Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

29.08.2018 позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народилась донька [PERSON]. На підставі рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29.12.2014 шлюб між ними розірвано. Рішенням апеляційного суду Львівської області від 09.10.2014 відповідача зобов'язано сплачувати в користь позивачки аліменти на утримання дитини, проте належно [PERSON] рішення не виконує. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів відповідач не бачив своєї доньки, не проявляв жодної ініціативи щодо зустрічі з нею, при цьому, жодних перешкод для спілкування батька і доньки не чинилися. Відповідач жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконував та не виконує: не бере ні педагогічної, ні матеріальної, ні грошової чи іншої посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Таке байдуже ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків, долі і здоров'я їхньої спільної дитини змусило позивачку звернутися до суду з даним позовом. 16.11.2018 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено, позбавлено [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. 11.12.2018 [PERSON] подав до суд заяву про перегляд вищевказаного заочного рішення покликаючись на те, що на час розгляду справи він перебував закордоном, позов заперечує. Прагне спілкування та виконання батьківських обов'язків відносно його малолітньої доньки. Частину заборгованості по аліментах ним сплачено. Ухвалою суду від 21.12.2018 рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.11.2018 скасовано, справу призначено до підготовчого провадження на 30.01.2019. 30.01.2019 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду на 28.02.2019. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задоволити. Додатково суду вказала, що відповідач жодних проявів батьківської турботи до доньки не проявляє. Востаннє бачив дитину ще в січні 2014 року. Донька повністю перебуває на її утриманні, відповідача не знає як батька. Батьком називає її чоловіка, який піклується та дбає про дитину. Донька вже три роки відвідує дитячий садочок і, при бажанні, відповідач міг би поцікавитись нею або провідати там. За останні місяці, зокрема, за період розгляду справи в суді, відповідач, який в засіданні розповідає про намір брати участь у вихованні дитини, навіть знаючи про те, що ставиться питання про позбавлення його батьківських прав, жодного разу не виявив бажання зустрітися з дочкою, або хоча би поцікавитися нею. Навіть під час перебування в приміщенні суду не задав їй жодного питання про [PERSON]. Вказала, що ніколи не чинила перешкод у спілкуванні відповідача з дитиною, а тому все сказане ним є наклепом. За всі ці роки дитина бачила батька тільки один раз, коли вони зустрілися біля магазину, [PERSON] тоді було орієнтовно півтора рочку. Представник позивачки позов підтримав, просить такий задоволити. В обґрунтування позиції додатково суду пояснив, що заборгованість по сплаті аліментів є тільки однією із підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Акцентував увагу суду на тому, що сума заборгованості по аліментах згідно розрахунку, надану державним виконавцем, склала 78000 грн. Відповідач дійсно частково погасив заборгованість в сумі 28000 грн., але лише після офіційного звернення до нього державного виконавця. Проживати відповідач з дружиною та донькою фактично перестав через два місця після її народження. Дана справа розглядається протягом тривалого часу, крім цього повторно питання про позбавлення батьківських прав відповідача розглядалося органом опіки та піклування, однак і це не стало поштовхом для батька хоча би поцікавитися своєю дитиною. Вважає, що про ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків свідчать його покази дані ним особисто в даному судовому засіданні. Позбавлення батьківських прав вважає заходом відповідальності для батька, позивач не ставить питання про зміну запису у свідоцтві про народження дитини, а тому, якщо відповідач дійсно буде мати бажання брати участь у вихованні своєї дитини, він має право на звернення до суду з позовом про поновлення його батьківських прав. Відповідач в судовому засіданні позов заперечив, зазначив, що дуже любить свою дитину. Частину наявної заборгованості по аліментах погасив. Їздить на роботу за кордон. Неодноразово намагався спілкуватись із дитиною, але позивачка і її батьки не пускають його до доньки. В майбутньому зобов'язується цікавитись, піклуватись та спілкуватись з донькою та звернутись до органу опіки та піклування для визначення часу для побачень з дитиною. Востаннє бачив дитину давно, більше 2 років тому. Підтвердив, що у дитячому садочку і в лікаря доньки не був жодного разу, минулого року до колишньої дружини не телефонував, оскільки рік тому ніхто в їхньому будинку не брав слухавку. У 2018 році орієнтовно 6 місяців працював закордоном. Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив, просить в задоволенні такого відмовити. Вважає, що несплата аліментів не є підставою для позбавлення батьківських прав. Його довіритель не знав, що може звернутись в Орган опіки та піклування для встановлення годин на спілкування з дитиною. Представник органу опіки та піклування Дрогобицької районної державної адміністрації в судовому засіданні позов підтримала, зазначила, що відповідач свідомо чи несвідомо усунувся від виконання своїх батьківських обов'язків щодо малолітньої доньки [PERSON]. Вважає, що існують всі підстави для позбавлення його батьківських прав. Питання щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав за його заявою органом опіки та піклування розглядалося повторно, однак підстав змінювати своє рішення комісія не вбачає, оскільки жодного бажання виправити ситуацію зі сторони відповідача, навіть протягом місяців між першим та другим засіданням комісії не було. Вислухавши пояснення сторін, провіривши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог п.1,2 ч.2 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народилась донька [PERSON] [INFO]. Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29.12.2014 шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу донька [PERSON] залишилась проживати із матір'ю [PERSON], що стверджується довідкою Доброгостівської сільської ради №1086 від 13.08.2018. (а.с.23) Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 09.10.2014 [PERSON]сплачувати в користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], в розмірі 2/5 частини від його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментах від 17.09.2018 №09-13/В-13/ Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області [PERSON] нараховано заборгованість зі сплати аліментів за вищевказаним рішенням суду станом на 31.08.2018 в сумі 78129,27 грн. З висновку комісії з питань захисту прав дитини Дрогобицької районної державної адміністрації від 27.09.2018 року вбачається, що відповідач [PERSON] для проведення індивідуальної бесіди в службу у справах дітей Дрогобицької райдержадміністрації не з'явився, не виявив бажання, фактично не виконує своїх батьківських обов'язків. А тому, комісія з питань захисту прав дитини Дрогобицької районної державної адміністрації вважає за доцільне позбавити його батьківських прав стосовно малолітньої доньки [PERSON] (а/с 40-41). Як вбачається з довідки дошкільного навчального закладу «Півник» села Доброгостів Дрогобицького району, батько [PERSON] участі у вихованні дитини не бере, не цікавиться її вихованням (а/с 25). Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За положеннями ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Проте, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статей 3, 155 СК України, дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли з ними не проживає. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч. 2 ст.155 СК України). Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, в т.ч. один із батьків (ст. 165 СК України). Статтею 164 СК України передбачений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Батько або мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», - ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Ухилення має місце тоді, коли батьки (один з них) не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), зокрема, батько (мати), позбавлений батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною; не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є винятковим заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків і допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише за наявності в діях батьків (одного з них) вини. Під час розгляду даної справи самим відповідачем підтверджено, що протягом 4 років аліменти ним не сплачувалися, частково заборгованість він погасив після звернення виконавця, оскільки через даний борг має проблеми з виготовленням візи та виїздом за кордон. З дочкою не бачиться, її розумовим розвитком, зокрема, шляхом відвідування дошкільної дитячої установи, не цікавився (зі слів відповідача в садочку не був жодного разу, хоча знав, що дитина його відвідує протягом останніх 3 років), фізичним станом дитини не цікавився, зокрема не знає в якого лікаря спостерігається його дочка, протягом останнього року навіть в телефонному режимі не контактував з колишньою дружиною чи іншими членами сім'ї, з якими проживає [PERSON]. А тому суд робить висновок, що в даному випадку має місце ухилення відповідача протягом тривалого часу (більше 4 років) від виховання дочки. Суд ставить під сумнів твердження відповідача про те, що він бажає приймати участь в її розвитку та вихованні, оскільки, як вбачається з пояснень учасників судового розгляду, і зокрема самого [PERSON], навіть під час розгляду даної справи він не виявив жодного бажання навести контакту з дитиною або з її матір'ю для того, щоб хоча б отримати інформацію про доньку. В даному випадку мова йде про фактично 3 місяці (11.12.2018 [PERSON] подав до суду заяву про перегляд заочного рішення), що є достатнім строком, у випадку бажання батька продемонструвати органу опіки та піклування та суду того, що він хоче брати участь у житті дитини. Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що є всі підстави для того, щоб позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON], оскільки він без поважних причин не виявляє щодо неї батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов'язків по її вихованню та утриманню,дитиною не займався, не піклувався про неї, матеріально не утримує, не проявляє інтересу до стану її здоров'я та навчання, не цікавиться фізичним, моральним і духовним розвитком. Відповідачем не представлено суду доказів на підтвердження своїх заперечень щодо позову та намірів на зміну свого ставлення щодо батьківських обов'язків відносно своєї доньки. Натомість в судовому засіданні [PERSON] визнав той факт, що востаннє бачив дитину досить давно. Водночас суд бере до уваги й те, що з часу звернення відповідачем до суду із заявою про перегляд заочного рішення про позбавлення його батьківських прав, останній не вчинив дій спрямованих на встановлення контакту із дитиною, прояву батьківського піклування та турботи відносно дитини. Водночас, суд вважає за доцільне роз'яснити відповідачу його право на звернення до суду з позовом про неволення батьківських прав, передбачене ч.1 ст.169 СК України. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в користь позивача в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved