Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

7 жовтня 2014 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про повернення коштів, посилаючись на те, що 12 квітня 2006 року [PERSON] отримав від у [PERSON] довіреність, якою його було уповноважено розпоряджатися транспортним засобом, належним [PERSON] автомобілем ZAZ 110308 державний номер [NUMBER], 2004 року випуску з правом зняття з обліку, обміну, оренди, експлуатації, з правом продажу, одержання коштів. В цей же день відповідно до розписки [PERSON] передав [PERSON] кошти в сумі 4 000 доларів США, як оплату за придбаний автомобіль. В подальшому 27 листопада 2008 року [PERSON] видав на ім'я [PERSON] довіреність щодо цього ж автомобіля. В кінці квітня 2014 року позивач довідався, що придбаний ним автомобіль ZAZ 110308 державний номер [NUMBER], 2004 року випуску перебуває під арештом. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 1 липня 2014 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на автомобіль було відмовлено. З огляду на викладене, позивач просить відповідно до ст.1212 ЦК України повернути кошти в сумі 51 800 грн., еквівалентній 4 000 доларам США, оскільки на його думку, вони були набуті [PERSON] безпідставно. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечив, просив застосувати до вимог позивача строки позовної давності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні 12 квітня 2006 року [PERSON] на підставі розписки отримав від [PERSON] кошти в сумі 4 000 доларів США за продаж автомобіля ЗАЗ Славута державний номер [NUMBER] та надав позивачу нотаріально посвідчену довіреність від імені власника автомобіля [PERSON], якою уповноважив [PERSON] та [PERSON] розпоряджатися належним власнику автомобілем ZAZ 110308 державний номер [NUMBER], 2004 року випуску, для чого надав йому прав слідкувати за технічним станом автомобіля, проходити техогляд, бути його представником в органах ДАІ, судових та страхових органах, з правом зняття з обліку, обміну, оренди, експлуатації, змінювати номерні вузли та агрегати, колір, з правом продажу даного автомобіля, одержання грошей, отримувати необхідні довідки та документи, дублікати: свідоцтва про реєстрацію або технічного паспорта, довіреності, розписуватися за нього, з правом тимчасового виїзду за кордон, а також виконувати всі інші дії, пов'язані з цією довіреністю. Довіреність була видана строком до 19 лютого 2009 року. В подальшому 27 лютого 2008 року власником автомобіля [PERSON] було надано довіреність на ім'я [PERSON] та [PERSON] щодо розпорядження автомобілем ZAZ 110308 державний номер [NUMBER] строком на десять років із правом передоручення. Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Оскільки договір купівлі-продажу автомобіля у встановленій формі між сторонами не укладався, що встановлено рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 1 липня 2014 року, суд приходить до висновку, що кошти в сумі 4 000 доларів США відповідачем [PERSON] отримані безпідставно. До суду з позовом до [PERSON] про повернення коштів [PERSON] звернувся 7 жовтня 2014 року, після спливу більше восьми років. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. В силу ст.257 ЦК України загальний строк позовної давності визначений три роки. Ст.267 ЦК України, визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. В судовому засіданні позивач та його представник пропуск строку звернення до суду обґрунтовували тим, що про порушення своїх прав [PERSON] дізнався з моменту арешту автомобіля, що мало місце у квітні 2014 року. В силу ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Ч.3 цієї ж статті визначено, що перебіг позовної давності за вимогами про застосування наслідків нікчемного правочину починається від дня, коли почалося його виконання. [PERSON] передав кошти за автомобіль [PERSON] 12 квітня 2006 року, в цей же день, відповідач уповноважив позивача розпоряджатися належним на праві власності [PERSON] автомобілем із відповідним обсягом прав, в тому числі і щодо продажу, про що було зазначено у довіреності. Згідно ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Із змісту довіреності виданої на ім'я [PERSON] та [PERSON] вбачається, що вона за своєю суттю не є договором купівлі-продажу, не є договором купівлі-продажу і розписка від 12 квітня 2006 року про отримання [PERSON] коштів в сумі 4 000 доларів за продаж автомобіля. Тому суд, вважає, що позивач міг та повинен був дізнатись про порушення свого права та особу, яка його порушила, виходячи з того, що довіреність та розписка не є правовстановлюючими документами на підставі яких у нього виникло право володіння транспортним засобом, і перебіг строку давності звернення до суду за захистом порушених прав у [PERSON] почався з 12 квітня 2006 року, з моменту передачі коштів та отримання права користування та розпорядження автомобілем на підставі довіреності, про що у ній і було зазначено. Судом, підстав для поновлення пропущеного строку звернення [PERSON] не встановлено, а тому, оскільки строки позовної давності визначені нормами ЦК України сплили, в задоволенні позову щодо стягнення безпідставно отриманих коштів слід відмовити.

Outcome: dismissed