Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

4 травня 2016 року позивач [PERSON] звернувся в суд з вказаним позовом, в якому просив усунути перешкоди в його участі у вихованні малолітнього сина [PERSON] [PERSON], який проживає з матірю, відповідачем по справі, та зобовязати її виконувати рішення органу опіки та піклуванні про його щотижневі двохдобові побачення з дитиною. Свої вимоги мотивував тим, що під час шлюбу з відповідачем у них народився син [PERSON], який після розірвання шлюбу, що відбулось згідно рішення суду від 21 квітня 2015 року, залишився проживати з мамою. Згідно з висновком Комісії з питань захисту прав дитини, про визначення порядку зустрічей, що затверджений рішенням виконкому Смілянської міської ради від 11 червня 2015 року, було встановлено порядок та час його зустрічей із сином, але останні два місяці відповідач не виконує вказаного висновку, та не допускає його до сина. Він любить свого сина та бажає проводити з ним час, брати участь у його вихованні, піклуватися про його дозвілля, фізичний розвиток, а тому змушений звернутись до суду. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному бсязі з підстав наведених у позові. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, зазначивши, що [PERSON] жодних перешкод у спілкуванні позивача з їх сином не чинить. Йому відомо як її місце проживання так і місце проживання її батьків, тому він може спілкуватись із дитиною згідно порядку затвердженого рішенням виконкому Смілянської міської ради від 11 червня 2015 року. Представник третьої особи підтримав заявлений позов, та просив його задовольнити Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. За обставинами справи, встановлено, що 28 лютого 2010 року між сторонами було укладено шлюб, від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. В червні 2014 року сімейні стосунки між сторонами погіршилися, та заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 квітня 2015 року, шлюб між сторонами розірвано. Спільний син [PERSON] [PERSON], залишився проживати разом з [PERSON] [PERSON] звернулася до органу опіки та піклування із заявою про визначення йому способу участі у вихованні та спілкуванні з сином. Висновком Комісії з питань захисту прав дитини, про визначення порядку зустрічей, що затверджений рішенням виконкому Смілянської міської ради від 11 червня 2015 року, було встановлено порядок та час зустрічей [PERSON] із сином - йому була надана можливість спілкуватися та бачитися з дитиною щотижня з 16 год. четверга до 16 години суботи, з ночівлею за місцем його проживання. Щодо правового обґрунтування, суд має виходити з конкретних обставин справи , наявного висновку органу опіки , яке є обов'язковим для батьків \\ст.158 СК України\\, інтересів дитини та має зазначити наступне. Тільки у випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну і моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні , зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Таким чином, законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. Окрім того, батьків законодавством зобов'язано вирішувати всі питання виховання дитини спільно \\ ст.157 СК України \\ . Законодавством також встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків. Слід зазначити, що прийняте рішення органу опіки та піклування є обов'язковим для батьків \\ ст.158 СК України \\ . І, як було вказано вище, лише у випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Узагальнюючи вищенаведене, суд вважає , що підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у суду не має. Як встановлено в ході розгляду справи, на теперішній час існує висновок Комісії з питань захисту прав дитини, про визначення порядку зустрічей, що затверджений рішенням виконкому Смілянської міської ради від 11 червня 2015 року, яким встановлено порядок та час зустрічей [PERSON] із сином [PERSON], та відсутні будь - які фактичні дані, докази про порушення вказаного рішення \\визначеного законодавством правого механізму визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною \\ . Слід також зазначити , що для законного та обґрунтованого вирішення спору про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною та встановлення способу спілкування позивача з дитиною має бути правильно визначено характер спірних правовідносин, правові норми, що їх регулюють, та встановлено чим підтверджені доводи позивача про вчинення відповідачем перешкод у їх спілкуванні та вихованні дитини, та має бути з'ясовано чи ухиляється відповідач від виконання прийнятого органом опіки та піклування рішення щодо встановлення способу спілкування заявника з дитиною та чи відповідає вказане рішення інтересам дитини. За позовною заявою [PERSON], вбачається, що вона не містить жодного документального підтвердження щодо фіксації порушення з боку [PERSON] виконання рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради №177 від 11 червня 2015 року, фактів створення перешкод у спілкуванні та побаченню батька з дитиною, та в додатку до заяви до суду вони не надані, в ході розгляду справи такі документальні підтвердження, пояснення свідків, тощо, також не додані. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. А тому , узагальнюючи вищенаведене, підстав для задоволення позову [PERSON] у суду не має.

Outcome: dismissed