Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

30.10.2018 року позивач, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП», звернувся до суду з позовом до відповідача, [PERSON] , третя особа - [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 01 березня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № R52120184689B, яким банк надав останньому кредит в сумі 103598.00 гривень на придбання автомобіля. З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором №R52120184689B від 01 березня 2012 року між банком та позичальником укладений договір застави № R52120184689B від 01 березня 2012 року транспортного засобу марки - RENAULT, модель - SANDERO, тип - легковий хетчбек-В, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, однак [PERSON] своїх зобов`язань не виконав. У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору виникла заборгованість, що стало підставою звернення банку з відповідним позовом до суду. 15.08.2016 року було задоволено позов ПАТ «ВТБ Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 223154,17 грн. Однак, на даний час рішення не виконано, кошти кредитору не повернені. 22.01.2018 року між ПАТ «ВТБ БАНК» та товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» укладений договір № 220118нв про відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором та укладений договір про відступлення прав вимоги за договором застави № R52120184689B від 01 березня 2012 року. Позивачем в ході проведення заходів стягнення боргу встановлено, що позичальник всупереч нормам чинного законодавства та договору застави, не погоджуючи дії з банком чи позивачем здійснив продаж предмета застави третій особі. На сьогоднішній день предмет застави зареєстрований на [PERSON] . Позивач вважає, що реалізація майна, що є предметом застави, яка проведена без припинення обтяжень та без згоди заставодержателя, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення. Відтак, для відповідача [PERSON] зберегло силу обтяження рухомого майна, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» як правонаступник ПАТ «ВТБ Банк» за кредитним договором № R52120184689B від 01 березня 2012 року, має право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна. Позивач просив з метою задоволення вимог за кредитним договором № R52120184689B від 01 березня 2012 року звернути стягнення на його користь на предмет застави: автомобіль марки - RENAULT, модель - SANDERO, який належить на праві власності з 24.03.2016 року [PERSON] , шляхом продажу на прилюдних торгах, в межах процедур виконавчого провадження з початковою ціною визначеною суб`єктом оціночної діяльності на момент продажу автомобіля. У судове засідання представник позивача не з`явився, направивши до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Кучерук Т.М., будучи належним чином та своєчасно повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомили. 09 вересня 2020 року відповідачка [PERSON] надала суду відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги ТОВ «ФК`Укрфінансгруп» не визнала. У відзиві [PERSON] вказала, що 14 липня 2014 року її син [PERSON] приєднався до публічного договору про надання фінансового лізингу, предметом якого був автомобіль марки - RENAULT, модель - SANDERO, тип - легковий хетчбек-В, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . 24 березня 2016 року вказаний автомобіль сервісним центром МВС України зареєстровано за нею. Будь-якої інформації про можливе наявне обтяження на автомобілі не було. Вказала, що позивачем здійснюються заходи щодо виконання заочного рішення Соломянського районного суду м.Києва про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, тому подання позову про звернення стягнення на предмет застави є передчасним. Крім того, зазначила, що позивачем не надано суду доказів, що саме станом на 24 березня 2016 року (день реєстрації транспортного засобу за [PERSON] ) було зареєстровано у встановленому порядку обтяження автомобіля. Також, [PERSON] у відзиві вказує, що доданий до позовної заяви договір про відступлення права вимоги не стосується саме боржника за кредитним договором [PERSON] оскільки до вказаного договору додані затверджені та погоджені сторонами форми реєстру прав вимог, пусті форми без будь-якого наповнення, без будь-якої інформації про боржників, поручителів, розміру зобов`язань, а також у порушення вимог вказаного договору про відступлення права вимоги позивачем не повідомлено боржника про заміну кредитора. 22 жовтня 2020 року ТОВ «ФК`Укрфінансгруп» направлено на адресу суду відповідь на відзив згідно якого позивач заперечує проти доводів відповідача та просить позов задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомив. Ознайомившись із письмовою заявою представника позивача, дослідивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи судом встановлено наступне. Судом встановлено, що 01 березня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № R52120184689B, за яким банк надав останньому кредит в сумі 103598, 00 гривень, а [PERSON] зобов`язався, в свою чергу, сплачувати відсотки за користування кредитом та повернути його в порядку на умовах та у строки, що встановленя договором. Позичальник зобов`язався використати кредит для здійснення розрахунків з метою придбання у власність нового автомобіля. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 01 березня 2012 року між банком та позичальником укладений договір застави № R52120184689B транспортного засобу марки RENAULT, модель - SANDERO, тип - легковий хетчбек-В, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] . Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, однак [PERSON] своїх зобов`язань не виконав. У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору виникла заборгованість, що стало підставою звернення банку з відповідним позовом до суду. 15.08.2016 року було задоволено позов ПАТ «ВТБ Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 223154,17 гривень. 22.01.2018 року між ПАТ «ВТБ БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 220118нв, відповідно до якого ПАТ «ВТБ БАНК» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП», в тому числі, права вимоги за Кредитним договором № R52120184689B від 01 березня 2012 року. Також, 22.01.2018 року між ПАТ «ВТБ БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» укладено договір про відступлення прав вимоги за договором застави №220118аз, відповідно до якого ПАТ «ВТБ БАНК» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП», усі права заставодержателя за договором застави, укладеним в забезпечення виконання боржником зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, предметом застави за яким є автомобіль. Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) № 54800180 від 08.02.2018р. вилучено ПАТ «ВТБ Банк» та додано обтяжувача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» за договором застави. Згідно рішення Соломянського районного суду м.Києва №2-3667/16 від 15 серпня 2016 року стягнено з [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість за договором від 01 березня 2012 року №R52120184689B в розмірі 223154,17 гривень. Згідно довіреності від 19 липня 2013 року посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шаповаленко А.А. [PERSON] уповноважив [PERSON] [PERSON] та [PERSON] представляти його інтересиз питань експлуатації та розпорядження (продаж, обмін, передача в заставу заклад) в установах, підприємствах і організаціях, незалежно від їх підпорядкування та форм власності, в тому числі і в органах Державтоінспекції, підприємствах і станціях технічного обслуговування та ремонту, з питань, що стосуються належдного йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] автомобілем марки марки RENAULT, модель - SANDERO, тип - легковий хетчбек-В, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] . Довіреністю від 13 червня 2014 року посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Виходцевою Є.І. [PERSON] , який діє імені [PERSON] в порядку передоручення уповноважив [PERSON] керувати та розпоряджатися, у тому числі продати за ціну і на умовах на його розсуд, вищевказаний автомобіль. Згідно заяви про приєднання до договору купівлі-продажу від 17 червня 2014 року укладеного між [PERSON] та ТОВ «Автокредит плюс» [PERSON], інтереси якого представляє [PERSON] , продав, а ТОВ «Автокредит плюс» - придбав автомобіль марки RENAULT, модель - SANDERO, тип - легковий хетчбек-В, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] . 14 липня 2014 року ТОВ «Автокредит плюс» здійснив продаж указаного автомобіля [PERSON] згідно заяви про приєднання до пубдічного договору №А300А10000596163 від 14 липня 2014 року, що не заперечується сторонами. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] видане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля марки RENAULT, модель - SANDERO, тип - легковий хетчбек-В, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] . Згідно довідки про стан заборгованості ТОВ «ФК`Укрфінансгруп» станом на 30 червня 2021 року заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» за кредитним договором №R52120184689B від 01 березня 2012 року складає 223154,17 грн., що підтверджується рішенням Соломянського районного суду м.Києва №760/6745/16-ц від 15 серпня 2016 року та ухвалою Соломянського районного суду м.Києва №760/6745/16-ц від 16 липня 2019 року про заміну стягувача. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про заставу» та статтею 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов`язань. У силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Частиною четвертою статті 577 ЦК України передбачено, що моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Відповідно до частини другої статті 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі статтею 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу. Зазначені норми застосовуються з урахуванням Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи. Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України наведеними у постановах від 03 квітня 2013 року у справі № 6-7цс13, від 19 листопада 2014 року у справі № 6-168цс14, та у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 463/3582/17 (провадження № 61-13383св19). Згідно зі статтею 42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України. Частиною четвертою статті 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зі статтею 24 цього Закону реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обов`язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до частин першої, другої статті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження. Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк. Таким чином, застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Аналогічний висновок у подібних правовідносинах викладений у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 333/6700/15-ц (провадження № 61-2859св18), від 11 вересня 2019 року у справі № 573/1105/17 (провадження № 61-29747св18), від 25 листопада 2019 року у справі № 757/17150/17-ц (провадження № 64-45097св18), від 18 грудня 2019 року у справі № 619/4033/18 (провадження № 61-16542св19). З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору застави обтяження зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 01 березня 2012 року за № 12232896 з терміном дії до 11 червня 2019 року. До реєстру з моменту реєстрації цього обтяження вносилися зміни, а саме: 11червня 2014 року заставодержатель змінив термін дії обтяження з 01 березня 2017 року до 11 червня 2019 року, 25 жовтня 2019 року заставодержатель змінив термін дії обтяження до 25 жовтня 2024 року. Згідно витягу про реєстрацію в державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) №54800180 від 08 лютого 2018 року 22 січня 2018 року змінено обтяжувача з ВАТ «ВТБ Банк» на ТОВ ««ФК «УКРФІНАНС ГРУП». Отже, реалізація [PERSON] автомобіля, що є предметом застави, здійснена без припинення обтяження, тому не припинила застави, тобто застава для [PERSON] є чинною. Звертаючись до суду з цим позовом, товариство зазначило, що рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором не виконано, тому є підстави для звернення стягнення на предмет застави. Статтями 23, 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Отже, право на звернення стягнення на предмет обтяження виникає у заставодержателя в разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою. Відповідачем та третьою особою не спростовано доводів позивача про наявність заборгованості за кредитним договором, не надано доказів поданих заперечень. Відомості про виконання рішення суду про стягнення заборгованості у матеріалах справи відсутні. За таких обставин, заявлені ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» вимоги є обґрунтованими, оскільки у заставодержателя виникло право на звернення стягнення на предмет обтяження, у звязку із чим позов ТОВ «ФК «Укрфінансгруп» підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати , що становить 1762,00 грн.

Outcome: approved