Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

31 жовтня 2019 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18.11.2019 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини передано на розгляд за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2019 року вищевказана позовна заява надійшла в провадження судді Пономаренко Н.В. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 07.09.2012 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , від якого вони мають дочку - [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, позивач вказує, що через постійні конфлікти і суперечки спільне життя стало неможливим та нестерпним. Кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв`язку з цим шлюбні стосунки між ними було фактично припинені. З відповідачем проживають окремо з 2017 року, спільного господарства не ведуть, немає фактичних сімейних відносин. Збереження шлюбу неможливе, оскільки як позивач так і відповідач мають намір вступити в інші шлюбні стосунки. Ухвалою від 28.12.2019 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою від 04.02.2020 року було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. В підготовче судове засідання позивач та відповідач не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Разом з тим, від позивача та відповідача надійшли заяви, в яких вони позов підтримали, просили задовольнити, а розгляд справи проводити в підготовчому судового засіданні за їх відсутністю. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07.09.2012 року, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] (а.с. 42). Від шлюбу сторони мають дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва серії [NUMBER] (а.с.18). При цьому, як встановлено з матеріалів справи, у сторін по справі шлюбні стосунки припинено з 2017 року, з того часу вони спільне господарство не ведуть, разом не проживають, фактично шлюб перестав існувати. Шлюб існує формально і його збереження не відповідає інтересам сторін та їх спільної дитини. Вимогами ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. З огляду на зазначене та враховуючи те, що відповідач позов визнав, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалась і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам дитини, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Сторони не виявили бажання змінювати прізвища після розірвання шлюбу. За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається а сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»). Враховуючи наведене та

Outcome: approved