Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

30.06.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення повноліття дитиною, а також про стягнення аліментів з відповідача на її утримання в розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 25 січня 2014 року, але з лютого 2015 року шлюбні відносини з чоловіком припинені. Син проживає спільно з нею та перебуває на її утриманні, вона не працює так як здійснює догляд за сином. Зазначила, що відповідач працює неофіційно. Справа розглядається Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за територіальною підсудністю, визначеною відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про визначення територіальної підсудності» №2710/38-14 від 02.09.2014р. та ЗУ «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» (№1631-VII, 12.08.2014). Позивач у судове засідання не з'явилася, надіславши листа на електрону адресу суду в якому просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час і місце розгляду справи повідомлений телефонограмою (а.с.32). Причини неявки суду не повідомив, не подав заяви про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти позову не надав. Згідно зі ст.ст.169, 224 ЦПК України суд, за згодою позивача, розглядає справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних та доказів, постановляє заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, оцінивши всі надані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Причому обов'язок утримувати дитину є рівним обов'язком як матері, так і батька. Відповідно до ст.181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 84 СК України встановлено, що дружина з якою, проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Як видно з матеріалів справи, сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі. Відповідач є батьком дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). Дитина проживає разом з матір'ю в м. Торез, що підтверджується актом від 09.06.2015 р. (а.с.6). Позивачка не працює, здійснюючи догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку. З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, враховуючи те, що обов'язок утримувати дитину є рівним обов'язком як батька, так і матері, з урахуванням матеріального стану сторін, інтересів дитини, принципу співмірності та розумності, суд дійшов висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у розмірі ? частки від його заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, а також аліментів на утримання позивачки в розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто у даному випадку аліменти необхідно стягнути з 30 червня 2015 року. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь спеціального фонду Державного бюджету України необхідно стягнути також судовий збір у сумі 487,20 грн.

Outcome: approved