Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

31 серпня 2016 року до Слов'янського міськрайонного суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 17 лютого 1996 року. Однак спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на суть сімейного життя, виниклу відсутність взаєморозуміння, постійні конфлікти та суперечки. Почуттів любові та взаємоповаги між сторонами не зберіглося. На теперішній час спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки припинені з 2003 року, спір про розподіл майна між сторонами відсутній. Просила позовні вимоги задовольнити та шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином, надала до суду заяву з проханням слухати справу без її участі, позов просила задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином про що є відомості в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався. Згідно ст. 169 ч. 4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, та на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд вправі постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Шлюб може бути розірвано, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя та збереження родини стали неможливими. Так у ході судового засідання з достовірністю було встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 лютого 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СГ № 270328 виданим Хащівською сільською радою Турківського району Львівської області, актовий запис № 1 (а.с. 4). Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, між ними зникло взаєморозуміння, періодично почали виникати скандали, зникло бажання збереження родини, зявилась психологічна несумісність. Спільного господарства сторонами не ведеться. Спору про поділ майна сторони не мають. Судом надана оцінка кожному доказу, щодо їх належності, допустимості та достовірності. Враховуючи конкретні обставини справи, стосунки, які склалися у подружжя, причини конфлікту, суд приходить до висновку, що в сімї дійсно склались складні відношення, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи неможливим збереження сімї. За таких обставин суд вважає, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтовані, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved