Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

30.10.2020 року підприємство теплових мереж «Ковельтепло» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги. 19.11.2020 року це ж підприємство звернулось до суду з іншим позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за теплопостачання за інший період. Ухвалою судді від 12 січня 2021 року відкрито провадження у цих справах, одночасно вирішено розгляд справи провести у спрощеному позовному проваджені з викликом сторін та одночасно визначено строк для подачі відзиву на позов. Ухвалою суду від 11.02.2021 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] та Ухвалою суду від 05.03.2021 року об`єднано в одне провадження позови ПТМ «Ковельтепло» до [PERSON] про стягнення заборгованості з теплопостачання. В обґрунтуванні заявлених позовних вимог позивач зазначив, що ПТМ «Ковельтепло» надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у квартиру [ADDRESS] , співвласниками якої є відповідач [PERSON] та [PERSON] на яких відкрито два особових рахунки. По рахунку [PERSON] на опалювальну площу 26.9 кв.м. заборгованість відсутня. 06 лютого 2018 року з [PERSON] було укладено письмовий договір про надання послуг з централізованого опалення та водопостачання гарячої води на її опалювальну площу. Своїх зобов`язань відповідач не виконує, станом на 01 жовтня 2020 рок, має заборгованість перед підприємством в сумі 6828 грн. 76 коп., за період з жовтня 2015 року по лютий 2018 року включно, що підтверджено відповідним рахунком. Із позовних вимог від 19 листопада 2020 року слідує, що боржник додатково має заборгованість перед ПТМ «Ковельтепло» в сумі 4878 грн. 51 коп. за період з березня 2018 року по жовтень 2019 року включно, що підтверджується розрахунком заборгованості. Позивачем по об`єднаних позовних вимогах зазначено, що по справі 16 квітня 2018 року було видано судові накази Ковельським міськрайонним судом про стягнення заборгованості на суму 6828 грн. 76 коп., а 03.10.2019 року про стягнення заборгованості на суму - 4878 грн. 51 коп. В подальшому Ухвалами Ковельського міськрайонного суду від 15 вересня 2020 року та 07 жовтня 2020 року, судові накази скасовано та роз`яснено ПТМ «Ковельтепло» про право на звернення до суду в порядку позовного провадження. Враховуючи наведене та приймаючи до уваги не виконання боржником взятих на себе зобов`язань по оплаті послуг з централізованого опалення, прохає суд задовольнити наведені вище в об`єднаному позовному провадженні вимоги в повному обсязі. У відзивах на позови від 01 та 15 лютого 2021 року [PERSON] зазначила, що позовні вимоги не визнає при цьому вказала, що дійсно є співвласником квартири [ADDRESS] . В даній квартирі не проживає з 2005 року. 01.11.2011 року разом з дітьми були зняті з реєстрації місця проживання в даному житлі, комунальними послугами в тому числі послугами з централізованого опалення не користується. Інший співвласник квартири, її брат [PERSON] , використовує її частину квартири без погодження з нею, не сплачуючи їй та позивачу будь-яких коштів, в тому числі з теплопостачання. З врахуванням наведеного вважає, що боржником є брат і повинен відповідати по зобов`язаннях. Просить також, в письмовій заяві від 01.02.2021 року до спірних правовідносин застосувати позовну давність, оскільки останній платіж було здійснено 16.11.2016 року. Із наведених вище підстав, а також відсутності договору про надання послуг з централізованого теплопостачання до лютого 2018 року, в задоволені позову просить відмовити. Із заперечень на відзив позивач зазначає, що після ухвалення судових наказів відповідач свідомо ухилялася від виконання їх протягом двох років і не зважаючи на їх скасування в подальшому зобов`язана сплатити борг підприємству. Заява [PERSON] про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню, з підстав переривання цього строку частковою проплатою боргу та ухваленням судових наказів. В судовому засіданні представник позивача об`єднанні позовні вимоги підтримала повністю і просить їх задовольнити. Відповідач та її представник об`єднаний позов вважають безпідставним і таким, що не підлягає до задоволення з підстав викладених у відзиві на позов. Поряд з іншим просить застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] заявлених вимог не оспорює, ствердивши, що як співвласник житла сплачує комунальні послуги та послуги з теплопостачання відповідно до своєї частки у нерухомому майні. Суд, заслухавши сторони, пояснення третьої особи, дослідивши письмові докази приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав. Так, судом встановлено і цього не оспорюють сторони та третя особа, що співвласниками квартири [ADDRESS] є відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] , опалювальна площа яких в приміщенні квартири відповідно становить 22,4 кв.м. та 26.9 кв.м. По рахунку [PERSON] заборгованість відсутня. 06.02.2018 року між боржником [PERSON] та ПТМ «Ковельтепло» укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води на опалювану площу 22,4 кв.м. Щодо вимог позивача за позовом від 30 жовтня 2020 року. Так, позивачем зазначено, що [PERSON] станом на 01 жовтня 2020 року, має заборгованість перед підприємством на суму 6828 грн. 76 коп., яка виникла за період з жовтня 2015 року по лютий 2018 року включно. 16.03.2018 року ПТМ «Ковельтепло» звернулося до Ковельського міськрайонного суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення 6828 грн. 76 коп. 16.04.2018 року видано судовий наказ про стягнення вказаної заборгованості. 18.06.2020 року [PERSON] , звернулася до суду з заявою про скасування судового наказу, яка була задоволена і 15 вересня 2020 року, судовий наказ було скасовано та роз`яснено право на звернення до суду в порядку спрощеного позовного провадження. Із доданого розрахунку заборгованості слідує, що станом на кінець жовтня 2015 року за відповідачем рахувався борг в сумі 5623 грн. 94 коп. Станом на кінець лютого 2018 року заборгованість становила 6828 грн. 76 коп. Остання проплата боржником здійснена 16.11.2016 року. З цих підстав відповідач у відзиві на позов зазначила, що за спірний період нараховано до сплати 7404 грн. 52 коп., а нею сплачено 5947 грн. 70 коп., тобто без врахування боргу станом на початок жовтня 2015 року, а тому різниця відповідно буде становити 6828, 76 - 5371,94 = 1456, 82 грн. Дане покликання підтверджено наявним розрахунком заборгованості. 01 лютого 2021 року [PERSON] подано до суду письмову заяву про застосування до даних правовідносин позовну давність в якій зазначено, що реальний борг за період, який вказаний в позові з жовтня 2015 року по лютий 2018 року, становить - 1456 грн. 82 коп. Здійснено останній платіж 26.11.2016 року, а тому у задоволені судових вимог слід відмовити повністю, застосувавши строки позовної давності. Відповідач зазначає також, що видача судового наказу, який в подальшому скасовано, не перериває строк позовної давності. Матеріалами справи встановлено, що квартира [ADDRESS] перебуває у приватній спільній сумісній власності та належить співвласникам [PERSON] та [PERSON] про що свідчать відомості про об`єкт нерухомого майна. Відповідно до укладеного договору про надання послуг з централізованого опалення від 06.02.2018 року, відповідач взяла на себе зобов`язання сплачувати послуги з централізованого опалення квартири опалювальною площею 22,4 м. кв., по встановлених тарифах на послуги. Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши подані письмові докази з цих підстав приходить до наступного висновку. Ст. 256 ЦК України визначає, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). У відповідності до ч.1 та 5 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності поновлюється від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Договором №1-657 Про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 06.02.2018 року, укладеного між сторонами у справі визначено, що у разі застосування щомісячної системи оплати послуг, платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Отже, правовідносини сторін є грошовим зобов`язанням в якому на боржника покладається обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, а цьому обов`язку кореспондує право кредитора вимагати сплати грошей за наданні ним послуги. Як встановлено розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Оскільки за прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг відповідальність несе відповідач, а заборгованість за послуги позивач нарахував щомісяця то загальна позовна давність починає спливати з кожним таким щомісячним платежем окремо. Останній платіж відповідачем сплачено 16.11.2016 року. Позивач звернувся до суду з позовом 30 жовтня 2020 року, тобто після спливу трьохрічного строку. У відповідності до ст.267 ЦК України, сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови в позові. Покликання представника позивача на ті обставини, що строк позовної давності перервано пред`явленням заяви про видачу судового наказу та його видачу судом не приймається до уваги враховуючи правові висновки викладені в Постанові Великої Палати Верховного суду від 07 липня 2020 року у справі №712/8916/17 (провадження №14-448цс18) в яких зазначено, що подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з ч.2 ст.364 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи її частиною. На підставі припису ч.2 ст.264 України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктивної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі. Новий перебіг позовної давності (після його переривання) починається наступного дня після пред`явлення позову. Тому Велика Палата Верховного суду України відступила від висновку Верховного суду України, висловленого у постановах від 21 січня 2015 року у справі №6-214цс14 від 13 січня 2016 року, у справі №6-93цс15, та від висновку Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, висловленого у постанові від 23 травня 2018 року у справі №216/5756/15-ц, про те, що подання кредитором (зокрема виконавцем послуг) в порядку, передбаченому ЦПК України, заяви про видачу судового наказу перериває перебіг позовної давності. Отже, з наявних вище підстав в задоволенні позовних вимог ПТМ «Ковельтепло» від 30.10.2020 року, слід відмовити. Що стосується вимог за позовом від 11.11.2020 року. Позивач заявив вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості перед ПТМ «Ковельтепло» з централізованого опалення за період з березня 2018 року по серпень 2019 року включно в загальній сумі 4878, 51 грн. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала повністю, вказавши, що відповідач як власник частини квартири користується послугами з теплопостачання однак не виконує умов договору і їх не сплачує, що стало підставою для звернення в суд. В судовому засіданні представник відповідача підтримав подані суду письмові пояснення та просив відмовити в задоволені позову при цьому зазначив, що відповідач як співвласник квартири [ADDRESS] , нею не користується з 2005 року, а в 2011 році вона та діти були зняті з реєстрації місця проживання, а відтак послугами позивача не користується. Її частину квартири використовує брат [PERSON] , який зі своєю сім`єю проживає у вказаному житлі, а тому зобов`язаний сплачувати за теплопостачання. Заслухавши сторони, дослідивши докази з підстав заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості за період з березня 2018 по серпень 2019 року, суд приходить до однозначного висновку про задоволення позову та стягненню з відповідача заборгованості за надані послуги, які були використані в зазначений період в сумі, що становить 4878, 51 грн. з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є співвласником квартири. Інший співвласник даного житла [PERSON] відповідно до укладеного договору сплачує послуги за свою частину квартири. Відповідно до розрахунку заборгованості відповідача за період з березня 2018 року по серпень 2019 року, перед позивачем становить 4878, 51 грн. Правильність розрахунку заборгованості не виникає сумніву та не оспорюється відповідачем. Позов пред`явлено в межах строку позовної давності. Відповідно до статі 1 Законом України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно з частиною першою статті 13 Закону України«Про житлово-комунальні послуги»залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Стандарти, нормативи, норми, порядки і правила у сфері житлово-комунальних послуг розробляють і затверджують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері технічного регулювання, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень та згідно із законодавством (частина друга статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Частиною першою статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»передбачено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В силу ст.322 ЦК України обов`язок утримувати майно покладено на власника, якщо інше не встановлено договором або законом. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Щодо судових витрат. У частині першій статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у розмірі 2102 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладено та

Outcome: partial