Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

31 липня 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк» або позивач) звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 03 вересня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] (далі - відповідач) було укладено кредитний договір, за яким відповідач отримав кредит в сумі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Крім того, посилається на те, що цим договором було передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат, а відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови), з якими як зазначає позивач, відповідач ознайомлений, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання і якщо протягом цього терміну жодна із сторін не поінформує іншу про припинення дії договору, то він автоматично пролонгується на такий же строк. Оскільки станом на 30.06.2017 у відповідача виникла заборгованість на загальну суму 24 602 грн. 89 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 486,63 грн.; заборгованість по відсотках за користування кредитом - 18 708,50 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 3 760,00 грн.; штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) -1 147,76 грн., то позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором та 1 600 грн. витрат по оплаті судового збору. У судове засідання представник позивача не з'явився при цьому подав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи без його участі в якій зазначив, що позовні вимоги він підтримує повністю, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, надіславши до суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що позов не визнає оскільки кредитний договір укладався ним коли він був неповнолітнім, а тому він не мав повної цивільної дієздатності, договір не укладався в письмовій формі, позивач з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Правилами користування платіжною карткою» його не ознайомлював, а тому просить суд відмовити у задоволенні позову. До початку розгляду справи представником відповідача надіслана заява, в якій останній просить суд розглядати справу без участі відповідача та представника. За таких обставин, враховуючи позицію представника позивача та відповідача, суд прийшов до висновку, що справа може бути розглянута без участі представника позивача та відповідача, за наявними у матеріалах справи доказами. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Так, з кредитного договору без номера від 03 вересня 2012 року вбачається, що в цей день між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір, шляхом оформлення й підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, за яким останній отримав в кредит грошові кошти в сумі 500,00 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У подальшому розмір кредитного ліміту позивачем неодноразово збільшувався (а.с.5). Надання кредиту у вигляді ліміту на платіжну карту - це окремий вид користування коштами, наданими в кредит. При укладенні цього договору сторони керувалися положенням частини першої статті 634 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до якого договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Статтями 651, 654 цього Кодексу передбачено, що розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом та вчиняється в такій самій формі, що й договір, що розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Відповідно до пункту 1.1.7.12 Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же строк (а.с. 18). Відповідачем не надано доказів про те, що дія вищевказаного кредитного договору за його ініціативою та у спосіб передбачений пунктом 1.1.7.12 Умов була припинена, тому суд вважає, що кредитний договір від 03.09.2012, укладений між сторонами, діє з часу його укладення й по термін дії виданої кредитної картки, тобто до 30 червня 2017 року. Вищевказаними Умовами передбачено, що за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно частини другої статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно пункту 2.1.1.5.5 Умов позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. З наданого суду позивачем розрахунку заборгованості за договором, укладеним з відповідачем 03 вересня 2012 року, вбачається, що останній свої зобов'язання за договором належним чином не виконує, починаючи з 26.02.2014, а станом на 30.06.2017 загальна заборгованість за цим кредитним договором становить 24 602,89 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 486,63 грн.; заборгованість по відсотках за користування кредитом - 18 708,50 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 3 760,00 грн.; судові штрафи: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова)-1 147,76 грн. (а.с.4). Аналізуючи зміст наданого представником позивача розрахунку суд погоджується з розміром визначеної в ньому заборгованості за тілом кредиту, що становить 486 грн. 63 коп., водночас розмір визначених процентів вважає необґрунтованим. Так, розрахунки щодо нарахування процентів за користування кредитом, пені та комісії, а також штрафів, представник позивача обґрунтовує умовами, викладеними у довідці та Умовами і правилами надання банківських послуг (а.с. 7-30). Проте надані представником позивача довідка та зазначені умови і правила всупереч вимогам статей 207, 1055 ЦК України та частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» позичальником не підписані та з матеріалів справи не вбачається, що оригінали цих документів були передані кредитором відповідачеві, у зв'язку з чим їх не можна вважати складовою частиною укладеного сторонами кредитного договору. Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного суду України № 6-16цс15 від 11.03.2015, № 6-240цс14 від 11.02.2015, № 6-698цс15 від 10.06.2015, № 6-757цс від 01.07.2015, № 6-2320цс16 від 22.03.2017. Наявність у відповідача обов'язку зі сплати процентів передбачена частиною першою статті 1054 ЦК України, але враховуючи зазначені вище обставини, розмір процентів у даному випадку має обраховуватися, виходячи з положень частини першої статті 1048 та частини другої статті 1054 ЦК України, у відповідності до яких, якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку заборгованості, відповідач не виконує свої зобо'язання за кредитним договором з 26.02.2014. Отже розмір процентів за період з 26 лютого 2014 року по 30 червня 2017 року, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи із суми поточної заборгованості в розмірі 486,63 грн., облікової ставки НБУ та кількості днів прострочення за спірний період становить 287,09грн., що розраховується наступним чином: з 26.02.2014 по 14.04.2014 (ставка НБУ 6,5%, кількість днів 48) 4,16 грн.; з 15.04.2014 по 16.07.2014 (ставка НБУ 9,5%, кількість днів 93) 11,78 грн.; з 17.07.2014 по 12.11.2014 (ставка НБУ 12,5%, кількість днів 119) 19,83 грн.; з 13.11.2014 по 05.02.2015 (ставка НБУ 14%, кількість днів 85) 15,87 грн.; з 06.02.2015 по 03.03.2015 (ставка НБУ 19,5%, кількість днів 26) 6,76 грн.; з 04.03.2015 по 27.08.2015 (ставка НБУ 30%, кількість днів 177) 70,79 грн.; з 28.08.2015 по 24.09.2015 (ставка НБУ 27%, кількість днів 28) 10,08 грн.; з 25.09.2015 по 29.10.2015 (ставка НБУ 22%, кількість днів 35) 10,27 грн.; з 30.10.2015 по 17.12.2015 (ставка НБУ 22%, кількість днів 49) 14,37 грн.; з 18.12.2015 по 28.01.2016 (ставка НБУ 22%, кількість днів 42) 12,32 грн.; з 29.01.2016 по 03.03.2016 (ставка НБУ 22%, кількість днів 35) 10,24 грн.; з 04.03.2016 по 21.04.2016 (ставка НБУ 22 %, кількість днів 49) 14,33 грн.; з 22.04.2016 по 26.05.2016 (ставка НБУ 19%, кількість днів 35) 8,84 грн.; з 27.05.2016 по 23.06.2016 (ставка НБУ 18%, кількість днів 28) 6,70 грн.; з 24.06.2016 по 28.07.2016 (ставка НБУ 16,5%, кількість днів 35) 7,68 грн.; з 29.07.2016 по 15.09.2016 (ставка НБУ 15,5%, кількість днів 49) 10,10 грн.; з 16.09.2016 по 27.10.2016 (ставка НБУ 15%, кількість днів 42) 8,38 грн.; з 28.10.2016 по 08.12.2016 (ставка НБУ 14%, кількість днів 42) 7,82 грн.; з 09.12.2016 по 26.01.2017 (ставка НБУ 14% кількість днів 49) 9,12 грн.; з 27.01.2017 по 02.03.2017 (ставка НБУ 14% кількість днів 35) 6,53 грн.; з 03.03.2017 по 13.04.2017 (ставка НБУ 14% кількість днів 42) 7,84 грн.; з 14.04.2017 по 25.05.2017 (ставка НБУ 13% кількість днів 42) 7,28 грн.; з 26.05.2017 по 30.06.2017 (ставка НБУ 12,5% кількість днів 36) 6,00 грн.. Щодо стягнення з [PERSON] пені та комісії, штрафу (фіксована складова), а також штрафу (процента складова), то така вимога про стягнення є безпідставною, оскільки сама анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, яка підписана відповідачем, таких умов не містить, а інших угод з цього приводу між сторонами, як зазначалось вище, укладено не було. Стосовно укладення договору неповнолітнім, суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 32 ЦК України неповнолітня особа вчиняє інші правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників. Частиною першою статті 222 ЦК України передбачено, що правочин, який неповнолітня особа вчинила за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів), піклувальника, може бути згодом схвалений ними у порядку, встановленому статтею 221 цього Кодексу, а згідно частини другої цієї ж статті Правочин, вчинений неповнолітньою особою за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів), піклувальників, може бути визнаний судом недійсним за позовом заінтересованої особи. В частині першій статті 221 ЦК України зазначено, що правочин, який вчинено малолітньою особою за межами її цивільної дієздатності, може бути згодом схвалений її батьками (усиновлювачами) або одним з них, з ким вона проживає, або опікуном. Правочин вважається схваленим, якщо ці особи, дізнавшись про його вчинення, протягом одного місяця не заявили претензії другій стороні. З огляду на відсутність претензій з боку батьків відповідача до позивача та відсутність позову про визнання вказаного договору недійсним вважається, що вказаний договір є схваленим батьками позивача у відповідності до положень ч.1 ст. 221 ЦК України. За таких обставин, оскільки позивачем надано кредит, а відповідач не виконав умов договору і кредит не повернув, то виходячи із вимог закону, суд вважає необхідним задовольнити позов частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за вищевказаним кредитним договором, а саме, на загальну суму 773,72 грн., з яких 486,63 грн. поточна заборгованість та 287,09 грн. заборгованість за процентами. Також зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено частково (773,72 х 100 : 24602,89 = 3), то відповідно до положень статті 88 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 48,00 грн. судових витрат по оплаті судового збору (1600 х 3 : 100 = 48). На підставі статей 526 - 527, 530, 549, 651, 654, 1046, 1048, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: partial