Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

30.07.2018 року до суду звернулася позивач [PERSON] з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки в зв'язку з навчанням до відповідача [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] 14.09.2018 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2018 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні з викликом сторін на 18 жовтня 2018 року Сторонам та учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. У судовому засіданні 18.10.2018 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Згідно поданої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки в зв'язку з навчанням в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача до закінчення навчання, а саме 30 червня 2020 року, але не більше як до досягнення донькою 23 років. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 02.10.1999 року вона уклала шлюб з відповідачем. В 2004 році їх шлюб за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області був розірваний. В період шлюбу в них народилася донька [PERSON], [INFO]. Їх донька на даний час є повнолітньою та продовжує навчання у коледжі радіоелектроніки у м.Дніпро на ІІІ курсі денного відділення. При цьому донька знаходиться на повному її утриманні, однак коштів на утримання доньки не вистачає, що й стало підставою звернення до суду. В судове засідання позивач не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, інших учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено\~такі факти\~та відповідні\~їм правовідносини Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 02.10.1999 року по 19.08.2004 року, що підтверджується рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області про розірвання шлюбу. В період шлюбу в сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, відповідно до якого її батьком записаний відповідач. На даний час донька сторін є повнолітньою та з 2016 року навчається у Коледжі радіолектороніки за денною формою навчання. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що донька сторін перебуває на утриманні матері та не заперечує проти стягнення аліментів на її утримання на користь матері В зв'язку навчанням доньки позивачка несе витрати пов'язані з витратами на харчування, купівлю одягу, взуття, на придбання канцелярських товарів, витрат на проїзд в транспорті, проживання в гуртожитку, оплату послуг Інтернету та інші. Тобто позивач потребує матеріальної допомоги в зв'язку з навчанням доньки. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки в добровільному порядку не надає. Таким чином судом встановлено, що порушуються права позивачки та повнолітньої доньки сторін, яка продовжує навчання та в зв'язку з цим потребує допомоги. Позивачем обрано спосіб захисту порушених прав у вигляді стягнення аліментів в частці від прибутку відповідача в зв'язку з навчанням доньки, який передбачений нормами Сімейного кодексу України та з яким погоджується суд. За вищенаведених обставин суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в зв'язку з навчанням. Вирішуючи питання про розмір стягуваних аліментів суд враховує, матеріальний стан сторін: позивач працює та отримує заробітну плату. Відповідач також працює та отримує заробітну плату. Доказів про розмір отримуваних прибутків сторони суду не надали. Інших неповнолітніх дітей та осіб, які потребують утримання сторони не мають. Відповідно до ч.1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і(або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Виходячи з того, що відповідач на даний час працює, а позивач просить стягнути аліменти у частці від прибутку відповідача, суд вважає, що аліменти повинні бути стягненні в частці від прибутку відповідача. При визначенні розміру аліментів суд враховує позицію відповідача, той факт, що відповідач ні на чиє утримання аліментів не сплачує та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в зв'язку з навчанням доньки в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. В зв'язку з тим, що донька сторін досягла повноліття, а нормами СК України не передбачено мінімального розміру аліментів на утримання повнолітніх доньки, сина, які продовжують навчання, так як згідно ст. 182 СК України такий розмір встановлюється лише для неповнолітніх дітей., суд не визначає мінімального розміру аліментів, які стягуються з відповідача на утримання повнолітньої доньки в зв'язку з її навчанням. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Згідно дати реєстрації, позов поданий до суду 30.107.2017 року, тому аліменти підлягають стягненню з відповідача на утримання доньки в зв'язку з навчанням з цієї дати і до 30.06.2020 року, тобто до закінчення навчання. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 704.80 грн. На основі ст. 199, 200, 201, СК України,

Outcome: approved