Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

30.10.2009 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у Красносільській сільській раді Бершадського району Вінницької області. У даному шлюбі у сторін народилася дочка - [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки у сторін не склалися і заочним рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 09.03.2017 року шлюб між ними було розірвано. На даний час дитина проживає з позивачем та знаходиться на її матеріальному утриманні. Відповідач будь-якої допомоги не надає, хоча має змогу це робити. З урахуванням викладеного, позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом, в якому просить щомісячно стягувати з [PERSON], [INFO], аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн., але не менше 50% прожиткового мунімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття. До початку розгляду справи по суті, позивач надала на адресу суду письмову заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутність. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнав в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії 1-БК №205543 [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Зі змісту позову вбачається та не заперечується відповідачем, що сторони у добровільному порядку не можуть дійти згоди щодо утримання їх дочки. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 1, 2 ст. 182 цього ж кодексу ( в редакції станом на день розгляду даної справи) говорить про те, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 ч. 3 СК). Згідно ч.1,2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Зважаючи на вказані обставини, виходить із визначеного законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також те, що позивачка не надала суду доказів спроможності відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі по 2500 гривень щомісячно, а відповідач у не подав відзиву та не обґрунтував можливість визначити йому аліменти у частці від заробітку, суд приходить до висновку, що слід позов слід задовольнити частково, а саме стягувати з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання їх неповнолітньої доньки в розмірі 1500 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, однак не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України - якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved