Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-28 00:00:00

3 листопада 2014року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача - ПАТ «БГ Банк» про розірвання договору та стягнення коштів. В подальшому позивач, не змінюючи підстав та предмету позову, збільшив позовні вимоги та просив визнати договір застави від 27 березня 2009року укладений між ним та ПАТ «АІСЕ Україна» припиненим. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 12 грудня 2007 року між [PERSON] та ПАТ «АІСЕ Україна» укладено угоду №178617 про придбання автомобіля в групі. Згідно якої позивачу надаються послуги спрямовані на придбання автомобіля, а позивач повинен оплачувати ці послуги. При укладені угоди [PERSON] сплачено реєстраційний внесок в систему «АВТОПЛАН» в розмірі 3008,16 грн. Позивач вважає, що вказана угода укладена з порушенням норм ЦК України, оскільки в ньому не конкретизовані вимоги стосовно предмету договору, не визначено ознаки та характеристики даного товару, а ціна є приблизною. Щодо предмету договору, в угоді №178617, зазначається, що предметом договору є надання учаснику послуг системи «АВТОПЛАН», спрямованих на придбання автомобіля (згідно ст.1 угоди №178617). Вважаємо для договорів такого виду є необхідними умови про ціну як послуг, так і автомобіля, розміри внесків, які повинен вносити учасник системи, та кінцевий строк надання послуги, в результаті виконання яких [PERSON] отримає право власності на автомобіль та зможе ним в повній мірі розпоряджатися. В ст.1 угоди № 178617 зазначається, що у додатку №1 до цієї угоди визначається який автомобіль буде придбаний. Та в додатку №1 до угоди №178617 в спеціально призначених місцях з назвами «марка автомобіля», «модель», «поточна ціна автомобіля», нічого не вписано. Відповідно до п.1.6 договору застави від 27 березня 2009року забезпечене заставою зобов'язання заставодавця вважається виконаним з моменту сплати заставодержателю 166101,15гривень. Таким чином, ним виконано зобов'язання згідно договору застави на суму понад 8892,26гривень більше ніж вказано у п.1.6. договору застави. Діяльність ПАТ «АІСЕ Україна» регламентована умовами діяльності програми «АВТОПЛАН» що є додатком №2 до вищевказаного договору. Умовами договору передбачено в якості обов'язку відповідача лише надання послуг, без визначення точного терміну надання товару та його вартості. В разі розірвання договору учаснику повертаються лише чисті платежі, реєстраційний платіж не повертається ні в якому разі, що врешті створює істотний дисбаланс між правами та обов'язками сторін по договору, як вбачається з договору та умов, товариство самостійно приймає рішення про передачу товару, право отримання товару учасником залежить від розміру фонду та внесення коштів іншими учасниками програми. Таким чином, товариство здійснюючи розподіл права на отримання автомобілю на свій розсуд, а позивачу не надавалася :інформація стосовно інших учасників, які беруть участь у розподілів автомобілів, кількість сплачених ними чистих платежів. Хоча згідно ст.5 угоди №178617 має право отримувати інформацію щодо функціонування групи, до якої він належить. Внаслідок чого процедура проведення розподілу права на отримання автомобілю є непрозорою для учасника і позбавляє його можливості здійснювати контроль проведення таких прав та контроль за дотриманням його прав як споживача, дають підстави вважати, що умови договору в частині розподілу права на отримання автомобіля є такими, що створюють суттєвий дисбаланс між правами і обов'язками учасника та товариства, які з точки зору Закону України «Про захист прав споживачів» є неприпустимим. В січні 2009 р. позивач отримав право на придбання автомобіля, яким скористався, внаслідок чого 27.01.2009року підписано додаток №3 до угоди №178617 в якому зазначається, що загальна сума зобов'язання по сплаті становить 166101,15 грн., на момент підписання додатку №3 учасник системи сплатив 16179, 24 грн. Тому на день підписання додатку №3 заборгованість склала 149921,91 грн. З 12 грудня 2007 року по 15.09.2014 року [PERSON] сплачував загалом - 158814.17 грн. та 3008,16 грн. реєстрацінного внеску. Представник позивача в судове засідання не заявився, в поданій до суду заяві зазначив, що просить слухати справу у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, в поданій до суду заяві зазначив, що просить слухати справу у його відсутності, позов не визнає в повному обсязі, покликаючись на письмові заперечення, які долучені до матеріалів справи. Третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду, заперечень на позовну заяву суду подано не було. У відповідності до ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що у задоволенні позовної заяви слід відмовити з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 12 грудня 2007 року між [PERSON] та ПАТ «АІСЕ Україна» укладено угоду №178617 про придбання автомобіля в групі. Згідно якої позивачу надаються послуги спрямовані на придбання автомобіля, а позивач повинен оплачувати ці послуги. При укладені угоди [PERSON] сплачено реєстраційний внесок в систему «АВТОПЛАН» в розмірі 3008,16 грн. Відповідно до ст.1054 ЦК України «За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти». Крім того, відповідно до п. 23 ч.1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»: «Споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції». Відповідно до п.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» «договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками». За умовами угоди, ПрАТ «АІСЕ Україна» не надає жодних грошових коштів споживачеві, а споживач не зобов'язується їх повернути разом із відсотками. Згідно з положеннями ст.1 Угоди, укладеної [PERSON], її предметом є «надання Учаснику послуг системи АВТОПЛАН, спрямованих на придбання автомобіля». Відповідно до умов Угоди ПАТ «АІСЕ Україна» зобов'язується надати систему послуг згідно зі ст.3 Угоди, а Учасник системи (позивач) зобов'язується сплачувати щомісячні внески та отримати автомобіль, придбаний на користь учасника системи, в порядку, передбаченому у додатку №2 до угоди. Крім того, як вбачається з тексту угоді №178617 від 12 грудня 2007року [PERSON] був ознайомлений з умовами угоди та додатку до неї, що засвідчив своїм підписом. У ст.1 угоди визначено, що предметом укладеної угоди «є надання учаснику послуг системи ABТОПЛАН, спрямованих на придбання автомобіля». Вартість послуг чітко зазначена в додатку №1 до угоди і складає 0,35 % від ціни автомобіля на місяць, а загалом 45,6 % + ПДВ від ціни автомобіля за весь строк дії угоди (0,35% х 100 внесків +20% ПДВ). Так ст.632 ЦК України визначено, що «Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін», а п.6 ч.1 ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів», встановлено: інформація про продукцію повинна містити дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції. В Угоді про надання послуг за системою АВТОПЛАН визначення ціни послуг відбувається в момент підписання угоди, а не в якийсь невизначений момент у майбутньому, і відсутня взагалі яка-небудь можливість збільшувати ціну послуг. При цьому, можливе збільшення суми оплати за договором не є збільшенням ціни договору, оскільки ціна послуг в договорі встановлена у відсотках, які залишаються незмінними. Дані обставини підтверджуються долученими до справи письмовими доказами. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним та у його задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed