Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

29 березня 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсними договору купівлі-продажу 3/4 частин будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель і споруд від 23.12.2015 року та договору купівлі-продажу 1/4 частини будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель і споруд від 05.01.2016 року, укладених між [PERSON] та [PERSON]. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що з 13.07.1996 року по 8 травня 2012 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] Після реєстрації шлюбу 08.10.2004 року вона була вселена як член сім'ї Відповідача (дружина) в будинок [ADDRESS] а 03.03.2011 року за цією ж адресою було зареєстроване місце її проживання, що підтверджується довідкою № 950 від 19.10.2015р., виданою ЛКП «Збоїща 408». На час вселення зазначений будинок належав відповідачу по справі - [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 21 лютого 2011 року, виданого управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради. Станом на 01.03.2004р. в будинку [ADDRESS] були виділені реальні і ідеальні частини: 3/5 частини належали [PERSON], а 2/5 належали [PERSON]. 01.03.2004р. відповідачем укладено з [PERSON] договір купівлі - продажу 3/5 частин будинку [ADDRESS] який був посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Пелех О.З. Згаданий будинок було розділено згідно розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 290 від 26.03.2004 на два самостійних з присвоєнням окремих поштових номерів: 3/5 частинам будинку зареєстрованих на Відповідача присвоєно поштовий номер [ADDRESS], а 2/5 частинам, що належать [PERSON], залишено поштовий номер [ADDRESS]. Даний будинок (3/5 частини) був придбаний під час шлюбу між сторонами та для забезпечення сім'ї, за спільні кошти сторін. До реконструкції будинок складався з двох кімнат та кухні, коридору, ванної кімнати та підвалу. Реконструкція будинку була розпочата ними в 2011 році. Було прибудовано ганок (тамбур), що позначений в технічному паспорті під літ. 1-1 площею 3,5кв.м. Згодом вони почали надбудову мансардного поверху, будівництво якої було завершено в 2015 році, в результаті чого будинок станом на 20.01.2015 року складався з першого поверху та мезоніну (мансардного поверху) без окремого входу, про що працівниками БТІ та ЕО був складений технічний паспорт. У відповідності до технічного паспорту мансардний поверх складається з коридору під літ.1-7 площею 10,7кв.м, ванної кімнати під літ.1-8 площею 7,4кв.м, кухні під літ.1-9 площею 7,3кв.м, кімнати під літ.1-10 площею 13,6кв.м, кімнати під літ.-11 площею 18,0кв.м, кімнати під літ.1-12 площею 14,9кв.м. У відповідності до технічного паспорту вартість тамбура (ганку) становить 23262,00грн., вартість мансардного поверху становить 127268,00грн., разом 150530,00грн. Здійснені ними добудови до будинку, у зв'язку з розірванням шлюбу не прийняті в експлуатацію у встановленому законодавством порядку. Основна частина мансардного поверху була побудована за час перебування у шлюбі з відповідачем та за спільні кошти подружжя, отже належить їм на праві спільної сумісної власності. Рішенням Шевченківського району міста Львова від 08.05.2012 шлюб між ними розірвано. Про поділ спільного майна подружжя угод не було. Їй стало відомо, що 23.12.2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу 3/4 частини вказаного житлового будинку. А 05.01.2016 року між ними укладено договір купівлі-продажу 1/4 частини цього житлового будинку разом з відповідною частиною господарських будівель та споруд. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.01.2016 року житловий будинок загальною площею 70,1кв.м, житлова площа 56,7кв.м на [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності. Отже на момент укладання договору купівлі-продажу, площа та конфігурація будинку змінилась, а тому відповідно змінилась і вартість даного будинковолодіння. Проте в оскаржуваних договорах зазначена площа та конфігурація будинку до його реконструкції, яка не існувала на час їх укладення. Вважає, що оскаржувані договори купівлі-продажу укладені всупереч закону, оскільки не містять усіх істотних умов - достовірних даних про предмет договору та його ціну. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, давши пояснення аналогічні тим, що викладені у поданому до суду позові. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечив, мотивуючи це тим, що житловий будинок [ADDRESS] придбаний [PERSON] з дотриманням норм законодавства, зокрема у відповідності до ст. 203-204 ЦК України. Зазначає, що [PERSON] не є власником вищезгаданого будинку і жодного відношення до даного об'єкта не має. Незважаючи на те, що зазначений житловий будинок був придбаний [PERSON] за час перебування у шлюбі з [PERSON], він був придбаний за особисті кошти [PERSON], а тому в силу вимог ст. 57 СК України є його особистою приватною власністю, що підтверджено рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 05.12.2013 року, яке набрало законної сили. Зазначає, що жодних реконструкцій будинку та збільшення його площі не відбулося. Окрім цього, [PERSON] було повторно подано позовну заяву до Шевченківського районного суду м. Львова, цього разу вже з вимогою визнати житловий будинок [ADDRESS] як одноповерхову споруду з мансардою та підвалом загальною площею 158,0кв.м, в т.ч. приміщення 1-го поверху площею 75,3кв.м з ремонтом, приміщення мансарди (добудованої у 2014 році) площею 71,9кв.м - нульовий цикл без опорядження, приміщення підвалу площею 10,8кв.м - господарське приміщення, об'єктом права спільної сумісної власності позивача та відповідача, при цьому, відступивши від рівності часток визнати за позивачем право власності на 2/3 цього будинку, а за відповідачем - 1/3 цього будинку. Рішенням Шевченківського районного суду м Львова від 25.05.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11.09.2015 року відмовлено [PERSON] у задоволенні даного позову. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] [PERSON] [PERSON]. у судовому засіданні проти позову заперечив, мотивуючи це тим, що в електронній базі документообігу Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради будь-яких дозвільних документів щодо реконструкції будинку за адресою: [ADDRESS] після його виділу в окрему містобудівну одиницю, не знайдено. Відповідно до розпорядження голови районної адміністрації від 26.03.2004р. №290 приміщення 11/10,8кв.м підвал, 2-1/4кв.м коридор, 2-2/2,8кв.м санвузол, 2-3/5,2кв.м кухня, 2-4/20,8кв.м житлова, 2-5/14,2кв.м, 2-6/7,4кв.м житлова, 2-7/14,3кв.м житлова були виділені в окрему містобудівну одиницю: [ADDRESS]. Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок від 15.12.2003р., який зберігається в архіві районної адміністрації при розпорядженні від 26.03.2004р. №290 не можливо встановити наявність чи відсутність горища в житловому будинку. В електронній базі документообігу районної адміністрації будь-яких документів щодо зміни площі будинку за адресою: [ADDRESS] з 26.03.2004р. по даний час не знайдено. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 37147749 від 06.05.2015 року [PERSON] на праві власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS], який складається з чотирьох житлових кімнат та кухні, загальною площею 70,1кв.м, житловою площею 56,7кв.м. Згідно з відповіддю Департаменту ДАБІ у Львівській області № 1013-6/1990-15 від 07.05.2015 року у Реєстрі відсутня інформація щодо реєстрації декларацій про початок будівельних робіт та видачі дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об'єкта до експлуатації та виданих сертифікатів за адресою: [ADDRESS]. У відповіді № 2401-2вих-521 від 07.05.2015 року Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради повідомило, що накази відповідно до інформаційної бази даних Львівської міської ради звернень щодо надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки чи вимог до архітектурно-планувальної частини проекту реконструкції будинку на [ADDRESS] не надходило. Відповідно, жодних реконструкцій, в тому числі і тих, які були проведені за спільні кошти колишнього подружжя [PERSON], не відбувалося. На даний час, як і на час придбання, будинок складається з чотирьох житлових кімнат і кухні, а його загальна площа становить 70.1кв.м. Приміщення, яке, за словами позивачки, було надбудоване за час перебування сторін у шлюбі, позначене на технічному паспорті станом на 20.01.2015 року як мансарда (приміщення 1-7, 1-8, 1-9, 1-10, 1-11, 1-12) існувало в будинку і на момент його придбання [PERSON] та відноситься до допоміжних приміщень будинку (горище). Навіть на технічному паспорті, поданому позивачем, не зображено виходу з першого поверху до приміщень, які названі мансардою. Такого виходу не існує, оскільки ці приміщення є технічними, допоміжними приміщеннями будинку - горищем. Тобто, жодного збільшення площ у будинку [ADDRESS] з моменту його придбання по даний час не відбулося, як і не відбулося реконструкції за рахунок спільних коштів чи спільних зусиль колишнього подружжя [PERSON]. Заслухавши пояснення сторін по справі, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 13.07.1996р. зареєстрували шлюб. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 08.05.2012 р. шлюб між сторонами розірвано. В рішенні зазначено зокрема, що сторони визнали та не оспорювали, що не підтримують подружніх відносин протягом року, не ведуть спільного господарства більш як півроку (тобто, ще з осені 2011 року). Як вбачається з довідки № 1950 від 19.10.2015 р., в будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 21.02.2011р., житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належав [PERSON] на праві приватної власності та складався з житлової площі 56,7кв.м, загальна площа - 70,1кв.м. Право власності [PERSON] на цей будинок було зареєстровано належним чином, що підтверджувалося витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 37147749 від 06.05.2015 року. Як вбачається з інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 51551352 від 12.01.2016 р., та встановлено судом, [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 05.01.2016р. придбала у [PERSON] 1/4 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та на підставі договору купівлі - продажу від 23.12.2015 р. придбала інші 3/4 частки вказаного житлового будинку. Загальна площа придбаного нею будинку складає 70,1кв.м., житлова площа 56,7кв.м. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 05.12.2013 року, яке залишено без змін Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 10.06.2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.10.2014 року та визнано право особистої приватної власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] Отже, предметом договорів купівлі-продажу були 1/4 та 3/4 частини житлового будинку [ADDRESS], який належав [PERSON] на праві особистої власності. Оспорюючи вказані договори позивачка зазначає, що вони укладені всупереч чинному законодавству, не містять істотних умов договору, а саме умов про предмет та ціну. Вважає, що фактично [PERSON] продав будинок більшої площі, будинку площею 70,1кв.м. на час продажу не існувало, оскільки на то існував будинок площею 158,2кв.м. Проте жодних належних та допустимих доказів реєстрації у встановленому порядку збільшення загальної та житлової площі будинку на час його продажу позивачка не надала. Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає бо зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Отже, [PERSON] продав, а [PERSON] придбала за обумовлену ними в договорах купівлі-продажу суму житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 70,1кв.м., житлова площа якого 56,7кв.м. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Позивачкою та її представником в судовому засіданні не вказано на захист яких прав, свобод чи інтересів, порушених оспорюваними договорами, пред'явлено позов. Порушення будь-яких прав, свобод чи інтересів позивачки [PERSON] вказаними договорами не встановлено і судом. При цьому суд приймає до уваги те, що рішенням Шевченківського районного суду м Львова від 25.05.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11.09.2015 року відмовлено [PERSON] у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], в якому вона просила визнати житловий будинок [ADDRESS] як одноповерхову споруду з мансардою та підвалом загальною площею 158,0кв.м, в т.ч. приміщення 1-го поверху площею 75,3кв.м з ремонтом, приміщення мансарди (добудованої у 2014 році) площею 71,9кв.м - нульовий цикл без опорядження, приміщення підвалу площею 10,8кв.м - господарське приміщення, об'єктом права спільної сумісної власності позивача та відповідача, при цьому, відступивши від рівності часток визнати за нею право власності на 2/3 цього будинку, а за відповідачем - 1/3 цього будинку. Вказаним рішенням встановлено: «Позивачкою [PERSON] не доведено, що за час шлюбу з відповідачем [PERSON] істотно збільшилося у своїй вартості належне відповідачу майно - будинок [ADDRESS]. Позивачка покликається на звіт з визначення ринкової вартості спірного житлового будинку станом на 28.01.2015р., проведений суб'єктом оціночної діяльності [PERSON] Даним звітом визначено вартість будинку на даний час, проте не визначено чи збільшився цей будинок у своїй вартості і за рахунок чого». Відтак, обставини встановлені у цьому рішенні носять преюдиційний характер та не підлягають повторному доказуванню у межах даної справи. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed