Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

9 листопада 2015 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 29 жовтня 2014 року у м. Костянтинівка Донецької області за участю транспортного засобу «Деу Ланос», держномер АН 5674 МН, під керуванням [PERSON] (власник автомобіля [PERSON]Є.) та транспортного засобу ВАЗ 211040, держномер АН 6794 МН, під його керуванням, сталась дорожньо-транспортна пригода. Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10 листопада 2014 року [PERSON] визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за . ст. 124 КУпАП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди йому завдано матеріальну шкоду у розмірі 34 050,90 грн. та моральну шкода в розмірі 6 000 гривен. Між ним та ПрАТ «СК «Альфа страхування» було укладено договір добровільного страхування ризиків власників транспортних засобів від 27 січня 2012 року, який в подальшому пролонгувався. Відповідно до умов даного договору йому було виплачено ПрАТ «СК «Альфа страхування» страхове відшкодування у розмірі 20 597,63 грн. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Деу Ланос», держномер АН 5674 МН , була застрахована в ПАТ «Страхова Група «ТАС». З урахуванням уточнених позовних вимог просив суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на його користь у відшкодуванням матеріальної шкоди грошові кошти в сумі 950 грн., у відшкодуванням моральної шкоди 6 000 грн., та судовий збір у розмірі 487,20 грн. Стягнути з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на його користь у відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 13 743,79 грн. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 травня 2016 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково: стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 950,00 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 200,00 грн., судовий збір в розмірі 487,20 грн. Стягнуто з ПАТ «Страхова група «ТАС» на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 12 503,27 грн., судовий збір у розмірі 487,20 грн. Не погодившись з рішенням суду, ПАТ «Страхова група «ТАС» подало апеляційну скаргу, в який просить суд скасувати рішення суду в частині стягнення з ПАТ «Страхова група «ТАС» 12 503,27 грн. та ухвалити нове про відмову в задоволені позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що позивач не звертався до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування. Крім того неподання заяви про страхове відшкодування впродовж року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, з моменту дорожньо-транспортної пригоди, є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги , просили її відхилити. Представник відповідача АТ «СГ «ТАС» - в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить телефонограма №3389 від 20.07.2016 року ( а.с. 33 Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили її відхилити. Відповідач [PERSON]Є в судове засідання не зявися, про час та місце розгляду справи повідомлявся належними чином, про що свідчить телефонограма №3392 від 20.07.2016 року ( а.с36) Представник третьої особи ПАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.32). Апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, що не зявились, оскільки відповідно до вимог ст. 305 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 15 постанови Пленум Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується. Оскільки рішення суду оскаржується лише в частині задоволені позовних вимог, про стягнення з ПАТ «СК «ТАС» матеріальної шкоди та судових витрат, тому в іншій частині апеляційний судом не перевіряється. Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції. Перевіряючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставі своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані ( пропущення строку позовної давності тощо), яка мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати. Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає. Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить автомобіль ВАЗ 211040 Богдан, держномер АН 6794 МН, 2011 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САК 433830 (а.с.9, том 1). 24 грудня 2013 року між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до Договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 046.0525805.304. Предметом даного договору є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням майна, а саме: автомобілем ВАЗ 211040 Богдан, держномер АН 6794 МН (а.с.24, том 1). Згідно із цим Договором його строк дії визначено з 00 год.00 хвилин 31 січня 2014 року до 24 год.00 хвилин 30 січня 2015 року, страхова сума (КАСКО) 65768,91 грн. 29 жовтня 2014 року о 14-00 годині в м. Костянтинівка по пр. Ломоносова (буд. 117) [PERSON], керуючи транспортним засобом марки «ДЕУ Ланос», держномер АН 5674 МН, виконуючи поворот ліворуч, в порушення вимог п. 10.4 Правил дорожнього руху, не надав дорогу транспортному засобу марки ВАЗ 211040, держномер АН 6794 МН, під керуванням водія [PERSON], який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого сталася ДТП: транспортні засоби отримали механічні ушкодження, тим самим [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. 28 липня 2015 року ПрАТ «СК «Альфа Страхування» здійснило позивачу виплату страхового відшкодування за Договором добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 046.0525805.304. у розмірі 21 397,43 грн. Згідно звіту № 67/94.11.14 від 24 листопада 2014 року про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу, проведеного ТОВ «Юніверсал Асістанс - Україна», вартість відновленого ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу ВАЗ 211040 Богдан, держномер АН 6794 МН, внаслідок пошкоджень складає 34 050,90 грн (а.с.168-189, том 1). Відповідно до Договору наряду - замовлення № 8РZ9503346 на надання послуг з технічного обслуговування - ремонту ДТЗ (а.с.25, том 1), товарних чеків на придбання запчастин та оплати виконаних робіт (а.с.26-28, том 1) позивачем [PERSON] витрачено на ремонт пошкодженого транспортного засобу ВАЗ 211040 Богдан, держномер АН 6794 МН, 35 291,42 грн. 24 грудня 2013 року між ПрАТ «Страхова Група «ТАС» та [PERSON], власником транспортного засобу «ДЕУ Ланос», держномер АН 5674 МН, укладено Договір обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/3560811. Згідно із цим Договором [PERSON] забезпечив страхування цивільно - правової відповідальності належного йому транспортного засобу «ДЕУ Ланос», держномер АН 5674 МН, на строк з 00 год. 00 хвилин 28 грудня 2013 року до 27 грудня 2014 року, страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну 50 000,00 грн., франшиза 950,00 грн. Відповідно до платіжних доручень ПрАТ «Страхова Група «ТАС» задовольнила претензійну вимогу ПрАТ «СК «Альфа страхування» та перерахувало останньому регресне відшкодування у розмірі 21 397,43 грн (а.с.154-159, том 1). Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] про стягнення зі страхової компанії «ТАС» матеріальну шкоду у розмірі 12 503, грн.., суд першої інстанції виходив з того, що платіжні доручення ПАТ «Страхова група «ТАС» про перерахування регресного відшкодування у розмірі 21 397,43 грн. свідчать про те, що ПАТ «Страхова група «ТАС» було повідомлено про настання ДТП від 29 жовтня 2014 року, та дана подія була визнана ним страховим випадком. Доводи ПАТ «Страхова група «ТАС» про не звернення позивача за страховою виплатою та пропуск ним строку на таке звернення, з огляду на п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким передбачено узгодження із потерпілим виплати страхового відшкодування на користь особи, яка здійснила відшкодування за договором майнового страхування, судом розцінено як безпідставні. Проте погодитись з таким висновком суду першої інстанції не можливо з наступних підстав. Статтею 3 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної, зокрема, майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п. 36.4 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які, зокрема, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 ст. 41 цього Закону). Відповідно до п. 35.1 ст. 35 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім'я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. Згідно з п. 37.1.4 ст. 37 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, в тому числі і: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Як вбачається із матеріалів справи дорожньо-транспортна пригода сталась 29 жовтня 2014 року, саме з цієї дати слід відраховувати рік, продовж якого позивач має право звернутись до страхованої компаніє з заявою про виплату страхового відшкодування. . Згідно відповіді ПАТ «Страхова група «ТАС», громадянин [PERSON] станом на 25 січня 2016 року особисто не звертався до ПАТ «Страхова група «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування. (а.с. 80, том 1). Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказів яки б підтверджували факт звернення до позивача ПАТ «СГ «ТАС» з заявою про виплату страхового відшкодування, позивачем суду не надано, доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими. У звязку із зазначеним рішення суду в частині стягнення матеріальної шкоди з ПАТ «СК «ТАС» підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволені цих позовних вимог. Зазначене вище свідчить про неповне встановлення судом першої інстанції, фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, невірне застосування норм матеріального права у спірних правовідносинах, що в свою чергу призвело до поверхового та неправильного вирішення спору. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі ч.5 ст.88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Оскільки правові підставі для задоволення позовних вимог [PERSON] до ПАТ «СК «ТАС» про стягнення матеріально шкоди, відсутні, то відсутні підстави і для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у розмірі 487,20 гривен. Крім того, при звернення до суду з апеляційною скаргою ПАТ «Страхова група «ТАС» було сплачено 535,92 грн., ці витрати повинні бути компенсовані відповідачу за рахунок позивача. (а.с. 10, том 2).

Outcome: approved