Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

4 вересня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права на завершення приватизації з отриманням свідоцтва про право власності на земельну ділянку площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Кімличанської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, після смерті брата [PERSON]. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 10 березня 2014 року помер його брат [PERSON], який за життя розпочав процедуру приватизації вказаної земельної ділянки, але не встиг отримати державного акту про право власності на земельну ділянку. Позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку померлого, що стало підставою для звернення до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не зявився, в поданій письмовій заяві позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення рішення за його відсутності. Треті особи подали заяву про розгляд справу без їх участі, проти задоволення позову не заперечували. У порядку ч. 4 ст. 174 ЦПК України у звязку з визнанням відповідачем позову суд проходить до висновку про можливість ухваленню рішення про задоволення позову, оскільки таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. 10 березня 2014 року у с. Кімличка Липоводолинського району Сумської області помер [PERSON] (а.с. 10). Позивач [PERSON] є рідним братом померлого (а.с. 8, 9). З довідки № 27 від 25 серпня 2015 року, виданої виконкомом Кімличанської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, та копії наданої книги погосподарського обліку вбачається, що [PERSON] до смерті проживав разом з [PERSON] за адресою: с. Кімличка, вул. Луначарського, 57 Липоводолинського району Сумської області, заповіт від його імені виконкомом Кімличанською сільської ради не посвідчувався (а.с. 37). Розпорядженням №162 від 23 березня 2012 року Липоводолинської районної державної адміністрації Сумської області затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадян для ведення особистих селянських господарств із земель державного власності на території Кімличанської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, розроблений Сумською регіональною філією ДП «Центр Державного земельного кадастру» та надано дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі площею 2,00 га із земель державної власності для ведення особистих селянських господарств. Відповідно до наданої копії матеріалів технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на землю [PERSON], встановлено, що останній за життя розпочав процедуру приватизації земельної ділянки площею 2,00 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Кімличанської сільської ради Липоводолинського району Сумської області (а.с 29-34). Позивач звертався до Липоводолинської районної державної адміністрації Сумської області листа про надання дозволу на завершення процедури приватизації земельної ділянки, але отримав відмову (а.с. 35). З наданих Липоводолинською райдержнотконторою за № 1103/01-16 від 22 вересня 2015 року відомостей вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, спадкоємці з заявами не звертались, відомостей про прийняття спадщини спадкоємцями, які відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину немає, заповіт від імені [PERSON], відповідно до Спадкового реєстру не посвідчувався. Дана інформація також підтверджена і приватним нотаріусом Липоводолинського районного нотаріального округу [PERSON] у листі № 324/01-16 від 21 вересня 2015 року. У звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку, процедуру приватизації якої за життя розпочав брат позивача, нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку (а.с.12). Вищевказані обставини зумовили звернення позивача до суду з позовом про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки та отримання правовстановлюючого документа. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Право власності відповідно до ст. 328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно зі ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у визначених розмірах, зокрема, для ведення особистого селянського господарства. Право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права (ст. 125 Земельного кодексу України). Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Якщо спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не відмовився від прийняття спадщини, він вважається таким, що прийняв спадщину (частини 3 ст. 1268 ЦК). Часом відкриття спадщини згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи або день, з якого вона оголошена померлою. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право захищати своє право на спадкування майнового права спадкодавця в судовому порядку. Аналізуючи зібрані в судовому засіданні докази, враховуючи те, що [PERSON] є спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті брата, оскільки проживав разом з ним на день смерті, а також те, що померлий [PERSON] за життя розпочав процедуру приватизації, проте право власності на земельну ділянку у встановленому законом порядку не зареєстрував, та враховуючи визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та визнати за позивачем право на завершення процедури приватизації земельної ділянки в порядку спадкування за законом та отримання правовстановлюючого документа.

Outcome: approved