Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

31.10.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позов мотивує тим, що відповідач як батько ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання спільної дитини, жодної участі в його утриманні не приймає, не навідує сина, не цікавиться ні його розвитком, ні станом здоров'я, не робить жодних спроб поспілкуватись з сином. Всі витрати пов'язані з вихованням та фізично-соціальним розвитком дитини позивач несе самостійно, в зв'язку з чим просить позов задовольнити та позбавити [PERSON] батьківських обов'язків щодо сина [PERSON] В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи позов підтримала в повному обсязі та просить його задовольнити, оскільки вважає факт не виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків доведеним. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно даних свідоцтв про народження від 01.02.2013 р. серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с.7). Згідно висновку органу опіки і піклування Славутської райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав від 02.04.2019 року №101-2827/03 встановлено, що відповідач не піклується про сина, не приймає участі у його вихованні, не надає матеріальної допомоги на його утримання, має заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина, фактичне місце проживання та засоби зв'язку особи невідомі. Відповідно до даних довідки Славутського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Хмельницькій області від 01.10.2018 № 27935 за період з грудня 2017 року по вересень 2018 року [PERSON] жодних аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] не сплачував (а.с.16). З довідки виданої ДНЗ №5 Дарницького району м. Києва від 26.09.2018 №21 видно, що дитину до навчального закладу приводить та забирає мама. Актом обстеження житлово-побутових умов проживання дитини від 20.02.2019 зафіксовано належні умови проживання малолітнього [PERSON]. Крім того, зазначено що склад сім'ї [PERSON], який проживає за адресою [ADDRESS], входить [PERSON] - мати та [PERSON] - брат. Отже, вказані факти свідчать про те, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутської РДА підтримала висновок служби та висловила позицію про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON] Надаючи правову оцінку вказаним відносинам суд враховує наступне. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі Конвенції), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно статті 27 Конвенції батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 N 3 позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Так, судом встановлено та підтверджено показами позивача, представника третьої особи, зібраними доказами, що відповідач не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування сина, не спілкується з ним, що є необхідним для його нормального самоусвідомлення, не надає дитині необхідного доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти, має заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина, що підтверджується відповідною довідкою. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, доводять факт ухилення відповідача від виховання сина. Така поведінка відповідача щодо сина фактично є усвідомленим нехтуванням батьківськими обов'язками. В судовому засіданні встановлено що перешкод для спілкування відповідача з сином не було. Відповідач не виявляв бажання бачитися з дитиною, дбати про його духовний і фізичний розвиток. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею судові витрати у розмірі 704 гривні 80 коп.

Outcome: approved