Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

29 травня 2014 року КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації звернулось в суд з позовом про виселення [PERSON] з кімнати [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. Свої вимоги мотивує тим, що квартира [ADDRESS] перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Києва та передана до сфери управління Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації. Згідно ордеру від 17 березня 1982 року наймачами цієї квартири були [PERSON] та його син [PERSON] Вказані особи були зняті з реєстраційного обліку в спірній квартирі. На даний момент в квартирі [ADDRESS] проживає [PERSON], яка немає на це законних підстав. Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 28 липня 2014 року позов КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації задоволено (а.с. 39-40). Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 05 грудня 2014 року заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 28 липня 2014 року скасоване (а.с. 99-100). Протокольною ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 30 березня 2015 року до участі у справі залучено [PERSON], що діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], а також [PERSON] в якості співвідповідачів. Також, представник позивача уточнила позовні вимоги та просила виселити з спірної квартири [PERSON], що діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], та [PERSON] (а.с. 148). Протокольною ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 26 травня 2015 року до спільного розгляду з первісним позовом прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації (після зміни назви КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва») про визнання права користування житлом. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 18 вересня 2015 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва», третя особа Солом'янська районна в місті Києві державна адміністрація про визнання права користування житлом залишено без розгляду (а.с. 211-212). Представник позивача у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись. З письмових пояснень [PERSON], що містяться в матеріалах справи, вбачається, що вона з 1999 року проживала в [ADDRESS] з [PERSON], з яким 07 липня 2001 року було зареєстровано шлюб. Таким чином, вона набула право користування спірною квартирою. Після смерті [PERSON], який помер [INFO], вона залишилась проживати в квартирі разом з донькою, сином та онуком. Всі комунальні витрати за користування квартирою вона сплачує (а.с. 122-124). Представник третьої особа у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно ордеру № 1916/30 від 17 березня 1982 року наймачами квартири [ADDRESS] були [PERSON] та його син [PERSON] (а.с. 8). З позову вбачається, що [PERSON] був знятий з реєстраційного обліку в зв'язку з вибуттям для проживання за іншою адресою. З довідки № 488 від 19 лютого 2014 року, виданої КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації, вбачається, що [PERSON] 19 жовтня 2006 року знятий з реєстраційного обліку в зв'язку зі смертю. У квартирі [ADDRESS] ніхто не зареєстрований (а.с. 9). 07 липня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. [PERSON] після одруження змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 54). З письмових пояснень [PERSON] вбачається, що вона з липня 2001 року проживає в [ADDRESS] як дружина [PERSON] Разом з нею проживають ще її діти [PERSON] та [PERSON], а також її онук [PERSON] 20 жовтня 2006 року [PERSON] зверталась до КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації з заявою про внесення змін до договору найму та визнання її наймачем квартири [ADDRESS] (а.с. 55). Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Згідно частин 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч. 2 ст. 65 ЖК УРСР особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що [PERSON] не надавав згоди на вселення [PERSON] до спірної квартири в якості його дружини. У матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] за свого життя заперечував проти проживання відповідачів в спірній квартирі. Він не звертався з цього приводу до будь-яких державних чи комунальних органів. З пояснень [PERSON] вбачається, що вона постійно проживає в [ADDRESS] з моменту укладення шлюбу з [PERSON], вела з ним спільне господарство, сплачувала комунальні платежі, що підтверджується наданими суду копіями квитанцій про сплату комунальних послуг (а.с. 58-74). З огляду на наведене, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed