Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

31 серпня 2015 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 30 квітня 2013 року уклала шлюб з [PERSON], який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Охтирському району реєстраційної служби Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 06. Від спільного життя з відповідачем дітей немають. Останнім часом сімейне життя не склалося, в сімї не має порозуміння, виникають сварки, разом сторони не проживають, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки між ними припинені з лютого 2015 року, тому вважає, що в подальшому підтримувати сімейні відносини сенсу немає. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю і пояснила суду, що 30 квітня 2013 року уклала шлюб з [PERSON] Але сімейне життя не склалось. За останній час спільного життя між ними виникали сварки, не було взаємопорозуміння. Відповідач виносив з будинку її речі. Разом вони не проживають, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини між ними припинені з лютого 2015 року. Тому вона просить суд винести рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем. \~\~Відповідач\~ в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через засоби масової інформації, а тому, суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про одруження (а.с.5), 30 квітня 2013 сторони уклали шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Охтирському району реєстраційної служби Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 06. Відповідно до ч. 1\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до Ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 3 Ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 4\~ст. 56 СК України\~ примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.2\~ст. 104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до Ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року суд не може примушувати жити подружжя однією сім'єю, якщо хоч одна із сторін цього не бажає. Судом встановлено, що разом сторони не проживають, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки між ними припинені з лютого 2015 року, відновлювати їх сторони не бажають. Від надання судом строку на примирення відмовилися. Позивачка наполягала на розірванні шлюбу. Фактично сімя більш не існує. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін у справі. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачену останньою при подачі позовної заяви до суду суму судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. та витрати в сумі 196 гривень, що були понесені позивачем за публікацію оголошення в газеті «Сумщина». На підставі вищеозначеного та

Outcome: approved