Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

31 січня 2017 року, позивач [PERSON], звернувся до суду з названим позовом, в якому просив суд, розірвати шлюб з відповідачкою, зареєстрований 21.10.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області (актовий запис № 261), в якому у сторін народився малолітній син [PERSON], [INFO], якого після розірвання шлюбу позивач просив залишити на виховання матері та після розірвання шлюбу повернути відповідачці її дошлюбне прізвище «[PERSON]», посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини, внаслідок чого, подружні відносини між ними припинилися три місяці тому. В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, однак надіслав до суду письмову заяву, в якій, посилаючись на ст. 158 ЦПК України повністю підтримав позов, просив його задовольнити і слухати справу без його участі (а.с. 10). Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, однак надала суду письмову заяву, в якій повністю визнала позовні вимоги про розірвання шлюбу та зміну її прізвища на дівоче «[PERSON]», і просила суд слухати справу за її відсутністю (а.с. 11). Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що офіційно, шлюб між позивачем та відповідачкою був зареєстрований 21.10.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області (актовий запис № 261), що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації цивільного стану реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області 21.10.2014 р., в період якого у сторін народився малолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації цивільного стану реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області 05.03.2015 р. (а.с. 5,7). Суд з`ясував, що спільне життя у позивача з відповідачкою не склалося, через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини, внаслідок чого, подружні відносини між ними припинилися три місяці тому. Статтею 24 СК України передбачено - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. Одночасно, статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку допомогою фізичного або психічного насильства - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 24 СК України передбачено - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено - позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено - особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після реєстрації шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до свідоцтва про шлюб, дівоче прізвище відповідачки - [PERSON], яке позивач просив суд повернути їй після розірвання шлюбу і з чим погодилася відповідачка у своїй письмовій заяві на адресу суду. При таких обставинах, враховуючи категоричну позицію позивача та відповідачки, викладених у їхніх письмових заявах на адресу суду, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин - буде суперечити інтересам та свободам позивача, та моральним засадам суспільства.

Outcome: approved