Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

29 квітня 2016 року позивач звернулась до Володарського районного суду Київської області з названим позовом в якому вказала, що вона разом з відповідачем проживала з березня 2003 року. Сторони мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей та не бере участі у їх вихованні. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], щомісяця, в розмірі 2000 гривень, з дня предявлення позову до досягнення дітьми повноліття. У відкритому судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач до суду не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся двічі належним чином, через засоби масової інформації. Заперечень щодо позову до суду не направляв. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного. По справі встановлено, що сторони мають дітей [PERSON], [INFO] (а.с.7) та [PERSON], [INFO] (а.с.8). Представник позивача зазначив, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей та не бере участі у їх вихованні, чим [PERSON] ухиляється від своїх обовязків по утриманню та вихованню дітей [PERSON] та [PERSON]. Представник позивача в судовому засіданні вказала, що відповідач працює за кордон та отримує заробітню плату, в звязку з чим просить суд стягнути з відповідача аліменти в сумі 2000 гривень щомісяно. Такі пояснення позивача не можуть бути взяті судом до уваги, так як рішення суду не може грунтуватися на припущеннях та усних поясненнях сторін. Позивач [PERSON] жодних доказів про ортимання доходів відповідачем не надала. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тож враховуючи вищевикладене, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати та прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення від цього обовязку кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Ст. 183 Сімейного Кодексу України вказує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial