overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

30.04.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій вказала, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який було зареєстровано 01 червня 2002 року відділом РАГС Артемівського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів є запис під № 163. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей - дочку [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені з грудня 2013 року, спільне господарство не ведеться, спору про розподіл майна немає. Діти залишаються проживати з позивачкою, за усною домовленістю відповідач зобов'язався надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Позивач просила суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем, витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, просила стягнути з відповідача. У судовому засіданні позивач вказала, що на позовних вимогах про розірвання шлюбу наполягає та просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]», на вимогах по стягненню суми судового збору наполягала, про що подала письмову заяву. Відповідач у судовому засіданні вказав, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу, про що подав письмову заяву. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Заслухавши доводи та пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, беручи до уваги те, що сторони вже припинили сімейно-шлюбні відносини, подальше сумісне життя та збереження сім'ї між ними неможливе, шлюб між подружжям має бути розірвано. Згідно зі ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що за обставин, які склалися, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, оскільки це буде суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

30.04.2014 року позивач звернувся до відповідача з вказаним позовом ,та просив стягнути з відповідачів борг за кредитним договором від 17.12.2008 року 2423,11 гривень ,так як відповідачі добровільно сплати борг відмовилися . Представник позивача у судове засідання не з,явився,надав заяву у якій просив розглядати справу у його відсутність . Відповідач у судове засідання не з,явився ,про час та дату розгляду справи його було повідомлено належним чином .. дослідив письмові матеріали справи суд встановив наступні обставини : 17.12.2008 року між позивачем та відповідачем . було укладено кредитний договір згідно якого позивач надав відповідачу кредит та відповідач зобов'язався повернути кредит на умовах передбачених договором. На теперішній час відповідач не виконує умови договору . Тобто через неналежне виконання відповідачем . договору кредиту на 10.02.2014 року склався борг перед банком 2423,11 гривень ,,а саме борг за сумою кредиту 1702,відсотки 46,09,комісія 674,28 гривень що підтверджується довідками Відповідно до вимог ст. 525ЦК України одностороння відмова від зобов'язання ,або одностороння зміна його умов не допускається,якщо інше не встановлено договором ,або законом. Згідно ст. 526 зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу ,інших актів цивільного законодавства ,а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання ,то воно підлягає виконанню у цей строк . Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання ,або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ,відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.. Відповідно до ст. 1054 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець ,зобов'язується надати грошові кошти(кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах ,встановленнях договором ,а позичальник зобов'язується сплатити кредит та повернути проценти. Суд вважає , що відповідач суттєво порушив умови договору кредиту ,прострочив виплати щомісячних платежів та у позивача є законні підстави вимагати стягнення заборгованості за договором кредиту з відповідача ,тому позов слід задовольнити у повному обсязі .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

30.04.2014 року позивач звернувся до Іллічівського райсуду м.Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що в листопаді 1996 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою у Орджонікідзевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Однією сім'єю не проживають останні сім років, у зв'язку з тим, що позивач отримав І групу інвалідності, що стало великим тягарем для відповідачки, вона забрала дитину та покинула його. Вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідачка до судового засідання не з'явилася, про час та день слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, проаналізувавши обставини справи, вважає, що вимога позивача про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки між сторонами склались відносини, що виключають спільне проживання, жодна з сторін не бажає йти на примирення, сім'я розпалась остаточно та підстав для її збереження немає. Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, та підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

30.04.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі зареєстрованому 26.11.2005 року міським відділом РАЦСу Новоград-Волинського МРУЮ Житомирської області, актовий запис № 439. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. З відповідачем припинили шлюбні відносини у зв'язку з несумісністю характерів, відсутності взаєморозуміння, кохання. З весни 2013 року проживають окремо, донька проживає з ним та перебуває на його утриманні. Просить розірвати шлюб, доньку залишити на своєму вихованні. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву, у якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі . Суд ухвалив проводити судове засідання без участі сторін з винесенням заочного рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, 26.11.2005 року міським відділом РАЦСу Новоград-Волинського МРУЮ Житомирської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 439, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 3). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] Сергіїану, [INFO] (а.с. 5). Сторони з весни 2013 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини позивачка та відповідач поновлювати не бажають. За даних обставин шлюб підлягає розірванню так, як подальше спільне проживання подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя та їх дитині. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Крім цього, підлягають задоволенню позовні вимоги щодо залишення дитини на виховання з батьком. Ч. 1 ст. 161 СК України зазначає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

30.04.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дружини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 24.01.2013 року з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. У зв'язку з чим, позивач змушена звернутися до суду з позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти своє утримання у розмірі 14 частини його заробітку (доходу) починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною трирічного віку. У судове засідання позивачка не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі суду не надав. Таким чином, в порядку ч. 2 ст. 77 ЦПК України, суд визнає, що відповідач не з'явився до суду без поважних причин та у відповідності до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України, вважає можливим ухвалити заочне рішення по справі. Вивчивши матеріали справи, аналізуючи їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що з 24.01.2013року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.2). Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження (а.с.3). Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, працює на ш. ім.. Героїв Космосу, щомісячно отримує заробітну плату, має стабільний дохід. Позивачу коштів на утримання дитини не вистачає, дитина фактично знаходиться на її утриманні. Відмова відповідача у добровільний спосіб надавати їй допомогу ставить позивача у скрутне матеріальне становище, в зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду з даним позовом. У відповідності до ч. 2, 4 ст. 84 СК України - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на її утримання в судовому порядку в розмірі 1 4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243,60грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

30.04.2014 року позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини: [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу щомісячно з моменту пред'явлення позову, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. В обгрунтування позовних вимог послалась на те, що з 05.09.2008 року по 05.12.2012 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя у сторін є дитина: [PERSON], [INFO]. Сторони разом не проживають, дитина повністю перебуває на утриманні позивачки, оскільки відповідач, після розірвання шлюбу повністю припинив надання матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання, призначене на 17.09.2014 року, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, із заявами та клопотаннями не звертався. Як передбачено ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або причина неявки визнана судом не поважною, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Шлюб між сторонами зареєстровано 05.09.2008 року виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №297. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.12.2012 року шлюб між сторонами було розірвано. Від подружнього життя сторони мають сина: [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 15.06.2009 року. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст.183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

30.04.2014 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в якому вказала, що з 13.08.2005 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу мають малолітніх синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На теперішній час вона з дітьми проживає окремо, відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. У зв'язку з тим, що відповідач у добровільному порядку не надає їй достатню матеріальну допомогу на утримання малолітніх синів, фізично здоровий, працює, інших дітей на утриманні не має, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей на її користь у розмірі 1/3 частині всіх доходів, щомісяця. У попередньому судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в попередньому судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти стягнення аліментів у розмірі 1/3 частині, щомісяця на утримання малолітніх синів. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є [PERSON], про що свідчать копія свідоцтв про народження дітей (а.с.5,6). З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що 13.08.2005 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 229 вчинений відділом РАЦС Пролетарського РУЮ м. Донецька (а.с.4). Відповідно до вимог ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Між сторонами не досягнута домовленість по питанню утримання дитини, так як відповідач добровільно не надає достатню допомогу позивачу на утримання неповнолітніх дітей. З огляду на вищевикладені обставини, стан здоров'я і матеріальне становище дітей і платника аліментів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 13 частини від доходів батька щомісячно, але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи з 30.04.2014 року. Суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів. Приймаючи до уваги, що при звернені до суду з позовом позивач був звільнений від сплати судового збору в розмірі 243 грн 60 коп., вказаний судовий збір, згідно зі статтею 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача, на користь держави. На підставі ст.ст. 180, 181 ч. 3, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

30.04.2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу і свої доводи обґрунтовує тим, що 03.10.2009року вона вступила у зареєстрований шлюб з відповідачем. Однією родиною не мешкають з січня 2014р. Від спільного життя мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] Спір про розділ майна між подружжям вирішено. Причиною припинення сімейно - шлюбних відносин послужило те, що у відповідача є відносини з іншою жінкою, між подружжям відсутнє взаєморозуміння, що привело до розпаду родини. Почуття любові та поваги один до одного втрачені. Позивач до судового засідання не з'явилась, але надала заяву слухати справу без її участі, наполягає на позові. Відповідач до судового засідання не з'явився, але надав заяву слухати справу без його участі, позов визнає. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 03.10.2009 року. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом, встановлено, що між подружжям склались неприязні відносини, які унеможливлюють подальше збереження шлюбу, в зв'язку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав для постановлення рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

30.04.2014 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову послалася на невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків по утриманню сина. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала та наполягала на задоволенні. Відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. За згодою позивача судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Від шлюбу, який розірвано рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 05.12.2012 року, сторони мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач проживає окремо і не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання сина. Як убачається з пояснень позивача, відповідач офіційно ніде не працює, а тому не має систематичного заробітку. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу положень статті 181 цього Кодексу способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно статті 184 Кодексу, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину якого одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи наведені вище вимоги закону, ту обставину, що відповідач офіційно ніде не працює і не має регулярного заробітку, з нього слід стягнути на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

30.04.2014 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що сторони шлюбні стосунки не підтримують, єдиного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть. Позивач зазначає, що між нею та чоловіком відсутнє взаєморозуміння, виникали суперечки з різних приводів. Неодноразові спроби примирення не дали позитивних результатів. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за її відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], було укладено шлюб, який був зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, про що свідчить свідоцтво про одруження та актовий запис № 744. Як вбачається з матеріалів справи сторони від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжі, причини конфлікту, час сумісного не проживання, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими, в зв'язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. на користь позивача, який поніс витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved