Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

30 січня 2014 року позивач звернувся до суду із даним позовом та просить постановити судове рішення, яким зменшити розмір аліментів, встановлений рішенням Жовтоводського міського суду від 20.06.2013 року з 1/2 частина до 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючись з моменту набрання рішенням чинності і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що розмір аліментів, які з нього стягуються становлять 50 % його заробітку. Також зазначив, що з нарахованої йому заробітної плати окрім аліментів здійснюються відрахування обов`язкових платежів і сума, що залишається до виплати є меншою за прожитковий мінімум, що призводить до погіршення його матеріального становища та ставить у скрутне матеріальне становище. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав та посилаючись на 192 СК України просив його задовольнити. Відповідачка, належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. В письмовій заяві просила розглянути справу без її участі, але за участю її представника - адвоката [PERSON]. Представник відповідачки - адвокат [PERSON] позов не визнав у повному обсязі, посилаючись на те, що [PERSON] продовжує неофіційно працювати. Суд, заслухавши сторони, з'ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], на утримання якого позивач сплачує аліменти за рішенням Жовтоводського міського суду від 20.06.2013 року в розмірі 1/2 частини з усіх видів доходів до повноліття дитини ( а.с. 7). Із пояснень [PERSON] вбачається, що він на теперішній час ніде не працює, перебуває на обліку в міському центрі зайнятості та отримує допомогу по безробіттю 1200 грн. З урахуванням того, що позивач сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частини своїх доходів, та на даний час не працює, а перебуває на обліку в міському центрі зайнятості, суд вважає, що позивач знаходиться в складному матеріальному становище, та доходить висновку про необхідність зменшення раніше стягнутих з нього аліментів на користь відповідачки до ? частини його доходу. Заперечення представника відповідача, щодо не згоди з позовними вимогами про зменшення розміру аліментів, суд до уваги прийняти не може, оскільки на переконання суду позивач не має матеріальної змоги сплачувати на її користь аліменти у розмірі ? частини своїх доходів, а закон пов'язує виконання зазначеного обов'язку з умовою можливості надання такої матеріальної допомоги. Враховуючи наведене ,

Outcome: approved