Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

30 жовтня 2013 року позивач [PERSON] звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до Приватного підприємства «Топаз ЛТД.» (далі - ПП «Топаз ЛТД.») у якому просить: - стягнути з відповідача на користь позивача нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01 серпня 2012 року по 18 червня 2013 року в сумі 6580 гривень 32 копійки; - стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі за період з 19 червня 2013 року по день винесення рішення по суті; - стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 1000 гривень 00 копійок. Свої вимоги мотивує тим, що згідно із наказом №14-КА від 13.03.2012 pоку позивача було прийнято з 13 березня 2012 року на посаду оператора АЗС ПП «Топаз ЛТД.». В подальшому, наказом №39-ЗB від 18.06.2013 року позивача з 18 червня 2013 року звільнено з роботи за згодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України). На день звільнення з роботи відповідачем нараховано позивачу заробітну плату за період з 01 серпня 2012 року по 18 червня 2013 року в сумі 6580 гривень 32 копійки, але виплатити її внаслідок відсутності грошових коштів відповідач відмовився. Крім того, внаслідок неодноразового порушення відповідачем трудових прав позивача, нервових напружень і конфліктів, що тривали довгий час, інших психологічних факторів, пов'язаних з не регулярною виплатою заробітної плати та затримки виплати всіх сум, що належать позивачу від відповідача при звільненні, [PERSON] заподіяно моральну шкоду. Також, моральну шкоду заподіяно тим, що у зв'язку з затримкою виплати позивачу заробітної плати останньому приходилося нервувати кожного дня для того, щоб вирішувати питання про те, чим прокормити свою сім'ю. Позивач та члени його родини були змушені жити на позичені позивачем від друзів та знайомих кошти. Це призводило до моральних страждань, порушення нормальних життєвих зв'язків. У позивача ускладнились родинні відносини. Моральна атмосфера в сім'ї погіршилася, позивач втратив вплив і повагу не тільки серед своїх колег по роботі, а і серед членів своєї родини. Негативні емоції та переживання вплинули на спокій позивача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав заяву у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності. (а.с.24). Представник відповідача ПП «Топаз ЛТД.» в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений належним чином, про поважність причини неявки суду не повідомлено. (а.с.23). Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, із паспорта громадянина України [NUMBER] виданого Шосткинським РВ УМВС України в Сумській області 10 квітня 1997 року вбачається, що [PERSON] народився [INFO] року у селі Богданка Шосткинського району Сумської області. (а.с.3). Із трудової книжки [NUMBER] заповненої 02 липня 1990 року на ім'я [PERSON], [INFO], вбачається наступний запис: - ПП «Топаз ЛТД.»: запис №18, 13.03.2012 року прийнятий на посаду оператора АЗС, наказ №14-К від 13.03.2012 року; запис №19, 18.06.2013 року звільнений за угодою сторін п.1 ст.36 КЗпП України, наказ №39 від 18.06.2013 року. (а.с.5). Із розрахункового листа за червень 2013 року виданого ПП «Топаз ЛТД.» вбачається, що: - за період з 01 по 18 червня 2013 року за 4 (чотири) дні нараховано суму 729,24 грн.; - компенсація за 32 дні відпустки - 1619,84 грн.; - всього нараховано - 2349,08 грн.; - всього утримано - 424,25 грн.; - до виплати - 1924,83 грн.; - виплачено - 100 грн.; - борг підприємства на початок місяця - 4755,49 грн.; - борг підприємства на кінець місяця - 6580,32 грн. (а.с.6). Із індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] сформованої Пенсійним фондом України 15.10.2013 року вбачається, що: 1) сума заробітку для нарахування пенсії становила: - у жовтні 2012 року - 1429 грн. 44 коп.; - у листопаді 2012 року -1250 грн. 76 коп.; - у грудні 2012 року - 0 грн. 00 коп.; - у січні 2013 року - 1458 грн.48 коп.; - у лютому 2013 року - 0 грн. 00 коп.; - у березні 2013 року - 0 грн. 00 коп.; - у квітні 2013 року - 0 грн. 00 коп.; - у травні 2013 року - 0 грн. 00 коп.; - у червні 2013 року - 0 грн. 00 коп. (а.с.8). Відповідно до ст.43 Конституції України прийнятої на п'ятій сесії Верховної Ради України 28 червня 1996 року, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього ж Кодексу, якою передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, які належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.1 ст.94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-ІV (далі - ЦПК України), суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказів про поважність причин не виплати заробітної плати відповідач суду не надав. Всупереч вимогам ст.ст.10, 60 ЦПК України, відповідач не надав суду переконливих доказів відсутності своєї вини в несвоєчасному розрахунку з позивачем, а також доказів наявності об'єктивних перешкод в належній організації свого виробництва. Враховуючи вищезазначене, а також те, що відповідач своїх заперечень не надав, суд вважає, що стягнення заборгованості із заробітної плати підлягає до задоволення у межах заявлених вимог, а саме у розмірі 6580 гривень 32 копійки. Згідно із ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.20 постанови від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні підлягає стягненню на користь працівника, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Всупереч вимогам ст.10 ЦПК України, доказів про поважність причин, або об'єктивних перешкод, не виплати заробітної плати відповідач суду не надав. Відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі Постанова КМУ №100 від 08.02.1995 року), середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідно виплата. Згідно з п.5 Порядку нарахування виплат у випадку збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період, У разі, коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (п.8 Порядку). Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 23.08.2011 року за №8515/0/14-11/13 встановлена наступна кількість робочих днів по місяцям у 2012 році: - жовтні - 23; - листопаді - 22. Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 21.08.2012 року за №9050/0/14-12/13 встановлена наступна кількість робочих днів по місяцям у 2013 році: - липні - 23; - серпні - 21; - вересні - 21; - жовтні - 13; - листопаді - 21; - грудні - 22. Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України 04.09.2013 року за №9884/0/14-13/13 у січні 2014 року встановлено 20 робочих днів. Крім того, для обчислення середньої заробітної плати необхідно врахувати 6 робочих днів за червень 2013 року, що були в період з 19.06.2013 року (наступний день після звільнення) по 30.06.2013 року та 9 робочих днів за лютий 2014 року, що були в період з 01.02.2014 року по 13.02.2014 року (день ухвалення рішення). Оскільки, на запити суду (а.с.15, 20) відповідачем не надано довідки - розрахунку середнього заробітку [PERSON], тому суд для цього розрахунку бере дані із індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] сформованих Пенсійним фондом України 15.10.2013 року. Враховуючи, що заборгованість виникла з грудня 2012 року, тому для обрахування середнього заробітку судом взято заробітну плату за два останні місяці що передують цьому місяцю, а саме, жовтні 2012 року - 1429 гривень 44 копійки та листопад 2012 року -1250 гривень 76 копійок. Відповідно, середньоденна заробітна плата [PERSON], для обрахування середнього заробітку дорівнює 59 гривням 56 копійкам «(1429,44+1250,76)/45». Тому, суд вважає, що середній заробіток за час затримки розрахунку [PERSON] за період з 19 червня 2013 року по день ухвалення рішення по суті буде становить 9291 гривня 36 копійок «(6+23+21+21+13+21+22+20+9)х59,56», які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Згідно ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Крім того, постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Тому, суд вважає, що [PERSON] має право на стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки через не отримання заробітної плати він несе моральні переживання. При визначені розміру такої шкоди, суд враховує характер та обсяг моральних страждань, їх тривалість, розмір заборгованості, інші конкретні обставини справи, а тому встановлює його в сумі 1000 гривень. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З врахуванням вимог ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року за №3674-VI, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 229 гривень 40 копійок.

Outcome: approved