Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

5 серпня 2013 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, посилаючись на те, що з червня 1998 року працював на посаді директора ДП «Глорія». Протоколом №0503 зсідання ради ПАТ «Проскурів» його було звільнено із роботи за одноразове грубе порушення трудових обов'язків керівником підприємства, працюючи на підприємстві з червня 1998 року позивач мав право на компенсацію за невикористану відпустку за 264 дні. В лютому, березні, квітні 2013 року заробітна плата йому не виплачувалась, з огляду на що позивач просить його позов задовольнити. Позивач та його представник в судовому засіданні уточнили позовні вимоги просили стягнути крім заборгованості по заробітній платі середній заробіток за час затримки розрахунку по день винесення рішення. Представник відповідача та третьої особи в судовому засіданні позов визнав в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 4 500 грн., оскільки посадовий оклад директора було встановлено в сумі 1 500 грн., в задоволенні решти позовних вимог просив відмовити. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] працював на посаді директора ДП «Глорія» з 1 квітня 1998 року по 3 травня 2013 року. 3 травня 2013 року радою ПАТ «Проскурів», що було оформлено протоколом №05/03 [PERSON], звільнили на підставі п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України. Зазначені обставини підтверджуються копією наказу №3 від 30 березня 1998 року. На момент звільнення, з позивачем не було проведено остаточного розрахунку по заробітній платі, так згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу від 13 травня 2013 року, [PERSON] заробітна плата виплачена не була за три місяці лютий, березень, квітень 2013 року, що в судовому засіданні учасниками процесу не заперечувалося. Розмір заробітної плати становив 3 000 грн. на місяць, що окрім визначення цієї суми в індивідуальних відомостях на застраховану особу, було підтверджено і колишнім головним бухгалтером ДП «Глорія» [PERSON], яка зазначила, що штатний розпис із розміром посадових окладів затверджувався директором ДП «Глорія» за погодженням із ПрАТ «Проскурів» кожного року, зокрема директору посадовий оклад в сумі 3 000 грн. було встановлено в вересні 2011 року, а їй посадовий оклад було визначено в сумі 2 800 грн., представником відповідача та третьої особи зазначеної обставини спростовано не було отже за цей період розмір заборгованості становить 9 000 грн. На усне звернення позивача щодо виплати сум при звільненні, від 7 травня 2013 року відповідач ніяким чином не відреагував, сам факт звернення до директора ДП «Глорія» був в судовому засіданні підтверджений крім пояснень позивача показаннями свідка [PERSON], який пояснив, що зранку 7 травня 2013 року він на прохання [PERSON] підвіз його до адміністративної будівлі, а перебуваючи поруч із дверима, чув розмову між [PERSON] із особою, щодо проведення повного розрахунку при звільненні, суд критично оцінює показання свідка [PERSON] про те, що [PERSON] не звертався до нього із вимогою про проведення розрахунку 7 травня 2013 року, оскільки в той день зранку він не був в кабінеті, який до того ж було опечатано, оскільки ці обставини нічим більше не були підтверджені, крім цього він заперечив факт підвищення посадових окладів на ДП «Глорія» за час керівництва [PERSON], хоча з доказів наявних у справі та показаннях свідка [PERSON] це мало місце, зазначені обставини свідчать про заінтересованість даного свідка, оскільки на час розгляду справи він є директором ДП «Глорія». Враховуючи встановлені обставини, заборгованість відповідача перед [PERSON] з урахуванням обов'язкових платежів та внесків становить 9 000 грн. = 3000 грн. х 3 місяці. Територіальною державною інспекцією з питань праці у Хмельницькій області обставини, на які посилається позивач були підтверджені, зокрема щодо невиплати всіх сум [PERSON] при звільненні, про що було видано припис. Зазначені обставини підтверджуються листом від 17 жовтня 2013 року №5385-10/13. Згідно ст.367 ЦПК України негайному виконанню підлягають рішення про присудження працівникові заробітної плати але не більше ніж за один місяць. З огляду на що негайному стягненню підлягає заробітна плата за лютий 2013 року в сумі 3 000 грн. з урахуванням обов'язкових платежів та внесків. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В силу ст.117 цього Кодексу в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», якщо при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, буде встановлено, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі непроведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. Оскільки вимогу про проведення розрахунку позивачем було пред'явлено 7 травня 2013 року, оскільки 3 травня 2013 року при вирішенні питання про звільнення [PERSON] його не було на роботі, обов'язок сплатити кошти у ДП «Глорія» виник з 8 травня 2013 року, враховуючи, що має місце не проведення остаточного розрахунку з вини відповідача та наявність спору про розмір належних до виплати сум, який вирішено на користь позивача, суд приходить до висновку що середній заробіток слід стягнути за період з 8 травня 2013 року по 6 березня 2014 року. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що на користь [PERSON] слід стягнути середній заробіток за період з 8 травня 2013 року по 20 листопада 2013 року. Середній заробіток за час затримки розрахунку становить прострочення становить 31 345 грн. 35 коп., який був обрахований відповідно до Постанови КМ України №100 від 8 лютого 1995 року «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», абзацом 3 пункту другого Порядку, визначено, що середня заробітна плата обчислюється виходячи за два останні календарні місяці, що передують події, з якою пов'язана виплата, оскільки в березні 2013 року позивач перебував на лікарняному, в подальшому про що сторони не заперечували в судовому засіданні мав місце вимушений прогул, у зв'язку із звільненням [PERSON] з роботи та його поновленням на роботі, для обрахунку слід взяти заробітну плату за листопад 2012 року та лютий 2013 року, коли позивач відпрацював повний місяць (3 000 грн. (заробітна плата за листопад 2013 року) + 3 000 грн. (заробітна плата за лютий 2013 року)/ календарний день = 103 грн. 45 коп. середньоденний заробіток х 303 днів прострочення = 31 345 грн. 35 коп. Судові витрати по справі становлять 403 грн. 45 коп., що становить 1 відсоток від ціни позову 40 345 грн. 35 коп., які відповідно до ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved