Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

30.09.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 19200 грн., завдану внаслідок кримінального правопорушення, а також 4000 грн. на сплату пластичної операції. При цьому, позивач посилається на те, що 18.12.2013 року відбулося зіткнення автомобіля під керування відповідача та автомобіля водія [PERSON], внаслідок чого позивач отримала тілесні ушкодження. За вказаним фактом було відкрито кримінальне провадження. Позивач отримала тілесні ушкодження, однак ухвалою суду їй було відмовлено в задоволенні заяви про залучення до кримінального провадження в якості потерпілої особи, у зв'язку із чим була змушена звернутися до суду із позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні підтримав надані письмові заперечення та пояснив, що згоден на відшкодування немайнової шкоди у розмірі 4000 гривень. Вислухавши позивача та її представника, а також відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, вироком Київського районного суду м. Одеси від 07.04.2014 року встановлено, що 18.12.2013 року близько 00.15. годин, водій [PERSON] допустив порушення вимог дорожнього знаку 2.1 та п. 2.3 «б», п. 12.1, п. 16.11 Правил дорожнього руху та керуючи автомобілем «HondaCivic», р/н [NUMBER], здійснюючи рух по другорядній дорозі - вул. В. Терешкової, з боку вул. Люстдорфська дорога, в напрямку вул. Космонавтів м. Одеси не надав дорогу автомобілю DaewooLanos р/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], в наслідок чого допустив із ним зіткнення /а.с.44-49/. Вирок набрав законної сили 07.08.2014 року. Вказаним вироком [PERSON] визнано винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки, встановивши іспитовий строк 3 року та зобов'язавши не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу КВІ, повідомляти КВІ про зміну місця проживання, роботи або навчання. При постановлені вироку цивільний позов потерпілого [PERSON] задоволено частково, а цивільний позов прокурора задоволено та стягнуто з [PERSON] грошові кошти. Позивач [PERSON] була пасажиром автомобіля «HondaCivic», р/н [NUMBER], яким керував [PERSON] та в результаті ДТП отримала тілесні ушкодження. Висновком експерта В.В. Іванченка № 4056 від 25.12.2013 року встановлено, що у [PERSON] були наявні наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, закритий перелом кості носа, забиття лоба, забиття шийного відділу хребта та рубленої рани лівої щоки /обличчя/. Тривале перебування на лікуванні /понад 21 день/ об'єктивно і клінічно необґрунтовано, а тому слід вважати, що наявні ушкодження оцінюються у комплексі і тягнуть за собою погіршення здоров'я строком понад 6 днів, але не більше 3 тижнів /21 дня/, і з цього критерію, згідно п.п. 2.3.3 і п. 4.6 «правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» від 1995 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень /а.с. 13-17/. 25.03.2014 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси по справі 520/1654/14-к відмовлено у задоволені заяви [PERSON] про залучення її до кримінального провадження в якості потерпілої /а.с. 25-26/. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом досліджено поліс № АС/4670576 у ПрАТ «СК «Провідна», в якій застрахований відповідач /а.с. 71/ та заяву позивача № 2300040281 про виплату страхового відшкодування, відповідно до якої страховою компанією буде відшкодовано документально підтверджені витрати, понесені позивачем /а.с. 70/. Також суд враховує наявні в матеріалах справи розписки відповідача [PERSON] від 03.06.2014 року, 22.04.2014 року та 01.07.2014 року про отримання позивачем [PERSON] грошової компенсації з приводу ДТП (18.12.2013 року) у загальному розмірі 1800 грн. /а.с.54-56/. Суд погоджується із запереченнями відповідача та вважає неналежним доказом майнових витрат довідку ПП «Медичний центр пластичної естетичної хірургії та косметології «Моцарт» про звернення позивача за консультацією, та якою встановлено, що для корекції рубця передбачається проведення лазерної дермабразії області пошкодження, вартість якої складатиме до 4000 гривень. Оскільки, вказана процедура є лише рекомендацією, на теперішній час таких понесених витрат позивачем не здійснено. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Судом досліджено, надані позивачем на підтвердження вимог про відшкодування немайнової шкоди докази, а саме: довідку від 18.12.213 року № 290 КУ «ЦПМСД № 16» про тимчасову непрацездатність /а.с. 59/; довідку № 298 прод. № 290 від 03.01.2014 року КУ «ЦПМСД № 16» про тимчасову непрацездатність /а.с.59/; довідку від 30.01.2014 року № 19 прод. № 298 КУ «ЦПМСД № 16» про тимчасову непрацездатність /а.с. 58/; консультативний висновок хворої [PERSON] нейрохірургічного відділення від 21.01.2014 року та 18.12.2013 року /а.с. 60, 61/; довідку № 6537 від 18.12.2013 року КУ «МКЛ № 11» /а.с. 61/; консультативний висновок ЛОР відділення 11 МКЛ /а.с.52/; довідку ІІ міської клінічної лікарні № 2875 від 26.12.2013 року про перебування га амбулаторному лікуванні; дослідження № 181213 від 18.12.2013 року ТОВ «ДЦ Юж-Укрмедтех»/а.с. 63/; комп'ютерну томографію головного мозку від 15.01.2014 року діагностичний центр «Витамед-І» /а.с. 64/; рахунок № 235 від 20.01.2015 року та № 175 від 16.01.2015 року стоматологічної клініки «Диндент» ДП «Тис» ТОВ фо\\ірми «Комплекс-М» /а.с. 65/; квитанції на придбання ліків /а.с. 66-69/. Довідкою № 1028 від 29.01.2015 року встановлено, що [PERSON] є студентом денної форми навчання Одеського національного морського університету факультету транспортних технологій та систем /а.с. 98/. Відповідно до довідки про доходи [PERSON] працює у ТОВ «Одеська транспортна компанія» на посаді змінного диспетчера та його середня сума доходу за місяць становить 2 353,32 грн. /а.с. 95/. Пенсійним посвідчення № 03/985 від 11.09.2003 року, виданим державною установою Управління Пенсійного фонду РФ у Ванінському районі Хабарського краю, встановлено, що мати відповідача [PERSON] призначена пенсія по віку у розмірі 2 430, 57 руб. /а.с. 99/. Батько відповідача [PERSON] помер [INFO], що вбачається із свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції /а.с. 100/. Суду надано характеристики [PERSON] з Одеського національного морського університету від 29.01.2015 року /а.с. 93/, характеристику ТОВ «Одеська танкерна компанія» від 13.01.2015 року та характеристику за місцем проживання: [ADDRESS] /а.с. 96/ та характеристику з КУ «Рятувально-водолазна служба ОМР» від 23.12.2013 року /а.с. 97/. Таким чином, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, з урахуванням часткового визнання позовних вимог відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди не підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки суду не надано доказів на підтвердження понесених витрат, а стягнення коштів, які можуть бути понесені позивачем у майбутньому є передчасно заявленою вимогою. Щодо розміру моральної шкоди, заявленої позивачем, суд вважає його завищеним, та, враховуючи всі обставини справи, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підставі ст. ст. 79, 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених вимог позивача.

Outcome: partial