Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

30. 11. 2017 [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про зняття заборони та арешту з усього нерухомого майна, що належить [PERSON], накладеного на підставі ухвали Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 14.10.2009 №2-12709/09 та стягнення з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» судових витрат, посилаючись на наступне. [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою: вул Шевченка, буд. 18, с. Батюшки (колишнє Інтернаціональне) Близнюківського району Харківської області. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропертровська від 14.10. 2009 було накладено арешт на все майно яке належить [PERSON] з метою забезпечення позову до нього ПАТ «ПриватБанк». На час звернення до суду заборгованості перед банком він не має. Накладені заборона та арешт здійснюють перешкоди у його праві на користування та розпорядженням майном, а тому і просит позов задовольнити. Особи, які беруть участь у справі, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, але у судове засідання не зявилися. Позивач та третя особа надали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, у яких позивач на задоволенні позову наполягає, а третя особа, проти задоволення позову не заперечують. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач, судову повістку про виклик до суду, копію ухвали суду про відкриття провадження, копію позовної заяви із додатками отримав 07.12 2017, що вбачається із рекомендованого повідомлення відділення «Укрпошти». Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України суд вважає судову повістку відповідачу врученою належним чином. За таких обставин суд розглядає справу за відсутності сторін та на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди позивача, яка викладена в його письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог\~ст.3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення. При цьому,\~ст. 12 ЦК України\~передбачає, що особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права. Відповідно до положень\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.Частина 2 наведеної статті містить перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема припинення дії, яка порушує право - п. 3). Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена, зокрема особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Звертаючись до суду з даним позовом [PERSON] посилається на те, що відповідачем порушуються його права як власника майна. Судом, на підставі паспорта, встановлено, що [PERSON] є громадянином України(а.с.5). На праві приватної власності він має зокрема домоволодіння, розташоване за адресою: вул Шевченка, буд. 18, с. Батюшки (колишнє Інтернаціональне) Близнюківський район Харківська область, що підтверджено договором купівлі-продажу будинку від 29.07. 2005 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно(а.с.8,9). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропертровська від 14.10. 2009(справа №2-12709/09) з метою забезпечення позову по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» накладено заборону на вчинення дій, спрямованих на відчуження в будь-який спосіб нерухомого майна, що належить [PERSON] та накладено арешт на все майно яке йому належить на праві власності, що вбачається із копії ухвали(а.с.6). Відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна підтверджено, що на все нерухоме майно [PERSON] за заявою обтяжувача Відділу держаної виконавчої служби Близнюківського районного управління юстиції на підставі вищевказаної ухвали суду накладено арешт. Реєстраційний номер обтяження -9306224(а.с.7). Своїм листом Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 17.11. 2017 №15144/1410-45 повідомив представника [PERSON] адвоката [PERSON] що на підставі ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» зняття арешту накладеного на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропертровська віднесено до компетенції суду(а.с.11). Позивачем [PERSON] на підтвердження своїх вимог надано довідку ПАТ КБ «ПриватБанк» з якої вбачається, що станом на 07.11. 2017 [PERSON] заборгованості перед банком не має. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Статтею 319 ЦК України\~ визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому, відповідно до\~ст. 391 ЦК України,\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 387 ЦК України передбачено право власника витребовувати своє майно, а статтею 391 цього Кодексу визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Як передбачено ч.1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. За таких обставин позов підлягає задоволенню повністю. На підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені і документально підтверджені ним витрати по сплату судового збору у розмірі 640,00 грн.(а.с.1)

Outcome: approved