Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

30.07.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеною позовною заявою, в якій вказав, що 17.03.2003 року він, його дружина [PERSON] та син відповідач [PERSON] приватизували квартиру [ADDRESS], у якій проживали. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 17.03.2003 року вказана квартира належить їм на праві спільної сумісної власності, частки квартири не виділені, всі вони є її власниками. Вказує, що в спірній квартирі зареєстрований він з дружиною, а також відповідачі син [PERSON] та [PERSON], який доводиться їм онуком (син дочки). У травні 2010 року відповідачі забрали усі свої речі, які знаходилися у вказаній квартирі та виїхав на постійне місце проживання до РФ. Позивач вказує, що на даний час у звязку з наявністю реєстрації відповідачів в спірній квартирі він вимушена нести додаткові витрати з оплати житлово-комунальних послуг та не має можливості оформити субсидія на ЖКП. У звязку з викладеним просить суд ухвалити рішення, яким визнати відповідачів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: Донецька область, м. Соледар, вул. Карпинського, 10/45. Позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] у судове засідання не зявилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, вказав, що підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити, та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Третя особа [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи, у судове засідання також не зявилася, про причини неявки суд не повідомила. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися. Вони у встановленому законом порядку були повідомленими про дату, час і місце судового засідання. Але про причини неявки суд не сповістили. Від них не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність задоволення позовної заяви з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цивільно-процесуальним Кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Як встановлено в судовому засіданні, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 17.03.2003 року відділом з реформування управління та утримання житлового фонду Артемівської міської ради згідно з розпорядженням № 19343 від 17.03.2003 року, та зареєстрованого 24.03.2003 року в Артемівському БТІ за реєстром № 14-3067 (а. с. 9), позивачу [PERSON] та членам її сімї [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою: Донецька область, м. Соледар, вул. Карпинського, 10/45. Відповідач [PERSON] є сином позивача [PERSON] та третьої особи [PERSON], а [PERSON] їх онук, що вбачається з наявних в матеріалах справи документами. З довідки СКВРЖП «Ремонтник» від 26.07.2018 року (а. с. 7) вбачається, що за адресою: м. Соледар, вул. Карпинського, 10/45 зареєстровано 4 особи: власник [PERSON], [INFO], дружина [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], та онук [PERSON], [INFO]. Вказаний факт також підтверджується інформацією Соледарської міської ради від 13.08.2018 року, яка надійшла на запит суду 15.08.2018 року (а. с. 20,21). В судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] за адресою реєстрації: м. Соледар, вул. Карпинського, 10/45 не проживають з травня 2010 року до теперішнього часу, комунальними послугами не користуються та не сплачують за них, що підтверджується актом СКВРЖП «Ремонтник» від 05.07.2018 року (а. с. 8). Разом з цим, судом було встановлено, що спірного квартира за адресою: Донецька область, м. Соледар, вул. Карпинського, 10/45, належить не лише позивачу [PERSON] та третій особі [PERSON], а й відповідачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 17.03.2003 року (а. с. 9). Відповідач [PERSON] є співвласником вказаної квартири, а отже право користування цією квартирою є похідним від його права власності і на обсяг його права користування не впливає проживання, або не проживання в житловому приміщенні. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. До спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Перший протокол, Конвенція), відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з ч.1 та 2 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності (право володіння, користування та розпорядження) не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частиною першою ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а в частині першій ст. 221 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що один з відповідачів [PERSON] є співвласником частки спірної квартири, тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме: визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням відповідача [PERSON] Тоді як вимога про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ст. 405 ЦК України задоволенню не підлягає. Беручи до уваги викладене,

Outcome: partial