Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

30.08.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства Гідрошахта «Піонер», про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом при виконанні трудових обовязків внаслідок виробничої травми. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09.09.2016 року, по цивільній справі було замінено відповідача з ВАТ Гідрошахта «Піонер» на ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля». В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що з 07.04.1997 року по 25.04.2000 року працював у ВАТ Гідрошахта «Піонер». 13.11.1997 року під час праці у відповідача трапився нещасний випадок, при виготовлені деревяної ручки для кувалди, наніс собі рану 2 і 3 пальців правої кінцівки. Висновком МСЕК від 20.02.1998 року встановлено 25% втрати працездатності, а у 2004 році безстроково підтверджено 25% стійкої втрати професійної працездатності. Просив суд стягнути з ВАТ Гідрошахта «Піонер» на свою користь моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн., завданої трудовим каліцтвом при виконанні трудових обовязків внаслідок виробничої травми. На останнє судове засідання позивач не зявився, але 31.03.2017 року через канцелярію суду надав заяву з клопотанням розгляду справи без його участі. Представник позивача [PERSON], також не зявився в останнє судове засідання, 28.03.2017 року через канцелярію суду надав заяву про доручення до матеріалів справи відгуку на заперечення відповідача, а також просив розглянути справу за наявними в справі доказами без його участі та без участі позивача [PERSON] Представник відповідача ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» [PERSON], у судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду письмову заяву від 04.04.2017 року, в якій заперечує проти позову, а також просив розглянути справу без його участі. Таким чином, на підставі ч.2 ст. 158 та ч.2 ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Вивчивши зміст позовної заяви, інші матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог приходить до наступних висновків. Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що позивач [PERSON] з 07.04.1997 року по 25.04.2000 року працював на підприємстві ВАТ Гідрошахта «Піонер», що також підтверджується копією трудової книжки (а.с.11,12). Як вбачається з Акту форми Н-1 від 25.12.1997 року, про нещасний випадок, [PERSON] 13.11.1997 року отримав виробничу травму на підприємстві Гідрошахти «Піонер», власником підприємства є ДХК «Добропіллявугілля» (а.с.6-9). Відповідно до копії виписки з Акту огляду у МСЕК серії 2-18 АВ від 14.09.2004 року, [PERSON] отримав 25% втрати працездатності (а.с.10). З копії наказу №187 ДХК «Добропіллявугілля» ДВАТ «Гідро шахта «Піонер», вбачається виплата [PERSON] шкоди, спричиненої пошкодженням здоровя (а.с.13). За заявою представника позивача, [PERSON], Добропільський міськрайонний суд Донецької області, ухвалою від 09.09.2016 року замінив неналежного відповідача ВАТ Гідрошахта «Піонер» належним відповідачем ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» (а.с.27, 28). Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи. Учасниками цивільних відносин є: держава Україна, [PERSON] Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб'єкти публічного права. Статтею 104 ЦК України, передбачено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обовязки переходять до правонаступників. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України. Відповідно до ст.33 ЦПК України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Як вбачається з Акту форми Н-1 від 25.12.1997 року, про нещасний випадок та печатки з копії трудової книжки, власником Гідрошахти «Піонер» є ДХК «Добропіллявугілля» (а.с.6,12). Відповідно до безкоштовного запиту до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Міністерства Юстиції України, правонаступник відкритого акціонерного товариства державної холдингової компанії «Добропіллявугілля» (далі ВАТ ДХК «Добропіллявугілля») є державне підприємство «Добропіллявугілля»» (далі ДП «Добропіллявугілля»). Згідно з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ДП «Добропіллявугілля» знаходиться в стані припинення. Дані про ліквідацію та повне припинення ДП «Добропіллявугілля» на момент розгляду справи в суді відсутні. Суд критично відноситься до відгуку на заперечення відповідача, стосовно того, що в ухвалі Господарського суду Донецької області від 27.12.2012 року, вказано, що ухвалою суду від 05.12.2011 року по справі замінено ДП «Добропіллявугілля» його правонаступником ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» та не сприймає як належний доказ, оскільки представник позивача не надав суду належно завірену копію документу, а також, належно завірену копію ухвали суду від 05.12.2011 року, тому у матеріалах справи відсутні належні підтвердження того, що правонаступником ДП «Добропіллявугілля» є ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля». Таким чином, позивачем предявлено позов до ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля», який, з огляду на викладене вище, не може бути належним відповідачем у справі, оскільки між ним та відповідачем у цій справі відсутні будь-які матеріально-правові відносини, оскільки правонаступником ВАТ ДХК «Добропіллявугілля» є ДП «Добропіллявугілля», яке, на момент розгляду справи в суді, знаходиться в стадії припинення і не є ліквідованим. Порядок заміни неналежного відповідача належним врегульовано у ст.33 ЦПК України. Проте така заміна відповідача за містом ч.1 ст.11, ч.1 ст.33 ЦПК України, можлива лише у разі заявлення позивачем відповідного клопотання про таку заміну, однак таких клопотань під час розгляду справи позивачем та його представником не заявлялося. З огляду на викладене, оскільки позивачем не заявлялося клопотання про заміну неналежного відповідача, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову саме з тих підстав, що позов пред'явлено до неналежного відповідача. При цьому, суд наголошує, що така відмова у задоволенні позову не позбавляє позивача права на пред'явлення позову до належного відповідача.

Outcome: dismissed