Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

29 червня 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», Товариство) звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просило стягнути з неї заборгованість за кредитним договором у розмірі 11424грн.40 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між публічним акціонерним товариством (далі ПАТ) «Платинум Банк» та відповідачем укладено кредитний договір №81/5017SFPRP7 від 07 грудня 2011 року на суму 11724грн.34коп. За умовами згаданого договору [PERSON] зобовязалася повернути банку кредит, сплатити проценти за його користування, а також виконати інші договірні зобовязання в повному обсязі, але повертати кредит припинила, внаслідок чого за договором виникла заборгованість на суму 11424грн.40коп. Позивач також зазначив, що 30.07.2014 року між ПАТ «Платинум Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» (далі ТОВ «ФК «Бізнесфінанс») укладено договір факторингу №20140730-Г, за яким право вимоги за зазначеним кредитним договором було відступлено на користь ТОВ «ФК «Бізнесфінанс». Посилаючись на те, що на підставі договору факторингу №1706/1, укладеного 17 червня 2015 року між ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», позивачу відступлено право вимоги від відповідача коштів за кредитним договором, Товариство вважало, що є підстави для стягнення на його користь з [PERSON] заборгованості у зазначеному вище розмірі. В судове засідання представник позивача не зявився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Надіслав суду клопотання, в якому просив розглянути справу без участі представника Товариства, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач, яка належним чином поінформована про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не зявилася. Про причини неявки суд не повідомила. Суд, у звязку з повторною неявкою відповідача та неповідомленням про причини неявки в судове засідання, зі згоди позивача ухвалює заочне рішення у справі в порядку, визначеному главою 8 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що 07 грудня 2011року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір з обслуговуванням кредитної картки, страхуванням життя, майна та/або подовженої гарантії позичальника №81/5017SFPRP7, за умовами якого банк зобовязався надати відповідачу грошові кошти у розмірі 11724грн.34коп. на поточні потреби на строк 36 місяців, з процентною ставкою за користування кредитом 0,0001% річних, комісією за надання кредиту у розмірі 742грн.40коп., комісією за обслуговування кредиту у розмірі 352грн.00коп., з кінцевою датою повернення кредиту 07.12.2014року (а.с.а.с.6,7). Відповідно до п.1 цього договору [PERSON] зобовязалася повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та за надання та обслуговування кредиту, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановленому Договором розмірах та строках та виконати свої зобовязання за даними Договором в повному обсязі. Згідно з п.п.2.7,2.8 цього договору [PERSON] зобовязалася погашати суму заборгованості за кредитом, процентами за його користування та комісії з обслуговування кредиту шляхом здійснення щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів у сумі 678грн. За змістом п.п.6.1, 6.3 договору [PERSON] відповідає перед банком по зобовязаннях, що виникають з кредитного договору, та у разі отримання вимоги банку про дострокове погашення кредиту, зобовязаний повернути кредит у повному обсязі. Крім того, сторони дійшли згоди, що у разі прострочення сплати процентів за користування кредитом та/або частини кредиту відповідач зобовязаний сплатити пеню у розмірі 0,3% від простроченої суми нарахованих процентів та/або комісії з обслуговування кредиту, та/або від несплаченої частини суми кредиту за кожний день прострочення. Згідно з п.п.3.5,4.5 договору відповідач зобовязався сплатити одноразово банку страхові премії у розмірі 1410грн.88коп. та 456грн. Як вбачається з матеріалів справи, 07.12.2011року [PERSON] звернулася до банку з заявою-анкетою про надання їй споживчого кредиту у розмірі 11724грн.34коп. на придбання холодильника «Nord» вартістю 4800грн. та телевізора «Saturn» вартістю 5980грн.(а.с.5) Меморіальним ордером №8287717 від 08.12.2011року та банківською випискою по особовим рахункам відповідача підтверджується, що [PERSON] отримала від банка кредитні кошти по договору в повному обсязі, частково сплативши за побутову техніку 9280грн. (а.с.а.с.8,11-20). В судовому засіданні встановлено, що станом на 14.06.2015року за згаданим кредитним договором утворилася заборгованість на загальну суму 11393грн.30коп., з яких 4127грн.49коп. тіло кредиту, 1056грн.00коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом та 6209грн.81коп. пеня за порушення графіку погашення заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором, наданим позивачем (а.с.а.с.21,22). З матеріалів справи вбачається, що 17 червня 2015року між ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №1706/01 та того ж дня між ПАТ «Платинум Банк», ТОВ «ФК Бізнесфінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» - договір про зміну сторони в зобовязанні, за умовами яких позивачу відступлено право вимоги до боржників банку, зазначених у реєстрі заборгованостей (а.с.а.с.27-29,42). З витягу з Додатку №1 до Договору факторингу №1706/01 від 17.06.2015року слідує, що [PERSON] включена до реєстру боржників банку із загальною сумою заборгованості за кредитним договором у розмірі 11424грн.40коп. (а.с.26). З повідомлень ПАТ «Платинум Банк», ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», направлених на адресу відповідача, вбачається, що банк та сторони договору факторингу поінформували [PERSON] про відступлення права грошової вимоги до неї із зазначенням нового кредитора (фактора) та розміру грошових вимог за кредитним договором, що підлягають сплаті (а.с.а.с.23-25). Вирішуючи спір, що виник між сторонами із зобовязальних правовідносин, суд виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 ст.16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, до яких відноситься примусове виконання обовязку в натурі (п.5 ч.2 ст.16 ЦК). Визначення поняття зобовязання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Так, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно з нормами ст.ст.526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у визначений у зобовязанні строк. Договором, відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. За ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). При цьому у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК ). Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначені у ст.1050 ЦК України. Зокрема, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події (ч.2 ст.1078 ЦК). Відповідно до ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобовязаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові, і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. З огляду на викладене, суд вважає, що оскільки відповідачем було порушено договірні зобовязання перед банком, що призвело до виникнення заборгованості на загальну суму 11424грн.40коп., при цьому права вимоги банка до [PERSON] відступлено позивачу у встановленому цивільним законодавством порядку із дотриманням процедури інформування боржника про відступлення права грошової вимоги, є підстави для стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» суми заборгованості за кредитним договором. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Частиною 1 ст.88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що при подачі позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 1378грн. (а.с.1). За таких обставин, сплачений ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь Товариства. З огляду на викладене,

Outcome: approved