Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

30.07.2014 року [PERSON] звернулася до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] з 07.05.2003 року. Шлюб між ними було розірвано за рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30.03.2010 року Від шлюбу вони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. В теперішній час вони припинили подружнє життя, проживають окремо, дитина перебуває на її утриманні. Відповідач допомогу на утримання дитини в добровільному порядку не надає. Протягом періоду з квітня 2010 року до липня 2014 року нею були вжиті численні спроби щодо одержання аліментів з відповідача. Вона та її мати зверталися до відповідача за його місцем проживання з проханням сплатити аліменти, але відповідач злісно ухилявся від їх сплати. Її прибутку не вистачає для забезпечення дитині належного рівня життя. Просила стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з липня 2011 року і до повноліття дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, повісткою, про що свідчить повідомлення про отримання рекомендованого поштового відправлення. Дослідивши матеріали справи, а саме - свідоцтво про укладення шлюбу, рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області, свідоцтво про народження дитини, довідку з місця проживання, враховуючи те, що позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи в порядку, передбаченому ст. 224, 225 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково з наступних підстав. Сторони по справі - [PERSON] та [PERSON], перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.05.2003 року (актовий запис №121 від 07.05.2003 року у ВДРАГС Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] є батьком [PERSON], народженого [INFO] року у м. Костянтинівка Донецької області (актовий запис №134 від 29.03.2005 року у Костянтинівському міському ВРАЦС Донецької області). Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30.03.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, місце проживання дитини [PERSON] судом визначено за місцем проживання [PERSON]. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів із відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Ствердження позивача в позовній заяві про те, що вона та її мати зверталися до відповідача за його місцем проживання з проханням сплатити аліменти на утримання дитини, але відповідач злісно ухилявся від їх сплати, не можна вважати достатнім, належним, безспірним доказом. Клопотань про виклик свідків від позивача не надходило. Тому позивачу слід відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів за період з липня 2011 року по 29 липня 2014 року, оскільки [PERSON] не надала суду належних доказів того, що вона вживала заходів для одержання аліментів від [PERSON] за останні три роки, а останній ухилявся від їх сплати. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню лише з дня пред'явлення позову до суду. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial