Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

29.09.2021 року з позовом про розірвання шлюбу між ним та [PERSON] , який зареєстрований 23.09.2006 року Київським відділом ДРАЦС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса), до суду звернувся [PERSON] . Через автоматизований розподіл судової справи між суддями, справу 29.09.2021 розподілено судді Київського районного суду м.Одеси Луняченку В.О. Ухвалою судді Київського районного суду м.Одеси від 18.10.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] надав заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити та розглядати справу за його відсутністю, в позові зазначено, що спору про місце проживання малолітніх дітей не має, оскільки вони залишаються проживати з матір`ю. Відповідач [PERSON] надала до судового засідання заяву, в якій не заперечує проти розірвання шлюбу та просить справу розглядати за її відсутністю, також зазначила, що після розірвання шлюбу діти проживатимуть разом з нею. Відповідно до вимог ст. 211 ч. 3 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 23 вересня 2006 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №913, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 28.09.2021 року ( а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В ході розгляду справи судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть з 2018 року, між ними відсутні спільні інтереси, вони не бажають бути разом. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння, любові та поваги. Про наявність майнового спору в позові не йдеться. Суд приймає до уваги той факт, що сторони дійшли згоди щодо місця проживання дітей з матір`ю. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ст.56 ч.3 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Стаття 105 ч.3 Сімейного Кодексу України наголошує на те, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу, відповідно до вимог ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як наголошує положення ст. 24 ч.1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. Судовий збір по справі складає 908 грн., який повністю сплачено позивачем при зверненні до суду. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112,115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved