Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

29.11.2016 року до суду із даним позовом звернувся представник позивачів, [PERSON] та [PERSON], [PERSON] 14.12.2016 року після виконання вимог ухвали судді від 01.12.2016 року представник позивачів уточнив вимоги позовної заяви. Посилається на те, що 7 листопада 2014 року помер чоловік та батько позивачів, [PERSON] і [PERSON], - [PERSON], який постійно проживав в с. Радич Турківського району Львівської області. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за [ADDRESS]. 15 травня 2013 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений Ільницькою сільською радою, яким все належне йому майно заповів своєму синові, відповідачу [PERSON] 22 серпня 2016 року постановою приватного нотаріуса Федаша М.М. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. 08 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності за заповітом на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями. 30 вересня 2016 року за позовом [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування було відкрито провадження у справі № 458/1045/16-ц. [PERSON] через свого представника також звернулась в нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. 24 листопада 2015 року їй було відмовлено у вчиненні даної нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючих документів. Просять суд визнати за [PERSON], [PERSON] право власності на обов'язкову частку у спадковому майні померлого [PERSON]. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не прибули, про час і місце розгляду справи повідомлялися завчасно та належним чином, свої інтереси доручили представляти адвокату [PERSON] В судове засідання представник позивачів, адвокат [PERSON], не прибув, просить суд розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав частково і пояснив, що позивачі є його рідними матір'ю та сестрою. Він вважає, що вони мають право на частку у спадковому майні, однак він також має право на частку. В судовому засіданні представник позивача, адвокат Буняк Д.М., проти задоволення позову не заперечував із урахуванням рішення Турківського районного суду Львівської області у справі № 458/1045/16-ц, згідно із яким суд визнав за відповідачем право власності на 1/3 частку спадкового майна. Вислухавши відповідача [PERSON] та представника відповідача, адвоката Буняка Д.М., дослідивши обставини справи, всі наявні документи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] в селі Радич Турківського району Львівської області помер [PERSON], який є чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами на [ADDRESS], який побудований в 1973 році. Житловий будинок [ADDRESS] побудований подружжям [PERSON]: [PERSON] та [PERSON], під час спільного проживання у зареєстрованому шлюбі і належить їм на праві спільної сумісної власності; хоча за життя будинок та господарські будівлі і споруди були зареєстровані за [PERSON]. Відповідач, [PERSON], не претендує на 1/2 частку нерухомого майна і визнає його власністю матері, [PERSON]. На час смерті [PERSON] його дружина, [PERSON], та дочка померлого, [PERSON], яка є інвалідом, проживали разом із померлим і фактично прийняли спадщину після його смерті. Позивач є спадкоємцем майна померлого [PERSON] згідно із заповітом від 15.05.2013 року, посвідченим виконавчим комітетом Ільницької сільської ради Турківського району Львівської області, і за ним рішенням Турківського районного суду Львівської області у справі № 458/1045/16-ц визнано право власності на 1/3 частку спадкового майна. Спадкоємцями майна померлого крім відповідача, [PERSON], є дружина померлого, [PERSON], [PERSON], та його дочка, [PERSON]. Спадкове майно набуте померлим [PERSON] та його дружиною, [PERSON], під час шлюбу, а тому половина даного майна належить дружині померлого, [PERSON]. [PERSON] міг розпорядитися лише половиною цього майна. Окрім цього, [PERSON] як непрацездатна особа, пенсіонерка, має право на половину частки, яка належала би їй згідно із законом. Також дочка померлого, [PERSON], як інвалід та непрацездатна також має право на половину частки, на яку би мала право при спадкуванні за законом. Через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно [PERSON] та [PERSON] не можуть оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі. Наведені вище обставини підтверджуються матеріалами цивільної справи № 458/1045/16-ц. Не довіряти даним доказам у суду підстав немає. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. В силу статтей 1223,1233,1235 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно зі ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов'язкову частку. Відповідно позивачка [PERSON] є власницею 1/2 частини спадкового майна, а тому має право лише на 1/12 обов'язкову частку відповідно до ст. 1241 ЦК України (1/2 поділити на 3 та поділити на 2), а всього їй має належати 7/12 спадкового майна. Позивачка [PERSON], яка претендує на 1/6 частину спадкового майна, має право на обов'язкову частку в розмірі 1/12 частини спадкового майна, а не 1/6 (1/2 поділити на 3 та поділити на 2). Враховуючи наведене вище, претензії позивачок на обов'язкову частку - 1/6 - у спадковому майні є безпідставними і не грунтуються на вимогах законодавства, а тому підлягають до задоволення лише частково, у розмірі, наведеному вище у рішенні суду. Враховуючи наведені вище обставини справи та вимоги закону, суд вважає можливим визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності відповідно на 7/12 частин спадкового майна та 1/12 частину спадкового майна, оскільки передбачені законом інші можливості для оформлення свого права на спадкове майно у [PERSON] та [PERSON] відсутні. На підставі наведеного вище та

Outcome: partial