Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

31 грудня 2016 року помер чоловік позивачки [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на майно, в тому числі, у вигляді земельної ділянки площею 0,2332 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, земельної ділянки площею 0,1695 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства та земельної ділянки площею 0,1242 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, які знаходяться в с. Піщане Золотоніського району Черкаської області. Позивач у визначений законодавством строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка, однак, оформити її так і не змогла, оскільки спадкодавець за життя не встиг зареєструвати своє право власності в установленому законом порядку, а в кадастровій документації вказані площі земельних ділянок відрізняються від розмірів цих ділянок, вказаних у рішенні сільської ради. За таких обставин позивачу, постановою нотаріуса від 07.07.2017 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказані земельні ділянки, а тому позивач була змушена звернутися до суду із відповідним позовом про визнання права власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування за законом. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, однак звернулась до суду із заявою, згідно з якою розгляд справи просила проводити без її присутності, на задоволенні позовних вимог наполягала повному обсязі. Представник відповідача Піщанської сільської ради в судове засідання не зявився, направивши до суду заяву, в якій просив суд справу розглянути без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнає. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до свідоцтва про смерть (серії І-СР № 296071 від 03.01.2017 року) [PERSON] помер 31 грудня 2016 року, про що зроблено відповідний актовий запис №1. Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Із свідоцтва про укладення шлюбу (серії І-КЕ №337317 від 15.04.1978 року) вбачається, що позивач по справі уклала шлюб із [PERSON], про що 15.04.1978 року зроблено відповідний запис за №246, . Відповідно до загальних норм, закріплених ст., ст. 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Так згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, окрім іншого, належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього кодексу. Як вбачається із копії рішення Піщанської сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 12.11.2012 року №15-6/УІ, [PERSON] була затверджена технічна документація із землеустрою щодо оформлення права власності на земельну ділянку та передано у власність земельну ділянку площею 0,5269 га, яка знаходиться за адресою, с. Піщане Золотоніського району Черкаської області. Із вказаного рішення сільської ради судом вбачається, що [PERSON] передано у власність земельна ділянка загальною площею 0,5269 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 0,1242 га та 0,4027 га відповідно. Однак, як вбачається із витягів із Держдавного земельного кадастру про земельну ділянку [PERSON] належало на праві приватної власності земельні ділянки загальною площею 0,5269 га, та яка складається із трьох земельних ділянок. Так згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, №НВ-7100229362013 від 29.04.2013 року, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка призначена для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2332, кадастровий номер 7121588201:04:002:0055, яка розташована в с. Піщане Золотоніського району Черкаської області. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, № НВ-7100229262013 від 29.04.2013 року, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1242 га, кадастровий номер 7121588201:01:002:0072, яка розташована в с. Піщане Золотоніського району Черкаської області. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, № НВ-7100229322013 від 29.04.2013 року, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка призначена для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1695 га, кадастровий номер 7121588201:01:002:0073, яка розташована в с. Піщане Золотоніського району Черкаської області. Таким чином судом вбачається, що на підставі вказаного вище рішення сільської ради [PERSON] була розроблена технічна документація та присвоєно кадастрові номери саме на три земельні ділянки загальною площею 0,5269 га, що відповідає згаданому рішенню сільської ради. За таких обставин земельні ділянки, які зазначені у рішенні сільської ради в кількості двох є помилковими, а оскільки сільська рада позовні вимоги визнала повністю, суд приходить до обґрунтованого висновку, що відповідач визнав і належність [PERSON] саме трьох згаданих вище земельних ділянок. За таких обставин судом встановлено, що [PERSON] за життя отримав рішення Піщанської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про передачу йому у власність земельних ділянок та розробив технічну документацію оформивши кадастрові номера на них, а отже здійснив майже всі передбачені законом дії для набуття права власності на вказані земельні ділянки, окрім реєстрації цього права в Державному реєстрі. Відповідно до п. 66 правил встановлених Постановою КМУ від 25.12.2015 року №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про субєкта права власності - спадкодавця з обовязковим зазначенням відомостей про смерть такої особи. Отже, якщо до складу спадщини входить нерухоме майно, право власності на яке спадкодавцем набуто за життя, але не було зареєстроване належним чином, нотаріус перед видачею свідоцтва про право на спадщину вносить відомості про право власності спадкодавця на таке майно у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно шляхом проведення відповідної державної реєстрації права власності за заявою спадкоємця. Однак позивач, при зверненні до нотаріуса, отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки у спадкоємця відсутній оригінал правовстановлюючого документа. Згідно із ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, то первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник спадкового майна помер, а за життя право власності не було зареєстровано в належному порядку, то визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином має право на спадщину. Оскільки [PERSON] за життя отримав відповідне рішення сільської ради про передачу йому у власність земельних ділянок та розробив технічну документацію на них, отримав відповідні кадастрові номери то суд приходить до обґрунтованого висновку, що йому за життя належали земельні ділянки площею 0,2332 га, площею 0,1695 га, призначені для ведення особистого селянського господарства та земельна ділянка площею0,1242 га, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, хоча за життя він і не зареєстрував таке право власності у встановленому законом порядку. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається із повідомлення приватного нотаріуса Золотоніського районного нотаріального округу [PERSON], №337/01-16 від 19.09.2017 року після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №36/207 на підставі заяви поданої спадкоємицею [PERSON]. Прийняття спадщини позивачем по справі стверджується також витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 48329842 від07.07.2017. Із копії спадкової справи судом вбачається, що позивач спадщину належним чином прийняла та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок з надвірними спорудами, який належав померлому на праві приватної власності. Із копії спадкової справи судом також вбачається, що інші спадкоємці за законом до яких відноситься син та дочка померлого, від спадщини, у порядку визначеному ст. 1273 ЦК України, відмовилися. Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач належним чином прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, а оскільки оригінал правовстановлюючого документа відсутній, а власник помер, вбачається обмеження прав позивача у можливості прийняття та належного розпорядження своїм спадковим майном, а тому позов підлягає до повного задоволення. На підставі зазначеного та

Outcome: approved