Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

31 грудня 2020 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просив суд ухвалити рішення на підставі якого стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики у розмірі 276 903, 12 грн., яка складається з суми боргу - 224 925, 00 грн., інфляційне нарахування - 33 640, 16 грн., 3% річних - 18 337, 96 грн.. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що наприкінці 2017 року та на початку 2018 року між позивачем та відповідачем укладено чотири договори позики, які підтверджені розписками в отриманні грошових коштів. Так, 18.09.2017 року відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 77 873,00 грн., із зобов`язанням повернути 31.12.2017 року; 30.01.2018 року відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 95 500,00 грн., із зобов`язанням повернути до 01.06.2018 року; 31.01.2018 року відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 41 172,00 грн., із зобов`язанням повернути до 01.06.2018 року; 27.02.2018 року відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 10 080,00 грн., із зобов`язанням повернути до 31.07.2018 року. У встановлені строки відповідач позичені грошові кошти позивачу не повернув. У подальшому відповідач ухилявся від повернення боргу та контактів з позивачем. Загальна сума не повернутих позивачу (позикодавцю) грошових коштів складає: 224 925,00 грн. Інфляційні збитки позивача складають 33640,16 грн. Три проценти річних від простроченої суми складають 18 337,96 грн. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 січня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості. Призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.. Відповідач по справі в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і позивач по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами, Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 18 вересня 2017 року [PERSON] позичив 77 873, 00 грн. у [PERSON] та зобов`язався повернути їх до 31.12.2017 року. (а.с. 5) 30.01.2018 року [PERSON] позичив у [PERSON] 15 000, 00 грн., 37 296, 00 грн., 20 736, 00 грн., 14 523, 00 грн., 18 144, 00 грн., що в сумі становить 95 500, 00 грн. та зобов`язався повернути 01.06.2018 року. (а.с. 6) 31.01.2018 року [PERSON] позичив у [PERSON] 25 920, 00 грн. та 15 552, 00 грн., що в сумі складає 41 472, 00 грн. та зобов`язався повернути до 01.06.2018 грн. (а.с. 7) 27.02.2018 року [PERSON] позичив у [PERSON] 4 320, 00 грн. та 5 760, 00 грн, що в сумі складає 10 080, 00 грн. та зобов`язався повернути до 31.07.2018 року. (а.с. 8) Однак, у встановлені у розписках дати відповідач кошти не повернув. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Згідно ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передання грошової суми позичальнику. Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.207 ЦК правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що здійснений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю, розписка про отримання в борг коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної суми. В свою чергу відповідно ст.545 ЦК, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа в боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Наявність оригіналу розписки в кредитора свідчить про існування невиконаного зобов`язання. (постанова Верховного Суду України від 25 квітня 2012 р. у справі № 6-24ц12). 17 березня 2021 року позивачем було надано суду оригінали розписок. Отже, суд приходить до висновку, що оскільки позивачем по справі було надано оригінали розписок, які знаходились у нього, то дійсно між позивачем - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] було укладено договори позики. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У строк, встановлений у розписках, відповідач грошові кошти не повернув. Вимогу по повернення боргу від 30.09.2020 року не виконав. (а.с. 9) Отже, судом було встановлено, що неповернутою сумою боргу є 77 873, 00 грн. за розпискою від 18.09.2017 року; 95 500, 00 грн. за розпискою - 30.01.2018 року; 41 472, 00 грн. за розпискою від 31.01.2018 року; 10 080, 00 грн. за розпискою від 27.02.2018 року, яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Окрім того, позивач просив суд стягнути з відповідача три відсотки річних за користування позикою у розмірі 18 337, 96 грн. та інфляційні витрати у розмірі 33 640, 16 грн. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За договором позики від 18.09.2017 року: - розмір 3% річних складає 7 002, 19 грн. (77 873, 00 грн. (сума боргу) х 3 % річних / 100% / 365 днів х 1095 днів (кількість днів прострочення за період з 01.01.2018 року по 30.12.2020 року) - сума інфляційних збитків складає 14 133, 95 грн.( 77 873, 00 грн. (сума боргу) х 118. 15 (сукупний індекс інфляції за період з 01.01.2018 року по 30.12.2020 року) / 100% - 77 873, 00 грн. (сума боргу) За договором позики від 30.01.2018 року: - розмір 3% річних складає 7 394, 08 грн. (95 500, 00 грн. (сума боргу) х 3 % річних / 100% / 365 днів х 943 днів (кількість днів прострочення за період з 02.06.2018 року по 30.12.2020 року) - сума інфляційних збитків складає 12 615, 55 грн.( 95 500, 00 грн. (сума боргу) х 113. 21 (сукупний індекс інфляції за період з 02.06.2018 року по 30.12.2020 року) / 100% - 95 500, 00 грн. (сума боргу) За договором позики від 31.01.2018 року: - розмір 3% річних складає 3 210, 96 грн. (41 472, 00 грн. (сума боргу) х 3 % річних / 100% / 365 днів х 943 днів (кількість днів прострочення за період з 02.06.2018 року по 30.12.2020 року) - сума інфляційних збитків складає 5 478, 45 грн.( 41 472, 00 грн. (сума боргу) х 113. 21 (сукупний індекс інфляції за період з 02.06.2018 року по 30.12.2020 року) / 100% - 41 472, 00 грн. (сума боргу) За договором позики від 27.02.2018 року: - розмір 3% річних складає 730, 73 грн. (10 080, 00 грн. (сума боргу) х 3 % річних / 100% / 365 днів х 883 днів (кількість днів прострочення за період з 01.08.2018 року по 30.12.2020 року) - сума інфляційних збитків складає 1 412, 21 грн.( 10 080, 00 грн. (сума боргу) х 114. 01 (сукупний індекс інфляції за період з 01.08.2018 року по 30.12.2020 року) / 100% - 10 080, 00 грн. (сума боргу) В ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 610 ЦК України встановлює, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина 4 статті 631 ЦК України встановлює, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відтак, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що на теперішній час сума боргу залишається неповернутою, суд приходить до висновку про, те що є всі підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу 3% річних та інфляційних витрат. Так, за договором позики від 18.09.2017 року з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума основного боргу у розмірі 77 873, 00 грн., три відсотки річних у розмірі 7 002, 19 грн. та інфляційні збитки у розмірі 14 133, 95 грн., що загалом складає 99 009, 14 грн. За договором позики від 30.01.2018 року з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума основного боргу у розмірі 95 500, 00 грн., три відсотки річних у розмірі 7 394, 08 грн. та інфляційні збитки у розмірі 12 615, 55 грн., що загалом складає 115 509, 63 грн. За договором позики від 31.01.2018 року з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума основного боргу у розмірі 41 472, 00 грн., три відсотки річних у розмірі 3 210, 96 грн. та інфляційні збитки у розмірі 5 478, 45 грн., що загалом складає 50 161, 41 грн. За договором позики від 27.02.2018 року з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума основного боргу у розмірі 10 080, 00 грн., три відсотки річних у розмірі 730, 73 грн. та інфляційні збитки у розмірі 1 412, 21 грн., що загалом складає 12 222, 94 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved