Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

7 червня 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . За життя [PERSON] склав заповіт від 14 березня 2000 року, яким спірне спадкове майно не охоплював. 25 лютого 2021 року позивач з відповідачем, який також є сином померлого [PERSON] та спадкоємцем за законом першої черги, уклали договір про поділ спадкового майна, відповідно до умов якого спадковий будинок переходить у власність позивачу [PERSON] . Вказуючи, що він у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , однак нотаріус йому відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок на ім`я спадкодавця, просив визнати за ним право власності на спадковий житловий будинок із господарськими спорудами в порядку спадкування після смерті [PERSON] . У судове засідання позивач не з`явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений (а. с. 32), 26 липня 2021 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов підтримує з викладених у ньому підстав та просить розглядати справу без його участі (а. с. 35). Відповідач у підготовче засідання не з`явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений, 26 липня 2021 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за його відсутності (а. с. 36). Враховуючи, що в судове засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200\~Цивільного процесуального\~кодексу України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої статті 206\~Цивільного процесуального\~кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з частиною першою\~статті 1216\~Цивільного кодексу\~України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1218 Цивільного кодексу України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а. с. 10) і після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшов житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Належність вищевказаного будинку спадкодавцеві [PERSON] підтверджується витягом з погосподарської книги № 1 за 2019 рік Овлочинської сільської ради Турійського району Волинської області (а. с. 21). Право власності у встановленому законом порядку на зазначене нерухоме майно не зареєстровано (а. с. 22). До складу спадкового домоволодіння входять житловий будинок «А-1» з прибудовою «а», загальною площею 59.2 кв. м, житловою площею 33.8 кв. м, погріб «Б-1», сарай «В-1», сарай «Г-1», сарай «Д-1», гараж «д», сарай «д1», літня кухня «Е-1», колодязь «1», огорожа «2», ворота з хвірткою «3», огорожа «4» (а. с. 17-19). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень\~статті 1261 Цивільного кодексу України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша\~статті 1268 Цивільного кодексуУкраїни). Частиною третьою статті 1268\~Цивільного кодексу\~Ураїни передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269\~Цивільного кодексу\~України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом частини першої статті 1270 Цивільного кодексу України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Встановлено, що за життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 14 березня 2000 року Овлочинською сільською радою Турійського району Волинської області, згідно з яким право на земельну частку (пай) заповів в рівних частинах своїм синам: позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] (а. с. 12). На спірний спадковий житловий будинок [PERSON] заповіту не складав. Позивач [PERSON] є сином спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 13), був зареєстрований з померлим [PERSON] на день його смерті за адресою: [ADDRESS] (а. с. 11). 25 лютого 2021 року сторони уклали нотаріально посвідчений договір про поділ спадкового майна, відповідно до умов якого належний спадкодавцю житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] перейшов у спадщину позивачу [PERSON] (а. с. 15). Постановою приватного нотаріуса від 25 лютого 2021 року позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове нерухоме майно, які підтверджують його державну реєстрацію права власності та належність спадкодавцю [PERSON] (а. с. 16). Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 98/2019 до майна померлого [PERSON] (а. с. 40-86). За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність у позивача [PERSON] права на спадкування за законом після смерті [PERSON] та правових підстав для визнання за ним права власності на спадкове нерухоме майно. Частиною першою статті 141\~Цивільного процесуального\~кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142\~ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 454 гривні; стягнути з відповідача в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, - 454 гривні. На підставі викладеного, статей 1216, 1217, 1261, 1266, 1268, 1269, 1270, 1273, 1275 Цивільного кодексу України\~та

Outcome: approved