Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

29 січня 2019 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. В своєму позові зазначила, що 13 жовтня 2012 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу вони мають спільного сина - [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 09 листопада 2017 року шлюб між ними розірвано. Відповідач останнім часом допомоги на утримання дитини не надає, домовленості з цього приводу між ними не досягнуто. Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримувала в повному обсязі. Відповідач [PERSON], який про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, не було направлено відзив, заяви про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи до суду не надходили. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. ст.223, 280-281 ЦПК України суд ухвалив судове засідання провести у відсутності сторін, в порядку заочного розгляду, на підставі наявних в справі доказів. Суд, враховуючи думку позивача, достатність матеріалів, доказів, що відповідач повідомлений в установленому законом порядку про дату розгляду справи, від якого не надійшло відзиву та ніяких заяв про перенесення розгляду справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відповідності з ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об'єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 24 березня 2013 року народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Борисівської сільської ради Глобинського району Полтавської області 02 квітня 2013 року. Судом встановлено і не заперечується сторонами, що дитина проживає разом з матір'ю - [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідно довідки № 11 від 23 січня 2019 року виданої виконавчим комітетом Глобинської міської ради Полтавської області, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та має слідуючий склад сім'ї: [PERSON], [INFO] - батько; [PERSON], [INFO] - мати; [PERSON], [INFO], дитина проживає біля матері. Заочним Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 09 листопада 2017 року шлюб між [PERSON], [INFO], уродженкою с.\~Бориси Глобинського\~району Полтавської області та [PERSON], [INFO], уродженцем с.\~Жуки Глобинського\~району Полтавської області, зареєстрований виконавчим комітетом Градизької селищної ради Глобинського району Полтавської області 13 жовтня 2012 року, актовий запис № 25 - розірвано. Договору про розмір та порядок сплати аліментів у добровільному порядку сторонами не досягнуто. Надаючи правову оцінку вимогам позивача, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 81 цього Кодексу. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.183 Сімейного кодексу України, розмір аліментів може бути визначено у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Як зазначено в ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в 768 грн. 40 коп. У відповідності до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved