Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

29.08.2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості, оскільки\~відповідно до заяви № б/н від 28.10.2010 року\~[PERSON], отримала кредит у розмірі 2000,00 грн.\~у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідач зобовязання по укладеному кредитному договору не виконала, у звязку з чим станом на 11.07.2018 року має заборгованість у розмірі 14920 грн. 71 коп., яка складається з 1201,24 грн. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту);\~3041,39 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 9491,38 грн. - заборгованість по пені; 500 грн. штраф (фіксована частина);\~686,70 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідача. Відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує з підстав зазначених в позові і просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не зявилася, але надала до заяву про застосування строків позовної давності, в якій просить застосувати позовну давність в три роки до даних правовідносин та відмовити в задоволені позову у звязку із спливом позовної давності. А в разі незадоволення її заяви просить зменшити суму збитків. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи та додані до неї докази, суд вважає, що в задоволені заяви відповідача про застосування позовної давності відмовити, а позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з таких підстав.\~\~ \~\~ Відповідно до вимог статті 256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257\~ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що відповідачка в своїй заяві про застосування позовної давності зазначила, що 29.05.2015 року нею було зроблено останній платіж на суму 300 грн. за кредитним зобовязанням, після чого погашення нею за кредитом нею не здійснювалося. Однак, відповідно до розрахунку заборгованості за договором №н/б від 28.10.2010 року укладеного між АТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] станом на 11.07.2018 року вбачається, що відповідачкою останні кошти в сумі 100 грн. внесених на погашення заборгованості за кредитом було 01.07.2018 року, а з позовом банк звернувся 29.08.2018 року, тобто в межах строку позовної давності, тому строк позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачкою не ґрунтуються на вимогах закону. Кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261ЦК України). Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс14. Разом з тим, позов заявлено в межах трирічного строку позовної давності і підстав для задоволення заяви відповідача щодо його спливу немає. Що стосується позовних вимог позивача, то судом встановлено, що 28.10.2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], укладено кредитний договір згідно з умовами якого остання отримала кредит в сумі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Кредитний договір укладено шляхом підписання Анкети-заяви позичальника, в якій зазначено, що вона разом з памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг (далі Умови та Правила), а також Тарифами складає між сторонами Договір про надання банківських послуг і позичальник з цими Умовами, Правилами і Тарифами повністю погоджується. [PERSON], взяті на себе зобов'язання не виконала, кредитні кошти своєчасно не повернула, внаслідок чого станом на 11.07.2018 року має заборгованість у розмірі 14920,71 грн., яка складається з 1201,24 грн. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту);\~3041,39 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 9491,38 грн. - заборгованість по пені; 500 грн. - штраф(фіксована частина);\~686,70 грн. - штраф (процентна складова). Суд бере до уваги наступне. Згідно зі статтею 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). За змістом статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою статті 626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до частини першої статті 628\~ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви позичальника, в якій указано, що вона разом з пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між сторонами Договір про надання банківських послуг. Пунктом 2.1.1.5.5 [PERSON] із Умов, які приєднані в додатках до позову, передбачено, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, процентам за його користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених даним Договором. Згідно пункту 2.1.1.5.7 цих Умов, позичальник зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, у разі невиконання зобов'язань за Договором, згідно пункту\~2.1.1.5.6.\~цих Умовпозичальник зобов'язується на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди Банку. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (пункт 2.1.1.7.6. Умов). Відповідно до пункту 2.1.1.12.6. Умов за користування кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки у розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 365/366 календарних днів. У випадку виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн., позичальник сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Розмір нарахування пені зазначається у пунктах 2.1.1.12.6.1; 2.1.1.12.6.2. вказаних Умов. Частиною 1 ст.\~76\~ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Таким чином сума заборгованості яка підлягає до стягненню станом на 11.07.2018 року становить: за кредитом (тіло кредиту) 1201,24 грн. також суд бере до уваги, що на час звернення позивача до суду відповідач має заборгованість за кредитом, то із відповідача на користь позивача підлягають стягненню прострочені проценти за користування кредитними коштами які становлять в розмірі 3041,39 грн. Відповідно до ч.1.\~ст.549 ЦК України\~, неустойкою/ штрафом, пенею/ є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Таким чином пеня та штраф не є окремими видами штрафних санкцій, а є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а тому банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного і того ж виду, за одне й те саме порушення договірного зобовязання / прострочене виконання грошового зобовязання/, що суперечить вимогам ч.1\~ст.61 Конституції України\~та ч. 3\~ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення , а зобовязання має ґрунтуватись на засадах зрозумілості та справедливості. Отже, в задоволенні вимог в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій необхідно відмовити. Відповідно до\~ст. 551 ч.3 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Крім того, судом встановлено, що Умови які знаходяться у матеріалах справи, не містять підпису відповідача. Позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов'язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки у разі порушення зобов'язання з повернення кредиту. До такого правового висновку дійшов і Верховний Суд України при ухваленні постанови за наслідками розгляду цивільної справи № 6-2320цс16 від 22 березня 2017 року. В звязку з вищенаведеним, суд вважає, що правових підстав для стягнення нарахованої пені і штрафів за порушення відповідачем зобов'язань за кредитним договором немає. Відповідно до\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку із ухваленням суду рішення про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягнення судові витрати пропорційно до задоволених вимог враховуючи, що позивач сплатив судовий збір в сумі 1762 грн. що підтверджується платіжним дорученням, яке знаходяться в матеріалах справи. Таким чином підлягають пропорційному стягненню з відповідача судові витрати в розмірі 501,02 грн. ((суму задоволених вимог) х (суму судових витрат) : (ціну позову) = (сума судового збору)).

Outcome: partial