Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

30.01.2020 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати недійними електронні торги по лоту №394700 з реалізації арештованого майна, а саме домоволодіння, яке складається з дерев`яного житлового будинку, загальною площею: 130,6 кв.м, житлова площа: 50 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 434120732231, та земельної ділянки, кадастровий номер: 3223151000:01:003:0013, площею 0,1909 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 434172632231, що розташовані за адресою: [ADDRESS] ; визнати недійсним протокол № 208788 проведення електронних торгів по лоту №459413 від 08.01.2020 року ДП «СЕТАМ», за яким переможцем торгів став [PERSON] ; визнати недійсним акт Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Ніколаєвим Сергієм Вікторовичем 13.01.2020 року про проведені електроні торги з реалізації домоволодіння; визнати недійсним Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серії та номером 15, видане 15.01.2020 року на ім`я [PERSON] ; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 50662558 від 15.01.2020 року; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 50661916 від 15.01.2020 року; внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про право власності [PERSON] на вищезазначені житловий будинок та земельну ділянку; здійснити розподіл судових витрат. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08.01.2019 року ДП «СЕТАМ» проведено електронні торги щодо примусової реалізації належного позивачу на праві власності майна, а саме, житлового будинку та земельної ділянки, протокол № 459413, переможцем яких став [PERSON] ..3а наслідками проведення електронних торгів приватним виконавцем Ніколаєвим С.В. складено акт державного виконавця про проведення електронних торгів від 13.01.2019 року. Позивач вважає дії відповідачів не відповідають вимогам законодавства та порушують його права, оскільки висновок про вартість описаного та арештованого майна є необ`єктивним, при його проведенні допущено грубі порушення законодавства та стандарти оцінки майна. Окрім того, виконавцем порушені вимоги пункту 3 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, оскільки до заявки про реалізацію не додано копію дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду, адже у даному будинку проживає та зареєстрована малолітня дочка позивача. Іншого житла позивач та його сім`я не мають, а тому реалізація житлового будинку призведе до того, що вони залишаться без місця проживання. Окрім того ДП «СЕТАМ» не повідомляло про проведення електронних торгів, що також є окремою підставою для задоволення позову. З урахуванням викладеного, позивач вважає, що проведення даних прилюдних торгів при можливій заниженій ціні, яка є спірною, без його участі у торгах, та без належного повідомлення сторін є порушенням прав та доводить обґрунтованість позову. 03.02.2020 року ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено у справі підготовче судове засідання. 14.08.2020 року ухвалоюОбухівського районного суду Київської області залучено до участі у справі в якості співвідповідача - [PERSON] . Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 25.03.2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник ДП «СЕТАМ» подав до суду відзив, яким не погодився з позовом, вважає її безпідставною, необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає з наступних підстав. Після визначення вартості нерухомого майна, арештоване майно було передано на реалізацію ДП «СЕТАМ». Так, 04.11.2019 року на підставі заявки приватного виконавця була внесена інформація про реалізацію арештованого майна під лотом №385964 та призначено до проведення на 04.12.2019 року. Проте дані торги не відбулись через відсутність допущених учасників, скаредного протокол проведення електронних торгів № 450116. Після уцінки арештованого майна, його було повторно виставлено на реалізацію 05.12.2019 року під лотом №394700 та призначено до проведення на 08.01.2019 року. Торги відбулись успішно, про що складено протокол № 459413, переможцем яких став [PERSON] . Такі електронні торги відбулись у чіткій відповідності з Порядком реалізації Перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства Організатором не здійснюється. За відповідність документів, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають осадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець). Порушення Закону України «Про виконавче провадження» має місце тільки на стадії підготовки та передачі майна на реалізацію, обов`язки на яких покладено на органи ДВС, дії яких мають самостійний спосіб оскарження і не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними. Також визначення вартості майна не входить до предмету доказування по справі про визнання електронних торгів недійсними. Відповідачі приватний виконавець Ніколаєв С.В. та [PERSON] , а також третя особа [PERSON] подали аналогічні за змістом відзиви, в яких зазначили, що проти позову заперечують, вважають позовну заяву невмотивованою, і не може бути задоволена судом з наступних підстав. Майно не може бути витребувано у добросовісного набувача, якщо воно було придбане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Припущення позивача щодо можливої заниженої оцінки нерухомого майна нічим не підтверджено, не надано будь-яких допустимих доказів, Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені висновки. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, визначення вартості майна не входить до предмету доказування у справі про визнання електронних торгів недійсними. Позивач також не посилається на будь-які порушення організатором торгів норм Порядку, а обґрунтовує свої вимоги діями державного виконавця, які мають самостійний спосіб оскарження. Позивач не повідомляв та не надав приватному виконавцю для приєднання до матеріалів виконавчого провадження оригінал довідки, яка б підтверджувала, що в будинку дійсно зареєстрована його донька. У зв`язку із тим, що у приватного виконавця не було інформації або доказів реєстрації дитини в будинку, він не мав підстав звертатись до органів опіки та піклування і тому не міг подати до заявки на реалізацію арештованого майна копію дозволу. Приватний нотаріус Гринько А.П. подав до суду заяву, в якій просив слухати справу без його участі. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, прийшов до наступних висновків. На виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Ніколаєва Сергія Вікторовича перебувало виконавче провадження № 59716309 з примусового виконання виконавчого листа №756/3754/18 виданого 10.06.2019 р. Обухівським районним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] основного боргу за договором позики в розмірі 1 538 010,48 грн., процентів за договором позики в розмірі 410 136, 13 грн., та понесені судові витрати в розмірі 8 810,00 грн. а всього стягнути 1 956 956,61 грн. Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 05.08.2019 року земельна ділянка загальною площею 0,1909 га, кадастровий номер 3223151000:01:003:0013 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та житловий будинок загальною площею 50 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] належать на праві приватної власності [PERSON] 01.10.2019 року приватним виконавцем Ніколаєвим С.В. винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою описано та накладено арешт на домоволодіння, яке складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд, загальною площею 130,6 кв. м., що розміщується на земельній ділянці площею 0,1909 га (кадастровий номер 3223151000:01:003:00013), з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). 28.10.2019 року приватним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, для визначення вартості арештованого майна. Згідно висновку про вартість майна, а саме домоволодіння, яке складається з житлового будинку то господарських будівель і споруд, загальною площею будинку 130,6 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] та розміщується на земельній ділянці площею 0,1909 га., загальна ринкова вартість об`єкту оцінки станом на 28.10.2019 року становить 1 993 934,00 грн. без ПДВ. Позивач не надав до суду жодного іншого звіту про оцінку майна, який би доводив іншу вартість арештованого майна - домоволодіння. Згідно інформації з офіційного сайту ДП «СЕТАМ» 04.11.2019 року на підставі заявки приватного виконавця Ніколаєва С.В. внесена інформація про реалізацію арештованого майна, домоволодіння, яке складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд, загальною площею 130,6 кв.м та земельної ділянки, площею 0,1909 га, кадастровий номер 3223151000:01:003.0013, за адресою: [ADDRESS] , під лотом № [NUMBER] та призначено до проведення 04.12.2019 року. Відповідно до протоколу проведення електронних торгів № 450116, дані торги не відбулись через відсутність допущених учасників. Згідно інформації з офіційного сайту ДП «СЕТАМ» 05.12.2019 року вдруге виставлено на реалізацію вищезазначене арештоване майно, під лотом №394700 та призначено до проведення 08.01.2020 року. Відповідно до протоколу проведення електронних торгів № 459413, дані торги відбулись успішно, переможцем став [PERSON] 3а наслідками проведення електронних торгів приватним виконавцем Ніколаєвим С.В. складено акт державного виконавця про проведення електронних торгів від 13.01.2019 року. [PERSON] 15.01.2020 року отримав у приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Гринько А.П. Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серії та номером 15, з реєстрацією 15.01.2020 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] 15.01.2020 року отримав у приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Гринько А.П. Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серії та номером 15, з реєстрацією 15.01.2020 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на земельну ділянку кадастровий номер: 3223151000:01:003:0013, площею 0.1909 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адреса: [ADDRESS] . Як вбачається з копії довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 1178 від 26.11.2019 року, виданої виконавчим комітетом Української міської ради Обухівського району, за адресою [ADDRESS] зареєстровано три особи - [PERSON] (власник), дата реєстрації - 30.11.2017 року, [PERSON] (дружина), дата реєстрації - 19.05.2012 року, [PERSON] (дочка), дата реєстрації - 20.08.2019 року. Згідно ч.1 ст.13 ЦК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до змісту статті 526 Цивільного кодексу України(далі ЦК України) зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогамиЦК України. Згідно з ч.2 ст.16, ч.1 ст.215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства. Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до частини 5 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення. Відповідно до частини 6 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином. Наведене узгоджується з нормами ч. 4 ст. 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (ст.ст. 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів. Суд повинен встановити наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Такого правового висновку дійшов Верховний суд України у постанові від 29.11.2017 року у справі № 668/5633/14-ц, та аналогічні правові висновки містяться й у постановах Верховного суду України від 18.11.2015 року (№ 6-1884цс15), 25.11.2015 року (№ 6-1749цс15), 13.04.2016 року (№ 6-2988цс15), 29.06.2016 року (№ 6-370цс16 та №6-547цс16). Підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством вимог щодо проведення торгів, визначених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Мінюсту від 22.09.2016 року за № 2831/16, зокрема порядку передачі майна на реалізацію (р.ІІ), порядку підготовки до проведення електронних торгів (р.ІІІ), порядку реєстрації учасників (р.ІV), порядку проведення торгів (р.V, VІ, VІІ) та порядку оформлення результатів електронних торгів (р.VІІІ). Першою підставою для визнання електронних торгів недійсними позивач зазначає необґрунтованість висновку про визначення вартості майна. З цього приводу суд дійшов наступного висновку. Відповідно до Порядку реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження». Якщо строк чинності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться. Вартість майна, визначена у звіті про оцінку майна, є дійсною на період реалізації арештованого майна. Датою передачі майна на реалізацію вважається дата внесення в Систему інформаційного повідомлення про електронні торги (п.1 р.ІІ Порядку). Організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) та його реалізацію за заявкою відділу державної виконавчої служби (п.2 р.ІІ Порядку). Як передбачено ч.ч. 2, 4 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право оскаржити результати оцінки майна та порядок їхнього оскарження до передачі майна на реалізацію. Частиною 1 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки нерухомого майна державний виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Частиною 5 ст. 58 «Про виконавче провадження» визначено, що звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності суб`єкта господарювання. Згідно зі ст.12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Відповідно до роз`яснень Великої Палати Верховного суду у постанові №914/881/17 від 13.03.2018 року, звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності. Звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача з визначених питань і не може вважатися юридичним актом, нормативно-правовим актом, чи актом ненормативного характеру (індивідуальним актом) будь-якого державного чи іншого органу або уповноваженої ним особи. Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів. У відповідності до постанови Великої Палати Верховного суду від 20.03.2019 року, визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності, вчинила відповідні дії) щодо примусового виконання на підставі виконавчих документів. Отже, оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців. Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Слід зазначити, що позивач, не дивлячись на заявлену підставу позову, скористався своїм правом, передбаченим ст. 447 ЦПК України про оскарженням дій приватного виконавця, подавши відповідну заяву. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 20 жовтня 2020 року, залишеною в силі Постановою Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року заява [PERSON] , в якій він просив визнати дії приватного виконавця Ніколаєва С. В. щодо прийняття висновку про вартість майна, виконаного оцінювачем ТОВ «Експертна служба України» та ін. дій, залишена без задоволення. Суд не встановив порушень законодавства при складанні висновку про вартість майна, на незаконність якого посилається позивач, як одну із підстав позовних вимог в цій справі. Другою підставою для визнання електронних торгів недійсними позивач зазначає відсутність попереднього дозволу органів опіки та піклування або рішення суду у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти. Суд погоджується із позицією позивача і вважає її доведеною належними доказами, що на момент реалізації спірного будинку, малолітня дитина позивача мала право користування житловим будинком, який є предметом розгляду в цій справі. Проте, в справі № 754/15589/14-ц Верховний Суд висловив позицію щодо звернення стягнення на нерухомість, в якій зареєстровані діти на виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Приймаючи рішення, Верховний Суд виходив з того, що звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду є кінцевою стадією виконання рішення суду, а тому попередній дозвіл органу опіки та піклування на відчуження квартири, право користування якою належить дитині, законом не вимагається. У відповідності до частини третьої статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання. Враховуючи, що звернення стягнення на спірний житловий будинок в цій справі відбулося на підставі судового рішення про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] 1 956 956, 61 грн. загальної суми боргу, в результаті примусової реалізації майна боржника в рамках виконавчого провадження, суд і в цій справі за аналогією приходить до висновку про відсутність необхідності дозволу органу опіки та піклування, оскільки відповідно до ст. 17 ЗУ «Про охорону дитинства» [PERSON] як батько малолітньої дитини не є стороною вказаного правочину (торгів), тобто вони відбулися не за його ініціативою, а є наслідком реалізації політики держави в сфері забезпечення належного виконання судового рішення. При цьому як вбачається із матеріалів виконавчого провадження в результаті вжитих виконавцем дій виконати рішення суду за рахунок іншого майна боржника не виявилося можливим. Позивач, в свою чергу, не оскаржував дії приватного виконавця в порядку ст. 447 ЦПК України в частині, що стосується звернення стягнення на спірний житловий будинок за наявності можливості виконати рішення суду за рахунок іншого майна боржника. Суд також звертає увагу, що третьої особою у вказаній цивільній справі [PERSON] , яка є стягувачкою в даному цивільному провадження, в письмових поясненнях наголошувалося на наявності в неї на утриманні 4 неповнолітніх дітей (а. с. 123-126, том 3), відсутності житла на неокупованій території України (а. с. 127-131, том 3) та статусі тимчасово-переміщеної особи. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина має право на справедливий судовий розгляд. Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував у своїх рішеннях, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у державі, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін (наприклад, справа «Жовнер проти України» від 29 червня 2004 року, заява № 56848/00, § 33). Право на звернення до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби правова система держав-учасниць Конвенції допускала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим для виконання, залишалося би невиконаним по відношенню до однієї зі сторін всупереч її інтересам. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Стосовно третьої підстави, яку позивач зазначає в якості підстави визнання торгів недійсними, а саме порушення ДП «СЕТАМ» процедури повідомлення його про проведення електронних торгів суд дійшов наступного висновку. Суд при наданні оцінки цьому доводи звертається до правової позиції Верховного суду України від 13.04.2016 року у справі 6-2988цс15, відповідно до якої повинно мати місце не тільки наявність порушень, а наявність таких порушень, які могли вплинути на результати торгів. Позивачем не зазначено, яким чином відсутність вказаних порушень могли змінити результати проведених торгів. За вказаних обставин, судом під час розгляду справи не встановлено наявність порушень, що могли вплинути на результати торгів, тому підстав для визнання недійсними електронних торгів, проведених 08.01.2020 року, судом не вбачається. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed