Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

31.08.2018 року [PERSON], проживає [INFO] звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовною заявою до [PERSON] міської ради, місце знаходження м. Львів, пл.. Ринок 1 про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18.02.2018 року померла його мама [PERSON], яка проживала та була зареєстрована до дня смерті за адресою: м.Львів, вул. Золота, буд.22, у квартирі №4, яка належала мамі та батькові на праві спільної сумісної власності. На випадок смерті батьки заповідали все майно позивачу. Спора між [PERSON] та його сестрою [PERSON] з приводу спадкового майна відсутні. Поважність причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини обумовлює тим, що смерть матері стала для нього великим стресом і трагедією, що довгий час не міг оговтатися від втрати та тим, що поспіхом переїхав в нове помешкання невдовзі після смерті матері і документи (заповіт) стосовно спадкового майна перебували в недоступному для нього місці. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 04.09.2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в спрощеному позовному провадженні. 14.09.2018 року представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] подав клопотання № 22585-14 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін із посиланням на п.2 ст.4 ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України, яка визначає, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах щодо спадкування. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 03.10.2018 року здійснено перехід у розгляді позову із спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до положення ч.5 ст. 130 ЦПК України. Причини не явки суду не відомі. Заяв та клопотань до суду не надходило. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] просить позовні вимоги задовольнити та визначити додатковий строк для подання заяви для прийняття спадщини. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заявив, що відмова приватного нотаріуса [PERSON]\~уприйнятті спадщини була обгрунтованою, оскільки [PERSON] пропустив строк встановлений законом на подання заяви для прийняття спадщини, не заперечує щодо задоволення позовних вимог та покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та додані документи, оцінивши належність, допустимість, достовірність наявних у справі доказів як у цілому, так і кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний звязок у сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до приписів ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів та передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено наступне. Як вбачається зі Свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 27.10.1994 року №29894 яке видане [PERSON] міською адміністрацією на підставі розпорядження від 27.10.1994 року №1270 квартира що знаходиться за адресою [ADDRESS], належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності [PERSON] та членам його сімї [PERSON], загальна площа квартири становить 63.50 кв.м.(а.с.4). 18.10.2010 року [PERSON] було складено заповіт на випадок його смерті щодо всього належного майна на користь свого сина [PERSON], який посвідчено державним нотаріусом третьої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстровано в Спадковому реєстрі за №5-1256 згідно із Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №25039089 від 18.10.2010 року (а.с.10-11) 22.12.2014 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-СГ №379247 від 22.12.2014 року, про що Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] міського правління юстиції складено відповідний актовий запис №1931 (а.с.7). 18.10.2010 року [PERSON] було складено заповіт на випадок її смерті щодо всього належного їй майна на користь свого сина [PERSON], який посвідчено державним нотаріусом третьої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстровано в Спадковому реєстрі за №5-1257 згідно із Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №25039447 від 18.10.2010 року (а.с.8-9) 18.02.2018 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-СГ №498439 від 19.02.2018 року, про що [PERSON] міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області складено відповідний актовий запис №309 (а.с.6) Згідно з ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. \~ \~ \~ \~Частиною 2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно з ч. 1 ст. 268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 3 ст.2 68 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1272 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. У листі приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Львівській області [PERSON] №101/01-16 від 13.10.2018 року, наданого на усне звернення [PERSON], зазначено, що відповідно до довідки з місця проживання про склад сімї, виданої ЛКП «ЯНІВ-405» 23.03.2018 року за № 4085, на день смерті [PERSON] разом із спадкодавцем ніхто не проживав та не був зареєстрований. Судом встановлено, що на момент відкриття спадщини позивач разом із спадкодавцем не проживав, а, тому, не може вважатися таким, що прийняв спадщину. \~ \~ \~ \~Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом встановленого строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Оскільки позивач у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини не подав, він у силу приписів вказаного положення ч.1 ст.1272 ЦК України вважається таким, що не прийняв її. Оскільки [PERSON] померла 18.02.2018 року, та встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини розпочав свій перебіг з цього моменту та закінчився, 18.08.2018 року. [PERSON] зернувся приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Львівській області [PERSON] лише в жовтні 2018 року. Таким чином, позивачем пропущено встановлений ст.1270 ЦК України строк для прийняття спадщини. Абзацом \~3\~пункту 24\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №7\~від 30.05.2008\~ «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»\~при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Як вбачається із листа приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Львівській області [PERSON] №101/01-16 від 13.10.2018 року, наданого на усне звернення [PERSON], у Спадковому реєстрі відсутня інформація про заведену спадкову справу щодо майна померлої, що підтверджується Інформаційною довідкою з Спадкового реєстру № 53662175 від 13.10.2018 року. [PERSON] запропоновано звернутися до суду для вирішення питання про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. (а.с.38-39). Частиною 3 ст.1272 ЦК України встановлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно із абзацу 6 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до викладеного в постанові Верховного Суду від 11.06.2018 року у справі № 479/713/17 правового висновку, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Проте такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, які, на думку Верховного Суду, не можуть бути визнані судом поважними, - при розгляді даної справи, такі причини судом не встановленні. Оцінюючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, суд виходить з того, що через ситуацію, яка була наявна у позивача, зокрема те, що смерть матері стала для нього великим стресом і трагедією, у звязку з чим він довгий час не міг оговтатися від втрати та тим, що поспіхом переїхав в нове помешкання невдовзі після смерті матері і документи (заповіт) стосовно спадкового майна перебували в недоступному місці, він не мав можливості своєчасно звернутися до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини. Суд вважає вказані позивачем причини пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини такими, що пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що є всі підстави вважати поважною причину пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини і вважає за необхідне встановити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved