Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

29 грудня 2018 року [PERSON] звернулась з вимогами до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, які мотивує тим, що Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24 грудня 2013 року, зобов`язано стягувати із відповідача на утримання неповнолітньої дитини аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 гривень до повноліття дитини. На даний час розмір аліментів не задовольняє потреби дитини, яка часто хворіє, яка перебуває під диспансерним наглядом (Обліком) у алерголога з приводу бронхіальної астми, та відповідно потребує спеціального лікування. Окрім цього, щоб забезпечити достойний рівень життя дитини, [PERSON] , [INFO] , відвідує уроки англійської мови «Okay», школу плавання і здоров`я, тому просить стягнути з відповідача на утримання неповнолітньої сина аліменти в розмірі 4 000 гривень 29 січня 2019 року Дніпровським районним судом міста Києва відкрите провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 26 березня 2019 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина, мотивуючи свій відзив тим, що у вихованні дитини відповідач теж бере активну участь: кожного вихідного дня проводить вільний час з дитиною, робить подарунки. Останні п`ять років відповідач перебуває в шлюбі з [PERSON] , мають спільних двоє дітей, дружина на даний час не працює, адже присвячує свій час вихованню та догляду дітей. На сьогоднішній день відповідач є батьком чотирьох дітей, намагається влаштуватися на постійну роботу за фахом як дипломований кіно-телеоператор. Через хворобу і непередбачуваність судомних нападів не може влаштуватися на постійне місце роботи. За допомогою своїх батьків придбав недорогий фотоапарат, з яким працює як фріланцер. Батьки відповідача допомагають сплачувати аліменти на дитину, утримувати теперішню родину та дітей, всіляко сприяють лікуванню відповідача. Відповідач запевняє, що цілком усвідомлює власну відповідальність за своїх чотирьох дітей, незалежно від їхнього місце знаходження, як може так і допомагає кожному з них та бере участь у їхньому розвитку, тому просить відмовити повністю в позові. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони з 12 листопада 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі. 28 липня 2009 року шлюб між чоловіком [PERSON] та дружиною [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві. Після реєстрації розірвання шлюбу [PERSON] , змінила прізвище на « [PERSON] ». Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Дарницького районного управління юстиції. 24 грудня 2013 року Дніпровським районним судом м. Києва, ухвалено рішення, яким позов задоволено, присуджено до стягнення з [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Києва, ідентифікаційний код [NUMBER] , паспорт Серія [NUMBER] , виданий Харківським РУ ГУ МВС України в м. Києві від 24.10.2001 року, не працюючого, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , уродженки міста Києва, зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з 29 жовтня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. 26 лютого 2014 року Апеляційним судом м. Києва постановлено ухвалу, якою рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 грудня 2013 року залишено без змін. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття; сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Частиною 9 статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Змістом ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ст. 181 СК, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як це передбачено ст. 182 СК України. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ч.ч.1,2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України. Відповідно до Довідки № 172 від 29 листопада 2018 року, [PERSON] займається в абонементній групі з плавання в Палаці підводного спорту з вересня по поточний час, ціна місячного абонементу становить 1100,00 грн. Відповідно до консультативного висновку алерголога [PERSON] , [INFO] , має діагноз: 145-Астма. Основний: Бронхіальна астма, легкий інтермітуючий перебіг, період ремісії, алергічний ренит, сенсибілізація до побутових, епідермальних алергенів, злакових трав. Дата: 28 серпня 2018 року. Дата захворювання: 0 Повторно. Надані позивачем консультативне заключення алерголога від 28 серпня 2018 року, що підтверджують хворобливий стан дитини сторін, не може бути врахований судом як доказ по справі про збільшення розміру аліментів, оскільки витрати на лікування дитини відносяться до додаткових витрат на дитину, що не позбавляє позивача права на звернення до суду з позовом про збільшення розміру додаткових витрат на дитину, як це передбачено ст. 185 СК України. Посилання відповідача про те, що через хворобу не має змоги влаштуватися на постійне місце роботи, щоб отримувати заробітну плату та перебування на його утриманні непрацездатної дружини та троє малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , як підставу для відмови в збільшенні розміру аліментів не можуть бути прийняті до уваги судом, оскільки будь-які протипоказання здоров`я в частині працевлаштування на роботу у відповідача відсутні, відповідач не надав належних доказів про те, що вживав заходів для влаштування на роботу та йому у цьому відмолено, не надано доказів про наявність судових рішень про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та розмір витрат, які відповідач несе на утримання дітей. Пунктами 3-1 та 3-2 ч.1 ст.182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Однак, ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2018 року - 1700 гривень, з 1 липня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1853 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень. Збільшення на законодавчому рівні прожиткового мінімуму на дитину є підставою для збільшення розміру аліментів, визначеного рішенням суду, у розумінні ст. 192 СК України. Відповідно до ст. ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При оцінці аргументів та доводів сторін суд керується рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010, no. 4241/03, в якому вказується, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. Таким чином, враховуючи встановлений законодавцем прожитковий мінімум для дітей відповідного віку та беручи до уваги матеріальне становище відповідача, суд вважає за можливе збільшити розмір аліментів, призначених за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24 грудня 2013 року у справі №755/27566/13-цр., що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] з 1 000,00 грн. до 1500,00 грн., щомісяця на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , з подальшою індексацією відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття. Пунктом 6 ст.141 ЦПК України визначено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи те, що позивач [PERSON] при зверненні до суду з цим позовом звільнена від сплати судового збору в силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому суд присуджує стягнути з відповідача [PERSON] в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: partial