Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-21 00:00:00

31 жовтня 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк» або позивач) звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 22 жовтня 2015 року між АТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] (далі - відповідач) було укладено кредитний договір, за яким відповідач отримала кредит в сумі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Крім того, посилається на те, що цим договором було передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків та пені за користування кредитом та інших витрат, а відповідно до п.1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови), з якими як зазначає позивач, відповідач ознайомлена, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання і якщо на протязі цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу про припинення дії договору, то він автоматично пролонгується на такий же строк. Оскільки станом на 16 жовтня 2018 року у відповідача виникла заборгованість на загальну суму 12119,95 грн., з яких: заборгованість за пенею 11066,62 грн.; штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 553,33 грн., то позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором та 1762 грн. витрат по оплаті судового збору. Ухвалою суду від 19 листопада 2018 відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представник позивача в судове засідання не зявився, але разом з позовом надано заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи належним чином повідомленою про надходження позовної заяви та відкриття провадження у справі в порядку статті 128 ЦПК України (пункт 4 частини восьмої) відзиву на позов не надіслала. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. Так, з кредитного договору без номера від 22 жовтня 2015 року вбачається, що в цей день між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір, шляхом оформлення й підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, за яким остання отримала кредит в сумі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.6). \~ \~ \~ \~ Надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок це окремий вид користування коштами, наданими в кредит. При укладенні цього договору сторони керувалися положенням частини першої статті 634 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), відповідно до якого договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого\~\~сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Статтями 651, 654 цього Кодексу передбачено, що розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом та вчиняється в такій самій формі, що й договір, що розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до пункту 1.1.7.11 Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії\~договору, він автоматично пролонгується на такий же строк (а.с.14). Відповідачем не надано доказів про те, що дія вищевказаного кредитного договору за її ініціативою та у спосіб передбачений пунктом 1.1.7.11 Умов була припинена, тому суд вважає, що кредитний договір від 22 жовтня 2015 року, укладений між сторонами, діє з часу його укладення й по термін дії виданої кредитної картки. Вищевказаними Умовами передбачено, що за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Згідно частини другої\~статті 530 ЦК України\~якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно пункту 2.1.1.5.5 Умов, позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до пункту 2.1.1.5.6 Умов у разі невиконання зобовязань за Договором на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі прострочення кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором від 22 жовтня 2015 року, укладеного між АТ КБ\~«ПриватБанк»\~та [PERSON], заборгованість з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 16 жовтня 2018 року становить 12119 грн. 95 коп., яка складається із заборгованості за пенею 11066 грн. 62 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) - 553 грн. 33 коп. (а.с.5). Також, із зазначеного розрахунку заборгованості, вбачається, що позичальник користувалася кредитними коштами та частково сплачувала борг. Судом встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк» надав суду копію анкети-заяви [PERSON] від 22 жовтня 2015 року разом з умовами і Правилами надання банківських послуг в Приватбанку, з чого вбачається, що остання погодилась із запропонованими банком умовами використання кредитних коштів, факт використання кредитних коштів, їх часткове повернення позичальником не оспорювались, тобто на думку суду, договір ним частково виконувався, а згідно із статтею 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що кредитний договір від 22 жовтня 2015 року діє і до 16 жовтня 2018 року (з моменту звернення позивачем до суду). У статті 628 ЦК України йдеться про те, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Аналізуючи зміст наданого розрахунку, суд погоджується, щодо стягнення з відповідача на користь позивача штрафу за порушення строків платежів по кожному з грошових зобовязань, що визначено в умовах кредитування з використанням кредитки «Універсальна», суд погоджується з тим, що позивач має право на стягнення відповідача вказаних штрафних санкцій. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або заміні невиконання обовязку новим, або у приєднані до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнути до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у загальному розмірі 1053,33 грн., а отже в цій частині позов підлягає задоволенню. Суд не може задовольнити вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за пенею в сумі 11066,62 грн. з огляду на наступне. Як зазначалось вище пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Неустойка є видом забезпечення виконання зобовязань (частина перша статті 546 ЦК України) та правовим наслідком порушення зобовязання (стаття 611 ЦК України). Враховуючи вищенаведене, а також те, що позивачем жодним чином не обґрунтовано стягнення пені відповідно до конкретного пункту довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», суд вважає позовні вимоги в цій частині недоведеними. Отже, загальна сума заборгованості станом на 16.10.2018, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за кредитним договором, укладеним між ними 22 жовтня 2015 року, становить 1053,33 грн. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково на 8,7%, то з відповідача у відповідності до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог в сумі 153,30 грн. На підставі викладеного та відповідно до статей 3, 509, 526, 527, 530, 551, 554, 651, 654, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial