Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

29.08.2017 року, позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про зміну розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вказуючи на те, що знаходилася у зареєстрованому шлюбі з відповідачем у період з 05.09.2014 р. по 25.01.2016 р.. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 26.01.2016 по цивільній справі № 266/136/16-ц (провадження № 2/266/249/16) на [PERSON] покладений обов'язок зі сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 14.01.2016 і до повноліття дитини. Але на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини, син фактично повністю знаходяться на її повному утриманні, що є неправильним з огляду на те, що згідно вимог діючого законодавства України відповідач також повинен належним чином дбати про утримання своєї неповнолітньої дитини і їй відомо, що він в змозі це робити оскільки працює на посаді 4 механіка на іноземних судах, отримує заробітну плату в доларах США. Визначений на початку 2016 року розмір аліментів у сумі 1000 грн. на місяць на утримання неповнолітньої дитини, з урахуванням зростання цін на споживчі товари та послуги, з урахуванням інфляції та змін у законодавстві, не є достатнім для задоволення розумних потреб дитини, розмір фактичних грошових витрат на утримання сина є значно більшим від зазначеної суми у декілька разів. Крім того дитина часто хворіє простудними захворюваннями, витрати на його лікування вона несе одноособово. Стан здоров'я сина потребує постійної підвищеної уваги, оздоровлення та лікування. Вважає, що розмір аліментів у сумі 1000 грн. на місяць на утримання сина потрібно збільшити до 7130 гривень на місяць і підставою для цього є необхідність забезпечення дитині належного рівня життя, необхідного для його фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку та є половиною від передбачен7их законом 10-ти мінімальних прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, який складає 1426 грн. з 1 травня по 30 листопада 2017 р.. Вважає, що відповідач є платоспроможнім та в змозі платити на утримання дитини саме таку суму аліментів. В судове засіданні позивач не з'явилася, але надала письмову заяву в якій просила вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги позивача. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що у сторін під час шлюбу, який було розірвано на підставі рішення суду від 25.01.2016 року ( а.с. 4), народилася дитина та знаходиться на утриманні позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження на ім'я [PERSON], [INFO], виданим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області Серія [NUMBER] від [INFO], актовий запис №510 де в графі «батьки» дитини зазначено батько - [PERSON] та мати [PERSON], прізвище якої змінено на [PERSON] згідно свідоцтва про зміну імені (а.с. 6, 7). На підставі рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26.01.2016 року №266/136/16-ц з [PERSON], уродженця м. Маріуполя Донецької області (іпн [NUMBER]) на користь [PERSON] (іпн [NUMBER]) стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн., починаючи з 14.01.2016 року і до повноліття дитини. ( а.с. 5). Згідно медичних документів [PERSON] знаходився на стаціонарному лікування в дитячому пільмонолігічному відділені №1177, з діагнозом гострий бронхіт, знаходиться на обліку у дерматолога, лікуванням займається мати [PERSON], самостійно несе витрати при покупки медикаментів ( а.с. 8,9). Доказів про дохід відповідача сторони не надали. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. За таких обставин, з урахуванням віку відповідача, що не перешкоджає реалізації його як самостійно занятої особи і показанням офіційного незмінного щомісячного доходу від трудової діяльності для розрахунку розміру аліментів дає суду підстави вважати, що відповідач не в повній мірі відображає розмір щомісячного сукупного доходу який отримує і з якого утримуються аліменти, що судом враховується як обставини, що мають істотне значення для зміни розміру аліментів в розумінні ч.1 ст.184 СК України визначивши їх у твердій сумі. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як зазначено в правовій позиції у справі за N 143цс13 від 5 лютого 2014 року, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Як вбачається із Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 26.01.2016р. суд визначаючи розмір аліментів виходив із позиції відповідача, який не заперечував проти встановлення розміру аліментів в розмірі 750 грн., проте не оскаржував рішення суду про стягнення з нього аліментів у розмірі 1000 грн.. Оскільки утримання неповнолітнього сина у його віці потребує від позивачки додаткових зусиль та матеріальних витрат, і визначений у 2016 році розмір аліментів в 1000 грн. щомісячно, з урахуванням встановлених судом обставин не є достатнім розміром для задоволення розумних потреб неповнолітньої дитини, для забезпечення нормального розвитку дитини відповідного віку. Такого ж висновку прийшов і ВССУ в Ухвалі від 31.05.2013р. по справі №6-6780св13. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи вищенаведене, а також розумності, співмірності, а також можливості участі обох батьків в матеріальному забезпеченні розвитку і інтересів неповнолітнього [PERSON], суд приходе до висновку про можливу зміну розміру аліментів встановивши у твердій сумі 5000 гривень, щомісячно, до досягнення дитини повноліття, задовольнивши таким чином вимоги позивача частково. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору з відповідача підлягають стягненню на підставі ст.. 88 ЦПК України судові витрати в дохід держави в розмірі 640 гривень.

Outcome: partial