Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

30 березня 2021 року [PERSON] звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області із позовною заявою до Савинської селищної ради Ізюмського району Харківської області, у якій просить визнати за ним право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва бувшого КСП «Червоноармієць», що розташована на території Морозівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, площею 3,2918га, кадастровий номер 6320284400:01:000:0088, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка зареєстрована за [PERSON] . Обґрунтовуючи позовні вимоги вказав, що [INFO] помер його батько [PERSON] , який на день смерті проживав в с. Морозівка разом із дружиною (його матір`ю) [PERSON] , яка фактично і прийняла спадщину від нього. Проте спадщину після смерті батька мати не оформила та померла [INFO] . Після смерті матері, він як єдиний спадкоємець, прийняв спадщину, в тому числі і на майно, що залишилося після смерті батька [PERSON] 21.12.2020 він отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Червоноармієць» с. Морозівка Балаклійського району Харківської області, яка належала [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0080566 від 20.10.1997. Проте оформити успадковану земельну ділянку в натурі (на місцевості) він не має можливості, оскільки вказана земельна ділянка площею 3,2918 га вже зареєстрована в Державному земельному кадастрі згідно Державного акту на право власності на землю серії ЯД № 031443 від 30.07.2008 на ім`я [PERSON] . Проте у зв`язку з його смертю [INFO] зазначений документ не міг видаватися його власнику і фактично був анульований без зберігання його копії. Позивач не має можливості іншим шляхом оформити спадщину, тому звернувся до суду із даною позовною заявою. У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином. Позивач просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача просив справу розглядати за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити рішення за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 200 ЦПК України передбачено право суду ухвалювати рішення за результатами підготовчого провадження у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] у с. Морозівка Балаклійського району Харківської області, що підтверджується копією його паспорта серії [NUMBER] (а.с. 3-). Батьками [PERSON] , [INFO] , є « [PERSON] » та « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 18.12.2019 (а.с. 5). Батько позивача - [PERSON] помер [INFO] у с. Морозівка Балаклійського району Харківської області, що вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 4 ). Мати позивача - [PERSON] померла [INFO] у с. Морозівка Балаклійського району Харківської області, що вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 4 зв.). 17.08.2020 [PERSON] звернувся до Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі якої заведена спадкова справа № 122/2020р. (а.с. 6). 21.12.2020 [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадщина, на яке видане це свідоцтво, складається з: права на земельну часту (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Червоноармієць» с. Морозівка Балаклійського району Харківської області, розміром 5,98 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало померлому [INFO] [PERSON] , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0080566, виданого Балаклійською районною державною адміністрацією Харківської області 20.10.1997 на підставі рішення тієї ж райдержадміністрації від 17.02.1997 № 75, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право земельну частку (пай) 20.10.1997 за № 566, спадкоємицею якого була його дружина - [PERSON] , яка спадщину прийняла фактично, але не оформила своїх спадкових прав (а.с. 7). Як вбачається з копії Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0080566, [PERSON] , на підставі розпорядження Балаклійської РДА від 17.02.1997 № 75, належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Червоноармієць» розміром 5,98 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.8). З відповіді відділу у Балаклійському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 16.01.2021 вбачається, що відповідно до Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю 30.07.2008 за № 10868300016 було зареєстровано, але не видано, в зв`язку зі смертю власника, Державний акт на право приватної власності на землю яка розташована на території Морозівської сільської ради Балаклійського району Харківської області серії ЯД №031443 на [PERSON] . Примірник вищезазначеного Державного акта у відділі відсутній, тому надати його копію не мають можливості (а.с.9). З листа Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області від 17.08.2020 убачається, що [PERSON] було рекомендовано звернутися до суду, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, а саме оригінал Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку після померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 13). За змістом статей 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України та ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення). Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. «а» ч. 3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Згідно ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України та ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення). Суд дійшов висновку, що позивач, як спадкоємець за законом, має право на спадкування після смерті матері земельної ділянки, розташованої на території Морозівської сільської ради Балаклійського району Харківської області. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову, та визнання за позивачем права власності на земельну ділянку не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved