Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

31.03.2020 року позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 10.04.2017 року, з метою отримання кредитних послуг, відповідач підписала заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» та заяву №2711774291 від 10.04.2017 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР». Відповідачка отримала кредит в розмірі 7760,72 грн строком на 12 місяців, зобов`язалася щомісячно сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі 30% річних від суми заборгованості. У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 26 червня 2019 року виникла заборгованість в сумі 15088,01 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 6448,89 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 1,31 грн, заборгованості за щомісячними відсотками (платою за управління кредитом) в розмірі 4757,45 грн, заборгованості за пенею в розмірі 3880,36 грн. 26.06.2019 року ТОВ «ФК «ЦФР» відступило за договором відступлення права вимоги №20190626 до ТОВ «ФК «ЄАПБ» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах боржників в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу прав. Відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами, що є додатком до договору відступлення прав вимоги №20190626 від 26.06.2019 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права вимоги до [PERSON] на суму 15088,01 грн. Просив стягнути з відповідача на свою користь суму боргу в розмірі 15088,01 грн, вирішити питання про судові витрати. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 08.04.2020 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія зазначеної ухвали була надіслана учасникам справи. Також відповідачу разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві та окремими клопотаннями просив розглянути справу за відсутності представника позивача, на задоволені позову наполягав. Відповідачка у судове засідання не одноразово не з`явилась, надала заяву про відкладення розгляду справи, а також чек про сплату боргу. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами, на підставі наявних у справі доказах у відсутність нез`явившихся сторін. Дослідивши позовну заяву та письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 10.04.2017 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] шляхом підписання заяви про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» та заяви №2711774291 від 10.04.2017 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», укладено кредитний договір, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 7760,72 грн. Підписавши заяву, відповідачка погодилась що заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» становлять кредитний договір, ознайомилась і погодилась умовами кредитного договору, зобов`язалась виконувати його та регулярно ознайомлюватись з його змінами. Сторони погодили, що базова процентна ставка по кредиту становить 2,5% на місяць на залишок заборгованості, річні відсотки - 0,1%, а щоденна пеня 0,3%. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України (в редакції чинній на момент укладення кредитного договору), правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року №342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ТОВ «ФК «ЦФР»). Оскільки умови договорів приєднання розроблюються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений». Отже між сторонами виникли правовідносини внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився, про що розписався у заяві-анкеті. Таке приєднання відповідачем вчинено у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях статті 634 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст.509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. За змістом п.1 ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 625 цього Кодексу регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. При цьому у ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України). За наданим розрахунком, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №2711774291 від 10.04.2017 року, станом на 26.06.2019 року, становить 15088,01 грн та складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 6448,89 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 1,31 грн, заборгованості за щомісячними відсотками (платою за управління кредитом) в розмірі 4757,45 грн, заборгованості за пенею в розмірі 3880,36 грн. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), правонаступництва, тощо. Згідно зі ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до договору відступлення прав вимоги № 20190626 від 26.06.2019 року, ТОВ «ФК «ЦФР» відступає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників, що є додатком до договору. Відповідно до витягу з реєстру боржників, який є додатком до договору відступлення прав вимоги №20190626 від 26.06.2019 року, ТОВ «ФК «ЦФР» відступило, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло права грошової вимоги до [PERSON] на суму 15088,01 грн. Таким чином, враховуючи, що договором відступлення права вимоги №20190626 від 26.06.2019 року відбулась заміна кредитора ТОВ «ФК «ЦФР», перед яким у [PERSON] виникли боргові зобов`язання, на ТОВ «ФК «ЄАПБ», то до нового кредитора ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшли права первісного кредитора в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, та ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права бути позивачем із примусового стягнення заборгованості за договором кредитування з [PERSON] на свою користь в сумі 15088,01 грн. Проте, до вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» про стягнення з [PERSON] пені в розмірі 3880,36 грн, необхідно застосувати положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року з змінами та доповненнями від 12 лютого 2015 року. Відповідно до ст.2 якого, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Згідно відповіді Нікольської селищної ради Нікольського району Донецької області №2-20/384 від 06.04.2020 року, відповідачка зареєстрована за адресою: Донецька область, Нікольський район, селище міського типу Нікольське. Селище міського типу Нікольське входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р « Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Враховуючи викладене, позивач не вправі був нараховувати пеню за кредитним договором №2711774291 від 10.04.2017 року, а тому позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] пені в розмірі 3880,36 грн задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що неналежне виконання з боку відповідача [PERSON] зобов`язань за кредитним договором за №2711774291 від 10.04.2017 року, призвело до утворення заборгованості за кредитом в розмірі 6448,89 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 1,31 грн, заборгованості за щомісячними відсотками (платою за управління кредитом) в розмірі 4757,45 грн, на загальну суму 11207,65 грн, а отже позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ», у якого виникло право грошової вимоги до [PERSON] , в цій частині позову є обґрунтованими. Проте, беручи до уваги, сплату відповідачем [PERSON] під час розгляду справи в рахунок погашення заборгованості за кредитом грошових коштів в розмірі 12100,00 грн, що підтверджується квитанцією від 03.11.2020 року, суд відмовляє в задоволенні позову, у зв`язку зі сплатою суми боргу. Водночас, враховуючи, що позовні вимоги задоволені відповідачем після звернення позивача з позовною заявою до суду та понесенням ним судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн, вказані судові витрати підлягають відшкодуванню позивачу, з урахуванням переплачених коштів на погашення суми боргу, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 1209,65 грн (11207,65+2102,00 -12100,00).

Outcome: approved