Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

4.02.2014 року позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON], просили суд усунути перешкоди в користуванні своєю власністю - квартирою [ADDRESS], шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у вказаній квартирі. В обґрунтування позовних вимог зазначили наступне. Згідно свідоцтва про право власності на житло №33290/н, виданого управлінням міського майна 5.09.2005 року, вказана квартира належить позивачам на праві спільної власності, за витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за ними зареєстроване відносно квартири право спільної часткової власності. 11.11.2008 року зареєстрований шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], який розірвано за рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 10.10.2013 року. Під час знаходження у зареєстрованому шлюбі в квартирі був зареєстрований відповідач, який в грудні 2012 року покинув квартиру, забравши з собою особисті речі і більше в квартирі не проживає. На теперішній час вони вимушені за відповідача сплачувати комунальні послуги, його реєстрація перешкоджає у здійснені права власності, тому просять суд задовольнити позовні вимоги. В судове засідання не з'явилися позивачі, належним чином повідомлені про час, місце розгляду справи, ними надані суду заяви, в яких наполягають на задоволені позову, на підставах викладених в позовній заяві, просять суд позов задовольнити та розглянути справу у їх відсутності. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Неявка вказаних осіб у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи по суті, так як матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спірних правових відносин. Зі згоди позивачів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло №33290/н, виданого управлінням міського майна 5.09.2005 року, квартира [ADDRESS] належить позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної власності. За витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №8688919 від 19.10.2005 року за [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстроване право спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS]. 11.11.2008 року Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №470, зареєстрований шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], який розірвано за рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 10.10.2013 року . Згідно особистого рахунку [NUMBER] на квартиру [ADDRESS], у квартирі з 8.02.2011 року значиться зареєстрованим відповідач [PERSON], але він з грудня 2012 року по теперішній час там не проживає, про що свідчить акт, складений мешканцями будинку від 11.03.2014 року. Твердження позивачів про те, що [PERSON] добровільно покинув спірну квартиру, про відсутність його майна в квартирі, та про не сплату ним комунальних послуг, останній не спростував, чим порушується право власності позивачів по володінню, користуванню, розпорядженню власністю. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим приміщенням у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що [PERSON] більше року не проживає в спірній квартирі без поважних причин. З урахуванням викладеного та положень матеріального права, суд дійшов висновку, що [PERSON] втратив право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS], тому його слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням у вказаній квартирі. Оскільки позивачі не наполягали на стягненні з відповідача судових витрат, суд пришов до висновку про недоцільність їх стягнення. На підставі викладеного і

Outcome: approved