Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

30 жовтня 2013 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що між АППБ «Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/111153/3168/73, згідно пунктів 1.1. - 1.4. якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 9870,00 дол. США строком на 84 місяця з 27 червня 2006 року по 11 вересня 2010 року, а відповідач прийняв на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 13,00% річних відповідно до графіку погашення кредиту. Відповідно до п.1.3. Статуту Протоколом Загальних Зборів АППБ «Аваль» №36-36 від 21 квітня 2006 року прийнято рішення про зміну найменування АППБ «Аваль» на ВАТ «Райффайзен Банк Аваль». ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» є правонаступником за всіма правами та обов'язками АППБ «Аваль». Протоколом Загальних Зборів акціонерів №36-45 від 14 жовтня 2009 р. прийнято рішення про зміну найменування ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» є правонаступником за всіма правами та обов'язками ВАТ «Райффайзен Банк Аваль». Позивач виконав свої зобов'язання за Кредитним договором належним чином, видавши кошти в розмірі 9870,00 дол. США. Відповідач не виконує свої зобов'язання за Кредитним договором і не сплачує проценти за користування кредитом та не здійснює повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до графіку погашення кредиту. Строк повернення кредиту настав 11.09.2010 року. Відповідно до п. 9.1. Кредитного договору «За порушення строків повернення кредитної заборгованості, процентів за користування кредитом, та комісій, передбачених цим Договором, Позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочки прострочення починаючи з наступного дня після закінчення строку виконання зобов'язань, зазначеного в цьому Договорі». Відповідач у порушення умов договору зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим за договором виникла заборгованість станом на 10.10.2013 року складає - 418146 грн. 36 коп., з яких: 42388 грн. 72 коп. - непогашена сума кредиту, 29323 грн. 68 коп. - несплачені проценти, 346433 грн. 96 коп. - нарахована пеня. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 014/111153/3168/73 від 12.09.2006 року у сумі 418146 грн. 36 коп., з яких: 42388 грн. 72 коп. - непогашена сума кредиту, 29323 грн. 68 коп. - несплачені проценти, 346433 грн. 96 коп. - нарахована пеня на користь «Райффайзен Банк Аваль» та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутності, а у разі неявки у судове засідання відповідача, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку, щодо строку позовної давності зазначив, що вони не пропущені, оскільки тільки в квітні було повернуто виконавчий лист. У судове засідання представник відповідачки не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі у зв'язку із пропуском строків позовної давності. Надав письмові заперечення. В зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Як встановлено в судовому засіданні, між АППБ «Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/111153/3168/73 від 12.09.2006 року (а.с. 4-5). Згідно пунктів 1.1. - 1.4. АППБ «Аваль» надав [PERSON] кредит у розмірі 9870,00 дол. США строком на 84 місяця з 27 червня 2006 року по 11 вересня 2010 року, а [PERSON] прийняв на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 13,00% річних відповідно до графіку погашення кредиту. Відповідно до п.1.3. Статуту Протоколом Загальних Зборів АППБ «Аваль» №36-36 від 21 квітня 2006 року прийнято рішення про зміну найменування АППБ «Аваль» на ВАТ «Райффайзен Банк Аваль». ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» є правонаступником за всіма правами та обов'язками АППБ «Аваль». Протоколом Загальних Зборів акціонерів №36-45 від 14 жовтня 2009 р. прийнято рішення про зміну найменування ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» є правонаступником за всіма правами та обов'язками ВАТ «Райффайзен Банк Аваль». Позивач виконав свої зобов'язання за Кредитним договором належним чином, видавши кошти в розмірі 9870,00 дол. США, що підтверджується Заявою на видачу готівки №168/528-15 від 12.09.2006 р. (а.с. 7). Відповідач не виконує свої зобов'язання за Кредитним договором і не сплачує проценти за користування кредитом та не здійснює повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до графіку погашення кредиту. Строк повернення кредиту настав 11.09.2010 року. Відповідно до п. 9.1. Кредитного договору «За порушення строків повернення кредитної заборгованості, процентів за користування кредитом, та комісій, передбачених цим Договором, Позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочки прострочення починаючи з наступного дня після закінчення строку виконання зобов'язань, зазначеного в цьому Договорі». Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідачка у своїх запереченнях посилається на те, що 12.09.2006 року між позивачем та відповідачем був укладений договір відповідно до якого вона отримала 9870,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі, що передбачені умовами зазначеного позивачем кредитного договору. Відповідно до умов договору кінцевий строк погашення кредиту є 11.09.2010 року. Умовами п. 10.4 кредитного договору сторонами визначений строк позовної давності. Відповідно до умов договору кінцевий строк погашення кредиту є 11.09.2010 р., отже граничний строк подання позову до суду про повернення кредитної заборгованості є 10.09.2013 року, як свідчать матеріали справи позивач звернувся до суду із позовом про повернення кредиту лише 25.10.2013 року, тобто із порушенням трирічного строку позовної давності. Відповідно до ст.ст. 257, 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три року. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 2. ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Як роз'яснено в п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Таким чином оцінюючи всі докази, які були досліджені судом у їх сукупності та наявні в матеріалах справи, врахувючи те, що відсутні підстави поновлення Банку строків звернення з відповідним позовом до суду, а також зважаючи на те що, представником відповідачки надано заяву про застосування строку позовної давності, який сплину, суд вважає за необхідне на підставі ст. 267 ЦК України в задоволені позовних ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовити. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3441 грн. 00 коп. понесені позивачем віднести за його рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed