Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

30 січня 2019 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулась із вказаним позовом [PERSON] , в якому просить змінити встановлений рішенням Корольовського районного суду м. Житомира №296/13512/15-ц 2/296/136/16від 10 березня 2016 року розмір аліментів, що щомісяця стягуються з [PERSON] на її користь для утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 700,00 грн. на 2 027,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на сьогоднішній день визначена судовим рішенням сума аліментів не є достатньою для нормального фізичного та духовного розвитку дитини, яка є дитиною-інвалідом і потребує особливого догляду та значно більших витрат на його утримання. [PERSON] , для його гармонійного розвитку та забезпечення достатнього життєвого рівня, необхідні ліки, проведення реабілітаційних заходів, відвідування лікарів, придбання одягу, санаторно-курортне лікування, спеціальне харчування, шкільне приладдя тощо. Позивач не має можливості самостійно утримувати сина, а відповідач не в повному обсязі сплачує присуджені аліменти. Ухвалою судді від 12 лютого 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] , відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Сторони у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просить позов задовольнити повністю. Відповідач заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. З огляду на викладене та відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін і згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджуються копією свідоцтва про його народження (а.с.9). Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира №296/13512/15-ц 2/296/136/16від 10 березня 2016 року вирішено стягувати з [PERSON] , на користь [PERSON] аліменти для утримання неповнолітнього [PERSON] у розмірі 700 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 29 грудня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.17). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст.184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183, 184 СК України. Положеннями ч.1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Положення ст.192 СК України лише вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст.184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених в ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням вимог ст.81 ЦПК України, ч.1 ст.192 СК України, суд прийшов до висновку про те, що ні позивачем, ні відповідачем в процесі розгляду справи не надано належних доказів зміни матеріального стану відповідача, зокрема й у бік його покращення. Посилання позивача на те, що розмір аліментів на утримання дитини має бути збільшений саме до 2 027,00 грн. щомісячно не підтверджений жодним належним доказом, а саме: квитанціями чи чеками, в яких мали б бути відображені матеріальні витрати позивача на утримання дитини. Приймаючи викладене до уваги, суд приходить до висновку про те, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що відповідач наразі має можливість сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 2 027,00 грн. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Отже, аналізуючи положення ст.184 СК України, встановлено, що розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі щорічно підлягає індексації. Поряд з цим, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково, змінивши розмір аліментів стягуваних судовим рішенням з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітнього сина, стягнувши з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1 900,00 грн. щомісячно. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial