Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

30.03.2015 [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності їй свідоцтва про право власності на житло. Обґрунтовуючи свою заяву тим, що [INFO] померла її мати [PERSON], після смерті якої [INFO] в Другій чернігівській державній нотаріальній конторі вона отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом. Зазначає, що спадщина, на яку видане вищезазначене свідоцтво, складається з 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Зазначена квартира належала їй та її матері на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконавчим комітетом Новозаводської районної ради народних депутатів від 27.08.1993, проте в ньому її прізвище зазначено як «[PERSON]» замість «[PERSON]». Таким чином, існує розбіжність у написанні її прізвища у свідоцтві про право власності на житло та у паспорті. Вказує, що з цього приводу вона зверталася з листом до Управління квартирного обліку та приватизації житлового фонду Чернігівської міської ради, на який було надано повідомлення з пропозицією звернутися до суду. У судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити. Представник Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області в судове засідання не з'явився, про дату слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку (а.с.20). Суд ухвалив справу розглянути у відсутності представника Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області на підставі наявних у ній доказах. Заслухавши пояснення заявника та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд встановлює факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно п. 12 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановити факт належності особі документів, які не належать до таких, що посвідчують особу, наприклад свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок. В судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що Свідоцтво про право власності на житло від 27.08.1993, про належність на праві спільної власності [PERSON] та [PERSON], в рівних частинах, квартири [ADDRESS], належить заявнику [PERSON], що підтверджується матеріалами справи, а саме: паспортом заявника (а.с.5); технічним паспортом на квартиру [ADDRESS] (а.с.7-9); Свідоцтвом про право на спадщину за законом від [INFO] (а.с.12); витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від [INFO] (а.с.13); довідкою КП «ЧМБТІ» від 23.03.2015 № 863 (а.с.16), де прізвище заявника вказано як «[PERSON]», а також поясненнями самого заявника, викладеними в заяві та наданими у судовому засіданні поясненнями її представника. Факт належності заявнику свідоцтва про право власності на житло від 27.08.1993 за адресою: квартира [ADDRESS], має юридичне значення, оскільки необхідно заявнику для усунення перешкод у праві користування, володіння та розпорядження своїм майном. Даний факт інакше як у судовому порядку встановити неможливо, а отже вимоги заявника слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved