Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

29 червня 2021 року [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеною заявою, в якій просила: -встановити та доповнити факт державної служби, посади спеціаліста міністерства п`ята категорія та присвоєння 11 рангу згідно граф трудової книжки від 21 липня 1967 року Міністерства чорної металургії УССР «Пр.; 79-к від 01.10.71р., пр. № 71-к від 20.08.79р. запису 8-11 трудової книжки»; -встановити та доповнити факт категорій посад державної служби, посади спеціаліста Міністерства п`ята категорія та присвоєння 10 рангу заввідділом стандартизації Дніпропетровського СПКТБ Міністерства м`ясомолочної продукції УССР у відповідних графах трудової книги від 21 липня 1967 р. Пр. № 11 від 12.10.79 Пр. № 144, від 14.02.2020 р., № запису 15, 16 трудової книжки; -встановити та доповнити факт категорій посад державної служби, посади спеціаліста Міністерства п`ята категорія та присвоєння 10 рангу Дніпропетровського ДЦСМ Державного комітету СССР згідно граф трудової книжки від 21 липня 1967р. приказ 14-к від 18.02.1980р., пр № 57-к від 20.07.81р. №_запису 17-20 трудової книжки; -встановити та доповнити факт категорій посад державної служби, посади спеціаліста Міністерства п`ята категорія та присвоєння 9 рангу державного спеціаліста по стандартизації та норма контролю документації згідно граф трудової книжки від 21 липня 1967 р. державного наукового об`єднання «Орбіта» Міністерство приладобудування УССР (Пр. № 1021к, 11.08.81, Пр. 127-к від 29.01.92, запис № 21-24 трудова книжка). Заява мотивована тим, що заявник за роки служби в Міністерстві чорної металургії УССР постійно була членом державної комісії по атестації продукції на знак якості по категоріям якості на трубних та металургійних заводах Міністерства УССР. У 1979-1980рр. була на посаді завідуючої відділом стандартизації Міністерства м`ясомолочної продукції УССР. З 1981-1992рр. служила в державному науковому об`єднанні «Орбіта» Міністерства приладобудування УССР на посаді державного спеціаліста стандартизації та норма контролю документації. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. У судовому засіданні заявник підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, письмово просив прийняти рішення згідно чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, вислухавши пояснення заявника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 26.04.2021 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з питання пенсійного забезпечення. У відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 14.05.2021 року зазначено, що згідно з записами трудової книжки [PERSON] посади, на яких вона працювала не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу», тому права на призначення пенсії згідно Закону України від 10.12.2015 року № 889-VІІІ «Про державну службу» [PERSON] не має (а.с. 19). Відповідно до трудової книжки, заповненої 21 липня 1967 року, [PERSON] працювала на посадах спеціаліста у: Міністерстві чорної металургії УССР; Дніпропетровському СПКТБ Міністерства м`ясомолочної продукції УССР; Дніпропетровському ДЦСМ Державного комітету СССР; державному науковому об`єднанні «Орбіта» Міністерство приладобудування УССР (а.с. 9-13). Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, якщо документи не збереглися, підтвердження трудового стажу провадиться районними (міськими) відділами соціального захисту населення на підставі показань свідків; у інших випадках наявність певного стажу роботи визначається у порядку, передбаченому законодавством, що регулює правовідносини, з якими пов`язана необхідність встановлення цього стажу. Виходячи з наведених норм закону не може бути встановлений факту перебування на державній службів окремому провадженні. Крім того, статтею 105 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачене право застрахованих осіб та членів їхніх сімей на оскарження дій (бездіяльності) страхувальників, виконавчих органів Пенсійного фонду та їх посадових осіб відповідно до законодавства про звернення громадян, а також у судовому порядку. Ураховуючи, що заявник отрималавідмову органу Пенсійного фонду України у призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», то в разі незгоди з його рішенням на підставі статті 105 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та частини другої статті 124 Конституції України заявник має право звернутися за захистом свого права в суд зі скаргою на рішення органу Пенсійного фонду України за правилами адміністративного судочинства. Таким чином, суд доходить висновку, що факт перебування не державній службі не може бути встановлено в окремому провадженні, оскільки фактично стосується рішень та дій управління пенсійного фонду, його посадових осіб щодо непризначення заявнику пенсії. Виходячи з обставин справи, оцінивши зібрані по справі докази з позиції їх належності та допустимості, а також зв`язку у сукупності, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність заявлених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed