Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

31.01.2018 публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», через свого представника, звернулося до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав Заяву №б/н від 17.02.2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Оскільки відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, позивач просив стягнути з нього на користь банку заборгованість за кредитним договором станом на 30.09.2017 у загальному розмірі 106000,00 грн., що складається з наступного: 5813,59 грн. - заборгованість за кредитом; 98515,88 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1670,53 грн. - заборгованість за пенею та комісією, штрафи 0,00 грн. - (фіксована частина); 0,00 грн. - штраф (процентна складова) а також судові витрати (судовий збір) в сумі 1762,00 грн. Сторони в судове засідання не з'явилися, про місце, дату та час слухання справи повідомлені належними чином, відзиву на позовну заяву, клопотань відповідача до суду не надходило. В матеріалах справи наявне клопотання представника позивача за довіреністю про розгляд справи за відсутності Позивача. Судом, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ч. 5, ч. 8 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено з матеріалів справи, [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав Заяву №б/н від 17.02.2011 року (а. с. 10), згідно якої отримав кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку (а. с. 9). Згідно наданої позивачем інформації про Умови та правила надання банківських послуг, відповідач [PERSON] був зобов'язаний вносити щомісячні платежі на погашення кредиту до 25 числа кожного місяця. Пунктом 2.1.1.4.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у випадку порушення клієнтом зобов'язань по погашенню заборгованості перед Банком протягом 90 днів з моменту виникнення таких порушень - змінюються умови кредиту та встановлюється строк повернення кредиту - 91-й день з моменту порушення зобов'язань з обов'язком Клієнта повернути кредит, виплатити винагороду, комісію та відсотки в повному обсязі (а. с. 12-35). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, що передбачено частиною 1 статті 261 ЦК України. За правилами ст. 260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Правилами ст. 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу яка його порушила, а статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється у три роки. З наданого Банком розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж відповідачем було здійснено 22.02.2014, тобто в березні 2014 року [PERSON] припинив виконувати свої грошові зобов'язання та до 25.03.2014 року наступний обов'язковий платіж не вніс (а. с. 6-8). У зв'язку з чим, обов'язок щодо дострокового повернення усіх належних до виплати сум виник за відповідачем 24.06.2014 та початок перебігу позовної давності має обліковуватись саме від цієї дати. Дані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною за наслідками розгляду цивільної справи №6-1174цс16 (Постанова від 02.11.2016 року). Заявлені позивачем вимоги є вимогами цивільно-правового характеру, до них не передбачено спеціальної позовної давності, відповідно до вимог ст. 258 ЦК України. Згідно ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Отже, суд приходить до висновку, що строк позовної давності для звернення з даним позовом у ПАТ КБ «Приватбанк» сплив 24.06.2017. Дана обставина являється безумовною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Згідно ст.141 ЦПК України, у зв'язку з повною відмовою в задоволенні позову, витрати позивача по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають і покладаються на нього.

Outcome: dismissed