overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

29 липня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилався на те, що 03 вересня 2004 року у Виконавчому комітеті Багатської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області він зареєстрував шлюб з відповідачкою, актовий запис № 4. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] [INFO]. Позивач зазначає, що тривалий час він і відповідачка не підтримують шлюбні відносини, дружина заявила, що не бажає проживати спільно, вона помилилася, зареєструвавши шлюб, утворила іншу сім'ю, народила дитину від іншого чоловіка, він втратив до дружини почуття любові та поваги, подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позов визнає, просить суд розірвати шлюб.. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 03 вересня 2004 року у Виконавчому комітеті Багатської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 4, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, відповідачка утворила іншу сім'ю, позивач втратив почуття довіри та поваги до дружини, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

29 липня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що 25 листопада 1989 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалось через те, що відповідач допускає подружні зради, постійно принижує позивачку, вчиняє сварки. Оскільки спроби зберегти сім'ю виявились безрезультатними позивачка просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу. Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи повторно не з'явився в судове засідання, про причини неявки не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, яка підтримала позовні вимоги, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 листопада 1989 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Виконкомом Линівської сільської ради Путивльського району Сумської області, актовий запис № 13 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.7). На даний час сторони проживають спільно, але майже не спілкуються. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ухвалами суду від 13 вересня 2013 року та від 21 листопада 2013 року сторонам надавався строк для примирення загалом 5 місяців, проте сторони не примирились (а.с.19, 27). Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Після розірвання шлюбу позивачці за її заявою слід залишити шлюбне прізвище, що не суперечить ч. 1 ст. 113 СК України, якою закріплено право особи, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв'язку із задоволенням позову, підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати в розмірі 114,70 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

29 липня 2013 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений цивільний позов, в якому позивачка просила суд: стягнути з відповідачки [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття. Заочним рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 12.09.2013 вказаний позов було задоволено частково, визнано за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]) з 19 березня 2013 року право на отримання аліментів, що були стягнуті з [PERSON] за рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 07.02.2013 по справі № 322/16/13-ц, на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 січня 2013 року, до повноліття [PERSON], а також вирішено питання про судові витрати. 04.04.2014 до суду надійшла заява [PERSON] про ухвалення додаткового судового рішення, обґрунтована тим, що у рішенні Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 12.09.2013 було вирішено питання про наявність у неї права на отримання аліментів, проте відсутня вказівка на стягнення з відповідача аліментів у визначеній сумі. Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду питання про винесення додаткового рішення суду, в судове засідання 22.04.2014 не прибули. За правилом частини третьої статті 220 ЦПК України, присутність сторін у судовому засіданні при розгляді питання про ухвалення додаткового рішення не є обов'язковою. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вирішуючи питання про наявність підстав для винесення додаткового судового рішення, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню. Як вбачається з рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 12.09.2013 по даній справі, суд, вирішивши питання про право позивачки на отримання аліментів, не зазначив у рішенні точну суму грошових коштів, які підлягають стягненню на її користь з відповідачки, що є підставою для ухвалення додаткового рішення суду. Таким чином, суд визнає заяву [PERSON] про ухвалення додаткового рішення обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

29 липня 2014 року [PERSON] звернувся до Нововирівської сільської ради з позовом, в якому вказує, що [INFO] померла його мати - [PERSON], у зв'язку з чим відкрилася спадщина, яку ніхто не прийняв. За життя остання склала заповіт, яким усе своє майно заповіла йому. Посилаючись на те, що строк для прийняття спадщини пропустив через поважні причини, просить постановити рішення, яким визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини. У судове засідання [PERSON] не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а. с. 19). Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без участі представника ради, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а. с. 21). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] народилися [PERSON], [PERSON], у свідоцтвах про народження яких батьками записані [PERSON] і [PERSON] (а. с. 6, 20). [INFO] [PERSON] помер (а. с. 10). 23 липня 2001 року [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно, яке до дня смерті виявиться їй належним, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те на що вона по закону буде мати право заповіла [PERSON] (а. с. 7). Згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії СМ №154147 [PERSON] на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 25 листопада 2003 року №632 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 4,111 га, розташовану на території Нововирівської сільської ради, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 14). [INFO] [PERSON] померла (а. с. 8). [INFO] помер [PERSON] (а. с. 9). Відповідно до листа Білопільської районної державної нотаріальної контори від 02 серпня 2014 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (а. с. 18). Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З огляду на положення абз. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 вирішуючи питання при визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визначити [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю два місяці. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

29 липня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною заявою посилаючись на ті обставини, що [PERSON] проживала з [PERSON] однією сім'єю без шлюбу з грудня 1999 року в с. Новогригорівка, Васильківського району, Дніпропетровської області. Проживаючи разом вели господарство. [INFO] [PERSON] помер. На дату відкриття спадщини, [PERSON], прожила з [PERSON] однією сім'єю більше 5 років. Встановлення даного факту заявнику необхідно для одержання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] Спадкове майно знаходиться на території Павлівської сільської ради, Васильківського району, Дніпропетровської області. Просила суд встановити факт проживання однією сім'єю без шлюбу з 1999 року [PERSON] та [PERSON] до дня смерті останнього, тобто до [INFO]. До початку судового засідання від сторін надійшли письмові заяви про слухання справи у їх відсутність, зацікавлена особа-Павлівська сільська рада, Васильківського району, Дніпропетровської області проти позову не заперечує (а.с.10-11). На підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, тому на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню. З свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області від 20.01.2014 року вбачається, що [PERSON] помер [INFO](а.с.3). З довідки наданої Павлівською сільської радою, Васильківського району, Дніпропетровської області №720 від 29.07.2014 року вбачається, що [PERSON] фактично проживала з 1999 року сумісно зі своїм співмешканцем [PERSON] по день його смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS](а.с.4). До матеріалів справи долучений Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №37868912 від 14.07.2014 року виданого Васильківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області(а.с.5). Згідно ст. 1264 ЦК України в четверту чергу право на спадщину за законом мають особи які проживали з спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до дня відкриття спадщини. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

29 липня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з даною заявою в якій зазначає, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно є співвласником житлового будинку та надвірних будівель. Бажаючи переоформити свою частку у будинковолодінні на сина [PERSON] не може цього зробити у зв'язку із помилкою у названому свідоцтві, де його по батькові вказано [PERSON], а не [PERSON], як зазначено у свідоцтві про народження та в паспорті. Установа, яка виробляла правовстановлюючі документи на даний час не має можливості внести відповідні зміни у свідоцтво. Просить встановити факт належності йому свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САВ № 708293 виданого на ім'я співвласника [PERSON]. У судовому засіданні представник заявника заяву підтримала повністю з підстав, які в ній зазначені, просить її задовольнити. Реєстраційна служба Камінь-Каширського районного управління юстиції подала клопотання, де просить справу розглянути без її участі. Заінтересована особа [PERSON] проти заяви не заперечує, про що подав відповідну заяву, де просить справу розглянути без його участі. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що заява підлягає до повного задоволення. Судом установлено, що згідно довідки Новочервищанської сільської ради Камінь-Каширського району № 49 від 22 липня 2014 року (а.с. 8) [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є співвласниками будинку по [ADDRESS], що також стверджено свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САВ № 708293 (а.с. 5) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 6. У вказаному свідоцтві по батькові заявника помилково зазначено як [PERSON] на відміну від того, як є в дійсності - [PERSON], що стверджено його свідоцтвом про народження (а.с. 4) та паспортом (а.с. 3), у зв'язку з чим заявник не може переоформити свою частку у вищезгаданому будинковолодінні на сина [PERSON]. Іншим чином встановлення даного факту неможливо. Відповідно до ст. 256 ч. 1 п. 6 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Із пояснень заявника, вищеперелічених досліджених доказів, суд приходить до висновку, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САВ № 708293 видане на ім'я співвласника [PERSON] належить заявнику. Задовольняючи заяву, суд із заінтересованих осіб судових витрат не стягує, оскільки, згідно ст. 235 ч.7 ЦПК України, такі витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

29 липня 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 25 жовтня 2003 року у Рогожанській сільській раді Володимир-Волинського району Волинської області, актовий запис №01. Від спільного шлюбу в подружжя є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач обгрунтовує тим, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя та взаємовідносини в сім'ї, відсутність взаємної повги та розуміння, як подружжя вони не проживають майже півроку. На теперішній час сім'я фактично розпалась, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Вважає, що примирення і збереження сімґї є неможливим, оскільки сімўя існує формально, а тому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду письмову заяву, просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, не заперечує щодо розірвання шлюбу з [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, а саме: копію паспорта позивача (а.с.4), свідоцтво про шлюб та його копію (а.с.5-6), копію свідоцтва про народження (а.с.7), копію довідки про доходи відповідача (а.с.11), копію рішення Нововолинського міського суду від 29.05.2014 року (а.с.12-13), копію ухвали апеляційного суду Волинської області від 07.07.2014 року (а.с.14-15), суд прийшов до висновку, що сумісне життя подружжя є неможливим, збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, а тому позов є підставним і підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, шлюб фактично розпався. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд позов задовольняє. До стягнення з відповідача в користь позивача підлягають понесені нею судові витрати, а саме 243,60 грн. витрат по оплаті судового збору та 200 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

29 липня 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 27 січня 2011 року у Жовтневій селищній раді м.Нововолинська Волинської області, актовий запис №01. Від спільного шлюбу в подружжя є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач обгрунтовує тим, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя та взаємовідносини в сім'ї, як подружжя вони не проживають більше одного року. На теперішній час сім'я фактично розпалась, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Вважає, що примирення і збереження сімґї є неможливим, оскільки сімўя існує формально, а тому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду письмову заяву, просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, не заперечує щодо розірвання шлюбу з [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, а саме: копію паспорта позивача (а.с.4), свідоцтво про шлюб та його копію (а.с.5-6), копію свідоцтва про народження (а.с.7), суд прийшов до висновку, що сумісне життя подружжя є неможливим, збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, а тому позов є підставним і підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, шлюб фактично розпався. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд позов задовольняє. До стягнення з відповідача в користь позивача підлягають понесені нею витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн., що підтверджується документально (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

29 липня 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, рішенням Нововолинського міського суду від 13 травня 2014 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. На даний час самостійно не спроможна в повній мірі забезпечити дитину всім необхідним. Відповідач ухиляється від своїх обов'язків щодо утримання сина, добровільно матеріальну допомогу не надає. [PERSON] є працездатним, а тому він зобов'язаний і може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Просить присудити до стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала з підстав наведених у позовній заяві, просить його задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що сплачувати аліменти на утримання сина згідний, однак не в такому розмірі, який просить позивач, так як надає [PERSON] посильну матеріальну допомогу на утримання сина. Крім того, зазначає, що офіційно ніде не працює, на обліку у Нововолинському міському центрі зайнятості не перебуває, має нерегулярний дохід, а тому просить позов задоволити частково. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зокрема копію паспорта позивача (а.с.2), копію рішення Нововолинського міського суду від 13.05.2014 року про розірвання шлюбу (а.с.3), копію свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.4), суд дійшов висновку, що позов є підставний і підлягає до задоволення частково. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 184 Сімейного Кодексу України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що дитина проживає разом з позивачем, перебуває на її утриманні. Так як відповідач є працездатним, а позивачу не вистачає коштів для утримання неповнолітньої дитини, оскільки не працює, а тому суд визначає до стягнення з відповідача аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. Рішення щодо стягнення платежу в межах одного місяця підлягає негайному виконанню. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє.

Outcome: approved