Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

31.01.2018 року позивач [PERSON] звернулася до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 28.09.2013 року. Під час спільного проживання сторони втратили почуття любові один до одного та взаємоповаги, спільні інтереси відсутні, проживають окремо. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] [INFO], який проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Подальше спільне життя з відповідачем суперечить інтересам позивача. В звязку із викладеним, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Відповідно до п.9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15.12.2017 року, встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. До початку судового засідання позивач надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що заявлені вимоги підтримує повністю, прізвище після розірвання шлюбу просить залишити «Кузьменко», розгляд справи здійснювати без її присутності, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. У судове засідання відповідач не зявився. До суду надав заяву від 26.03.2018 року, зазначив, що проти позову не заперечує, просить розглянути справу без його участі. Згідно умов та порядку, визначених ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах підтверджується копією Свідоцтва про шлюб, виданого 28.09.2013 року виконавчим комітетом Кислянської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області [PERSON] І-КИ №262033, про що складено відповідний актовий запис №7 (а.с.7). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Аналізуючи наведені правові норми, приймаючи до уваги, що фактично подружжям припинено сімейні стосунки, примирення між сторонами неможливе, сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], однак подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню як належним чином обґрунтовані. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного та ст.ст. 7, 110-113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved