Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

29 липня 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до Мигіївської сільради Первомайського району про визнання права власності на будинок та земельні ділянки, які залишилися йому в спадок від померлої прабабушки [PERSON] та прадідуся [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог вказував, що 17 січня 2010 року помер [PERSON], а З лютого того ж року померла [PERSON], які проживали спільно, вели господарство та фактично перебували у шлюбно-сімейних відносинах, а після смерті залишили спадщину у вигляді будинку за адресою: Первомайський район, с. Мигія, вул. Вишнева, буд. 14, та двох земельних ділянок площею 0,10 га (присадибна ділянка) і 0,47 га (для ведення особистого селянського господарства). Він прийняв спадщину, оскільки проживав разом з ними в будинку та вчасно подав відповідну заяву до нотаріальної контори, а інші спадкоємці відмовилися від спадщини на його користь. В той же час оформити право власності на спадкове майно в порядку спадкування він не в змозі, оскільки померлі проживали спільно без офіційної реєстрації шлюбу. Посилаючись на те, що є законним спадкоємцем, прийняв спадщину, але належним чином не може її оформити через вказані обставини, тому просив в судовому порядку визнати за ним право власності на зазначене нерухоме майно в прядку спадкування за законом. Під час розгляду справи позивач збільшив свої вимоги та просив також встановити факт спільного проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON], а також його спільного проживання з ними не менше 5 років до їх смерті. Для повного встановлення обставин у справі та вірного її вирішення до участі в ній за клопотання позивача були залучені інші спадкоємці - [PERSON] та [PERSON], які є батьками позивача. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов визнали та не заперечували на його задоволенні. Представник відповідача - Мигіївської сільради Первомайського району та представник третьої особи до судового засідання не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, надали суду заяви з клопотання справу розглядати без їх участі. Оскільки матеріали справи містять достатньо відомостей про права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає можливим розглядати справу без участі учасників розгляду, які не зявилися. Заслухавши пояснення позивача та присутніх в судовому засіданні відповідачів, а також свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного висновку. 17 січня 2010 року помер [PERSON], а 3 лютого того ж року померла [PERSON]. Після їх смерті відкрилася спадщина на наступне нерухоме майно: -будинок з господарчими спорудами за адресою: Миколаївська область, Первомайський район, вул. Вишнева, 14, який зареєстрований на праві власності за [PERSON] та складається з житлового будинку, позначеного на плані літерою «А-1», веранди - «а», сараю - «Б», гаражу - «В», погріб - «п-г», басейну - №1; -присадибну ділянку за цією ж адресою, площею 0,10 га, яка належить на праві власності [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого Мигіївською сільською радою на підставі рішення № 8 від 19 січня 1994 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів під № 25; -земельну ділянку,, площею 0,47 га, для особистого селянського господарства, яка належить на праві власності [PERSON] на підставі державного акту серії МК № 008662 на право приватної власності на землю, виданого Мигіївською сільською радою на підставі розпорядження № 148-р [PERSON] райдержадміністрації від 20 травня 2003 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів під № 80; Правнук померлої [PERSON] - позивач у справі звернувся до нотаріальної контори про прийняття спадщини, а інші спадкоємці - відповідачі у справі відмовилися від спадщини на його користь. Але оформити право на спадкове майно він не в змозі, оскільки спадкодавці до смерті проживали однією сімєю, вели спільне господарство, але офіційно шлюб між ними не був зареєстрований. Відповідно до ст. З СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки. За досліджених в справі доказів вбачається, що померлі дійсно більше як десять років проживали разом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обовязки та були повязані спільним побутом, тому суд вважає, що вони складали сімю. Це ж визначення розповсюджується і на позивач, тобто він також проживав однією сімєю з померлими спадкодавцями строком більше як пять років до їх смерті, тобто до дня відкриття спадщини. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (ст. 1258 ЦК України). Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.І ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, згідно зі ст.. 1264 ЦК України позивач є спадкоємцем за законом четвертої черги і вважається такими, що прийняв спадщину. Однак без встановлення в судовому порядку факту проживання однією сімєю він не може оформити свої спадкові права на власність. За таких обставин, враховуючи те, що позивач не мають іншої можливості захистити своє право на отримання спадкового майна, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України його цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за ними права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved