Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

7 липня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, в якому просив стягнути з відповідачки 5500 грн. половину грошових коштів, внесених нею на депозитний рахунок до ПАТ «Приватбанк» за договором банківського внеску на суму 11000 грн., та знятих без його згоди; визнати за ним право власності на половину грошових коштів, які знаходяться на банківському рахунку у ПАТ «Приватбанк» згідно договору банківського внеску на суму 60000 грн., укладеного між [PERSON] та ПАТ «Приватбанк», в сумі 30000 грн., а також половину суми процентів за цим договором. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що він знаходився у шлюбі з відповідачкою з 20 серпня 2010 року по 26 травня 2014 року, шлюб був розірваний рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області. За період шлюбу вони з відповідачкою придбали майно, яке є їхньою спільною сумісною власністю. На протязі 2012-2013 років за погодженням з відповідачкою, від імені відповідачки [PERSON], були укладені 2 договори банківського внеску з ПАТ «Приватбанк» на суми 11000 грн. та 60000 грн., які вони внесли на депозитні рахунки банку. Після розірвання шлюбу, відповідачка без його згоди зняла гроші у сумі 11000 грн. з банківського рахунку, та привласнила їх, не передавши йому половину суми, що складає 5500 грн. Строк дії договору банківського внеску на 60000 грн. закінчується 4 серпня 2014 року. Обидва договори банківського внеску укладалися відповідачкою в його присутності у відділенні ПАТ «Приватбанк» «Мирний» у м. Донецьку, розташованому на вул. Кольцова, 1. Договори та усі додатки до них знаходяться у відповідачки. Він не пам'ятає конкретних дат укладення договорів, тому що у них з відповідачкою на момент їх укладення були гарні відносини, і він їй цілком довіряв. Грошові внески у сумі 11000 грн. та 60000 грн. є їхньою спільною сумісною власністю. Відповідачка не працювала. У період шлюбу він один утримував її та їхню дитину. Відповідачка відмовляється добровільно віддати йому половину грошей за банківським внеском на 11000 грн. Також відповідачка хоче самостійно розпорядитися внеском на суму 60000 грн., строк дії якого закінчується 4 серпня 2014 року, та не має наміру віддати йому половину цих грошей. Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, придбане подружжям за період шлюбу, належить чоловіку і дружині на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 1 ст. 68 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно ч. З ст. 61 Сімейного кодексу України, якщо одним з подружжя укладений договір у інтересах сім'ї, то гроші, інше майно є об'єктом права спільної сумісної власності. Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України, у випадку поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки чоловіка та дружини є рівними. У відділенні «Мирне» ПАТ «Приватбанк», йому відмовили у наданні відомостей про рух коштів на банківських рахунках, укладених відповідачкою у період шлюбу на користь нашої родини. Зараз усі відділення банку у Донецької області тимчасово закриті. 24 вересня 2014 року позивач [PERSON] уточнив позовні вимоги, згідно яких уточнив перелік майна, придбаного за час шлюбу, просив поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, стягнувши з [PERSON] на його користь матеріальну компенсацію вар\-тості майна і грошей у розмірі 56443,93 грн., залишити у власності [PERSON] і визнати перелічене ниж\-че майно її особистою приватною власністю: 1) акустична система, яка складається з напільної акустики (колонки), вартістю 3639,20 грн., підсилювач НАRМАN/КАRDОN, вартістю 2799,20 грн., придбана згідно фіскального чеку магазину СОМFУ від 24.09.2010 року, загальною вартістю 6438,40 грн.; 2) LСD телевізор LG, вартістю 8389 грн., згідно фіскального чеку магазину СОМFУ, придбаний 16.10.2010 року у кредит через [PERSON]; 3) LСD телевізор LG З D, придбаний у кредит через [PERSON] в 2013 році, вартістю 11000 грн.; 4) фотокамера дзеркальна Niсоn D3000 Кіt АF-S DХ 18, згідно фіскального чеку магазину Соmfу, придбана у кредит 03.09.2011 року через [PERSON], вартістю 5788,57 грн.; 5) комод, згідно товарного чеку без № від 27.11.2010 року,придбаний у ФОП [PERSON] вартістю 1260 грн., покупець вказа\-ний [PERSON]; 6) плед, 2 шт., виробництва Іспанії, вартістю 800 грн. Х 2=1600 гри, придбані в 2013 році; 7)пароварка VІТЕК, вартістю 700 грн., придбана у 2013 році; 8)машинка для стрижки волосся Філіпс, вартістю 460 грн., придбана у 2013 році; 9) ноутбук Sаmsunq, вартістю 6000 грн., придбаний у 2013 році в кредит через [PERSON]; 10) ноутбук [PERSON], придбаний в 20 і О році, вартістю 2100 грн.; 11) м'ясорубка Мулінекс, вартістю 2100 грн., придбана в 2013 ропі; 12)кухонна приналежність (жаровня), вартістю 560 гри. придбана в 2013р.; 13)пательня (сковорода), вартістю 540 грн., придбана в 2010 році; 14)годинник електронний, вартістю 390 грн., придбаний в 2013 році; 15)планшет Самсунг, вартістю 2000 грн., в комплекті карта пам'яті, вартістю 200 грн., придбаний в 2013 році, загальна вартість 2200 грн.; 16)цифрова фотокамера Sоnу, вартістю 1800 грн., чохол, вартістю 350 грн., карта пам'яті вартістю 250 грн., загалом вартістю 2400 грн. Загальна сума майна, яке залишається у власності Відповідачки 51925,97 гри. У його особистій приватній власності просить залишити наступне майно: 1) домашній кінотеатр, придбаний у 2010 році, вартість якого згідно фіскального чеку магазину СОМFУ складає 2339,52 грн. від 24.09.2010 року, який складається з кінотеатр поло S0NУ - 1919,20 грн., кріплення - 239,20 грн., кабель пульт 119,20 грн. та кабель НІ-\-FІ - 61,92 грн., (в зустрічному позові вказана завищена ціна - 2500 грн.), в цьому чеку вказані інші складові цієї системи, які з собою забрала відповідач; 2) хлібопіч SАТURN, вартістю 380 грн., придбана в 2010 році, (зустрічний позов 700 грн.); 3)цифрова приставка Т-2, 600 грн., придбана в 2010 році; 4)полочки для ванної кімнати придбано в ТОВ Аквала 20.09.2010 р., вартістю 470 грн., (зустрічний позов 1000 грн.); 5) супутникова антена в комплекті з чотирма тюнерами придбана в 2012 році, вартістю 2240 гри., (зустрічний позов 5500 грн.); 6) обшивка фронтону - сайдинг 12 м2 X 35 грн., старт 21 м.п. X 12 грн., ИД 10 шт. X 9.57 грн., СД 20 шт. Х 12 грн., саморізи 10000X0,05 грн., разом вартість 1057 грн., матеріал придбаний у ФОП Вахай згідно товарного чеку №72345 від 21.05.2012 р., роботи виконував позивач влас\-ними силами, (згідно зустрічного позову вартість 2500 грн.); 7) драбина «Елкон» придбана згідно товарного чеку без № у ФОП Кошевой від 15.04.2013 р. за 1750 грн., (зустрічний позов ціна 2700 грн.); 8) пилосос, придбаний в 2013 році, вартістю 1201, 58 грн. (згідно зустрічного позову 1500 грн.), вказані ціна підтверджується тим, що пилосос було придбано в кредит через «ПриватБанк»» Загальна вартість залишеного в його особистій власності майна 10038,10 грн. 3 лютого 2015 року позивач [PERSON] уточнив позовні вимоги, в позовній заяві, крім заявлених вище вимог щодо залишення у власності кожного з подружжя майна в натурі, просив стягнути з відповідача [PERSON] на його користь матеріальну компенсацію вартості майна і грошей у розмірі 56443,93 грн. + відсотків і втрачених відсотків на суму 2493,99 грн., разом 48937,92 грн. 25 липня 2014 року відповідачка [PERSON] звернулась до [PERSON] з зустрічним позовом про поділ майна подружжя, про визнання майна особистою приватною власністю, зазначивши на підтвердження зустрічних позовних вимог, що у поданому позові колишній чоловік вказав грошові кошти, які він бажає ділити, але не надав суду правдивої інформації щодо джерела їх появи. Так, грошовий вклад у розмірі 11000 грн. це гроші, отримані нею на дитину. Оскільки заробіток відповідача був незначним, та ще й відповідач сплачував аліменти на дитину від першого шлюбу, то не вистачало грошей на прожиття, і тому отриману допомогу на дитину вони вимушені були витрачати на потреби не тільки дитини, а й потреби сім'ї. Тому коли з'явилася можливість відкласти гроші дитині - вона відкрила депозитний рахунок 10 грудня 2013 року, і спочатку поклала 4000 грн., 23 грудня 2013 року - 2000 грн. і 16 квітня 2014 року - 5000 грн. З часу припинення шлюбних відносин відповідач не надавав і не надає жодної копійки на утримання дитини, про що він підтвердив на попередньому слуханні. Тому вона вимушена була зняти гроші у розмірі 11000 грн. з депозиту та витратити їх на потреби їхньої з відповідачем дочки. Грошовий вклад у розмірі 60 000 грн. не є їхньою з відповідачем спільною сумісною власністю подружжя, не є результатом спільної праці, оскільки це кошти, які його батьки отримали від продажу незакінченого будівництвом будинку і надали їй та її братові в рівних частинах по 60 000 грн., щоб вони розмістили їх на депозитний вклад на своє ім'я Договір купівлі продажу посвідчений 1 серпня 2012 року приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу [PERSON] по реєстру 2727. Продаж вказаного будинку вчинено за 151293,23 грн. Депозитні рахунки на її ім'я та на ім'я її брата [PERSON] відкриті в один день 3 серпня 2012 року. За два роки спільного проживання вони з відповідачем не мали можливості відкласти таку суму грошей. Навіть шляхом елементарних арифметичних дій можна побачити, що для того, щоб мати за два роки 60 000 грн. необхідно було б щомісяця відкладати по 2 500 грн., що було неможливо, оскільки заробіток відповідача, який він отримував в середньому складав 2000 грн. Їм постійно вимушені були допомагати її батьки, надаючи допомогу фінансами, продуктами речами для неї та дочки. Тому відповідач не має ані юридичного, ані морального права вимагати поділити гроші, до яких він не має ніякого відношення. Говорячи про гроші, [PERSON] не вказав у позові саме те майно, яке вони придбали за час спільного проживання, яке є їхньою з ним спільною власністю подружжя, і яке залишилося у користуванні відповідача. Так за час спільного проживання та перебуванні у зареєстрованому шлюбі вони придбали: домашній кінотеатр, 2010 рік вартістю 2500 грн.; шафу для одягу, 2010 рік вартістю 2100 грн.; хлібопіч, 2010 рік, 700 грн.; цифрову приставку Т-2; 2010 рік вартістю 600 грн. полочки для ванної кімнати рік вартістю 1000 грн. супутникову антену в комплекті з 4-ма тюнерами, 2012 рік вартістю 5500 грн.; обшивку фронтова 2012 рік вартістю 2500 грн.; драбину 2013 рік вартістю 2700 грн.; матеріал для обшивки та утеплення будинку 2013 рік вартістю 7000 грн.; бензопилу 2013 рік вартістю 1500 грн.; пилосос 2013 рік вартістю 1500 грн.; всього майна на суму 27600,00 грн. Все вищезазначене майно залишилося відповідачу і перебуває у будинку, де вони мешкали разом перебуваючи у шлюбі, за адресою: [ADDRESS]. З часу розірвання шлюбу вона вимушена була переїхати для проживання в інше місце за межі м. Красноармійська Донецької області. На даний час вона проживає у Росії, вимушена наймати житло для себе і дочки. Надаючи дозвіл на виїзд дочки до Росії її колишній чоловік поставив вимогу про те, що все придбане ними за час шлюбу майно залишається йому, а якщо вона не погоджується, то дозволу не отримає. Вже після її переїзду відповідач, телефонуючи до неї, не спілкується з дочкою, вимагає від неї відмову від аліментів, 100000 грн. і тільки за таких обставин обіцяє забути про неї та дочку. В зустрічному позові вона просила визнати спільною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] майно: домашній кінотеатр, 2010 рік вартістю 2500 грн.; шафу для одягу, 2010 рік вартістю 2100 грн.; хлібопіч, 2010 рік, 700 грн.; цифрову приставку Т-2; 2010 рік вартістю 600 грн. полочки для ванної кімнати рік вартістю 1000 грн. супутникову антену в комплекті з 4-ма тюнерами, 2012 рік вартістю 5500 грн.; обшивку фронтова 2012 рік вартістю 2500 грн.; драбину 2013 рік вартістю 2700 грн.; матеріал для обшивки та утеплення будинку 2013 рік вартістю 7000 грн.; бензопилу 2013 рік вартістю 1500 грн.; пилосос 2013 рік вартістю 1500 грн.; всього майна на суму 27600,00 грн., зазначене майно вона просила залишити у власності [PERSON], стягнути з [PERSON] на її користь 1/2 частину вартості спільного майна у розмірі 13800 грн., визнати за нею право особистої власності на вклад у розмірі 60000 грн. з відповідними відсотками, розміщений 3 серпня 2012 року в ПАТ «Приватбанк» на її імя. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутності, за участю його представника [PERSON] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] визнав частково, оскільки не згодні з вартістю та переліком майна, зазначеного в зустрічному позові. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій підтримала зустрічні позовні вимоги, не визнала первісні позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутність за участю її представника по довіреності. Представники відповідачки [PERSON], [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнали частково, лише в частині того, що [PERSON] дійсно забрала з собою зі спільного майна подружжя мясорубку та планшет, згодні з їх вартістю, в частині іншого майна не визнали позов в повному обсязі, підтримали заявлені [PERSON] зустрічні позовні вимоги, просили їх задовольнити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідачка по справі [PERSON] є її дочкою. Коли вони з чоловіком продали недобудований будинок в серпні 2012 року, то подарували дочці [PERSON] та сину [PERSON] по 60000,00 грн. На Новий рік вона особисто подарувала дочці планшет и електромясорубку. [PERSON] вимагав від її дочки залишити все майно, що вони нажили з його дружиною під час шлюбу, в квартирі в м. Донецьку в обмін на дозвіл вивезти їх спільну дитину за межі України. Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідка [PERSON], дослідивши письмові докази, суд вважає, що первісний та зустрічний позови підлягають задоволенню частково. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. 20 серпня 2010 року сторони по справі [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був розірваний рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 травня 2014 року, яке набуло законної сили 6 червня 2014 року (а.с. 6 т. 1). Згідно зазначеному рішенню суду встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з 28 квітня 2014 року. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 6 т. 1). Під час перебування у шлюбі сторони набули майно, яке є їх спільною власністю, а саме : 1) акустична система, яка складається з напільної акустики (колонки), вартістю 3639,20 грн., підсилювач НАRМАN/КАRDОN, вартістю 2799,20 грн., придбана 24.09.2010 року, загальною вартістю 6438,40 грн. (а.с. 53 т. 1); 2) LСD телевізор LG, вартістю 8389 грн., придбаний 16.10.2010 року (а.с. 52 т. 1); 4) фотокамера дзеркальна Niсоn D3000 Кіt АF-S DХ 18, придбана 03.09.2011 року, вартістю 5788,57 грн. (а.с. 55 т. 1); 5) комод, придбаний 27.11.2010 року, вартістю 1260 грн. (а.с. 56 т. 1) 6) мясорубка Мулінекс, придбана в 2013 році, вартістю 2100 грн. (визнано сторонами по справі); 7) планшет Самсунг, вартістю 2000 грн., в комплекті карта пам'яті, вартістю 200 грн., придбаний в 2013 році, загальна вартість 2200 грн. (визнано сторонами по справі); 8) домашній кінотеатр, вартістю 2339,52 грн., придбаний 24.09.2010 року, який складається з кінотеатр поло S0NУ - 1919,20 грн., кріплення - 239,20 грн., кабель пульт 119,20 грн. та кабель НІ-\-FІ - 61,92 грн. (а.с. 53 т. 1); 9) хлібопіч SАТURN, вартістю 350 грн., придбана в 2010 році (а.с. 48 т. 1); 10) полочки для ванної кімнати, придбані 20.09.2010 р., вартістю 470 грн. (а.с. 54 т. 1); 11) супутникова антена в комплекті з чотирма тюнерами придбана в 2012 році, вартістю 3090 грн. (а.с. 54 т. 1); 12) обшивка фронтону - сайдинг 12 м2 X 35 грн., старт 21 м.п. X 12 грн., ИД 10 шт. X 9.57 грн., СД 20 шт. Х 12 грн., саморізи 10000X0,05 грн., загальною вартістю 1057 грн., придбано 21.05.2012 р. (а.с. 50 т. 1); 13) драбина «Елкон» придбана 15.04.2013 р., вартістю 1750 грн. (а.с. 50 т. 1); 14) пилосос, придбаний в 2013 році, вартістю 1201,58 грн. (оригінал квитанції знаходиться у представника позивача та був наданий для огляду суду під час судового засідання); 15) грошовий вклад в розмірі 11000 грн., внесений на депозитний рахунок до ПАТ «ПриватБанк» 10.12.2013 року на ім.»я [PERSON] (підтверджується банківськими документами на а.с. 122-159, 163-246 т. 1); 16) нараховані відсотки на депозитні вклади на ім.»я [PERSON] в розмірі 145,94 грн. та 299,14 грн., а всього 445,08 грн. (підтверджується банківськими документами на а.с. 122-159, 163-246 т. 1) Всього на загальну суму 48429,15 грн. Саме придбання зазначеного майна під час шлюбу та за зазначеною вище ціною було підтверджено письмовими доказами, а саме квитанціями, товарними чеками та гарантійними талонами, банківськими документами ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 48-56 т. 1, 122-159, 163-246 т. 1), та придбання мясорубки і планшету визнано в судовому засідання обома сторонами по справі. Доказів того, що вартість зазначеного майна відповідає вартості, зазначеній відповідачем [PERSON] в зустрічному позові, нею не надано. Щодо зазначеного майна, набутого за час перебування у шлюбі, то суд вважає, що воно підлягає розподілу наступним чином: Визнати за [PERSON] право власності та виділити йому в натурі наступне майно: 1) акустична система, яка складається з напільної акустики (колонки), вартістю 3639,20 грн., підсилювач НАRМАN/КАRDОN, вартістю 2799,20 грн., придбана 24.09.2010 року, загальною вартістю 6438,40 грн.; 2) LСD телевізор LG, вартістю 8389 грн., придбаний 16.10.2010 року; 4) фотокамера дзеркальна Niсоn D3000 Кіt АF-S DХ 18, придбана 03.09.2011 року, вартістю 5788,57 грн.; 5) комод, придбаний 27.11.2010 року, вартістю 1260 грн. 6) домашній кінотеатр, вартістю 2339,52 грн., придбаний 24.09.2010 року, який складається з кінотеатр поло S0NУ - 1919,20 грн., кріплення - 239,20 грн., кабель пульт 119,20 грн. та кабель НІ-\-FІ - 61,92 грн.; 7) хлібопіч SАТURN, вартістю 350 грн., придбана в 2010 році; 8) полочки для ванної кімнати, придбані 20.09.2010 р., вартістю 470 грн.; 9) супутникова антена в комплекті з чотирма тюнерами придбана в 2012 році, вартістю 3090 грн.; 10) обшивка фронтону - сайдинг 12 м2 X 35 грн., старт 21 м.п. X 12 грн., ИД 10 шт. X 9.57 грн., СД 20 шт. Х 12 грн., саморізи 10000X0,05 грн., загальною вартістю 1057 грн., придбано 21.05.2012 р.; 11) драбина «Елкон» придбана 15.04.2013 р., вартістю 1750 грн.; 12) пилосос, придбаний в 2013 році, вартістю 1201,58 грн., всього на загальну суму: 32134,07 грн. Визнати за [PERSON] право власності та виділити їй в натурі наступне майно: 1) мясорубка Мулінекс, придбана в 2013 році, вартістю 2100 грн.; 2) планшет Самсунг, вартістю 2000 грн., в комплекті карта пам'яті, вартістю 200 грн., придбаний в 2013 році, загальна вартість 2200 грн.; всього на загальну суму: 4300,00 грн. З [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] різницю у вартості майна в розмірі 1391,54 грн. Факт знаходження у відповідачки [PERSON] мясорубки та планшета визнаний в судовому засіданні її представниками. Але позивачем [PERSON] не надано суду належних доказів щодо того, що інше спільне майно подружжя було вивезено з м. Донецька відповідачкою [PERSON] Підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] половина грошового вкладу в розмірі 11000 грн., внесений на депозитний рахунок до ПАТ «ПриватБанк 10 грудня 2013 року на імя [PERSON], та нарахованих відсотків на депозитні вклади на імя [PERSON] в розмірі 145,94 грн. та 299,14 грн., а всього 445,08 грн., в розмірі 5722,54 грн. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Стаття 70 ч. 1 СК України передбачає, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Судом встановлено, що грошовий вклад у розмірі 60000 грн. не є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON], не є результатом спільної праці, оскільки це кошти, які батько відповідачки [PERSON] [PERSON] отримав від продажу незакінченого будівництвом будинку та подарував їй та її братові [PERSON] в рівних частинах по 60000 грн., щоб вони розмістили їх на депозитний вклад на своє ім'я. Договір купівлі продажу посвідчений 1 серпня 2012 року приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу [PERSON] по реєстру 2727. Продаж вказаного будинку вчинено за 151293,23 грн. (а.с. 17-18 т. 1). Депозитні рахунки на ім'я відповідачки [PERSON] та на ім'я її брата [PERSON] відкриті в один день 3 серпня 2012 року (а.с.125 т. 1). Зазначений факт також підтверджений в судовому засіданні поясненнями свідка [PERSON] Судом встановлено, що за два роки спільного проживання сторони по справі не мали можливості відкласти таку суму грошей, що підтверджується довідками про доходи [PERSON] на а.с. 58-62 т. 1, з яких вбачається, що він отримував заробітну плату середній розмір якої становив 2000 грн., при чому з його заробітної плати щомісячно утримувались аліменти. Відповідач [PERSON] являлась приватним підприємцем (а.с.7 т. 2). Згідно договору купівлі-продажу, посвідченому нотаріально, ще в 2004 році мати позивача [PERSON] та позивач [PERSON] продали два житлові будинки з надвірними побудовами за 29084,00 грн. (а.с.67 т. 1). Документальних доказів того, що зазначені гроші зберігались на банківському рахунку з 2004 року по 2012 рік, коли [PERSON] було зроблено депозитний вклад на суму 60000 грн. суду не надано, крім того, не співпадає сума вкладу: 60000 грн. (внесено депозит на імя [PERSON]А.) та 29084 грн. (сума від продажу будинків в 2004 році). Навпаки позивачем надані суду докази того, що його мати робила вклади на своє імя 6 липня 2012 року в розмірі 48000 грн., 8 серпня 2012 року 10000 грн.; 5 липня 2013 року 5000 грн., 5 липня 2013 року 5000 грн. (а.с. 63-66 т. 1), що є доказом того, що при своєму заробітку 1200-1300 грн. на місяць та відсутності будь-яких інших підтверджених документально доходів, роблячи депозитні вклади на значні суми, [PERSON] не мала матеріальної можливості фінансово допомагати сімї сина. Таким чином, суд дійшов висновку, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за нею права особистої приватної власності на грошовий вклад в розмірі 60000,00 грн. з відповідними відсотками, розміщений 3 серпня 2012 року на її імя в ПАТ КБ «ПриватБанк», законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст. 391, 392 ЦК України, ст.ст. 60-63, 65, 67-71 СК України,

Outcome: partial