Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

29.10.2009 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь 30000,00 грн. відшкодування матеріальних збитків та 10000,00 грн. відшкодування моральної шкоди. При цьому позивач посилається на те, що сторони у справі є суміжними землекористувачами земельних ділянок, належних їм на праві приватної власності, розташованих по [ADDRESS]. Відповідачем [PERSON] з кінця 2004 року здійснюється самовільна перебудова та реконструкція будинку, внаслідок чого була пошкоджена належна позивачу частина будинку, а саме - замокання приміщень будинку, виникнення тріщин, пошкодження крівлі та інше. Для відбудови і ремонту будинку необхідно провести роботи на суму приблизно 13000,00 грн., крім того, позивачу вказаними діями відповідача спричинено моральну шкоду, у зв'язку з чим позивач змушена звернутись до суду. 26.10.2010 року відповідач [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом, в якому просить усунути [PERSON] перешкоди у користуванні власністю (земельною ділянкою) за адресою: [ADDRESS], шляхом зобов'язання [PERSON] перенести туалет-душ у інше місце на своїй ділянці та стягнути з позивача за первісним позовом моральну шкоду у сумі 10000,00 грн. При цьому [PERSON] посилається на те, що на ділянці [ADDRESS], належній позивачу [PERSON], побудований дерев'яний туалет-душ, розташований від огорожі [PERSON] на відстані 50-70 см., від якого йде сморід, що розповсюджується по ділянці [PERSON], що порушує нормальні життєві умови мешкання, особливо у літній час. Вказаними діями відповідачу за первісним позовом завдано моральну шкоду, в зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду. Протягом розгляду справи позивач [PERSON] та її представник [PERSON] брали участь у справі, підтримували позовні вимоги [PERSON] та заперечували проти задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] Останнє судове засідання з присутністю позивача [PERSON] відбулось 21.09.2011 року, а її представника [PERSON] - 13.10.2011 року, після чого позивач та її представник до судового засідання не з'явились, строк дії довіреності, якою позивач уповноважила представника [PERSON] представляти її інтереси, сплинув 02.02.2013 року. Дана цивільна справа неодноразово ухвалою суду направлялась до експертних установ для проведення будівельно-технічної експертизи, де знаходилась тривалий час. Після повернення справи з експертної установи до судових засідань 02.09.2014 року, 29.09.2014 року та 13.10.2014 року позивач [PERSON] не з'явилась без поважних причин, по телефону повідомила, що на судове засідання 13.10.2014 року не може з'явитись за станом здоров'я, однак будь-яких заяв та підтверджуючих доказів до канцелярії суду не надала. Згідно з ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. З урахуванням тривалого знаходження справи в провадженні Київського районного суду м. Одеси та приймаючи до уваги той факт, що позивач не цікавиться рухом справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача [PERSON] враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення спору по суті. В судовому засіданні представники відповідача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнали, підтримали зустрічний позов [PERSON], просять в задоволенні вимог [PERSON] відмовити, а зустрічний позов задовольнити в повному обсязі. Вислухавши представників відповідача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, згідно з свідоцтвом про право власності на дачу №3-1191 від 18.05.1998 року виконавчий комітет Одеської міської ради народних депутатів посвідчує, що 6/1000 [ADDRESS] дійсно належить [PERSON] на праві особистої власності /а.с.155/. Свідоцтво видане на підставі технічного паспорту від 27.01.1998 року, довідки ДБК «Соняшне» від 07.05.1998 року за №15/49, розпорядження УЖКГ Одеського міськвиконкому від 18.05.1998 року №359. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №010627 від 20.09.1999 року [PERSON] на підставі рішення виконкому Одеської міської Ради народних депутатів від 13.11.1998 року №972 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0600 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на [ADDRESS] /а.с.39/. Відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 681 кв. м., розташованої в [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 31.05.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] /а.с.73/, на підставі якого видано 18.11.2003 року державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ОД №089128 /а.с.74/. Позивачем [PERSON] на підтвердження позовних вимог надано суду експертний висновок, підписаний доцентом кафедри будівельних матеріалів Одеської державної академії будівництва та архітектури к.т.н. [PERSON] в 2008 році /а.с.8-22/, згідно з яким виконані земляні та будівельно-монтажні роботи негативно відобразились на технічному стані одноповерхової будівлі дачі на ділянці [ADDRESS], що виразилося в тріщино утворення несучих стін, пошкодженні покрівлі і, як наслідок, частковому руйнуванні перекриттів, зволоженні конструкцій і запліснявіння матеріалів стін та оздоблення. Будівництво, навісу, який примикає, призвело до тріщин зовнішньої стіни по осі 1 в осях В-Г. За час будівництва експлуатація підвалу під приміщенням №2-1 стала неможливою через його вогкість і незадовільний санітарно-гігієнічний стан. Однак суд критично ставиться до вказаного висновку, оскільки він надавався без призначення судом експертизи та особа, яка складала висновок, не попереджалась про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. З висновку №9431 судової будівельно-технічної, складеного 17.07.2014 року експертами Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз [PERSON] та [PERSON] /а.с.214-223/, вбачається, що дачний будинок [ADDRESS] [PERSON] по [ADDRESS], відносно дачної будівлі літ. «У» з прибудовами літ. «у» та літ. «у3» [PERSON] розташований на півночі, в зв'язку з чим не зменшує рівень природного освітлення та інсоляції літнього житлового будинку 10-2 площею 10,5 кв. м. [PERSON]. [PERSON] здійснювала як нове будівництво двоповерхового дачного будинку з підвалом літ. «У-2», басейном літ. «І», розташовані осторонь від дачного будинку літ. «У» з прибудовами літ. «у» та літ. «у3» [PERSON], так і реконструкцію раніше існуючих приміщень одноповерхового дачного будинку літ. «у-1» з прибудовою літ. «у6», що не є суміжно розташованими приміщеннями дачі [ADDRESS] [PERSON] по [ADDRESS], в зв'язку з чим не могли здійснювати негативний вплив на технічний стан літ. «У» з прибудовами літ. «у» та літ. «у3» [PERSON] Спорудження навісу літ. «у3» [PERSON] здійснено з спиранням на самостійні конструкції, примикання покриття до зовнішньої стіни дачі [PERSON] виконано відповідно до вимог ДБН В.2.6-14-97 «Покриття будівель та споруд» та не викликає проникнення атмосферних опадів всередину приміщення [PERSON] Також судовими експертами у висновку зазначено, що причинно-наслідковий зв'язок між утворенням дефектів дачі [ADDRESS] [PERSON] по [ADDRESS], та будівельними роботами [PERSON] по [ADDRESS], не встановлений. В п. 7 висновку судової будівельно-технічної експертизи визначено, що при обстеженні на місці були визначені наступні споруди: - Частина капітального одноповерхової будівлі, визначеного в технічному паспорті від 01.1998 року під літ. «у», «У3» та «У-1ж» - дача. - Туалет, не позначений в технічному паспорті від 01.1998 року, розташований в 30 см. від паркану, що розділяє ділянки [PERSON] та [PERSON] (~~6,5 м. від житлового будинку [PERSON]), що не відповідає п. 3.26 ДБН360-92** «Планування та забудова міських та сільських поселень», згідно з яким: «Відповідно до санітарних вимог площадки для компосту, дворові вбиральні та очисні споруди каналізації повинні знаходитись у глибині двору не ближче 15 м. від вікон житлових будинків, в тому числі і сусідніх садиб, варани для утримання худоби та птиці - не ближче 12 м. Господарські будівлі та гаражі допускається об'єднувати на суміжних ділянках». Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення матеріальних збитків не підлягають задоволенню, так як необґрунтовані та недоведені. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Вимоги позивача [PERSON] щодо стягнення моральної шкоди є похідними від вимог про стягнення майнової шкоди, які не підлягають задоволенню, а тому й відсутні підстави для задоволення вимог в частині стягнення моральної шкоди. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Стосовно зустрічних позовних вимог [PERSON] щодо усунення перешкод та зобов'язання [PERSON] перенести туалет-душ у інше місце на своїй ділянці, суд, з урахуванням висновку судової будівельно-технічної експертизи, приходить до висновку про обґрунтованість вказаних вимог, оскільки вказана споруда є самочинною та побудована з порушенням ДБН. Суд погоджується з доводами позивача за зустрічним позовом [PERSON] стосовно завдання їй моральної шкоди [PERSON], однак суд вважає, що розмір моральної шкоди, визначений в зустрічній позовній заяві є завищеним, в зв'язку з чим в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Outcome: partial