Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

7 червня 2018 р. позивач звернулась до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості по заробітній платі, заробітної плати за час затримки зарплати. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач в період з 13 листопада 2001 р. по 10 травня 2018 р. перебувала в трудових відносинах з відповідачем. В день звільнення відповідач не провів остаточного розрахунку, заборгувавши заробітну плату на загальну суму 41 300,80 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 4 339,56 грн., усього 45 640,36 грн. Ухвалою судді від 8 червня 2018 р. позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків. Ухвалою суду від 6 серпня 2018 р. відкрито провадження у справі, призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлено строк для подачі сторонами заяв по суті позову. Представник відповідача у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач заперечує проти позовних вимог, оскільки вважає, що його вина у затримці розрахунку з позивачем відсутня, через борги споживачів за електричну енергію відповідач позбавлений можливості вчасно виконувати зобов'язання зі сплати заробітної плати працівникам. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії трудової книжки [PERSON], [INFO], 13 листопада 2001 р. прийнята на посаду контролера енергозбуту першої групи кваліфікації у ВАТ «Запоріжжяобленерго». (а.с. 4) Наказом директора підприємства від 10 травня 2018 р. позивача звільнено з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України. (а.с. 5) Відповідно до ст. 47 ч.1 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно зі ст. 116 ч.1 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В судовому засіданні встановлено, що в день звільнення відповідач остаточного розрахунку з позивачем не провів, належну позивачеві заробітну плату на загальну суму 41 300,80 грн. не сплатив. З наведених підстав суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості. Відповідно до ст. 117 ч.1 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки на день звільнення відповідач не сплатив позивачеві нараховану заробітну плату, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01 вересня 2017 р. по 05 травня 2018 р. в сумі 41 300,80 грн., виходячи з середньоденного заробітку в розмірі 4 339,56 грн. за 31 день. Заперечення представника відповідача про відсутність вини відповідача у затримці розрахунку з позивачем суд не приймає до уваги з таких підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. На підтвердження своїх заперечень про відсутність вини відповідача у затримці розрахунку з позивачем представник відповідач послався на те, що через борги споживачів за електричну енергію відповідач позбавлений можливості вчасно виконувати зобов'язання зі сплати заробітної плати працівникам. Однак всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України представник відповідача не надав суду жодного доказу на підтвердження цього ствердження, а також фінансового стану підприємства, обмежень з боку НКРЕКП щодо розпорядження грошовими коштами. Заперечення представника відповідача про те, що з вказаної суми заборгованості суд повинен відрахувати податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, не приймається до уваги, оскільки відповідно до п.п. 168.1.1.1 ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподаткований дохід на користь платника податків, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу. Таким чином, обов'язок щодо нарахування, утримання податків законодавством покладено на податкового агента, яким є відповідач. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved