Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

31 травня 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву № б/н від 19 серпня 2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 11000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Станом на дату смерті заборгованість позичальника за кредитним договором №б/н від 19 серпня 2011 року становить за кредитом 5058,13 грн. 12 березня 2014 року позивачем була направлена претензія кредитора до Шосткинської міської державної нотаріальної контори, яка була переслана до приватного нотаріуса Спановського М.П., за місцем заведення спадкової справи. 22 травня 2014 року позивачем отримано відповідь приватного нотаріуса Спановського М.П., згідно якої відповідачі по справі звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини. До складу спадщини померлого позичальника входять його кредитні зобов`язання. 11 березня 2018 року на адресу відповідачів направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій виконано не було. Посилаючись на ст. 1282 ЦК України, позивач просить стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] \~ на користь банку заборгованість за кредитом у розмірі 5058,13 грн за кредитним договором № б/н від 19 серпня 2011 року. У судове засідання представник позивача не з`явився, до суду надав письмове клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує. Відповідачі, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких також зазначили, що проти вимог позивача заперечують. Відповідачі\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,\~ причини неявки суду не повідомили, із заявами про розгляд справи за їх відсутності до суду не звертались, відзив на позов не надавали. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 19 серпня 2011 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н шляхом оформлення й підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, за яким позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 6). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 42). Згідно наданого банком розрахунку розмір заборгованості позичальника перед банком за вказаним кредитним договором № б/н від 19 серпня 2011 року становить 5058,13 грн, яка є тілом кредиту (а.с. 5). Позивач направив на адресу Шосткинської міської державної нотаріальної контори претензію кредитора від 11 лютого 2014 року вих.№SAMDN50000048952061 (а.с. 43. 44), яка направила претензію за належністю приватному нотаріусу Шосткинського міського нотаріального округу сумської області Спановському М.П. (а.с. 45). Листом від 15 травня 2014 року приватний нотаріус Спановський М.П. повідомив позивача, що 14 серпня 2012 року була заведена спадкова справа №43/2012 після спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] . Від спадкоємців [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були подані заяви про прийняття спадщини за законом після померлого [PERSON] . Також, в даному листі нотаріус зазначив, що станом на 14 травня 2014 року свідоцтва про право на спадщину на ім`я вищезазначених спадкоємців не видавались (а.с. 46). 19 лютого 2018 року банком направлено відповідачам лист-претензію з вимогою про сплату ними як спадкоємцями померлого [PERSON] заборгованості у розмірі 5058,13 грн (а.с. 47, 48, 49, 50, 51-52). Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). У відповідності до положень ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Таким чином, відповідно до наведеної норми матеріального права спадкоємці несуть відповідальність по зобов`язанням померлого боржника в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Разом з цим, жодних доказів про наявність у померлого [PERSON] спадкового майна позивачем суду не надано. Також, позивач не підтвердив суду неможливість надати докази щодо наявності у померлого спадкового майна. Зокрема, позивачем не надано доказів звернення до нотаріуса, яким заведено спадкову справу, із заявою про витребування відповідної інформації з державних установ щодо реєстрації за померлим [PERSON] нерухомого або рухомого майна. З відповідним клопотанням про витребування доказів відповідно до ст. 84 ЦПК України позивач до суду не звернувся. Збирання ж доказів у цивільних справах відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України не є обов`язком суду. Крім того, положення ст. 1282 ЦК України застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Статтею 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язанням, а також припинення таких зобов`язань. Зазначений правовий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 14 квітня 2018 року № 14-53цс18 (аналогічна висновок міститься у постанові Верховного Суду України № 6-33цс15 від 8 квітня 2015 року) та постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі №522/407/15-ц. У даному випадку ПАТ КБ «Приватбанк», який не знав та не міг знати про відкриття спадщини, пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину поза межами строків, встановлених частиною третьою статті 1281 ЦК України (понад один рік з дня настання строку вимоги), тому в силу приписів частини четвертої статті 1281 ЦК України, банк позбавлений права вимоги до спадкоємців, оскільки відповідальність спадкоємців за боргами спадкодавця настає лише за умови додержання кредитором вимог статей 1281, 1282 ЦК України, які ним не дотримані. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Куруючись ст.ст. 4, 5, 12, 76-81,83, 141, 223, 258, 259, 263-268, 354 ЦПК України, 1281, 1282 ЦК України, суд,-\~

Outcome: dismissed