Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

30 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS], який належить [PERSON] згідно договору дарування житлового будинку, посвідченого 6 травня 2006 року нотаріусом Томашпільського районного нотаріального округу та зареєстрованого у КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації». Позов обґрунтовано наступним. [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS], згідно договору дарування житлового будинку, посвідченого 6 травня 2006 року нотаріусом Томашпільського районного нотаріального округу та зареєстрованого у КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації». В будинку позивача зареєстрована відповідачка, яка була дружиною позивача. Шлюб із відповідачем 30 березня 2015 року було розірвано за рішенням Томашпільського районного суду. В червні 2015 року [PERSON] залишила місце проживання у будинку позивача, та з того часу в даному будинку не проживає. Між сторонами у справі будь-яких домовленостей щодо користування жилим приміщенням, належним позивачу, не має, з власної ініціативи відповідачка не проживає у будинку позивача та не має наміру там проживати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася по невідомій суду причині, хоча належним чином була повідомлена про слухання справи, в зв'язку з чим суд ухвалив провести по даній справі заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, згідно ст.. 224-225 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши права та обов'язки сторін, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку. Згідно ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що спірним жилим приміщенням є житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS]. Даний будинок належить [PERSON], згідно договору дарування житлового будинку, посвідченого 6 травня 2006 року нотаріусом Томашпільського районного нотаріального округу та зареєстрованого у КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» (а.с.7). Відповідно довідки селищного голови Вапнярської селищної ради № 7081 від 28 вересня 2016 року, [PERSON] проживає в будинку по [ADDRESS]. Склад сім'ї складає: дружина [PERSON] 1978 року народження, дочка дружини [PERSON], 2003 року народження, дочка [PERSON], 2010 року народження. [PERSON] фактично не проживає в будинку з червня 2015 року по даний час (а.с. 8). З довідки виданої депутатом Вапнярської селищної ради Шпіци М.С. вбачається, що гр.. [PERSON] в [ADDRESS] не проживає (а.с.9) Згідно копії заочного рішення Томашпільського районного суду від 30 березня 2015 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 15). Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Власникові, згідно із ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власним майном. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини, що виникають з житлових, щодо користування жилими приміщеннями в будинках приватного житлового фонду. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. Таке право вони втрачають лише в разі вибуття на інше постійне місце проживання і припинення внаслідок цього сімейних стосунків з власником. Позивачем [PERSON] доведено і встановлено судом, що у червні 2015 року відповідачка [PERSON] вибула з будинку [ADDRESS] на інше постійне місце проживання, що підтверджується довідкою Вапнярської селищної ради, відповідачка припинила сімейні стосунки з власником будинку-позивачем у справі, що стверджується копією рішення суду про розірвання шлюбу між сторонами у справі, а тому остання втратила право користування будинком позивача. З огляду на викладене, враховуючи відсутність відповідачки за місцем реєстрації понад 6 місяців, суд дійшов висновку, що звернення позивачки до суду є обґрунтованим, позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню . На підставі викладено,

Outcome: approved