Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

30.11.2018 року перший заступник голови районної державної адміністрації Кучмійов А.В. звернувся до суду з цим позовом та просить постановити судове рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , також просить стягнути з відповідачів аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 частини всіх їх доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому позивач посилається на те, що відповідачі є батьками малолітніх дітей. Мати дітей [PERSON] не працює, не має постійного місця проживання, залишає дітей на тривалий час без батьківського піклування. Батько дітей [PERSON] тимчасово працює трактористом за наймом, іноді зловживає алкогольними напоями. У зв`язку з важким матеріальним положенням [PERSON] звернувся до служби у справах дітей із заявою про влаштування дітей до будинку дитини, тому з 23.09.2016 року діти були влаштовані до Ізмаїльського спеціалізованого будинку дитини. З батьком неодноразово проводилися бесіди щодо створення належним умов для утримання дітей, виконання своїх батьківських обов`язків. Після цього у травні 2018 року батько знову звернувся із заявою про продовження перебування дітей у будинку дитини. 10.11.2018 року закінчився строк дії розпорядження Болградської районної державної адміністрації від 10.05.2018 року. Таким чином діти більш двох років перебувають у будинку дитини. Батько дітей бажає продовжити термін перебування дітей в дитячому державному закладі, але позивач вважає, що з 2016 року по теперішній час батьки не зверталися до служби з питання про повернення дітей у сім`ю, не приймали рішучих мір для вирішення цього питання, тому не має необхідності продовжувати строк. Таким чином батьки самоусунулись від виконання батьківських обов`язків відносно дітей, тому позивач звернувся до суду з цім позовом. Представники позивача Янчева Г.Ф. , Ульянова Ю.Д. в судовому засіданні підтримали позовну заяву та просили її задовольнити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, але в судових дебатах висловити думку, що справу необхідно вирішити на розсуд суду, хоча спочатку відповідач [PERSON] надав відзив на позовну заяву, в якому наполягав на тому, щоб дітей передали йому на виховання та в частині позовних вимог відносно нього відмовити. Крім цього, пояснили, що у випадку позбавлення їх батьківських прав, після усунення обставин, що заважають виконувати батьківськи права, бажають звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступних висновків. В силу п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, яка передбачає підстави позбавлення батьківських прав, зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] (а.с.5), виданим відділом Державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області та [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] (а.с.6), виданим відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції в Одеській області, батьками дітей є [PERSON] та [PERSON] , відповідачі по справі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] ніде не працює, не має постійного місця проживання, залишає дітей на тривалий час без батьківського піклування, на теперішній час проживає окремо від сім`ї за адресою: [ADDRESS] , що фактично в судовому засіданні підтвердила відповідач [PERSON] Відповідач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , працює у Фермерському господарстві «Терра» на посаді робітника з 08.01.2019 року (а.с.43), отримує заробітну плату в місяць в сумі 2898,00 грн. (а.с.44). 10 вересня 2016 року діти, [PERSON] та [PERSON] , були передані [PERSON] , так як залишилися без батьківського піклування, що підтверджується актом передачі дітей від 10 вересня 2016 року, складеного секретарем Утконосівської сільської ради. Мати покинула малолітніх дітей без засобів існування та зникла у невідомому напрямку (а.с.10). У зв`язку з тяжким матеріальним станом [PERSON] звернувся в службу у справах дітей із заявою про влаштування дітей до будинку дитини. З 23 вересня 2016 року, на підставі розпорядження Болградської районної державної адміністрації від 13.09.2016 року №361/А - 2016 малолітні діти, [PERSON] та [PERSON] влаштовані до Ізмаїльського спеціалізованого будинку дитини за заявою батька (а.с.11). Розпорядженням Болградської районної державної адміністрації від 14.09.2017 року № 343/А -2017 термін перебування дітей у Ізмаїльському спеціалізованому будинку дитини, за заявою батька від 13.09.2017 року, було продовжено у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем (а.с.16). У травні 2018 року [PERSON] черговий раз звернувся в службу у справах дітей із заявою про продовження перебування дітей у будинку дитини у зв`язку з тяжким матеріальним станом. Розпорядженням Болградської районної державної адміністрації від 10.05.2018 року №166/А - 2018 термін перебування дітей у ізмаїльському спеціалізованому будинку дитини, за заявою батька, продовжено, так як зі слів батька ним продовжується ремонт приміщень та створення умов для повноцінного утримання та виховання дітей (а.с.17). Згідно клопотання Ізмаїльського спеціалізованого будинку дитини від 11 червня 2018 року встановлено, що за час перебування дітей у закладі батьки відвідували дітей 14 разів, а саме - 26.09.2016 року; 24.10.2016 року; 29.10.2016 року; 06.02.2017 року; 04.03.2017 року; 07.04.2017 року; 22.05.2017 року; 17.06.2017 року; 17.07.2017 року; 03.09.2017 року; 29.10.2017 року; 07.04.2018 року; 18.04.2018 року; 09.06.2018 року (а.с.18). Також відповідно до актів №02/06-47 та 02/06-46 від 22.04.2019 року, складених працівниками Ізмаїльського спеціалізованого будинку дитини, з 23.09.2016 року до 10.03.2019 року батько [PERSON] цікавився долею дітей, приносив їм солодощі та відвідував їх 23 рази, в той час як мати відвідувала дітей тільки 3 рази (а.с.74,75). З довідки №160 від 04.03.2019 року, виданою Кубейською сільською радою встановлено, що сім`я [PERSON] , проживає за адресою: [ADDRESS] . За весь час проживання на території с.Кубей [PERSON] неодноразово притягувався правоохоронними органами з різних питань. Сім`я перебуває на постійному контролі в СПДД, ЦССМ та Кубейській сільській раді з питань невиконання батьківських обов`язків та агресивного ставлення до членів родини (а.с.76), що також підтверджується інформацією Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області (а.с.72) Орган опіки та піклування Болградської районної державної адміністрації Одеської області надав висновок від 28.11.2018 року за № 02/01-26/2009 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с.20-21). Отже, своїми діями, відповідачі свідомо порушують свої зобов`язання закріплені в статті 51 Конституції України від 28 червня 1996 року, а саме: батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Аналогічне твердження закріплене і в ст. 180 Сімейного Кодексу України. В принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону вказано, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 вищеназваного Закону вказано, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 15 цього ж Закону встановлено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею. При розгляді даної цивільної справи достовірно було встановленою що відповідачі, свідомо не виконують своїх обов`язків по вихованню дітей, хоча вони і відвідують дітей у будинку дитини, але наміру забрати дітей у жодного з батьків не має, їх влаштовує той факт що діти знаходяться на утриманні держави більше двох років. Статтею 164 Сімейного Кодексу України встановлено підстави позбавлення батьківських прав, а саме п.2 ч.1 - ухиляння від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено виходячи з поведінки відповідача, не дивлячись на те, що перешкод у спілкуванні з дитиною йому ні хто не чинив і не чинить. Виходячи з вищевикладеного, діючи в інтересах малолітніх дітей, суд вважає можливим задовольнити позов і позбавити [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.2 ст.165 СК України, одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Необхідно відмітити, що за положеннями ч.2 ст. 166 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved