Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

29.11.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] ([PERSON]) у місті Ірпені Київської області, загальною площею 70,3 кв.м., житловою площею 43,9 кв.м. По умова договору Відповідач передала у власність [PERSON] квартиру без ремонту, без внутрішнього оснащення комунікаціями за ціною 112 000 грн. Здійснити ремонт, провести комунікації у квартирі [PERSON]М, зобовязувався здійснити за свої власні кошти, крім того, [PERSON]М зобовязався надати [PERSON] послуги по створенні рекламних роликів продукції, що на комерційній основі розповсюджувала відповідачка у звязку з чим остаточна ціна договору купівлі-продажу квартири становила суму 112 000 грн. Сторони договору повідомили один-одному всю наявну інформацію стосовно предмету угоди, узгодили усі істотні умови договору, [PERSON]М, передав [PERSON] узгоджену суму грошей. Форма договору - проста письмова, була запропонована [PERSON]яка вказала, що укласти договір в нотаріальній формі не має нагальної потреби, крім того це є неможливим, адже не має комунікацій, а без цього не можна ввести будинок у експлуатацію. Відповідачка вказала, що за першої ж нагоди сторони посвідчать договір нотаріально. У період з 2011 року по 2015 рік [PERSON] безперешкодно проживав у власній квартирі, вільно володів, користувався, розпоряджався власним майном, здійснив у квартирі добудову, привів її у придатний для проживання стан. Крім того виконав домовленість по створенню рекламних роликів на замовлення Відповідачки. На численні прохання здійснити нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу від 29.11.2011 року [PERSON] відповідала різними відмовами (спочатку, що не має документів, потім, що не введений будинок у експлуатацію, потім, що у неї не мас можливості, тощо. В ході підготовки позовної заяви, збиранні доказів, позивачу стало відомо, що відповідачка вводила [PERSON] в оману словами що не має можливості укласти договір. В дійсності відповідачка мала усі правовстановлюючі документи для того, щоб укласти договір. Як стало відомо Позивачу, 23.06.2015 року, без будь якого попереднього повідомлення Позивача, який уже майже чотири роки проживай у власній квартирі, між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (Університетська) у м. Ірпінь Київської області, що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]. Позивач вважає укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (Університетська) у м. Ірпінь Київської області між [PERSON] та [PERSON] протиправним, таким, що грубо порушує права позивача з огляду на наступне. Незважаючи на той факт, що Позивач постійно звертався до [PERSON] про необхідність укладання ногаріально-посвідченого договору, вона постійно ухилялася від його укладання. Як стало позивачу відомо 11.06.2015 року із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, основною причиною відмови укласти нотаріально-посвідчений договір між Позивачем та [PERSON] був той факт, що 03 лютого 2012 року нею було укладено договір іпотеки з ПАТ БАНК БОГУСЛАВ, згідно якого в іпотеку нею було передано у тому числі і кв іртиру № 4, що було предметом укладеного між сторонами договору 29 листопада 2011 року. Даною довідкою також вказано, що термін виконання основного зобовязання [PERSON]В: перед ПАТ БАНК БОГУСЛАВ у розмірі 3542500,00 гривень настав 02 лютого 2015 року. Однак наявність іпотечного договору ставало перешкодою лише щодо виконання договору від 29.11.2011 року. Проте жодним чином не перешкодило [PERSON] 23 червня 2015 року укласти договір-купівлі продажу з [PERSON], що є грубим порушенням взятих [PERSON] зобовязань за договором від 29 листопада 2011 року, оскільки саме Позивач мав переважне право на укладання такого договору. Укладення ж договору купівлі-продажу у нотаріальній формі, є нічим іншим як способом ухиляння [PERSON] від взятих на себе зобовязань за договором від 29.11.2011 року та привласненням переданих їй за даним договором грошових коштів без передачі у власність Позивачу квартири. Окрім цього, укладення договору купівлі-продажу квартири між Крельчук О В. та [PERSON], грубо порушують права неповнолітніх дітей Позивача. Так, згідно ч. 1 ст 12 ЗУ Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЗУ Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей є неприпустимим зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Згідно ч. 4 ст. 12 ЗУ Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Враховуючи, що сини Позивача [PERSON]Д [INFO] та [PERSON] О Д. [INFO] постійно проживають разом з позивачем у квартирі [ADDRESS] ([PERSON]) у місті Ірпені Київської області з 5 січня 2012 року, що засвідчується актом депутата 6-го скликання Ірпінської міської ради Київської області [PERSON] від 05.06.2015 року, укладення договору купівлі-продажу даної квартири без отримання попередньої згоди Служби у справах дітей та сімї Ірпінської міської ради є неприпустимим. В звязку з вищевикладеним, просив визнати договір купівлі-продажу. Представник позивача в судове засідання зявився, підтвердив обставини наведені в позові, підтримав свої вимоги повністю, просив їх задоволити. Представники відповідачів в судове засідання зявилися, заперечувала проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін та вивчивши по справі письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення із наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 29.11.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] ([PERSON]) у місті Ірпені Київської області, загальною площею 70,3 кв.м., житловою площею 43,9 кв.м. (а.с.8) По умовам договору Відповідач передала у власність [PERSON] квартиру без ремонту, без внутрішнього оснащення комунікаціями за ціною 112 000 грн. Здійснити ремонт, провести комунікації у квартирі [PERSON]М, зобовязувався здійснити за свої власні кошти, крім того, [PERSON]М зобовязався надати [PERSON] послуги по створенні рекламних роликів продукції, що на комерційній основі розповсюджувала відповідачка у звязку з чим остаточна ціна договору купівлі-продажу квартири становила суму 112 000 грн. Здійснити ремонт, провести комунікації у квартирі [PERSON]М, зобовязувався здійснити за свої власні кошти, крім того, [PERSON]М зобовязався надати [PERSON] послуги по створенні рекламних роликів продукції, що на комерційній основі розповсюджувала відповідачка у звязку з чим остаточна ціна договору купівлі-продажу квартири становила суму 112 000 грн. На численні прохання здійснити нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу від 29.11.2011 року [PERSON] відповідала різними відмовами (спочатку, що не має документів, потім, що не введений будинок у експлуатацію, потім, що у неї не мас можливості, тощо. 23.06.2015 року, без будь якого попереднього повідомлення Позивача, який уже майже чотири роки проживай у власній квартирі, між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (Університетська) у м. Ірпінь Київської області, що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]. Позивачем зазначено, шо укладення договору купівлі-продажу квартири між Крельчук О В. та [PERSON], грубо порушують права неповнолітніх дітей Позивача. Позовні вимоги Позивача не підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. У відповідності до ч.2 ст.220 ЦК України, [PERSON] та [PERSON] укладаючи договір купівлі продажу квартири не домовилися щодо усіх істотних умов договору. Позивачем не було надано доказів, що [PERSON] ухилялася від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Також посилання позивача про додаткові умови а саме про домовленість відносно створенню рекламних роликів на замовлення позивачем не було надано доказів . Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Суд не застосовує норму частини другої статті 220 ЦК України щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК повязується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін. На підставі ст. ст. 203, 210, 220, 334, 640, 655-657 ЦК України,

Outcome: dismissed