Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

30 вересня 2021 року [PERSON] засобами поштового зв`язку звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , в якому просить встановити факт, що заповіт, посвідчений 30 жовтня 2002 року державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори Фефеловою Ю.К., зареєстрований в реєстрі за № 2-5840 був складений [PERSON] , [INFO] на ім`я [PERSON] . Обгрунтовано позов тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина на належне їй майно. За життя мати позивача склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Однак, у вказаному заповіті прізвище позивача зазначено як « [PERSON] », що не співпадає з даними, які вказані в паспорті позивача та інших документах, де її прізвище зазначено « [PERSON] ». Через вказані розбіжності приватний нотаріус винесла постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 жовтня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; визначено відповідачам строк для подачі відзиву на позов. В установлений судом строк відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали відзиви на позов, в яких зазначили, що не заперечують проти задоволення позову та просять його задовольнити. Ухвалами Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 листопада 2021 року, які занесені до протоколу судового засідання, задоволено клопотання позивача та замінено третю особу - [PERSON] на відповідача у справі; закрито підготовче провадження у справі і призначено справу до судового розгляду по суті на 06 грудня 2021 року. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позов визнали та просили суд його задовольнити. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8), яка доводилася матір`ю позивачу (а.с. 9) та бабою відповідачам. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. За життя, а саме 30 жовтня 2002 року, [PERSON] склала заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори Фефеловою Ю.К., зареєстрований в реєстрі за № 2-5840, яким все своє майно заповіла [PERSON] та [PERSON] (після укладення шлюбу - [PERSON] ) в рівних долях кожній (а.с. 15). У встановлений законом строк позивач та її донька - [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Бондаревої Т.Е. із заявами про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , у зв`язку з чим 29 серпня 2016 року нотаріусом була заведена спадкова справа. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 квітня 2021 року було задоволено заяву [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Встановлено факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] , свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку [ADDRESS] , кадастровий номер 7410100000:02:013:0182 від 11 листопада 2015 року, індексний номер: 47409872 (а.с. 19-22). 25 червня 2021 року та 17 вересня 2021 року [PERSON] подала до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Бондаревої Т.Е. заяви про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . Однак, постановами приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Бондаревої Т.Е. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 55/02-31 від 25 червня 2021 року та № 62/02-31 від 17 вересня 2021 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, оскільки в документах, наданих позивачем для оформлення спадщини, виявлені розбіжності щодо написання її прізвища (а.с. 23-24, 25). Так, згідно даних паспорта позивача та копії свідоцтва про укладення шлюбу, її прізвище, ім`я та по батькові - [PERSON] (а.с. 11-14, 10), що не співпадає з прізвищем, яке зазначено в заповіті - « [PERSON] ». Відповідно до копії свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , її батьками записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). За матеріалами спадкової справи, наданої приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Бондаревою Т.Е., спадкова справа щодо майна після смерті [PERSON] заведена за заявами [PERSON] та [PERSON] . Інші особи із заявами про прийняття спадщини чи про видачу свідоцтв про право на спадщину до нотаріуса не зверталися. Відповідно до положень частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною першою статтті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Пунктом 1 частини другої статті 49 ЦПК України визначено, що відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання відповідачами позову та те, що встановлення факту, який просить позивач та підтверджується матеріалами справи, має для останньої юридичне значення та безпосередньо породжує юридичні наслідки, а тому суд знаходить підстави для задоволення позову. Також, відповідно до положень частини першої статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Частиною третьою статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, а тому суд на підставі вимог частини першої статті 142 ЦПК України приходить до висновку, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved