Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

3 лютого 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи відділ Держземагенства у Радехівському районі, Яструбичівська сільська рада Радехівського району Львівської області, про визнання недійсним, скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації земельної ділянки. В заяві вказує, що 15 листопада 2013 року Яструбичівська сільська рада Радехівського району Львівської області прийняла рішення №697 «Про надання дозволу [PERSON] на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовно площею 0,14 га, із земель громадської та житлової забудови, з метою передачі у власність для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, по [ADDRESS] Радехівського району Львівської області. Земельна ділянка позивача межує із земельною ділянкою відповідача, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Радехівського району Львівської області. У 2009 році відповідач виготовила на земельну ділянку Державний акт на право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, яка розташована в [ADDRESS] Радехівського району Львівської області. Маючи намір розробити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки позивач звернулася в спеціалізовану землевпорядну організацію, однак виявилося, що даний Акт відповідача був складений з помилками, оскільки межі земельної ділянки відповідача частково накладаються на межі, земельної ділянки позивача, що стверджується абрисом зйомки земельних ділянок. Під час проведення робіт з виготовлення кадастрового плану земельної ділянки виявлено, що відповідачем було неправильно виготовлено Державний акт на право власності на землю. Землевпорядна фірма додала до площі приватизованої земельної ділянки частину земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні позивача, що і стало підставою для звернення до суду. Просила постановити рішення, яким визнати недійсним, скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки. В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали в повному обсязі та суду пояснили, що через помилку, яка склалася при виготовленні Державного акту відповідачем, позивач позбавлена в даний час виготовити правовстановлюючий документ на свою земельну ділянку, тому просили постановити рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Окрім цього, представник позивача звертав увагу суду на те, що в матеріалах справи, є копія акту встановлення та узгодження меж від 18.08.2009 року, який підписаний як позивачем так і відповідачем, з якого вбачається, що межа проходить по металевій огорожі. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, звертала увагу суду, що з часу виготовлення Державного акту минуло три роки, тобто сплив строк звернення до суду. Також просила суд врахувати, що по даний час не було проблем на протязі п»яти років. Вона витратила на виготовлення Державного акту кошти, тому просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Крім цього, суду пояснила, що металеву огорожу встановлювали позивачі по справі та могли її встановити не по межі. Представник Відділу Держземагенства в Радехівському районі в судовому засіданні визнала позовні вимоги позивача та суду пояснила, що вказану помилку можна усунути лише шляхом скасування Державного акту та виготовлення нової технічної документації. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, подані особами, що беруть участь у справі в їх сукупності, суд робить висновки про те, що позовні вимоги необхідно задовольнити. Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, яка полягає в забезпеченні раціонального використання земельних ресурсів, збереженні й відтворенні родючості ґрунтів, захисті їх від псування і забруднення, реалізації громадянами, юридичними особами та державою їхніх прав власності та землекористування відповідно до закону. Важлива роль у захисті прав і законних інтересів громадян, юридичних осіб та держави в земельних і пов'язаних із ними майнових правовідносинах належить судам. Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч.2 ст.158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Суд встановив, що 16 грудня 2009 року [PERSON] видано Державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, яка розташована: в [ADDRESS] Радехівського району Львівської області, на підставі рішення 29 сесії 5 скликання від 17.04.2009 року та 33 сесії 5 скликання від 15.10.2009 року Яструбичівської сільської ради Радехівського району Львівської області, який був зареєстрований у встановленому законом порядку (а.с.81- 81 зворот, 51,54). [PERSON] є власником житлового будинку, який розташований у [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на особисту власність від 9.09.1987 року (а.с.9). Рішенням 31 сесії 6 скликання Яструбичівської сільської ради від 15 листопада 2013 року №697 [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовно площею 0,14 га, із земель громадської та житлової забудови, з метою передачі у власність для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, по [ADDRESS] Радехівського району Львівської області; зобов'язано позивача замовити в спеціалізованій землевпорядній організації розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки та подати її на затвердження до Яструбичівської сільської ради (а.с.7). На виконання цього рішення позивач звернулася в спеціалізовану землевпорядну організацію, однак виявилося що Державний Акт відповідача був складений з помилками, зокрема межі земельної ділянки [PERSON] частково накладаються на межі, земельної ділянки [PERSON], що підтверджується абрисом зйомки земельних ділянок (а.с.8). У відповідності до статті 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно статті 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженого наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 4 травня 1999 року №43, роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою виконуються в такій послідовності: - підготовчі роботи; - встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; - складання кадастрового плану земельної ділянки; - заповнення бланка державного акта. При виготовленні кадастрового плану для видачі Державного акта на право приватної власності на землю для [PERSON] у нього не були занесені межі вкраплених земельних ділянок сторонніх землевласників і землекористувачів, що потягнуло за собою його виготовлення з неправильними межами, тому його необхідно визнати недійсним, так як Інструкцією не передбачено можливості внесення змін у Державний акт шляхом його виправлення, оскільки це тягне за собою переробку технічної документації. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд має право вимагати подання оригіналу (ч. 2 ст. 64 ЦПК України). Оригінали письмових доказів, відповідно до ст. 138 ЦПК України, до набрання судовим рішенням законної сили повертаються судом за клопотанням осіб, які їх подали, якщо це можливо без шкоди для розгляду справи. У справі залишається засвідчена суддею копія письмового доказу. В судовому засіданні 1 квітня 2015 року, судом оглянуто та звірено оригінал Технічної документації із копією, який представлений Радехівським відділенням Львівської філії ДП ЦДЗК, перевірено його відповідність оригіналу, копія, у встановленому законом порядку посвідчена судом (а.с.38-71). Як вбачається із акту встановлення та узгодження меж від 18.08.2009 року, який складений та підписаний комісією в складі голови Сірко К.В., землевпорядника Яструбичівський сільської ради Крук Н.В. з участю [PERSON] та суміжних землекористувачів [PERSON] та [PERSON], межа проходить по металевій огорожі (а.с.63). Відповідачем у судовому засіданні визнано, що огорожа металева була наявна при виготовленні Державного акту та стоїть на цьому ж місці до сьогоднішнього дня, до металевої загорожі така була дерев'яною. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду підтвердили, що межа між землекористувачами [PERSON] та [PERSON] йде по металевій огорожі, яка стоїть уже давно, спорів між ними з приводу межі не було, недовіряти яким суд не має підстав. Посилання відповідача на те, що позивачем встановлювалась металева огорожа й при цьому вона могла бути невірно встановлена не заслуговує на увагу, оскільки відповідач суду підтвердила, що жодних спорів щодо неправомірності встановлення огорожі між суміжними землекористувача не було. Крім цього, не заслуговує на увагу твердження відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду за спливом трьох років, оскільки спростовується матеріалами справи, зокрема рішенням 31 сесії 6 скликання Яструбичівської сільської ради від 15 листопада 2013 року №697, яким [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з метою передачі у власність для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, по [ADDRESS] Радехівського району Львівської області, після чого вона і дізналася про свої порушене право. Узагальнюючи наведене, з огляду на те, що в судовому засіданні було безспірно встановлено, що при виготовленні та видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 16.12.2009 року у розмірах земельної ділянки відповідача [PERSON] зі сторони, що межує з земельною ділянкою позивача [PERSON], є перешкодою для реалізації останньою права власності на земельну ділянку, що перебуває у її користуванні та необхідна для обслуговування належного житлового будинку, господарських будівель і споруд, внаслідок чого порушуються законні права позивача, тому спірний Державний акт необхідно визнати недійсним. В силу вимог статті 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. А тому суд робить висновки про те, що в результаті визнання Державного акту відповідача недійсним необхідно скасувати його державну реєстрації. Підсумовуючи викладене, суд робить висновки про обґрунтованість вимог позивача та про задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved