Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

30.01.2019 року представник позивача звернувся до Борівського районного суду Харківської області з позовом до Чернещинської сільської ради, Борівської РДА, [PERSON], [PERSON], який був уточнений 26.02.2019 року. В позові представник позивача просить визнати за [PERSON] право засновника фермерського господарства «Хлібодар ВВ» в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 12.11.2017 р.; визнати за позивачем право користування земельними ділянками з кадастровими номерами: 6321084500:02:003:0064 та 6321084500:02:003:0063, які були надані спадкодавцю на підставі договорів оренди землі. Позовні вимоги мотивовані наступними обставинам. 29 серпня 2008 року між Борівською РДА Харківської області та [PERSON] був укладений договір оренди землі відповідно до якого йому виділялась земельна ділянка загальною площею 23,2879 га, кадастровий номер 6321084500:02:003:0064, що розташована на території Чернещинської сільської ради Борівського району Харківської області. Вказаний договір був зареєстрований в Борівському районному відділі ХРФ ДП ЦДЗК при Держкомземі України, про що було вчинено запис в книзі № 4 державної реєстрації договорів оренди землі по Чернещинській сільській раді від 03 вересня 2008 року за № 040868700290. Земля виділялась для створення фермерського господарства. 29 серпня 2008 року між Борівською РДА Харківської області та [PERSON] був укладений договір оренди землі відповідно до якого йому виділялась земельна ділянка загальною площею 13,7396 га, кадастровий номер 6321084500:02:003:0063, що розташована на території Чернещинської сільської ради Борівського району Харківської області. Вказаний договір був зареєстрований в Борівському районному відділі ХРФ ДП ЦДЗК при Держкомземі України, про що було вчинено запис в книзі № 4 державної реєстрації договорів оренди землі по Чернещинській сільській раді від 03 вересня 2008 року за № 040868700289. В подальшому 04 вересня 2008 року було створено та зареєстровано статут фермерського господарства «Хлібодар ВВ». Відповідно до статуту засновником та головою господарства є [PERSON]. 12 листопада 2017 року [PERSON] помер. Відповідно до договору про поділ спадкового майна від 15 грудня 2018 року посвідченого приватним нотаріусом Борівського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 2292, було встановлено, що фермерське господарство «Хлібодар ВВ» відходить до [PERSON]. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 921/02-31 від 17 грудня 2018 року сину покійного [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Ухвалою Борівського районного суду Харківської області від 31.01.2019 р. відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. 26.02.2019 року представником позивача була подана заява про уточнення позовних вимог, в якій останній просив визнати за позивачем не право власності на ФГ «Хлібодар ВВ», а право засновника фермерського господарства «Хлібодар ВВ» в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 12.11.2017 р.; визнати за позивачем право користування земельними ділянками з кадастровими номерами: 6321084500:02:003:0064 та 6321084500:02:003:0063, які були надані спадкодавцю на підставі договорів оренди землі. Ухвалою судді від 26.02.2019 р. відкладено підготовче засідання з метою ознайомлення сторін по справі з уточненими позовними вимогами. Станом на 06.03.2019 р. до Борівського районного суду Харківської області відзиву на вказану позовну заяву не надійшло. Представник позивача в підготовче засідання не з?явився, надав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Чернещинська сільська рада Борівського району Харківської області проти задоволення уточнених позовних вимог не заперечує, просить розглядати справу за відсутності її представника, про що надала відповідну заяву. Представник Борівської РДА Харківської області в підготовче судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення уточнених позовних вимог не заперечує. [PERSON] та [PERSON] в підготовче судове засідання не з?явилися, надали заяви про визнання позову та розгляд справи за їх відсутності. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі матеріалів, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 3 ст.211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно ч. 3,4\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Згідно ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що [PERSON] помер 12 листопада 2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 607976 (а.с.9). Згідно копії свідоцтва про народження серії ІІ-ВЛ № 418806 батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). З копії договору про поділ спадкового майна від 15.12.2018 р. вбачається, що [PERSON] після смерті батька [PERSON] відійшла земельна ділянка площею 5,9538 га та фермерське господарство «Хлібодар ВВ» (а.с.13-14). 04.09.2008 року зареєстроване фермерське господарство «Хлібодар ВВ», що вбачається з копії свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи (а.с.15). З копії статуту ФГ «Хлібодар ВВ» вбачається, що засновником та головою ФГ «Хлібодар ВВ» є [PERSON]. Членами господарства є: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (16-19). На підставі договорів оренди землі від 29 серпня 2008 року Борівська РДА Харківської області передала у платне строкове користування [PERSON] дві земельні ділянки: площею 23,2879 га кадастровий номер 6321084500:02:003:0064 та площею 13,7396 га кадастровий номер 6321084500:02:003:0063 (а.с.20-27). [PERSON] постановою нотаріуса від 17.12.2018 р. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на ФГ «Хлібодар ВВ» без надання правовстановлюючих документів на господарство як на цілісний майновий комплекс з відповідною державною реєстрацією права власності на вказане нерухоме майно за померлим (а.с.28). Згідно\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно із\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Відповідно до\~ст.\~4\~Закону України\~«Про фермерське\~господарство» головою фермерського\~господарства є\~його засновник\~або інша\~визначена в\~Статуті особа.\~Голова фермерського\~господарства представляє\~фермерське господарство\~перед органами\~державної влади,\~підприємствами,\~установами,\~організаціями та\~окремими громадянами\~чи їх\~обєднаннями відповідно\~до закону. Голова\~фермерського господарства\~укладає від\~імені господарства\~угоди та\~вчиняє інші\~юридично значимі\~дії відповідно\~до законодавства\~України. Голова фермерського господарства може письмово доручати виконання своїх обовязків одному з членів господарства або особі, яка працює за контрактом. Ст.\~35\~Закону України\~«Про фермерське\~господарство» передбачено\~підстави для\~припинення діяльності\~фермерського господарства.\~Діяльність фермерського\~господарства припиняється\~у разі: 1)\~реорганізації фермерського\~господарства; 2)\~ліквідації фермерського\~господарства; 3)\~визнання фермерського\~господарства неплатоспроможним\~(банкрутом); 4) якщо не залишається жодного члена фермерського господарства або спадкоємця, який бажає продовжити діяльність господарства. Згідно п. 8.3 Статуту Фермерського господарства «Хлібодар ВВ» голова організовує роботу господарства, розпоряджається майном і коштами, підписує відповідні фінансові документи, приймає і звільняє з роботи, встановлює правила трудової і виробничої дисципліни, накладає стягнення. Відповідно до п. 11.1 вказаного Статуту, діяльність господарства припиняється у разі: припинення права власності на землю, права користування земельною ділянкою у випадках, передбачених чинним законодавством України; визнання господарства банкрутом; відсутності спадкоємця, який бажає продовжити діяльність господарства. З аналізу вказаних норм вбачається, що діяльність фермерського господарства не припиняється внаслідок смерті його засновника. Право засновника не входить до переліку прав та обов?язків, які не входять до складу спадщини, встановленого ст. 1219 ЦК України. [PERSON] є рідним сином [PERSON], тобто є спадкоємцем першої черги за законом на майно померлого. При поділі спадкового майна встановлено, що ФГ «Хлібодар ВВ» відходить [PERSON], інші спадкоємці відповідачі по справі, позов визнали і не заперечують проти успадкування права засновника [PERSON] його сином [PERSON]. Принцип «пропорційності» тісно пов'язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід'ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв'язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги принцип пропорційності в призмі практики Європейського Суду, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право засновника ФГ «Хлібодар ВВ». При вирішенні справи в частині позовних вимог щодо успадкування позивачем права користування земельними ділянками, суд виходить з наступного. Ч. 5 ст. 93 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки може відчужуватися, у тому числі продаватися на земельних торгах, а також передаватися у заставу, спадщину, вноситися до статутного капіталу власником земельної ділянки - на строк до 50 років, крім випадків, визначених законом. Згідно ч.\~1\~ст.\~7\~ЗУ «Про\~оренду землі» право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи-орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам\~Земельного кодексу\~України та цього Закону. Крім того, п. 37 договору оренди земельної ділянки від 29.08.2008 р. укладеного між Борівською РДА та [PERSON], право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи-орендаря, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем. Верховний суд України у своїй правовій позиції, яка викладена в постанові від 16.12.2015 р. у справі № 6-375цс15 зазначив наступне: «Якщо умовами договору оренди земельної ділянки, укладеного сторонами, не передбачається заборона переходу права на оренду в порядку спадкування, то спадкодавці орендаря (фізичної-особи підприємця) після смерті останнього, можуть успадкувати право на оренду земельної ділянки, яка є предметом цього договору». Відповідно до п. 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» N 7 від 30 травня 2008\~при розгляді справ про захист та поновлення порушених прав спадкоємців, при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Судом встановлено, що укладені між Борівською РДА та спадкодавцем [PERSON] договори оренди земельних ділянок не містять умов щодо заборони переходу права оренди земельних ділянок, які були предметом договору, в порядку спадкування спадкоємцям орендаря. Право оренди земельної ділянки не відноситься до закріпленого в\~ст. 1219 ЦК України\~переліку прав та обовязків особи, які не входять до складу спадщини. Більш того, діючим законодавством, зокрема ч. 5\~ст. 93 ЗК України, ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що таке право може передаватися у спадщину. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо успадкування права користування земельними ділянками, підлягають задоволенню шляхом визнання відповідного права в порядку\~ст. 16 ЦК України. З дотриманням передбаченого законодавством порядку дослідження доказів, ухвалення судових рішень, судом було повно та всебічно зясовано всі обставини справи, на підставі яких, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved