overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

29 квітня 2015 року між Публічним Акціонерним Товариством КБ ПРИВАТБАНК та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 31115,65 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном, що відповідає строку дії картки. Відповідачка кошти отримала. В порушення умов кредитного договору [PERSON] свої зобовязання не виконала. Станом на 27.04.2016 року заборгованість відповідача за кредитом становить 49811,91грн. На підставі вищевикладеного позивач просить суд постановити рішення про стягнення з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ ПРИВАТБАНК, заборгованість по кредитному договору №б/н від 29.04.2016 року на загальну суму 49811,91 грн. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, але ним подано заяву в якій вказує, що він просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги свого довірителя підтримує в повному обємі та проти розгляду справи у відсутності відповідача не заперечує. Відповідачка в судове засідання не зявилася, але подала до суду заяву в якій вказує, що вона позов визнає повністю і просить справу розглядати в її відсутності. Згідно з ч.2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Із кредитного договору № б\\н від 29.04.2015 року вбачається, що Кредитор ПАТ КБ ПРИВАТБАНК надав Позичальнику [PERSON] у кредит кошти, як ліміт на кредитну картку. Свої зобовязання Кредитор перед Позичальником виконав і надав йому кредитні кошти. Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором №б/н від 29.04.2015 року станом на 27.04.2016 року позичальник не виконав умов кредитного договору, а саме не сплачує кредит та не сплачує відсотки за користування кредитними коштами та має заборгованість в сумі 49811,91 грн., яка складається з наступного: - 28252,78 грн. заборгованість за кредитом; - 3862,81 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 2324,82 грн. заборгованість за комісією за користування кредитом; - 15371,50 грн. штраф. Відповідно до ст.ст.1049, 1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах встановлених договором. У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Поскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач має невиконанні грошові зобов'язання перед позивачем, то суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Оскільки рішення ухвалено на користь позивача, то з відповідача підлягає стягненню на його користь витрати повязані із сплатою судового збору в сумі 1378,00 грн. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

29 квітня 2015 року ПАТ «Альфа-банк» уклало з [PERSON] кредитний договір № 500976545, яким надало кредит в сумі 56374 грн. 83 коп., строком по 30 квітня 2020 року зі сплатою 15,99 % річних і комісійної винагороди за користуванням кредитом у 1,89% від суми кредиту. Посилаючись на те, що [PERSON] має 56232 грн. 29 коп. заборгованості за кредитом, 3996 грн. 26 коп. заборгованості за відсотками, 5396 грн. 14 коп. заборгованості за комісією, у звязку з чим їй нараховано 1000 грн. штрафу за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, банк звернувся до суду з позовом про стягнення цих сум. В судове засідання сторони не зявились, в направленій до суду заяві представник позивача просив розглядати справу у його відсутності. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. У відповідності з п.п. 2.1, 2.2, 2.3, 2.4, 2.6, 2.8 кредитного договору № 500976545 від 29 квітня 2015 року та анкети-заяви на отримання кредиту по продукту «Рефінансування споживчих та готівкових кредитів», ПАТ «Альфа-банк» надало [PERSON] кредит в сумі 56374 грн. 83 коп. шляхом безготівкового перерахування для погашення заборгованості за кредитними договорами № 500495175 від 21 червня 2014 року та № 500523428 від 25 жовтня 2014 року строком по 30 квітня 2020 року зі сплатою 15,99 % річних і комісійної винагороди за користуванням кредитом у розмірі 1,89% від суми кредиту за період з 1-го по 60-й місяць користування кредитом. Згідно з додатком № 1 до кредитного договору відповідачка повинна була сплачувати в рахунок погашення заборгованості до 30 числа кожного місяця по 2436 грн. 03 коп. з останньою датою погашення 30 квітня 2020 року. Як вбачається з п. 4 кредитного договору, у разі повного або часткового прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або комісій та/або інших платежів за договором [PERSON] зобовязалась сплатити банку штраф у розмірі 50 грн. за кожне допущене прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів (включно). При цьому, у випадку, якщо прострочення платежу триває 5 і більше календарних днів, додатково до штрафу відповідачка зобовязалась сплатити штраф у розмірі 150 грн. за кожен випадок допущеного прострочення платежу. Суду надано виписку з особових рахунків, згідно з якою з рахунку [PERSON] було переведено гроші за цільовим призначенням згідно кредитного договору від 29 квітня 2015 року року. Як вбачається з розрахунку позивача, станом на 10 листопада 2015 року відповідачці нараховано 56232 грн. 29 коп. заборгованості за кредитом, 3996 грн. 26 коп. заборгованості за відсотками, 5396 грн. 14 коп. комісій і 1000 грн. штрафу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню в повному обсязі, незалежно від відшкодування збитків. На підставі наведеного і ст.ст. 526, 549, 611, 1049 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

29 квітня 2015 року позивач [PERSON] акціонерне товариство [PERSON] Ворота звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що за договором № 02/388 Ф про надання споживчого кредиту у формі мультивалютної кредитної лінії (відновлювальної) від 24.06.2008 року відповідач отримала у позивача кредит у сумі 150000,00 грн. та 10\~000,00 доларів США в рамках мультивалютної відновлювальної кредитної лінії із максимальною сумою заборгованості за нею у сумі 200\~000,00 грн. зі сплатою 15,7 % річних за користування коштами у гривнях, 10,7 % річних за користування коштами у доларах США, 8,7 % річних за користування коштами в Євро, ізкінцевим терміном повернення кредиту 21.06.2012 року.Внаслідок порушення умов укладеного договору станом на 18.03.2015 року за відповідачем наявна заборгованість на загальну суму 1 215 389,51 грн., а саме: кредит 372\~468,66 грн., у тому числі 150\~000,00 грн. та 10\~000,00 доларів США, що становить за офіційним курсом НБУ 222\~468,66 грн., проценти 398\~355,85 грн., комісія за РКО 53\~460,00 грн., пеня 200\~873,30 грн. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 1 215 389,51 грн., судові витрати стягнути з відповідача на користь державного бюджету. У судове засідання позивач не прибув, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі, надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

29 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 09 вересня 2011 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровській області, актовий запис № 715. Від даного шлюбу сторони мають дитину: сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені в зв'язку з тим, що подружжя має різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та кохання одне до одного. Питання про поділ майна не ставиться. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив шлюб розірвати, а відповідач визнала позов, не заперечувала проти розірвання шлюбу, просила залишити після розлучення прізвище «[PERSON]». Суд, вислухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 вересня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. Сторони мають дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). З пояснення сторін та матеріалів справи вбачається, що подружні стосунки сторони фактично припинили в липні 2013 року. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в зв'язку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

29 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що вони з відповідачкою 16 листопада 2012 року зареєстрували шлюб у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Від шлюбу дітей не мають. Розлад сімейного життя стався через відсутність порозуміння між ними, розбіжність характерів та різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини припинені, вони проживають окремо. Збереження шлюбу вважає неможливим, просив шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу не має сенсу, на примирення не згодний. Майнового спору на даний час вони не мають. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, від нього в матеріалах справи є заява з проханням слухати справу за його відсутності, на задоволені позову наполягає. У судове засідання відповідачка [PERSON] не з'явилась від неї на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 листопада 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-НО № 304305, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, 16 листопада 2012 року, актовий запис № 928. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

29 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вони з відповідачкою 23 серпня 1986 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що шлюбні відносити між нею та відповідачкою припинені з листопада 2010 року. Розлад сімейного життя стався через несумісність характерів, відсутність порозуміння та різних поглядів на сімейне життя. Вважає, що родина розпалась остаточно, на примирення він не згодний. Спір щодо мешкання дитини та майновий спір на даний час відсутній. Між ними мається домовленість про утримання дитини. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надавши суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилась по невідомим суду причинам, про день та час слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 1986 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія ІІІ-БК № 338246, виданого Переяслав Хмельницьким міським відділом РАЦС Київської області актовий запис № 185. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Суд, дослідивши матеріали, дійшов висновку про те, що фактичні взаємостосунки подружжя такі, що немає ніяких підстав для відкладення розгляду справи, оскільки фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Суд вважає, безперечним встановлений факт, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, оскільки сімейні відносини, що склалися, негативно позначаються на їх здоров'ї і психологічному стані . Таким чином, суд приходить до висновку, що на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище дружини залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

29 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він із відповідачем з 26 серпня 2011 року перебуває у шлюбі, зареєстрованому Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 841. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні стосунки між ним та відповідачем припинені з 2014 року через відсутність взаєморозуміння. Позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати. Майнового спору вони не мають. Просив позов задовольнити. У судове засідання позивач не зявився, надав заяву з проханням розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив шлюб розірвати. Відповідач до судового засідання не зявилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-НО №260039, виданого 26 серпня 2011 року Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 841, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище Гедз. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Майновий спір на теперішній час між сторонами відсутній. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

29 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 13 липня 2013 року. Від даного шлюбу є неповнолітня донька [PERSON], [INFO], яка в теперішній час мешкає разом з нею. В вересні 2013 року вони з відповідачем припинили спільне проживання, оскільки між ними постійно виникали сварки, що призвело до втрати порозуміння та поваги. Позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалась остаточно, зберегти її неможливо. Просить шлюб розірвати, доньку залишити мешкати разом з нею, залишити їй дівоче прізвище [PERSON]. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свій позов і просить шлюб з відповідачем розірвати, оскільки вже тривалий час з 06 вересня 2013 року вони з чоловіком разом не мешкають. Їй важко найти спільну мову з ним, вона не сприймає його як чоловіка і не бажає поновлювати з ним сімейні стосунки. Відповідач не працює, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, на її прохання працевлаштуватися не реагує. Позивач вважає, що сім'я розпалась остаточно, вона категорично не бажає жити з відповідачем однією родиною, не бачить ніякого сенсу зберігати шлюб. Просить залишити доньку проживати разом з нею, прізвище після розірвання шлюбу залишити [PERSON]. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, згоден на розірвання шлюбу з дружиною. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Сторони проживають окремо один від одного з 06 вересня 2013 року і фактично сімейних відносин між ними не має. Спільним господарством вони не пов'язані, поновляти сімейні стосунки позивач категорично не бажає. Суд вважає, що зобов'язати їх проживати у шлюбі не можливо, це суперечить інтересам позивача і дитини. Неповнолітню дитину суд вважає за необхідне залишити проживати з матір'ю, оскільки батько не заперечує проти цього. Після розірвання шлюбу суд вважає за можливе залишити позивачу дівоче прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

29 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, у якому вказала, що їй на підставі договору купівлі-продажу квартири від 19 березня 2014 року належить квартира [ADDRESS]. В квартирі зареєстрований колишній власник квартири відповідач [PERSON] Він фактично не мешкає в квартирі з березня 2014 року та знятися з реєстрації у квартирі добровільно не бажає, хоча при купівлі квартири він обіцяв це зробити. Особистих речей відповідача у квартирі немає, де він мешкає в теперішній час позивачу не відомо. Своїми діями відповідач [PERSON] чинить перешкоди позивачу у користуванні і розпорядженні своєю власністю. Позивач несе витрати по сплаті комунальних послуг за відповідача. Відповідач не є членом сімї [PERSON] Позивач просить суд усунути перешкоди в користуванні її власністю, визнавши відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловою площею в квартирі [ADDRESS]. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, на позовних вимогах наполягає, згодна на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Судові повістки відповідачу вручалися житлово - експлуатаційною організацією, яка не виявила відповідача за місцем реєстрації, про що був зроблений відповідний запис. Відповідно до ст.76 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. Суд вважає, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином. Суд, отримавши згоду позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 19 березня 2014 року, зареєстрованому в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 19 березня 2014 року, укладеному між позивачем та відповідачем [PERSON] В квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] Відповідно до акту від 02 квітня 2015 року відповідач [PERSON] з моменту продажу квартири в ній не мешкає, його особистих речей в квартирі немає. Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. І власник, згідно зі ст. 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд встановив, що відповідач не є власником квартири [ADDRESS], не є членом сімї власника квартири - [PERSON], тому він не має права на користування цим житлом, а залишаючись зареєстрованим у цій квартирі він порушує право власника квартири вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Виходячи з цього, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

29 квітня 2015 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів, у якій просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1300 грн., починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення сином повноліття, щомісячно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON]. Сімейні відносини фактично припинено, проживають окремо. Син проживає і знаходиться на її утриманні. Позивач через відсутність роботи знаходиться на обліку у центрі зайнятості. Відповідач здоровий, працездатний, має мінливі нерегулярні доходи, розмір яких є достатнім для надання матеріальної допомоги на утримання своєї неповнолітньої дитини. Коштів на належне утримання дитини не вистачає, що і змусило звернутись до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не прибула, подала письмову заяву в якій просить справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не прибув повторно, про час і місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову та клопотань про розгляд справи за його відсутності, чи про відкладення розгляду справи не подавав. За таких обставин,

Outcome: approved