Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

31 січня 2018 року позивачки звернулися до суду з позовом до Дніпровської міської ради, третя особа Пята дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на майно у порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що їхній матері, [PERSON], належала частка домоволодіння №109 по вул. Надії Алексєєнко в м. Дніпрі. За життя [PERSON] склала на користь позивачок заповіт. У лютому 2017 року остання померла, після чого позивачки звернулися до нотаріуса, проте їм було відмовлено через те, що вони не надали правоустановчі документи на спадкове майно. Викладені обставини стали причиною звернення позивачок до суду з позовом про визнання за ними у рівних частках права власності на спадкове майно за заповітом (а.с.а.с. 3 5, 44, 46). У судовому засіданні представник позивачок підтримав позов у повному обсязі, пояснивши, що матері позивачок належала квартира [ADDRESS], що складало 46/100 часток від усього домоволодіння. За життя [PERSON] склала на користь позивачок заповіт. Після її смерті позивачки звернулися до третьої особи, проте їм було відмовлено через те, що спадкодавець за життя не оформила своє право власності у встановленому законом порядку. Представниця відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позову, пояснивши це тим, що Дніпровська міська рада жодними діями або бездіяльністю не порушила права та охоронювані законом інтереси позивачок. Представник третьої особи до суду не зявився, звернувшись із заявою про розгляд справи за його відсутності (а.с. 62). Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивачки доводяться дочками [PERSON] (а.с.а.с. 6 10). За життя [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.10.1991 року належали 3/5 часток домоволодіння №109 по вул. Чичеріна (тепер вул. [PERSON]) у м. Дніпропетровську (тепер м. Дніпро), а також відповідна земельна ділянка площею 0,0527 га (а.с.а.с. 15, 30, 43). 22 вересня 1992 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла усе належне їй майно позивачкам (а.с.а.с. 75, 79). 10 серпня 1998 року виконавчим комітетом Кіровської районної ради було ухвалене рішення №617 про затвердження акту ідеальних часток користування в домоволодінні №109 по вул. Чичеріна в м. Дніпропетровську, за яким частка [PERSON] склала 46/100. Це рішення [PERSON] не реалізувала, не зареєструвавши своє право власності на 46/100 часток будинку (а.с.а.с. 15, 19, 29). 21 лютого 2017 року [PERSON] померла (а.с. 14). 31 березня 2017 року позивачки звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.а.с. 66-звор., 69, 72). 15 листопада 2017 року третя особа видала позивачкам свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері, згідно з якими останні у рівних частках набули право власності на спадкове майно у вигляді банківських вкладів та земельної ділянки площею 0,0527 га, розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, 109 (а.с.а.с. 83, 85, 86-звор., 88, 89-звор., 91). 12 січня 2018 року третя особа повідомила [PERSON] про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку належного померлій домоволодіння у звязку з тим, що позивачка не надала правоустановчі документи на спадкове майно (а.с. 96-звор.). Відповідно до частини 1 статті 1222 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Таким чином, зважаючи на складений [PERSON] заповіт після її смерті залишилися три спадкоємці позивачки. Згідно з частиною 1 статті 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом було встановлено, що позивачки у шестимісячний строк від дня смерті спадкодавиці звернулися до нотаріальної контори з відповідними заявами, отже прийняли спадщину, у розумінні приведеної норми. У відповідності з пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Аналізуючи факти, встановлені у судовому засіданні в їх сукупності, співвідношуючи їх зі змістом приведених норм, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивачки прийняли спадкове майно після смерті матері і є єдиними спадкоємицями за заповітом.

Outcome: approved