Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

30.03.3015 року представниця позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] за нотаріально посвідченою довіреністю [PERSON] звернулася до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Сумська міська рада про визначення частки у спільній частковій власності, про визнання права спільної часткової власності, про виселення з квартири, в якій вона зазначила про те, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.05.2012 року по цивільній справі № 1806/2-3679/11 було задоволено позов осіб, зазначених в якості позивачів у даній позовній заяві до відповідачки [PERSON], та було визнано право сумісної власності на квартиру [ADDRESS] по 1/5 частині за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а на 1/5 частину в порядку спадкування після померлої [PERSON], яка померла 05.02.2008 року, як спадкоємцями першої черги. Судовий спір по цивільній справі № 1806/2-3679/11 виник по тій причині, що за свого життя правовстановлюючі документи на квартиру були передані померлою [PERSON] відповідачці [PERSON], яка без належних правових підстав поселилась у дану квартиру та стверджувала, що документи втрачені. Зазначене судове рішення набрало законної сили, тому в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України, встановлені судовим рішенням у повязаній судовій справі вважаються доведеними та знову не доводяться при розгляді судового спору стосовно того ж обєкту судового пору. Позивачі отримали два екземпляри судового рішення, але зареєструвати своє право власності згідно приписам ст. 182 ЦК України не мають можливості, так як не можуть виготовити технічний паспорт, оскільки [PERSON] продовжувала без належних правових підстав проживати у спірній квартирі спільно з своїм чоловіком [PERSON] та не допускали у квартиру позивачів та спеціалістів по технічній інвентаризації. Тому, співвласники квартири (позивачі) звернулись до суду з новим позовом про визначення часток у квартирі № 4 по провулку Лікаря Красовицького (колишній провулок Промисловий) , але ухвалою від 22.12.2014 року по цивільній справі № 592/12112/14-ц провадження у справі було закрито у звязку із смертю відповідачки [PERSON], яка померла 19.10.2014 року, що підтверджується копією зазначеної ухвали. Оскільки, у квартирі продовжував проживати чоловік покійної [PERSON] , який навіть не зареєстрований в ній, а позивачам не були відомі його анкетні дані, то співвласник квартири [PERSON] від себе особисто та від інших співвласників по довіреності звернувся з відповідною заявою про проведення перевірки на імя начальника Сумського МВ УМВС України в Сумській області, але отримав листа № К-1226 від 29.01.2015 року, який інакше, як відпискою назвати не можна. Після цього, представник співвласників квартири (позивачів) [PERSON] звернулась в порядку, визначеному ст. 214 КПК України, із заявою про початок кримінального провадження за ознаками ст. 356 КК України, але і ця заява не була розглянута належним чином, тому [PERSON] звернулась із скаргою в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність слідчого. Ухвалою від 05.03.2015 року № 592/1328/15-к скаргу заявника [PERSON] задоволено та зобовязано оскаржувану посадову особу прийняти процесуальне рішення, передбачене ст. 214 КПК України. За описаних обставин, незважаючи на наявне досудове розслідування у кримінальному провадженні, співвласники квартири (позивачі) вимушені звернутись з даним позовом до суду, так як їх права продовжують залишатись порушеними, а спірна квартира необхідна позивачам для їх особистого проживання. Оскільки доказів того, що правовстановлюючі документи на квартиру не втрачені у позивачів немає, то позивачі вимушені звернутись з позовом про визнання права власності. А як слідує із змісту резулятивної частини рішення від 23.05.2012 року у цивільній справі № 1806/2-3679/11, позивачі повинні ще і перерозподілити частки квартири у судовому порядку, а також, виселити особу, яка самоправно зайняла житлове приміщення (квартиру) . Правовими підставами подання даного позову є наступні норми Закону: ст. 16 ЦК України, згідно якій одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Ст. 392 ЦК України, згідно якій власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ст. 400 ЦК України, згідно якій недобросовісний володілець зобовязаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обовязку заінтересована особа має право предявити позов про витребування цього майна. Ст. 109 ЖК України, згідно якій підлягають виселенню без надання іншого житла особи, які самовільно зайняли жиле приміщення. На підставі викладеного,

Outcome: partial