Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

29.12.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 20.01.2018 року по даний час перебуває у шлюбі із [PERSON] , від шлюбу спільних дітей у них із відповідачем немає. Спільне життя у них не склалось, вони проживають окремо, спільного побуту і господарства не ведуть, спілкуються рідко, тому збереження подружнього життя для них неможливе. Шлюб існує лише формально, суперечить її інтересам, шлюбні відносини між ними фактично припинені, тому просить позов задоволити та розірвати шлюб. Ухвалою судді від 27.01.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на мотиви, викладені у позовній заяві, доповнила, що їхня сім`я розпалася остаточно, з листопада 2020 року відповідачем не проживають разом, дітей від шлюбу з відповідачем немає, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин. Просить не надавати строку для примирення, оскільки вважає, що таке неможливе, їхня сім`я фактично розпалась, тому наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засідання позовні вимоги визнав повністю, зазначив, що з позивачем справді з листопада 2020 року не проживають разом, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, тому не заперечує проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, сторони зареєстрували шлюб 20 січня 2018 року у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 82, від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Також встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства та з листопада 2020 року не проживають разом. Позивач просить не надавати строку на примирення, оскільки таке між ними неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд приходить до переконання, що наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуттів та перспектив налагодження їхніх стосунків немає. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше спільне проживання та збереження сім`ї сторін неможливе, тому суд приходить до переконання, що їх шлюб слід розірвати. Крім того, відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивач висловила своє бажання відновити дошлюбне прізвище, то у відповідності до\~ст. 113 СК України, суд дійшов висновку, що після реєстрації розірвання шлюбу між сторонами позивачу слід відновити її дошлюбне прізвище\~ [PERSON] . На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача 420,40 грн. судового збору.

Outcome: approved