Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

30 вересня 2013 року позивач звернулась до суду з вимогами до відповідача - виконавчого комітету Горинської сільської ради про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS], визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на користь держави від 13 серпня 1997 року, визнати право власності на житловий будинок [ADDRESS] Судом в якості співвідповідачів залучено - Малинську об'єднану державну податкову інспекцію та [PERSON]. 29 січня 2014 року від представника позивача надійшла до суду заява про залишення частину вимог , а саме про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS]. Ухвалою суду від 29.01.2014 року частина вищезазначених вимог залишена без розгляду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю. Пояснив, що [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS]. Позивач протягом шести місяців з дня смерті чоловіка звернулась до П'ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини , а тому є такою , що прийняла спадщину. Спірний будинок належав брату [PERSON] - [PERSON] на підставі свідоцтва № 136 на право особистої власності на жилий будинок від 30 липня 1997 року. [PERSON] до дня смерті ( [INFO] ) проживав в с. Соснівка. Після смерті [PERSON] його брат [PERSON] на протязі 6 місяців фактично вступив в управління та володіння спадковим майном померлого, а саме тимчасово проживав в спірному будинку, обробляв земельну ділянку, збирав врожай , зробив ремонт в будинку. Дані обставини підтверджуються виписками з погосподарської книги , довідкою сільського голови Горулі С.П. Представник відповідача виконавчого комітету Горинської сільської ради Омельченко В.М. позов не визнав повністю. В судовому засіданні пояснив, що він працює на посаді сільського голови Горинської сільської ради і добре знав померлого [PERSON] Поховання [PERSON] , який помер [INFO], проводилось громадою села Соснівка та [PERSON] Останній є родичем померлого [PERSON] і після його смерті зробив ремонт в будинку, відремонтував паркан та обробляв присадибну ділянку, а тому рішенням Горинської сільської ради від 24.12.1999 року було вирішено продати будинок саме [PERSON] однак в подальшому дане рішення було скасовано. [PERSON] в спірному будинку ніколи не проживав та будь - яких дій щодо прийняття спадщини на протязі 6 місяців після смерті свого брата не вчиняв. 30 липня 1997 року виконкомом Горинської сільської ради видано свідоцтво про право власності на жилий будинок [ADDRESS] на ім'я [PERSON] Оскільки спадкоємців щодо майна померлого не було, тому 13 серпня 1997 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на користь держави в особі ДПА у Малинському районі Житомирської області. Рішенням Малинської районної ради від 26 грудня 1997 року спірний будинок передано у комунальну власність Горинської сільської ради. Рішенням Горинської сільської ради від 30 липня 2012 року прийнято у комунальну власність житловий будинок , що належав [PERSON] Дані рішення не скасовані та є чинними. Відповідач [PERSON] позов визнала повністю, просить вимоги задовольнити. Пояснила, що померлий [PERSON] був її батьком. Батько приїжджав на поховання свого брата [PERSON] та прийняв спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном. [PERSON] відремонтував дах будинку та неодноразово приїжджав до будинку в с. Соснівка з м. Києва. Після смерті батька, вона та її матір прийняли спадщину щодо майна померлого, подавши заяви до П'ятої Київської державної нотаріальної контори. Представник прокуратури Малинського району Кучер Ю.В. заперечив по суті позову вважає , що в судовому засідання позивач не надала належних та допустимих доказів про те , що [PERSON] на протязі 6 місяців після смерті свого брата вчинив дії щодо прийняття спадкового майна, а тому [PERSON] не має права претендувати на спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] Представники Малинської об'єднаної державної податкової інспекції, виконавчого комітету Малинської районної ради, Малинської державної нотаріальної контори та П'ятої Київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явились , про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] дали показання , що вони в с. Соснівка мають житлові будинки та присадні ділянки поряд з будинком померлого [PERSON] і добре знали останнього при життя. Їм достовірно відомо, що поховання [PERSON] проводив його родич [PERSON] Останній після смерті [PERSON] разом з своєю сім'єю зробив ремонт спірного будинку, обробляв присадибну ділянку та доглядав за будинком. [PERSON] будь - яких дій щодо прийняття спадщини після смерті свого брата не вчиняв. Всі ремонті роботи в будинку проводив [PERSON] Свідок [PERSON] дала показання, що на момент смерті [PERSON] вона працювала в Горинській сільській раді на посаді секретаря і надала показання по суті позову аналогічні показанням свідків [PERSON] та [PERSON] Заслухавши сторони, представника позивача, дослідивши наданні ними докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України «від 31 березня 1995 року N 5 « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення » зазначено , що при вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень статей 526 і 549 ЦК, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який був чоловіком позивача по справі [PERSON] та братом [PERSON] , який помер [INFO] . ( арк.с.11,12,79). На момент смерті, [PERSON] самостійно проживав у спірному будинку. ( арк..с. 48). При життя [PERSON] не отримав правовстановлюючих документів на будинок, і лише 30 липня 1997 року видано свідоцтво № 136 на право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS] на ім'я померлого [PERSON] ( арк..с. 70). Копією спадкової справи до майна померлого [PERSON] підтверджується, що 13 серпня 1997 року представником ДПА у Малинському районі Дученком В.В. подано до Малинської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини на житловий будинок. Дана заява була прийнята державним нотаріусом і 13 серпня 1997 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на користь держави в особі ДПА у Малинському районі Житомирської області, а саме на житловий будинок [ADDRESS] ( арк.с. 138-146). За правилами ст. 549 ЦК УРСР визнається, таким що прийняв спадщину спадкоємець, який протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. За змістом ч. 2 ст. 553 ЦК УРСР вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На час смерті [PERSON] у спірному будинку більше ніхто крім померлого не проживав. ( арк..с.48) [PERSON] не був зареєстрований у спірному будинку, доказів, що останній доглядав за будинком, садом, городом чи прийняв якесь майно померлого суду не надано, заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини він не подавав, зі спірного будинку вибув у м. Київ в 1957 році, що підтверджується копією погосподарської книги. ( арк.с.48). Пояснення відповідача [PERSON] лише підтверджують, що [PERSON] приїхав на поховання брата та деякий час проживав у спірному будинку та проводив ремонті роботи, однак коли саме вчинялись дані дії і на протязі якого саме періоду часу після смерті спадкодавця, відповідач не змогла пояснити. Довідка (арк.с. 18), яка надана [PERSON] , бувшим на час видачі довідки сільським головою, про прийняття спадщини [PERSON] після смерті свого брата [PERSON], спростовується поясненнями Омельченка В.М. та показаннями свідків , що були до допитані в судовому засіданні і які безпосередньо проживали поряд з померлим [PERSON] Отже судом встановлено, що за життя [PERSON] ніяких дій, які б свідчили про прийняття ним спадщини після смерті брата не вчиняв і на спадщину не претендував. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла держава в особі ДПА в Малинському районі. Також судом встановлено, що рішенням Горинської сільської ради 14 сесії 6 скликання від 30 липня 2012 року вирішено прийняти у комунальну власність Горинської сільської ради жилий будинок , який знаходиться в с. Соснівка і належав [PERSON] Дане рішення на момент розгляду справи не скасовано та є чинним. Таким чином суд вважає, що оскільки в судовому засіданні не доведено факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті свого брата [PERSON], тому вимоги позивача щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом на користь держави від 13 серпня 1997 року та визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS] є необґрунтованими та безпідставними. На підставі викладеного ,

Outcome: dismissed