Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

29 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в позовній заяві посилалася на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27 липня 1997 року. Від цього шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сімї вказувала втрату почуття кохання одне до одного, постійне приниження чоловіком, не бажання утримувати сімю фінансово, постійні сварки, зловживання чоловіка алкоголем та нанесення їй побоїв і те, що відповідач створив іншу сімю. З відповідачем спільно не проживають з 14 жовтня 2015 року. 27 вересня 2017 року позивач подала додаткові пояснення, в яких зазначила, що з офіційним чоловіком вони не проживають разом два роки, у кожного створилася нова сімя, позивачка бажає узаконити свої нові стосунки. Вважала, що відповідач [PERSON] затягує процес розірвання шлюбу своїм клопотанням про надання строку на примирення, оскільки сімю зберегти вже не можливо. 20 жовтня 2017 року позивач подала заяву про допит в якості свідка [PERSON], яка могла б підтвердити обставини викладені у позовній заяві. 20 жовтня 2017 року відповідач [PERSON] подав о суду заперечення на позовну заяву [PERSON], в якій з викладеними позовними вимогами не погодився. Вважав, що розірвання шлюбу є крайньою мірою і це буде суперечити інтересам сімї, тому просив надати термін ля примирення строком на шість місяців, оскільки вважав, що шлюб можливо зберегти. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду від 03 листопада 2017 року сторонам був наданий строк для примирення 1 (один) місяць. По закінченню строку на примирення в судове засідання позивач не зявилася, направила до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, розглянути справу у її відсутність (а.с. 36 ). Відповідач після закінчення строку на примирення в судове засідання не зявився, направив до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, на розірвання шлюбу погодився, просив розглянути справу у його відсутність (а.с. 35). Враховуючи визнання позову відповідачем, на підставі ст. 206 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що сторони 27 липня 1997 року зареєстрували шлюб у Великосорочинській сільській раді Миргородського району Полтавської області, актовий запис № 18 (а.с.3). Від цього шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). На даний час сімя фактично розпалася, сторони проживають за різними адресами, що підтверджується актом обстеження домогосподарства від 12 жовтня 2017 року (а.с.21), шлюбні відносини припинені з жовтня 2015 року, надання судом місячного строку для примирення до позитивного результату не привело, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, тому суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Оскільки відповідачкою не заявлено клопотання про зміну прізвища, суд вважає що підстав для зміни її прізвища на дошлюбне, що передбачено ст.113 СК України, немає. В звязку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved