Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

30 січня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до управління праці та соціального захисту населення Брусилівської районної державної адміністрації про стягнення коштів в сумі 4300 гривень, мотивуючи тим, що рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 22 лютого 2011 року управління праці та соціального захисту населення Брусилівської районної державної адміністрації було зобов'язано провести донарахування та виплату недоотриманої позивачкою щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік в розмірі визначеному ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно наданого відповідачем розрахунку було проведено донарахування суми недоотриманої щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік і вказана сума становить 4300 гривень. Управління праці та соціального захисту населення Брусилівської районної державної адміністрації не виконує зобов'язання щодо виплати нарахованої суми щорічної допомоги на оздоровлення, а тому позивачка вимушена звертатися до суду про стягнення зазначених коштів. Від позивачки до суду надійшла заява про підтримання позову і розгляд справи за її відсутності. Від представника відповідача до суду надійшло повідомлення про можливість розгляду справи за відсутності представника управління праці та соціального захисту населення Брусилівської районної державної адміністрації. Будь-яких заперечень відповідача на позов не надходило. Відповідно до частини другої статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступних підстав: Змістом виконавчого листа, виданого в справі №2-а-160/11 підтверджується, що Брусилівський районний суд Житомирської області 22 лютого 2011 року розглянув справу за позовом [PERSON] до управління праці та соціального захисту населення Брусилівської районної державної адміністрації про відшкодування щорічної допомоги на оздоровлення, вирішив зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Брусилівської районної державної адміністрації провести перерахунок та виплатити [PERSON] за 2010 рік щорічну допомогу на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 1, інваліду II групи внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про державний бюджет України на 2010 рік» на час проведення виплати, з урахуванням фактично виплачених коштів. Відміткою державного виконавця підтверджується, що виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа перебувало на виконанні та закінчено відповідно до п.11 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» 14 лютого 2012 року. Згідно постанови головного державного виконавця примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області від 22.01.2014 року позивачеві відмовлено в повторному прийнятті до провадження вказаного виконавчого листа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання. Копією розрахунку суми на виплату щорічної допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, проведеного відповідно до постанови Брусилівського районного суду від 25.02.2011 року по справі №2-а-160/11 [PERSON] донарахована сума до виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік - 4300 гривень. Відповідачем не було надано заперечень на позов, доказів на підтвердження заперечень та не наведено причин невиконання рішення суду в частині зобов'язання виплатити позивачеві донараховану суму щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік. Згідно ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Частиною першою статті 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Суд вважає, вирішення вимоги про стягнення коштів як заборгованості невиплаченої суми щорічної допомоги на оздоровлення , яка нарахована на виконання рішення адміністративного суду, відноситься до юрисдикції цивільних судів, яка є новою позовною вимогою, що не розглядалася в порядку адміністративного судочинства і не вирішувалася в справі № 2-а-160/11 за позовом [PERSON] до управління праці та соціального захисту населення Брусилівської районної державної адміністрації про відшкодування щорічної допомоги на оздоровлення. Позивачка є постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1, і звільнена від сплати судового збору відповідно до п.10 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 гривень, оскільки відповідно до п.20 ст.5 Закону України «Про судовий збір» органи праці та соціального захисту населення звільняються від сплати судового збору лише за подання позовів щодо призначення і виплати всіх видів державної соціальної допомоги, компенсації , виплат та доплат, установлених законодавством.

Outcome: approved