Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

4 червня 2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт від 20 липня 2005 року, відповідно до якого все своє майно заповіла їй. Вказуючи, що вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , однак нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок на ім`я спадкодавця, просила визнати за нею право власності на спадковий житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування після смерті [PERSON] . У судове засідання позивач не з`явилася, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена (а. с. 61), 26 липня 2021 року подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує з викладених у ньому підстав та просить розглядати справу без її участі (а. с. 32). Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений (а. с. 60), 9 вересня 2021 року подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, у якій вказав, що позов визнає в повному обсязі (а. с. 62). Враховуючи, що в судове засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Згідно з частиною першою статті 1216 Цивільного кодексуУкраїни спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1218 Цивільного кодексуУкраїни до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а. с. 11) і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшов житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Належність вищевказаного будинку спадкодавцеві [PERSON] підтверджується витягом з погосподарської книги №1 за 2020 рік Туличівської сільської ради Турійського району Волинської області (а. с. 21). Право власності у встановленому законом порядку на зазначене нерухоме майно не зареєстровано (а. с. 22). До складу спадкового домоволодіння входять житловий будинок «А-1», загальною площею 43.4 кв. м, житловою площею 18 кв. м, сарай «Б-1», сарай «В-1» (а. с. 17-19). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного кодексуУкраїни). Відповідно до положень статті 1261 Цивільного кодексуУкраїни у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 Цивільного кодексуУкраїни). Частиною третьою статті 1268 Цивільного кодексуУраїни передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом частини першої статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Встановлено, що за життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 20 липня 2005 року Туличівською сільською радою Турійського району Волинської області, згідно з яким усе своє майно заповіла дочці [PERSON] (а. с. 13). Позивач [PERSON] є дочкою спадкодавця, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження та про укладення шлюбу (а. с. 14). Рішенням Турійського районного суду Волинської області від 1 грудня 2020 року у справі №169/901/20 позивачу визначено додатковий строк три місяці з дня набрання цим рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а. с. 36 на звороті - 38) 27 лютого 2021 року позивач [PERSON] подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (а. с. 34 на звороті). Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. З огляду на вказане, позивач [PERSON] , як дочка спадкодавця, є єдиною спадкоємницею за заповітом, яка в контексті положень статей 1269, 1270, 1272 ЦК України у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса від 27 лютого 2021 року позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове нерухоме майно, які підтверджують його державну реєстрацію права власності та належність спадкодавцю [PERSON] (а. с. 16). Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 29/2021 до майна померлої [PERSON] (а. с. 34-56), з яких також видно, що інші спадкоємці, зокрема, відповідач, із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не зверталися, свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належні спадкодавцю земельні ділянки видано позивачу. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність у позивача права на спадкування за заповітом після смерті [PERSON] та правових підстав для визнання за нею права власності на спадкове нерухоме майно. Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 454 гривні; стягнути з відповідача в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, - 454 гривні. На підставі викладеного, статей 1216, 1217, 1261, 1266, 1268, 1269, 1270, 1272, 1275 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved