Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

31 серпня 2018 року акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк надіслало на адресу суду засобами поштового звязку позовну заяву до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 21246 грн. 47 коп. та судові витрати по справі. Позов мотивовано тим, що згідно кредитного договору № б/н від 23 грудня 2006 року відповідачу було надано кредит у розмірі 250 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак зобовязання за кредитним договором відповідач не виконав, станом на 19 серпня 2018 року заборгованість за кредитним договором склала 21246 грн. 47 коп., з якої 9907 грн. 48 коп. - нараховано відсотків за користуванням кредитом, 13178 грн. 56 коп. - нараховано пені, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 987 грн. 93 коп. - штраф (процентна складова). У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав, просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Відповідач надав суду відзив на позовну заяву в якому вказував, що позовні вимоги позивача є незаконними, безпідставними та необґрунтованими, а тому необхідно відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, з наступних підстав: кредитний договір між позивачем та відповідачем не був укладений належним чином. Заява про відкриття поточного рахунку не є належним чином оформленим кредитним договором. Відповіді від позивача на заяву позивачем отримано не було. Позивач вказує, що він додатків до позову не отримував, тому просить не приймати до розгляду інші докази при вирішенні справи. Також, зазначає, що строк позовної давності сплив, тому просить застосувати його до основної вимоги та додаткової. Позивач надіслав відповідь на відзив, в якому вказує, що укладання договору здійснюється за принципом укладання між банком і клієнтом договору приєднання. Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком умов та тарифів. Зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, умовах надання банківських послуг, правилах користування платіжною карткою та тарифах. Таким чином, між банком та позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, які задля придбання, припинення або зміни цивільних прав та обовязків, що за змістом ч. 1 ст. 202 ЦК України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають заяви, умови, правила та тарифи, з якими позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в заяві. Банком надані такі докази, які підтверджують факт укладання кредитного договору та наявність невиконаних кредитних зобовязань: копія кредитного договору, розрахунок заборгованості, копія паспорта відповідача, за яким був оформлений кредитний договір, виписка по рахунку, довідка про видачу кредитних карт. Відповідно до правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні картки. Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця, отже, строк перевипущеної картки до останнього дня 04.2022 року. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача 31.08.2018 року до спливу строку позовної давності. У звязку з цим, обставини, на які відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності, як загальний так і спеціальний, позивачем дотримано при зверненні до суду. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 23 грудня 2006 року між позивачем та відповідачем було укладено договір, згідно з умовами якого відповідач отримав від позивача платіжну картку з кредитним лімітом у вигляді встановленого кредитного ліміту на суму 250 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 36% із розрахунку 360 днів на рік, зі строком дії кредитного ліміту, який відповідає строку дії картки (а.с. 8). Відповідач не заперечував проти підписання ним 23 грудня 2006 року заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідно до договору від 23 грудня 2006 року позичальнику, відповідачу, був відкритий картковий рахунок та видана платіжна кредитна картка. Згідно умов Заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приватбанк» від 23 грудня 2006 року, яка підписана відповідачем особисто, відповідач ознайомився та був згоден з умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді. Своїм підписом він підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування у ПриватБанку, а також його місцезнаходження. Відповідач надав згоду на те, що дана заява разом з Памяткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 8). Положеннями статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню. Договір від 23 грудня 2006 року, укладений між сторонами у справі, відповідачем не оспорювався і не визнавався у судовому порядку недійсним. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобовязаний погашати заборгованість по кредиту, відсотків, за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором (а.с. 9-23). Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежі по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором, біль ніж на 30 днів Клієнт зобовязаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору, штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни (а.с. 9-23). Відповідно до п.2.1.1.12.2.2 Умов та правил надання банківських послуг, в разі виникнення прострочених зобовязань із терміном прострочення понад 90 днів, клієнт сплачує банку пеню в розмірах, зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. При цьому відсотки за користування кредитом клієнт не сплачує (а.с. 9-23). Відповідно до п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, у разі виникнення прострочених зобовязань за борговими зобовязанням на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту (а.с. 9-23). Згідно з п.1.1.3.1.6. Умов та правил надання банківських послуг, клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах сум які підлягають сплаті банку по цьому договору, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку в випадку настання строків платежів по іншим договорам. Банк проводить списання коштів в грошовій одиниці України та іноземній валюті з будь-якого рахунку клієнта в сумі, що еквівалентна сумі заборгованості по договору (а.с. 9-23). Після відкриття провадження у даній справі відповідачу направлено на його адресу реєстрації місця проживання позовну заяву з усіма додатками згідно супровідного листа від 08 жовтня 2018 року, тобто посилання відповідача про отримання тільки позову без додатків спростовується матеріалами справи (а.с. 38). Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК). Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно з нормою ст. 526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК). Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК). Одним з видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідач безпідставно просив застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин, оскільки за висновками Верховного Суду України про застосування ст. 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладеними у постанові від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Як вбачається з матеріалів справи, строк дії платіжної картки, виданої за договором [PERSON], № 5168742223119763 до 04.2022 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості за даним кредитом та детальної виписки руху коштів за рахунками відповідача, відповідачем періодично здійснювались платежі для погашення заборгованості за кредитним договором, останній платіж було внесено 16 липня 2018 року в розмірі 300 грн. Враховуючи дату звернення до суду з позовом, 31 серпня 2018 року, в даній справі не підлягає застосуванню позовна давність. Відповідач зобовязання, передбачені кредитним договором, не виконав у звязку з чим виникла заборгованість, що також підтверджується розрахунком заборгованості та виписками за особовими рахунками відповідача, відкритими в АТ КБ «Приватбанк». Позивач вказує, що станом на 19 серпня 2018 року виникла заборгованість зі сплати процентів в розмірі 9907 грн. 48 коп . Вказана заборгованість зі сплати процентів розрахована виходячи зі збільшеної процентної ставки за кредитним договором. Позивач посилається що згідно з п.1.1.3.2.4. Умов надання банківських послуг банк має право здійснювати зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком випадків зміни розміру наданого Кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема у виписці по Картрахунку згідно з п.1.1.3.1.9. цього Договору. Якщо протягом 7 днів Банк не одержав повідомлення від Клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що Клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку Кредиту (кредитного ліміту) Банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням Банку та без попереднього повідомлення Клієнта (а.с. 9-23). Згідно з п.1.1.3.1.9. Умов надання банківських послуг, не рідше одного разу на місяць способом, зазначеним у заяві, надавати власнику виписки про стан картрахунків і про здійснені за минулий місяць операції за картрахунками. У разі підключення власника до системи Internet Banking (Приват24) виписки надаються через цей комплекс. У разі підключення клієнта до комплексу Mobile Banking Банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунка шляхом використання функції СМС-повідомлення (а.с. 9-23). Проте відповідно до ч.3 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин ) фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк» базова процентна ставка складає 3 % щомісячно з розрахунку 360 днів у році. Тобто, первісно за кредитним договором, укладеним з відповідачем було встановлено базова процентна ставка складає 3% щомісячно ( 36% річних) з розрахунку 360 днів у році, в подальшому з 01 жовтня 2016 року процентна ставка була збільшена до 3,5% щомісячно (42% річних), що підтверджується розрахунком заборгованості відповідача. Таким чином, позивачем незаконно збільшено в односторонньому порядку раніше встановлений розмір процентної ставки за договором, укладеним з відповідачем враховуючи зміни до ст.1056-1 ЦК України, які були чинні на момент зміни базової процентної ставки банком. Виходячи з розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідача після 01 жовтня 2016 року банком було нараховано клієнту суму процентів виходячи зі ставки 42% річних в розмірі 6664 грн. 65 коп. (загальне сальдо за нарахованими відсотками), до 01 жовтня 2016 року нараховано суму процентів в розмірі 3242 грн.83 коп. (загальне сальдо за нарахованими відсотками), що в загальному підсумку складає суму заборгованості за процентами, яку просить стягнути банк згідно позовних вимог 9907 грн. 48 коп. Враховуючи збільшення процентної ставки на рік за кредитним договором відповідача на 6% річних (42% річних - 36% річних), сума нарахованих клієнту процентів після 01 жовтня 2016 року виходячи зі ставки 36% річних складає 5712грн. 56 коп. (6664 грн. 65 коп. 952 грн. 09 коп. (різниця збільшення процентної ставки)). Таким чином, заборгованість зі сплати відсотків за кредитним договором відповідача складає 8955 грн. 39 коп. (3242 грн.83 коп. + 5712грн. 56 коп.), яка розрахована без збільшення процентної ставки після 01 жовтня 2016 року за кредитним договором відповідача. Позивач вказує, що у відповідача виникла заборгованість, зокрема, у розмірі 13178 грн. 56 коп. - пеня та 1487 грн. 93 коп. - штраф (500 грн.- штраф (фіксована частина), 987 грн. 93 коп. - штраф(процентна складова)). Проте цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана вище правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Отже, незаконним є одночасне застосування за порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором штрафу і пені, що свідчить про незаконне нарахування відповідачу штрафу у розмірі 1487 грн. 93 коп. З урахуванням вищевикладеного, сума заборгованості становить 22133 грн. 95 коп., яка складається із заборгованості за пенею - 13178 грн. 56 коп. та заборгованості за відсотками - 8955 грн. 39 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, у даній справі позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 21246 грн. 47 коп. Відповідно до п.2.1.1.4.10 договору, кошти, отримані від позичальника для погашення заборгованості за кредитом, при реалізації банком права на стягнення неустойки, згідно розділу відповідальність сторін умов і правил, насамперед, направляються для погашення штрафів згідно розділів 2.1.1.7.6., 2.1.1.12.8.1. і 2.1.1.16.1. цих умов, далі- комісій, далі пені згідно розділу 2.1.1.12.6.1. цих умов, далі відсотків по овердрафту тіла овердрафту, далі штрафів згідно розділів 2.1.1.12.6.2. і 2.1.1.12.7.4. цих умов, далі простроченого тіла кредиту, далі -відсотків до сплати по кредиту, далі тіла кредиту до оплати, частина суми спрямовується на погашення заборгованості за кредитом. На підставі викладеного, стягненню з відповідача підлягають, в межах заявлених позивачем вимог, грошові кошти у розмірі 21246 грн. 47 коп., з якої 8067 грн. 91 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 13178 грн. 56 коп. заборгованість за пенею. Тобто, позовні вимоги є законними та обґрунтованими матеріалами справи, та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved