Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

29.08.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON],\~Павлоградського міського\~відділу державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Головного територіального\~управління юстиції\~у Дніпропетровській\~області,\~третя особа: [PERSON], в якому просить суд визнати пропущеним з поважних причин та поновити однорічний строк звернення до суду з даним позовом про визнання батьківства, визнати [PERSON], [INFO], батьком дитини [PERSON], [INFO], внісши зміни в актовий запис про народження [PERSON], [INFO], № 1192 від 18.12.2007, вказавши в графі «Батько» - «Мілаєнко Руслан Анатолійович», в графі «По батькові» - «Русланівна», в графі «Прізвище» - «Мілаєнко», судові витрати покласти на [PERSON]. Позовна заява\~мотивована тим,\~що у\~період з\~2006\~року по\~2012\~рік позивач\~з [PERSON]\~(на\~той час\~ [PERSON])\~[PERSON]\~проживали однією\~сімєю без\~реєстрації шлюбу.\~Під час\~спільного проживання,\~а саме\~-\~25.11.2007\~[PERSON]\~народила доньку\~-\~ [PERSON],\~реєстрації народження\~якої проведена\~у відповідності\~до ст.\~135\~Сімейного кодексу\~України (відомості\~про батька\~вказані зі\~слів матері).\~Рішення про\~таку реєстрації\~народження дитини\~позивачем та\~[PERSON]\~було прийнято\~з причини\~бажання отримувати\~матеріальну допомогу\~від держави. Крім того,\~неподання позивачем\~заяви про\~визнання батьківства\~в той\~час також\~мотивовано тим,\~що [PERSON]\~завагітніла на\~початковому етапі\~відносин,\~і тому\~питання походження\~[PERSON] на\~той час\~було не\~зясованим.\~Після народження\~[PERSON] позивач\~брав участь\~у її\~вихованні,\~а в\~2012\~році стосунки\~з [PERSON]\~різко погіршилися\~та припинилися.\~19.07.2014\~[PERSON]\~уклала шлюб\~з [PERSON],\~який 13.02.2016\~подав заяву\~до Павлоградського\~відділу ДРАЦС\~про визнання\~батьківства [PERSON],\~на підставі\~чого в\~актовий запис\~про її\~народження внесено\~відповідні зміни. Між [PERSON] на [PERSON]почали виникати сварки, у тому числі з приводу [PERSON], оскільки [PERSON] чудово усвідомлював про відсутність кровного споріднення між ним та донькою. В звязку з викладеним позивач забрав до себе дитину, яка зараз проживає разом з позивачем, бабусею та дідусем. Після того, як позивач забрав [PERSON] до себе, вони почали спілкуватися з [PERSON] в телефонному режимі з приводу тих чи інших питань, які виникали навколо дівчинки. І в ході однієї з таких телефонних розмов, приблизно на початку цього року, позивачу стало відомо, що він є біологічним батьком дитини. В звязку з вищевикладеним позивач звертається до суду. 20.09.2018 року ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження у вищевказаній справі та призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні. 11.10.2018 року відповідачем [PERSON] міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, було подано заперечення на позовну заяву, відповідно до яких просили відмовити у задоволенні позову про визнання батьківства, мотивуючи наступним. Первинна реєстрація народження дитини [PERSON], була проведена відповідно до ч. 1ст. 135 СК України. Але відповідно до п.1 ст. 126 СК України, 13.02.2016 року була подана спільна заява жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, на підставі якої були внесені зміни та доповнення до актового запису в частині зміни прізвища дитини, по батькові, та внесені відомості про батька. В звязку з цим вважають необхідно виключити відомості про існуючого батька, з актового запису про народження згідно ст. 136 СК України, а вже потім вирішувати питання визнання батьківства іншою особою. 16.10.2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по вищевказаній справі та призначено розгляд справи по суті. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, дав пояснення відповідно до обставин, викладених в позові, зазначив, що він впевнений в своєму батьківстві, так як після спливу часу з народження доньки вона стала на нього дуже схожа, в момент народження він не був впевнений, що він є біологічний батько, та мати дитини [PERSON] не говорила йому, що він є батьком, а підтвердила цей факт лише на початку цього року. Донька проживає з ним, він її виховує та забезпечує. В судовому засіданні представник позивача заяву про визнання батьківства підтримав повністю, просив її задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, зазначив, що з урахуванням визнання позову відповідачем, та всіх доказів зібраних по справі призначення заявляти клопотання про призначення експертизи сторона позивача не вважає доцільним, та спосіб захисту обраний позивачем шляхом подання позову про визнання батьківства є єдиним можливим способом захисту порушених прав, так як в момент зачаття та народження дитини мати дитини не перебувала у шлюбі, а відповідач визнаючи своє батьківство достовірно знав, що не є біологічним батьком дитини. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав суду заяву про повне визнання позову, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, просить позов задовольнити. Представник відповідача - Павлоградського МВ ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просить розглянути вищевказану справу без їх участі, у вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Третя особа, [PERSON], в судовому засідання підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, зазначила, що дійсно позивач є біологічним батьком дитини [PERSON]. Вони з позивачем разом проживали, вона завагітніла, народила доньку. Під час їх стосунків з позивачем близьких стосунків з іншими чоловіками вона не мала. Не сказала позивачу про його батьківство так як не бажала створювати з ним сімю. З відповідачем вона познайомилась через 2 роки після народження доньки. Потім вона вийшла заміж за відповідача, який визнав батьківство стосовно її доньки [PERSON] щоб його не забрала в зону АТО. [PERSON] достовірно знав, що він не є біологічним батьком дитини. Потім відповідач почав погано ставитись до доньки, і вона вирішила, що для [PERSON] буде краще проживати з рідним батьком позивачем. Просить позов задовольнити. Свідки [PERSON], [PERSON], в судовому засіданні зазначили, що вони знають, що [PERSON] народила дитину [PERSON], коли спільно проживала з [PERSON], більше стосунків на той час ні з ким у [PERSON] не було. Не розповіла [PERSON], що дитина від нього, бо не хотіла, щоб саме він був батьком дитини. [PERSON] не добре ставиться до [PERSON], визнав батьківство тільки для того, щоб не йти воювати до АТО в м. Донецьк. [PERSON] і третя особа [PERSON] познайомились через 2 роки після народження [PERSON], і відповідач достовірно знав, що не є біологічним батьком дитини коли визнавав своє батьківство. Мілана проживає зі своїм батьком - [PERSON] більше трьох років. Вислухавши доводи представника позивача, третьої особи, допитавши свідків, зясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази у справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 1 та 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач - [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO] з 1997 року, згідно копії паспорта громадянина України, серії АО №287399. Під час спільного проживання як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу народилась 25.11.2007 року в м. Павлоград - [PERSON], в графі батько зазначено [PERSON], в графі мати [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії 1-КИ № 454710. Відомості про батька зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень за № 00018420044 від 25.07.2017 року. [PERSON], [INFO], 19.07.2014 року уклала шлюб з [PERSON], [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис № 14, відповідно до копії свідоцтва про шлюб, серії 1КИ № 277816. На підставі заяви матері та батька дитини про визнання батьківства, внесено зміни до відомостей в актовий запис від 13.02.2016 року. Прізвище дитини [PERSON] змінено на [PERSON], по батькові [PERSON], змінено на Володимирівна, відомості про батька прізвище, імя по батькові, дата народження, громадянство з [PERSON], змінено на [PERSON], [INFO], громадянин України, що підтверджується копією актового запису про народження № 1192 від 18.12.2007 року, та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень за № 00018420044 від 25.07.2017 року. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], 25.11.2007 року народженя, разом з батьком [PERSON], бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON], проживають в [INFO], дитина навчається в СШ № 19, згідно копії довідки голови ОСМД Промислова 32 [PERSON], від 22.08.2018 року. Сімя [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [INFO], має статус багатодітної сімї терміном до 24.11.2025 року, в склад сімї входить: чоловік [PERSON], [INFO], діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], 17.01.2015року народження, що підтверджується довідкою від 30.12.2016 року за № 522 наданою відділом з питань сімї, молоді та спорту Павлоградської міської ради Дніпропетровської області. Твердження позивача про те, що він є біологічним батьком [PERSON], відповідач не оспорює та визнає у повному обсязі. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 126\~цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду . Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України.\~Позов про\~визнання батьківства\~може бути\~пред'явлений\~особою,\~яка вважає\~себе батьком\~дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до\~частини першої статті 135\~цього Кодексу. Відповідно до\~ст.\~129\~ЦПК України\~особа,\~яка вважає\~себе батьком\~дитини,\~народженої жінкою,\~яка в\~момент зачаття\~або народження\~дитини перебувала\~у шлюбі\~з іншим\~чоловіком,\~має право\~пред'явити\~до її\~чоловіка,\~якщо він\~записаний батьком\~дитини,\~позов про\~визнання свого\~батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Згідно з\~п.6\~Постанови Пленуму\~Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» особа, котра вважає себе батьком дитини, народженою жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК України зазначена особа може звернутись з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках коли батьком записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства можуть розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Таким чином, вказана правова норма вирішує питання, що виникають з приводу спору про батьківство між чоловіком матері дитини та особою, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком. Мати дитини [PERSON] під час зачаття та народження [PERSON] у шлюбі з іншим чоловіком не перебувала, відомості про батька дитини зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Посилання відповідача [PERSON] міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на неможливість задоволення позовних вимог, та необхідність виключення відомостей про батька дитини в порядку ст. 136 СК України не є спроможними, так як відповідно до ч. 5 ст. 136 СК України не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а в судовому засіданні встановлено, що відповідач достовірно знав, що не є батьком дитини, та не міг бути батьком дитини, під час визнання свого батьківства та внесення змін щодо нього як про батька до актового запису про народження [PERSON]. Тобто, позивачем обраний єдиний можливий спосіб захисту свого порушеного права, виходячи з обставин справи, та норм СК України, які регулюють спірні відносини, захистити права позивача іншим чином не можливо. Як зазначено в позові, позивач дізнався про те, що він є батьком дитини на початку 2018 року. В прохальній частині позову просить визнати пропущеним з поважних причин та поновити однорічний строк звернення до суду. Оскільки спору між вказаними особами немає, суд вважає, що можливо визнати поважним пропущений строк звернення до суду. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У зв'язку з визнанням [PERSON] свого батьківства відносно неповнолітньої дитини [PERSON], яка народилася у [PERSON] 25.11.2007 року за час сумісного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з [PERSON], визнанням відповідачем позову, відсутністю у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності обставин,\~визнаних сторонами,\~або добровільності\~їх визнання\~за,\~для в\~інтересах дитини,\~та неможливістю\~позивачем іншим\~способом захистити\~свої права\~та інтереси\~дитини,\~суд вважає,\~що позов\~підлягає задоволенню\~в повному\~обсязі. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача (п.1 ч.2\~ст. 141 ЦПК України).

Outcome: approved