Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

31.08.2018 позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] , яким просила повернути їй борг у сумі 99\~000,00\~грн шляхом визнання за позивачкою права власності на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що позивачка з відповідачем перебували у шлюбних відносинах, після розірвання шлюбу у них залишилися довірливі стосунки і 20.09.2015 вона позичила відповідачу в борг 5\~000,00\~дол.\~США із зобов`язанням повернути протягом 1 року. Однак в порушення свого обов`язку відповідач суму позики не повернув, тому позивач звернулась за захистом своїх прав до суду і просить захистити її право у вищевказаний спосіб. Разом з позовною заявою позивачка подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження вищевказаного житлового будинку, належного [PERSON] . 31.08.2018 ухвалою судді Єжова\~В.\~А. у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом (повідомленням) сторін. 31.08.2018 ухвалою судді Єжова\~В.\~А. у задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову відмовлено. 18.11.2021 на підставі розпорядження від 17.11.2021 №\~02?13/137 «Щодо повторного автоматизованого розподілу невирішених судових справ, які перебували в провадженні судді Єжова\~В.\~А.» справа надійшла в провадження судді Шелест\~І.\~М. 15.12.2021 ухвалою суду справа прийнята до провадження судді Шелест\~І.\~М. та призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судовому засідання позивачка [PERSON] не з`явилася. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався. Зважаючи на відсутність відомостей про причини неявки сторін у судове засідання, з урахуванням положень ст.\~223 ЦПК України їх неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно витягу КП\~«ХМБТІ» про державну реєстрацію прав №\~33476411 від 15.03.2012 позивачу у справі [PERSON] на підставі рішення Червонозаводського районного суду від 03.11.2010 належить Ѕ житлового будинку [ADDRESS] (а.с.\~7). З копії заочного рішення Червонозаводського районного суду м.\~Харкова від 03.11.2010 по справі №\~2?3414/10 інша частина будинку належить відповідачу (а.с.\~6). Позивачка [PERSON] з відповідачем [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який у 2008\~році було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 02.07.2008 (а.с.\~16). Позивачка стверджує, що між нею та відповідачем після розірвання шлюбу було укладено договір позики, за яким вона надала відповідачу у борг 5\~000,00\~дол.\~США і зазначену суму [PERSON] зобов`язався повернути їй протягом року. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.\~1 ст.\~509 ЦК України). За договором\~позики одна\~сторона (позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~або інші\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов`язується повернути\~позикодавцеві таку\~ж суму\~грошових коштів\~(суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст.\~1046 ЦК України). Договір позики\~укладається у\~письмовій формі,\~якщо його\~сума не\~менш як\~у десять\~разів перевищує\~встановлений законом\~розмір неоподатковуваного\~мінімуму доходів\~громадян,\~а у\~випадках,\~коли позикодавцем\~є юридична\~особа,\~-\~незалежно від\~суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.\~1047 ЦК України). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.\~1 ст.\~1049 ЦК України). Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч.\~3 ст.\~1049 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.\~1 ст.\~526 ЦК України). Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.\~2 ст.\~15 ЦК України). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. (ч.\~1 ст.\~328 ЦК України). Як стверджує позивачка відповідач взяв у неї в борг грошову суму у 5\~000,00\~дол.\~США. Виходячи з тверджень позивачки між нею та відповідачем виникли правовідносини за договором позики грошових коштів та його невиконанням. Проте жодних доказів на підтвердження факту укладення вищевказаного договору позики, як от копії розписки, на яку посилається позивачка у своїй позовній заяві, чи інших доказів, передбачених абз.\~2 ч.\~2 ст.\~218 ЦК України, позивачка до суду протягом 3-х років не надала. З урахуванням вимог письмової форми до договору позики, встановлених ст.\~1047 ЦК України, з матеріалів справи суд позбавлений встановити дійсні правовідносини між сторонами, а саме чи було укладено відповідний договір позики та його умови. Крім того, суд зауважує, що як правило, особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Переважно, спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. З врахуванням положень ст.\~328 ЦК України суд вважає, що позивачкою не наведені визначені законом підстави для визнання за нею права власності на 1/2 частину спірного будинку. Тому, належним способом захисту прав позивачки як позикодавця є звернення до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики, а не визнання права власності на належбе боржнику нерухоме майно. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що обраний позивачкою спосіб захисту не передбачений законом для застосування до спірних правовідносин, оскільки не відповідає способам захисту прав позикодавця у договірних правовідносинах позики. Крім того, з інформаційної довідки №\~292817211 від 28.12.2021 вбачається, що з 27.10.2021 в Державному реєстрі прав на нерухоме майно співвласниками спірного будинку літ.\~«Б?1» у буді.\~ [ADDRESS] значиться [PERSON] та [PERSON] , що також унеможливлює розгляд спору про право власності на зазначений будинок в рамках даної судової справи. Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Суд вирішує питання про судові витрати на підстав ст.\~141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed