Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

31 серпня 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 18 лютого 2014 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір № 250692/30/к8, згідно з яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 8500 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік. Дотепер відповідач свої обовязки не виконав, що стало причиною звернення до суду з вказаним позовом, в якому позивач просить суд стягнути заборгованість в сумі 11246,02 гривень, а також сплачений ним судовий збір. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи у відсутність їх представника не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що 18 лютого 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 250692/30/к8, згідно з яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 8500 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік (а.с.7-8). Згідно до п.1.4 кредитного договору, з моменту припинення зарахування заробітної плати та інших витрат від підприємства, яке було роботодавцем відповідача на момент укладання договору, на поточний рахунок банку до закінчення строку дії договору процента ставка становить 38% річних. Пунктом 4.3 кредитного договору передбачено, що процента ставка за користування простроченою сумою кредиту збільшується на 5% річних. Відповідно до п.п. 6.2, 6.3 кредитного договору, за порушення строків сплати відсотків за користування кредитом та строків повернення кредиту відповідач повинен сплачувати банку, додаткового до встановленої відсоткової ставки за користування кредитом, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент строченої, від суми простроченого платежу за кожний календарний день такого прострочення. Пунктом 6.4 кредитного договору, передбаченого стягнення штрафу у розмірі 10% від суми отриманого відповідачем кредиту в разі порушення ним п.п.5.2.3, 5.2.4, 5.2.5 умов кредитного договору. У встановлені договором № 250692/30/к8строки, відповідач зобовязання не виконав, у звязку з чим станом на 21 травня 2015 року, згідно розрахунку позивача, утворилася заборгованість в сумі 11246,02 гривень, яка складається з заборгованості за сумою кредиту 7080 гривень, заборгованість по сплаті відсотків 1691,87 гривень, інфляційні нарахування на тіло кредиту 924,07 гривень, інфляційні нарахування на відсотки 432,01 гривень, пеня 268,07 гривень, штраф 850 гривень. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно предявляються. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обовязки з повернення отриманого ним ліміту кредитування, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобовязань у розумінні наведеної норми, а тому позовні вимоги підлягають безумовному задоволенню, у заявлений позивачем спосіб. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved