Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

9 жовтня 2014 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, посилаючись на те, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. У зазначеній квартирі зареєстровано місце проживання колишнього чоловіка [PERSON], який 26 грудня 2013 року продав [PERSON] зазначену квартиру, з моменту продажу відповідач у квартирі не проживає, але в добровільному порядку виписатись не бажає, у зв'язку із чим позивачка несе додаткові витрати по утриманню квартири. З огляду на викладене, [PERSON] просить її вимоги задовольнити. Позивач до суду подала заяву, про розгляд справи без її участі, у випадку неявки відповідача не заперечила, щодо заочного розгляду справи. Відповідач до суду не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, заяви про розгляд справи без його участі не надсилав, про причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи без самостійних вимог Хмельницького міського відділу ДМС подав заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26 грудня 2013 року належить квартира [ADDRESS]. Колишнім власником цієї квартири був відповідач [PERSON]. Після продажу квартири [ADDRESS], у ній зареєстровано місце проживання колишнього чоловіка - попереднього власника [PERSON], що підтверджується копією довідки ЖЕК №2 від 25 вересня 2014 року. Шлюб між сторонами було розірвано 20 вересня 1994 року, що підтверджується копією відповідного свідоцтва. ч.1 ст.317 ЦК України, визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі: відчуження власником свого майна. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. В силу ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають його право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Оскільки [PERSON] відчужив кватиру [ADDRESS], право власності на неї у нього припинилося, у зв'язку із чим відповідач втратив і право користування нею. Тому його слід визнати таким, що втратив право користування зазначеною квартирою. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрації з місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позову в частині вимог про зобов'язання Хмельницького міського відділу зняти з реєстраційного обліку [PERSON] не має, крім цього відповідні вимоги до нього не заявлялися, оскільки відповідний відділ був залучений до участі у справі в якості третьої особи. Судові витрати по справі становлять 243 грн. 60 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial