overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

4 грудня 2013 року до суду подано зазначений позов, уточнений заявою від 6.12.2014 року. В своїх остаточних позовних вимогах позивач просить суд надати позивачу в індивідуальне користування на їй частину в праві власності на житлову квартиру [ADDRESS], житлову кімнату «3 » площею 17,8 кв. м, балкон площею 0,9 кв. м, залишивши у спільному користуванні співвласників : коридор «1», площею 11, 5 кв.м, кухню «4» площею 9,8 кв.м, ванну кімнату «5» площею 2,7 кв.м., вбиральню «6» площею 1,4 кв.м. Представник позивача та відповідач [PERSON] подали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги просили задовольнити, відповідач позов визнав. Відповідачі в судове засідання вдруге не з'явились, поважності причин неявки суду не повідомили, тому судом ухвалено про заочний розгляд справи. Дослідивши надані суду докази, суд вважає необхідним позов задовольнити з наступних підстав. Відповідно до наданих копії договору міни та довідки комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» № 720 від 20.11.2013 року судом встановлено, що співвласниками квартири, яка розташована в [ADDRESS] є [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Із наданого суду технічного паспорту встановлено, що квартира складається з наступних приміщень: коридору «1» площею 11,5 кв.м., житлової кімнати «2» площею 9, 8 кв.м., житлової кімнати «3» площею 17,8 кв.м., кухні «4» площею 9. 8 кв.м., ванної кімнати «5» площею 2,7 кв.м., вбиральня «6» площею 1,4 кв.м., житлова кімната «7» площею 11,6 кв.м., балкон 0,9 кв.м., лоджія 1,4 кв.м. Відповідно до вимог ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. В разі наявності спору на підставі ст. 16 ЦК України співвласник вправі звернутися до суду із позовом про захист свого права на користування таким майном, в тому числі із позовом про визначення порядку користування майном між співвласниками. Проведеною в справі судовою експертизою № 5229 від 21.07.2014 року підтверджено, що існує другий варіант порядку користування квартирою, про який позивач просить суд задовольнити позов. Підстав, які відповідно до закону зобов'язують суд відмовити в задоволенні позову судом не встановлено. Яких небудь доказів та заперечень відповідачами суду не надано. За таких обставин, суд позов задовольняє і на підставі ст. 88 ЦПК України стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати в рівних частинах по 971 гривні 80 коп. з кожного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-24 00:00:00

4 грудня 2013 року ПАТ «Дельта Банк» (далі Банк) звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором. Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що згідно кредитного договору за №001-04061-100707 від 10 липня 2007 року, укладеного між Банком та [PERSON], останній була відкрита кредитна лінія на загальну суму 30000грн. з кредитним лімітом 2500грн. строком на 12 місяців. Зазначав, що станом на 24 жовтня 2013 року відповідач не виконав умови погашення кредиту і заборгованість перед позивачем становить 4500грн. Цю заборгованість та судові витрати позивач просив стягнути з [PERSON] Представник позивача в судове засідання не явився, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечувала проти стягнення з неї на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 4500грн. Заслухавши відповідачку, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно кредитного договору за №001-04061-100707 від 10 липня 2007 року, укладеного між Банком та [PERSON], останній була відкрита кредитна лінія на загальну суму 30000грн. з кредитним лімітом 2500грн. строком на 12 місяців (а.с.7-10). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших умов, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1статті 530 ЦК України зобов'язання підлягає виконанню в строк, встановлений у зобов'язанні. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідач [PERSON] свої кредитні зобов'язання за договором не виконує, в зв'язку з чим станом на 24 жовтня 2013 року має заборгованість по тілу кредиту у розмірі 4500грн., що підтверджується розрахунком позивача (а.с.5-6). Умовами кредитного договору передбачено право банку у випадку недотримання відповідачем умов кредитного договору, достроково стягнути з відповідача суму кредиту. З огляду на зазначене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по кредиту за кредитним договором в розмірі 4500грн. З відповідачки [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем при зверненні до суду витрати по оплаті судового збору у розмірі 229грн.40коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

4 грудня 2014 року до суду подано цю заяву, в якій вказано, що 20 травня 2014 року Вінницьким обласним центром МСЕК їй був виданий висновок про час настання інвалідності, в якому прізвище заявниці помилково зазначено як «[PERSON]», що не відповідає запису в її паспорті, згідно з якими вона «[PERSON]». Окрім того, така ж помилка допущена в витязі із акту огляду МСЕК до довідки серії АА №046875. В судове засідання [PERSON] не з'явилася, подала заяву в якій справу просила розглядати у її відсутності, просила встановити факт належності їй висновку про час настання інвалідності та витягу із акта. Представник Саражинецької сільської ради в судове засідання не з'явився, у телефонному режимі повідомив, що заявлені вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. З'ясувавши позицію заявника, дослідивши матеріали справи суд, визнає за необхідне задовольнити заявлені вимоги з таких міркувань. Достовірно доведено, що витяг із акту огляду МСЕК до довідки серії АА №046875 та висновок про час настання інвалідності, виданий 20 травня 2014 року Вінницьким обласним центром МСЕК на ім'я [PERSON], належать [PERSON], [INFO], іншого порядку встановлення цього факту законом не передбачено, що не дає заявниці право на належне пенсійне забезпечення, то його необхідно встановити на підставі п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

4 грудня 2014 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 1 червня 1991 року сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом загсу Згурівського райвиконкому Київської області, актовий запис № 18, від якого мають дитину [PERSON], [INFO]. Сторони не змогли створити міцної сім»ї, втратили почуття та взаємоповагу один до одного. Шлюбні відносини між ними припинилися, спільне господарство не ведуть, примирення є неможливим, відповідач має намір створити нову сім»ю. Майнового спору та спору про місце проживання дочки не мають, тому просить шлюб між сторонами розірвати, після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем «[PERSON]», дочку залишити на її вихованні, в разі задоволення позову не застосовувати до відповідача положення ст. 88 ЦПК України. В судове засідання сторони не з'явилися, про час і місце судового розгляду були оповіщені у встановленому порядку, направили суду заяви з клопотанням про розгляд справи за їхньої відсутності, позивач позов підтримує повністю, відповідач позов визнає повністю. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 1 червня 1991 року, який зареєстрований відділом загсу Згурівського райвиконкому Київської області, актовий запис № 18, від якого мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з батьками (а.с.4, 10, 11 - свідоцтво про укладення шлюбу, копія свідоцтва про народження, довідка). Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства, примирення не вбачається можливим як таке, що буде суперечити інтересам позивача. Позивач після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем «[PERSON]». Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Дослідивши письмові докази у справі, з'ясувавши фактичні стосунки подружжя, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, так як в судовому засіданні доведено, що сторони припинили шлюбні відносини та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення. Визначити місце проживання дочки з матір'ю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

4 грудня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що сторони з 16 вересня 2006 року перебувають у шлюбі, від якого мають сина [PERSON]. Позивач позбавлена можливості самостійно належним чином утримувати сина, а тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання їхнього сина у розмірі 1/4 частини усіх заробітків (доходів) щомісячно. Позивач в судове засідання не з'явилася надала на адресу суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, зазначивши, що позов підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву про визнання позовних вимог, з проханням розглядати справу без його участі. Суд, прийнявши визнання відповідачем позову, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.3). Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України - способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів на дитину, які підлягають стягненню з відповідача, суд приймає до уваги визнання його розміру відповідачем, дійсні обставини справи, зокрема те, що відповідач працює оператором котельної на Придніпровській залізниці, інших дітей та непрацездатних осіб він на своєму утриманні не має, а також його обов'язок по належному утриманню сина. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 4 грудня 2015 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], що\~ зареєстрований 16.09.2000 року в\~Відділі реєстрації одружень м. Миколаєва, актовий запис № 814.\~ \~ \~ \~ \~ В обґрунтування позову [PERSON] вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені в вересні 2011 року, у звязку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сімї неможливо у звязку з втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. А з вересня 2011 року відповідач залишив сімю та з того часу проживає з іншою жінкою. Від\~даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що спору про місце проживання дітей та щодо спільно нажитого майна між сторонами немає.\~ \~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила про задоволення позову, не заперечувала проти заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~ \~ Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, за письмовою згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу заочно. \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~ \~ Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сімї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їх дітей. При цьому суд врахував, що регулювання шлюбно - сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~ \~ В порядку ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати. \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

4 грудня 2016 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначив, що з 01.02.2015 року перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 159. В шлюбі народилась донька, [PERSON], [INFO] Позивач посилається на те, що не проживає з Відповідачем однією сім'єю, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин з вересня 2015 року. Позивач вказує, що шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведеться з вересня 2015 року. За викладених обставин позивач вважає, що примирення не можливе, просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

4 грудня 2017 року до суду заявлено позов [PERSON], в якому вона вимагає розірвати шлюб між нею і відповідачем, зареєстрований 10.12.2009р. відділом реєстрації актів цивільного стану Погребищенського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 76, через відсутність взаєморозуміння, спільних життєвих інтересів їх шлюб з відповідачем остаточно розпався, протягом тривалого часу вони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують. Позивач в судове засідання не зявилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, наполягала на розірванні шлюбу, миритися не бажає. (а.с. 18) Відповідач в судове засідання не зявився, проте телефонограмою повідомив суд про неможливість зявитись в судове засідання, просив розглянути справу у підготовчому судовому засіданні у його відсутності, не заперечував проти розірвання шлюбу. (а.с. 19) З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає за необхідне постановити рішення про розірвання шлюбу, оскільки в судовому засіданні встановлено, що наданий подружжю строк для примирення результату не дав, сім`я сторін розпалася остаточно і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного із них. Спору щодо спільного майна та місця проживання сина [PERSON], біля матері - немає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі\~640 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

4 грудня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 02 червня 1992 року Новгородською селищною Радою м.Дзержинськ Донецької області, за актовим записом № 36. У шлюбі неповнолітніх дітей немає. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, повністю втрачено почуття любові і взаємоповаги. Позивач у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, заявлені позовні вимоги визнає повністю, проти їх задоволення не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, яке відповідно до частини четвертої цієї статті проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 1, ч. 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Виходячи з того, що сторони написали заяви про слухання справи у їх відсутності, не бажають зберегти шлюб, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе і подальше збереження шлюбу не буде відповідати інтересам подружжя. Майнового спору та питань щодо утримання дитини у сторін не має. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сімї, фактичні обставини справи, а також той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сімю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Залишити відповідачу прізвище Монастирна.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

4 грудня 2019 року заявник, [PERSON] , звернулася до суду із заявою про надання права на шлюб із [PERSON] , оскільки на даний час вона є вагітною, бажає створити сім`ю, однак не досягла шлюбного віку. Ухвалою суду від 05 грудня 2019 року відкрито провадження по справі. Заявник, [PERSON] , будучи повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, в якій прохає розглядати справу у її відсутність. Заяву підтримує. Заінтересовані особи - батьки заявниці - [PERSON] та [PERSON] , а також особа, з якою заявниця має намір зареєструвати шлюб - [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви, в яких прохають розглянути справу у їх відсутність, а подану [PERSON] заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи, Кобеляцького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій прохає розглянути справу у відсутність їх представника. Проти задоволення заяви не заперечує. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 22 Сімейного кодексу України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлений у вісімнадцять років. Згідно ст. 23 Сімейного кодексу України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , на час подачі заяви до суду досягла шістнадцяти років, але не досягла шлюбного віку. Згідно довідки поліклінічного відділення Кобеляцької ЦРЛ, [PERSON] , 2003 р.н. є вагітною (а.с.7). Відповідно до роз`яснень п.2 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» заява про надання особі, яка досягла шістнадцяти років, права на шлюб (ст. 23 СК України) головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. Задовольняючи заяву про надання права на шлюб, суд враховує спільне бажання заявника та особи, з якою має бути укладений шлюб, їх спільний намір створити сім`ю, у заявниці в подальшому має народитися дитина, в зв`язку з чим суд вважає, що таке право буде відповідати їх інтересам та інтересам їх майбутньої сім`ї. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що заява про надання права на шлюб підлягає задоволенню.

Outcome: approved