Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

29 грудня 2015 року [PERSON] звернулась із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2015 року по справі за позовом [PERSON] до Батуринської міської ради Бахмацького району Чернігівської області про визнання права власності на земельну ділянку. Заяву обґрунтувала тим, що після розгляду справи стала відома істотна для справи обставина, що не була і не могла бути відома сторонам по справі на час розгляду справи, а саме те, що при обробці земельно-кадастрових даних площа земельних ділянок, зазначених у Державних актах та рішенні суду не відповідає площі земельних ділянок, зазначених у витягах з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та підтвердженнях, доданих до вищевказаних витягів. У судове засідання сторони не зявилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач позов визнав. Неявка цих осіб не є перешкодою для розгляду справи відповідно до частини першої статті 365 ЦПК. Судом на підставі частини другої статті 197 ЦПК, у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановленні такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2015 року (а.с.30-31) було задоволено позов [PERSON] до Батуринської міської ради Бахмацького району Чернігівської області та визнано право власності на земельні ділянки. Вказане рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили. Виходячи із довідки відділу Держгеокадастру у Бахмацькому районі Чернігівської області від 03 вересня 2015 року № 29-28-99.2-164/15-15 (а.с.19), змісту копій Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 781530 та серії ЯЕ № 781531 (а.с.14,15), які були покладені в основу судового рішення від 22 вересня 2015 року, за [PERSON] визнано право власності на спадкове майно, що складається із земельної ділянки площею 2,46 га, кадастровий номер 7420355300:03:000:0226, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Батуринської селищної ради Бахмацького району Чернігівської області на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №781530 та із земельної ділянки площею 10,72 га, кадастровий номер 7420355300:01:000:0128, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Батуринської селищної ради Бахмацького району Чернігівської області на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №781531. Проте, після винесення вказаного вище рішення, при обробці земельно-кадастрових даних щодо земельних ділянок, відповідно до витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.39-44) зясувалося, що площа земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 7420355300:03:000:0226, складає не 2,46 га як вказано в державному акті та рішенні суду, а 3,1599 га., а площа земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 7420355300:01:000:0128, складає не 10,72 га як вказано в державному акті та рішенні суду, а 7,5588 га., що підтверджується додатками до вищевказаних витягів, якими уточнена площа даних земельних ділянок (а.с.45,46). Окрім іншого, згідно із свідоцтвом про смерть серії 1-ЕЛ № 216212 (а.с.12) [PERSON] помер 18 листопада 2013 року. Померлий мав у власності дві земельні ділянки, що підтверджується копіями державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 781530 (а.с.15) та серії ЯЕ № 781531 (а.с.14), визнається сторонами та не підлягає доказуванню відповідно до частини першої статті 60 ЦПК. Інформацією з Бахмацької районної державної нотаріальної контори (а.с.25) підтверджується, що спадщину після померлого прийняла позивач. В судовому засіданні встановлено, що зазначені вище державні акти були втрачені, що підтверджується оголошенням про втрату у друкованому засобі масової інформації, а саме в газеті „Голосі Присеймівї (а.с.20). Позивачу було відмовлено в оформлені права на земельні ділянки, що підтверджується листом Бахмацької районної державної нотаріальної контори (а.с.18) від 07 квітня 2015 року за № 779/02-14 (а.с.18), оскільки відсутні правовстановлюючі документ на земельні ділянки. З встановленого випливають наступні висновки. Задоволення судом заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами всупереч вимогам ЦПК порушує принцип правової визначеності та право заявника на доступ до правосуддя, яке гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950). Виходячи із змісту статті 361 ЦПК рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у звязку з нововиявленими обставинами. Згідно із пунктом 1 частини другої вказаної статті підставою для перегляду рішення, ухвали чи судового наказу у звязку із нововиявленими обставинами, зокрема є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили. Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. У звязку із чим суд робить висновок, що обставини, на які посилається заявник обґрунтовують вимоги позивача, мають в даному конкретному випадку істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, тобто вони є нововиявленими обставинами. Крім того, вони підтверджуються фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення, вони впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Розглядаючи справу по суті спору з урахуванням встановлених судом нововиявлених обставин суд доходить наступних висновків. Положеннями статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК), статтею 3 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до пункту „г статті 81, частини першої статті 131 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За змістом статей 1216; 1217; 1218 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зважаючи на те, що виникнення права власності в даному випадку повязується з правом спадкування, суд вважає, що позивач набула його після смерті [PERSON] Статтею 328 ЦК передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. А стаття 392 ЦК дозволяє визнавати право власності у разі відсутності документа, що його засвідчує. За змістом частини другої статті 16 ЦК способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Таким чином, враховуючи, що позивач прийняла спадщину в установленому законом порядку після померлого 18 листопада 2013 року [PERSON], але оформити своє право на спірні земельні ділянки не має можливості, порушене право позивача підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачами права власності на земельні ділянки не порушує права та законні інтереси інших осіб. Крім того, судом враховується, що відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до частини четвертої статті 174 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підставив, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача).

Outcome: approved