Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

3 жовтня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 5 вересня 2007 року між ним та відповідачкою [PERSON] укладено шлюб. Від шлюбу у них 3 квітня 2008 року народився син [PERSON]. Спільне життя не склалось, оскільки різні погляди на сімейне життя та обовязки призводили до сварок, в результаті чого вони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сімю немає. Подружні відносини припинились, спільне господарство не ведеться, спору про поділ майна немає. За таких обставин вважає, що збереження шлюбу суперечить його інтересам. На примирення не погоджується. До початку судового засідання позивач [PERSON] звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи за його відсутності, в якій позов підтримав повністю та просив його задовольнити (а.с. 21). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, відповідно до якої позов визнає повністю, просить розірвати шлюб після чого залишити їй прізвище [PERSON] (а.с. 22). На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України просить повернути позивачеві 50 відсотків судового збору з державного бюджету, оскільки вона визнала позовні вимоги, а її на підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір» звільнити від сплати судового збору як одиноку матір, яка має дитину з інвалідністю (а.с. 23). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що з 5 вересня 2007 року [PERSON], [INFO], та [PERSON] (прізвище до укладення шлюбу - Крижанівська), [INFO], перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Варвинського районного управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 55 (а.с. 8). Від шлюбу у сторін 3 квітня 2008 року народився син [PERSON] (а.с. 9). Як убачається\~з позовної\~заяви, спільне життя сторін не склалось, оскільки різні погляди на сімейне життя та обовязки призводили до сварок, в результаті чого вони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сімю немає. Подружні відносини припинились, спільне господарство не ведеться, спору про поділ майна немає. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. На примирення позивач не погоджується. Враховуючи викладені\~позивачем та\~визнані відповідачкою\~обставини, суд дійшов висновку про те, що сімя розпалась остаточно та поновлена бути не може. Відповідно до\~ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та про необхідність ухвалення рішення про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відповідачці [PERSON] слід залишити теперішнє прізвище [PERSON], оскільки бажання щодо зміни прізвища вона не виявила. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд може звільнити сторону від сплати аліментів, якщо вона є одинокою матірю, яка має дитину з інвалідністю. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 6 листопада 1992 року розяснено, що одинока мати - це жінка, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері, вдова, інша жінка, яка виховує і утримує дитину сама. Суд дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення відповідачки від сплати судового збору, оскільки з матеріалів справи убачається, що дитина народжена у шлюбі (а.с. 8), з батька дитини стягуються аліменти на утримання дитини (а.с. 28-30, 32), а тому відповідачка не є одинокою матірю. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких обставин позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого ним судового збору, а інші 50 відсотків стягнути з відповідачки на користь позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved