Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

29 січня 2019 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з Добропільського міськрайонного суду Донецької області за підсудністю надійшли матеріали позовної заяви ПАТ «Ощадбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2019 року позовну заяву було прийнято до провадження суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2019 року вирішено питання про заочний розгляд справи. Позивач у своєму позові посилався на те, що 25 листопада 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 1792415 про відкриття і обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, відповідно до умов якого позивач надав відповідачеві кредитні кошти у розмірі 8 400 гривень. За умовами кредитного договору відповідач зобов`язався повернути одержаний кредит та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 25 % річних, а за користування коштами за несанкціонованим овердрафтом процентна ставка складає 35 % річних. Відповідно до п. 4.4 додаткового договору № 1 до договору № 1792415, у разі порушення строку сплати платежів за договором, відповідач зобов`язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконує, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 17 квітня 2018 року складає 15 480 гривень 89 коп. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 15 480 гривень 89 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 8 392 гривень 59 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 2 419 гривень 74 коп., інфляційних втрат від прострочених сум у розмірі 3 870 гривень 92 коп., трьох відсотік річних від прострочених сум заборгованості у розмірі 797 гривень 64 коп., а також судовий збір у розмірі 1 762 гривень. У своїй заяві до суду представник позивача просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] про час та дату судового розгляду повідомлений в порядку ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у судове засідання не з`явився. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 25 листопада 2013 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір № 1792415, відповідно до умов якого позивач відкриває відповідачеві поточний рахунок [NUMBER] про випуск та надання платіжної банківської картки, про що свідчить його особистий підпис (а.с. 5-6). 08 січня 2014 року між позивачем і [PERSON] було укладено додатковий договір № 1 до договору № 1792415 (а.с. 7), відповідно до п. 1.1.4 банком встановлено кредит у сумі 8 400 гривень, а відповідач зобов`язався повернути його щомісячними платежами та сплатити проценти у розмірі 25 відсотків річних. Також відповідачем підписано заяву на встановлення кредиту по рахунку фізичної особи та встановлено кредиту у розмірі 8 400 гривень (а.с. 8). Згідно з абз. 2 п. 4.4 додаткового договору № 1 від 08 січня 2014 року, який було укладено між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] , клієнт зобов`язаний щомісячно отримувати звіт по рахунку і сплачувати всі платежі на підставі цього звіту по рахунку, не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним або на початку операційного дня, наступного за вихідним, святковим днем чи неробочим. У разі порушення строку сплати платежів за договором клієнт зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідачем порушуються взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 17 квітня 2018 року відповідно до розрахунку, наданого позивачем, виникла заборгованість у розмірі 15 480 гривень 89 коп. (а.с. 13-14). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит, будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка [PERSON] добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 15 480 гривень 89 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 8 392 гривень 59 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 2 419 гривень 74 коп., інфляційних втрат від прострочених сум у розмірі 3 870 гривень 92 коп., трьох відсотків річних від прострочених сум заборгованості у розмірі 797 гривень 64 коп. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір. На підставі ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 1 762 гривень. (а.с. 1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з [PERSON] на користь АТ «Ощадбанк», складає 17 242 гривень 89 коп.(15 480 гривень 89 коп. + 1 762 гривні 00 коп. = 17 242 гривні 89 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: approved