Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

30.01.2018 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив суд усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], в обґрунтування якого, послався на таке: він є власником квартири [ADDRESS]. Квартира йому належить на підставі договору дарування квартири від 09 червня 2003 року, посвідченого державним нотаріусом Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області В.А.Шаповаловою, та зареєстрованого в Первомайському бюро технічної інвентаризації 24 червня 2003 року. Відповідач [PERSON] зареєстрована в якості квартиранта, за зазначеною вище адресою, але тривалий час більше 2-х років там не мешкає. Наразі позивач не має можливості сплачувати комунальні послуги ще і за відповідача та не може оформити субсидію на ці послуги. Вважає, що відповідно до ст. 405 ЦК України може поставити питання перед судом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, через не проживання у ній понад 1 рік без поважних причин. Позивач до судового засідання не прибув, проте надав заяву про розгляд справи у його відсутності, на задоволенні позову наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не прибув, хоча була належним чином сповіщена про день та час розгляду справи, якихось заперечень суду не надала. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, отримавши згоду позивача, суд ухвалив розглянути справу заочно з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі факти і відповідні до них правовідносини: позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], яка йому належить на підставі договору дарування квартири від 09 червня 2003 року, посвідченого державним нотаріусом Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області В.А.Шаповаловою, та зареєстрованого в Первомайському бюро технічної інвентаризації 24 червня 2003 року (а.с.9, а.с.10-11 копія технічного паспорта), що також підтверджується і наданою копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.12). Відповідач [PERSON] зареєстрована в якості квартиранта, за зазначеною вище адресою, але тривалий час більше 2-х років там не мешкає, що вбачається з наданої довідки від 29.01.2018 року за № 272, виданої відділом ЖКГ ВК Первомайської міської ради (а.с.14), але тривалий час більше 2-х років там не мешкає, згідно акту від 21.12.2017 року за № 2363, складеного комісією в складі начальника ЖЄД та економіста по ДПР, мешканців квартир № 84,86 (а.с.13). Позивач не має можливості отримати субсидію зі сплати комунальних послуг, це і стало підставою для звернення до суду з позовом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна та зобов'язана довести судові ті обставини, на які вона посилається, як на підтвердження своїх вимог або підтвердження своїх заперечень. На думку суду, відповідач, не надавши заперечень на позовні вимоги та жодного доказу поважності не проживання в квартирі позивача більше року, визначила для себе інше місце мешкання. Відповідно ж до ст. 405 ЦК України за особами зберігається право на житлову площу протягом 1 року, а перевищивши вказаний термін, тільки за рішенням суду його можна поновити, і те через поважність причин не проживання на житловій площі. Натомість, позивач повністю підтвердив обґрунтованість своєї позиції, що також вбачається і з акту від 21.12.2017 року за № 2363, складеного комісією в складі начальника ЖЄД та економіста по ДПР, мешканців квартир № 84,86 (а.с.13), що дійсно в спірній квартирі відповідач не мешкає з грудня 2016 року.Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особа знімається з реєстрації місця проживання внаслідок набрання чинності рішенням про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. А судом встановлено факт не проживання на спірній житловій площі відповідачів без поважних причин. Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути судовий збір в сумі 704,80 грн. з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved