Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

31 березня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги мотивував тим, що його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Його рідною бабою по лінії батька була [PERSON], яка померла 14 листопада 2006 року. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла своє майно позивачу. Після смерті баби відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 4,12 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-СМ № 027400. Однак, він не може реалізувати своє право на спадщину за заповітом у звязку з тим, що нотаріус відмовила у вчиненні нотаріальних дій, а саме оформлення спадщини на спадкове майно, так як оригінал Державного акту на право власності на землю втрачений. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області, площею 4,12 га в порядку спадкування за заповітом після баби [PERSON], яка померла 14 листопада 2006 року. В судове засідання представник позивача за довіреністю [PERSON] не зявився, надавши до суду письмову заяви про те, що заявлений позов підтримує, просить розглянути справу в його відсутність (а. с. 30 ). Представник відповідача Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання також не зявився. Сільський голова листом повідомив, що з позовом згодний, просив розглянути справу без участі представника сільської ради (а. с. 29 ). Представник третьої особи Улянівської державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області в судове засідання не зявився. Нотаріус надіслала заяву про розгляд справи без її участі (а. с. 25). У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч. 1, ч. 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно\~п. 11 ч. 1 статті 346 Цивільного кодексу України, право власності припиняється у разі смерті власника. У відповідності до ч. 2, 3 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні обєкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Виходячи з вимог ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Судом встановлено, що батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії ІІ-БП № 251279 (а. с. 6). Згідно свідоцтва про одруження серії ІІ - АБ № 298885 після реєстрації шлюбу матері позивача [PERSON] (дошлюбне прізвище) [PERSON] присвоєно прізвище чоловіка [PERSON], про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження 16 березня 1976 року зроблено відповідний актовий запис за № 1 (а. с. 8). Батьками батька позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ЯЛ № 674758 (а. с. 7). У відповідності до свідоцтва про смерть серії І-БП № 276258 [PERSON] помер 13 березня 1995 року (а. с. 9). Згідно наявної в матеріалах справи копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-СМ № 027400, виданого Супрунівською сільською радою 31 травня 1999 року на підставі рішення VІ сесії 23 скликання Супрунівської сільської ради від 04 травня 1999 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 490, [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області, загальною площею 4,12 гектарів, з яких: 3,97 га ріллі та 0,15 га кормових угідь (а. с. 14). У відповідності до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки нормативна грошова оцінка вище вказаної земельної ділянки становить 82 055 грн. 76 коп. (а. с. 13). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-БП № 046425 [PERSON] померла 14 листопада 2006 року (а. с. 10). Згідно заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області 18 листопада 2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 320, [PERSON] своє майно, а саме: Державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-СМ № 027400, виданого 31 травня 1999 року, заповіла своєму онуку [PERSON] позивачу по справі (а. с. 11). З довідки, виданої виконавчим комітетом Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області від 23 вересня 2014 року за № 588 вбачається, що [PERSON], яка померла 14 листопада 2006 року постійно і на день смерті проживала в [INFO]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно. Заповіти від імені померлої посвідчувалися виконкомом Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області 18 листопада 2003 року за реєстрованими № 320, № 321. Онук померлої [PERSON], [INFO], прийняв спадщину після [PERSON] шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем в будинку за адресою: с. Біликівка Білопільського району Сумської області до дня смерті на протязі 6 місяців після її смерті, а також шляхом зберігання особистих речей спадкодавця (а. с. 12). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 13 березня 2015 року встановлено юридичний факт належності [PERSON], яка померла 14 листопада 2006 року, Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-СМ № 027400, виданого 31 травня 1999 року на підставі рішення VІ сесії 23 скликання Супрунівської сільської ради від 04 травня 1999 року, оформленого на імя «Маслянка Галини Миколаївни» (а. с. 15-16). Зі змісту оголошення в районній газеті «Білопільщина» від 07 лютого 2015 року загублений державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-СМ № 027400, виданого 31 травня 1999 року на підставі рішення VІ сесії 23 скликання Супрунівської сільської ради на імя [PERSON], вважати недійсним (а. с. 17). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру Улянівської державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області спадкова справа після [PERSON], яка померла 14 листопада 2006 року, заводилась 20 квітня 2007 року за заявою [PERSON] (а. с. 26-28). Зокрема, п. 5. 2 Інструкції «Про порядок складання, видачі реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», передбачено, що видача дубліката втраченого Державного акту на право власності на земельну ділянку передбачена лише його власнику. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] має право на спадщину за заповітом після баби [PERSON], однак, він позбавлений можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом і вільно розпоряджатися спадковим майном у звязку з тим, що оригінал Державного акту на право приватної власності на землю втрачений. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за ним право власності на земельну ділянку, загальною площею 4,12 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області в порядку спадкування за заповітом після баби [PERSON], яка померла 14 листопада 2006 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved