Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

4 березня 2015 року позивачка звернулась до суду з зазначеною позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхньої неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивачки до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилалась на те, що дитина повністю перебуває на її утриманні, добровільно відповідач матеріальної допомоги ані в грошовій, ані в натуральній формі не надає, вихованням дитини не цікавиться, від виконання будь-яких батьківських обов'язків ухиляється, у зв'язку з чим, позивачка була вимушена звернутися з позовом до суду. Посилалась на те, що самостійно забезпечити дитину всім необхідним не може та на теперішній час перебуває у скрутному матеріальному становищі. Позивачка в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлялась належним чином та своєчасно, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності (а. с. 13). Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, через канцелярію суду надав заяву, в якій просив проводити судовий розгляд справи за його відсутності та повідомляв, що проти задоволення позову не заперечує (а. с. 11). Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печенізького районного управління юстиції у Харківській області, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 17, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 30.06.2005 року. Рішенням Печенізького районного суду Харківської області від 1 серпня 2013 року, зазначений шлюб розірвано (а. с. 3). Від цього шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 2). Згідно довідки Виконавчого комітету Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області від 3 березня 2015 року № 679 дитина знаходиться на утриманні та проживає разом з позивачкою (а. с. 4). Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, участі у вирішенні щоденних побутових проблем не бере, від виконання батьківських обов'язків щодо утримання дитини ухиляється та добровільно виконувати їх не бажає. Відповідач ані у грошовій, ані у натуральній формі не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Позивачка самостійно виховує доньку та потребує матеріальної допомоги, оскільки через збільшення витрат на купівлю одягу та взуття, продуктів харчування, шкільного приладдя, вона разом з дитиною опинилась у скрутному матеріальному становищі. Згідно наданої відповідачем довідки він працює у ФОП [PERSON] на посаді комірника та його заробітна плата за період з жовтня 2014 року по березень 2015 року становить 8 862 гривні 31 копійку (а.с. 12). Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статті 180, частини 3 статті 181, частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття,а за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються, зокрема, у частці від доходу того з батьків, хто проживає окремо від дитини, при цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що визначений в Законі України «Про державний бюджет України на 2015 рік» . На виконання вимог статті 182 Сімейного кодексу України, суд, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, враховує малолітній вік дитини, скрутний матеріальний стан позивачки, а також те, що вона самостійно виховує доньку. Відповідач не надав будь-яких доказів в обґрунтування заперечень проти позову та не повідомив суд про своє матеріальне становище та стан здоров'я, наявність на його утриманні інших осіб, або про будь-які інші обставини, що мають значення для розгляду справи. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки для утримання їхньої дитини в розмірі 1/4 частини щомісячного доходу відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України рішення в частині стягнення аліментів в розмірі суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно частини 3 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок підлягає стягненню в дохід держави з відповідача, так як позивачка, на користь якої ухвалено рішення, звільнена від сплати судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved