Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

30.06.2021 року представник заявника звернулась до суду з вищеназваною заявою, вказуючи, що [INFO] померла [PERSON] . Після смерті останньої відкрилась спадщина. Заявник звернувся до приватного нотаріуса з метою оформлення спадщини, але отримав відмову через розбіжність у написанні його прізвища та прізвища його померлої матері. Заявник бажає реалізувати своє право на належне йому спадкове майно, тому його представник звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Представник заявника, посилаючись на обставини викладені у заяві та на ст. ст. 315-318 ЦПК України, просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що заявник [PERSON] є сином [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 05.07.2021 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримала, просила її задовольнити, посилаючись на обставини викладені письмово. Заінтересована особа: приватний нотаріус Володарського районного нотаріального округу Клочко Олександр Петрович в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. На адресу суду подав заяву, якою просить суд розгляд справи проводити за його відсутності ( а.с.23). Заслухавши пояснення представника заявника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви. Судом встановлено, що [INFO] померла матір заявника - [PERSON] , що стверджено свідоцтвом про її смерть ( а.с.7). [PERSON] , народився [INFO] . В свідоцтві про народження його батьками зазначено: в графі батько - « [PERSON] »; в графі мати - « [PERSON] » ( а.с. 6). Наведені обставини вказують, що існує розбіжність у написанні імені прізвища матері заявника та заявника, що перешкоджає заявнику належним чином прийняти та оформити спадкове майно, яке залишилося після смерті матері, тому він змушений звернутися до суду та встановити факт родинних відносин із нині померлою матір`ю. Окрім досліджених судом письмових доказів, які містяться в матеріалах справи: -свідоцтва про народження [PERSON] ; -посвідки про народження [PERSON] ; -свідоцтва про одруження батьків заявника ( а.с. 6,8,9). Факт родинних відносин заявника з матір`ю стверджено у судовому засіданні свідками: [PERSON] , [PERSON] . Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , яка померла [INFO] . Зазначений факт родинних відносин стверджується показаннями свідків: [PERSON] , [PERSON] . Свідки зазначили, що родину заявника вони знають протягом тривалого часу, а також знали особисто матір [PERSON] . Ст. 124 Конституції України визначає, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Частина 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України вказує, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, оскільки, від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку прийняття спадщини, і законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру ( п. 36 рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства» ). У силу ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Від встановлення факту родинних відносин залежить виникнення майнових прав заявника. Суд визнає вимоги заявника обґрунтованими та такими що ґрунтуються на законі, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved