитини, такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч.2 ст.51 Конституції України і ст.180 Сімейного кодексу України. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини (ч.2 ст.166 СК України). У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст.181 СК України). Згідно інформації, наданої суду, відповідач [PERSON] працездатна, офіційно не працює, не має на утриманні інших осіб, на обліку в центрі зайнятості як безробітна, не перебуває. Проаналізувавши представлені сторонами в силу вимог ст.60 ЦПК України докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до переконання, що [PERSON], маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки, протягом тривалого часу( з липня 2013 року) ухиляється від їх виконання у відношенні свого сина, тому суд визнає обґрунтованими позовні вимоги позивача про позбавлення відповідачки батьківських прав у відношенні малолітнього [PERSON] та стягнення аліментів на його утримання, звідси позов, заявлений з метою належного правового захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, - таким, що підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, сімейне та майнове положення відповідачки суд встановлює аліменти на утримання малолітнього [PERSON] в частковому відношенні - у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) його матері - [PERSON] Згідно ст.367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. У зв'язку зі звільненням позивача від сплати судових витрат під час звернення до суду, як передбачено ст.88 ЦПК України з відповідачки в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved