Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

5 березня 2018 р. позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовано тим, що 15 квітня 2014 р. позивач уклав з відповідачем кредитний договір, за яким банк надав відповідачеві кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідач свої обовязки за договором не виконує, в звязку з чим станом на 20 лютого 2018 р. виникла заборгованість на суму 2 111,50 грн. за кредитом, 4 714,15 грн. за процентами, 3 975,06 грн. за пенею, 500,00 грн. фіксована частина штрафу за порушення строків платежів, 540,04 грн. процентна складова штрафу за порушення строків платежів, усього 11 840,75 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на сплату судового збору в сумі 1 762,00 грн. Ухвалою суду від 16 березня 2018 р. відкрито провадження в справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, сторонам встановлено строк для подачі до суду заяв по суті позову. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подала, в звязку з чим суд відповідно до положень ст. 178 ч.8 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами. Позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом належними документами встановлено, що 15 квітня 2014 р. ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] відповідно до ст.1054-1055 ЦК України уклали кредитний договір, за яким банк надав відповідачеві кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, а позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Наданими позивачем документами встановлено, що станом на 20 лютого 2018 р. виникла заборгованість на суму 2 111,50 грн. за кредитом, 4 714,15 грн. за процентами, 3 975,06 грн. за пенею, 500,00 грн. фіксована частина штрафу за порушення строків платежів, 540,04 грн. процентна складова штрафу за порушення строків платежів, усього 11 840,75 грн., які позивач просить стягнути з відповідача (а.с. 4-6) Відповідно до ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором; якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки судом встановлено, що за вказаним кредитним договором відповідач не повернув позики у строк, встановлений договором, суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивача заборгованість за кредитом у сумі 2 111,50 грн., відсотки за користування кредитом у сумі 4 714,15 грн., фіксовану частину штрафу за порушення строків платежів у сумі 500 грн., процентну складову штрафу за порушення строків платежів у сумі 540,04 грн., усього 7 865,69 грн. У задоволенні позову в частині стягнення пені у розмірі 3 975,06 грн. необхідно відмовити, оскільки \~відповідно до ст. 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у\~ст. 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, яка відповідно до положень\~статті 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для всіх судів України. У відповідності зі п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути витрати на сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1\~170,48 грн.

Outcome: partial