Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

29 вересня 2017 позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на цей час розірвано. У шлюбі у сторін народились діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23.07.2012 з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 500 грн. на кожну дитину щомісячно. Позивач зазначає, що не дивлячись на те, що з часу ухвалення судового рішення мінімальний розмір аліментів для дитини відповідного віку значно підвищився, відповідач не сплачує аліменти навіть в межах суми визначеної судом в 2012 році, та не приймає при цьому участі в додаткових витратах на утримання дитини. На цей час вказана сума аліментів значно знецінилася, сама ж позивач не може забезпечити у повному обсязі дітей необхідними речами та продуктами харчування. Крім того, діти мають хист до іноземних мов, однак позивач не взмозі оплатити відповідні приватні уроки самостійно. Відтак, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття та додаткові витрати по 300 грн. на кожну дитину. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, не скористався своїми правами щодо подання відзиву на позовну заяву та відповідних доказів на підтвердження своїх доводів. З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 07 лютого 2018 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у відповідності із ч. 4 ст. 223, 280, 281 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає часткового задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 23.07.2012. У шлюбі у сторін народились діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які на цей час проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23.07.2012 у справі № 1819/3582/12, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісяця (а.с. 7-8). Вирішуючи питання про наявність підстав для зміни розміру аліментів, які стягуються з відповідача суд виходить з таких мотивів. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частинами 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України та пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, та у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, підставою для звернення до суду із позовом про збільшення розміру аліментів відповідно до положень статті 192 Сімейного кодексу України є зміна матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення, або поліпшення стану здоров'я когось із них, та в інших випадках. Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частин сьомої та восьмої статті 7 Сімейного кодексу України суд при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини. Враховуючи, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача на цей час є незначним та нижчим ніж встановлений законом мінімум, а тому не дозволяє повноцінно утримувати дітей, суд дійшов висновку, що матеріальний стан позивача як одержувача аліментів змінився, зокрема, погіршився, що згідно із статтею 192 Сімейного кодексу України є підставою для збільшення розміру аліментів. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині збільшення розміру аліментів підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача про стягнення додаткових витрат на дітей в сумі по 300 грн. щомісячно на кожну дитину суд вважає за необхідне зупинитись на наступному. Відповідно до ч. 1 ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, має каліцтво тощо. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами, а при стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно дост. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Аналізуючи надані позивачем докази, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача по 300 грн. щомісяця на кожну дитину, як участь у додаткових витратах по їх утриманню, оскільки позивачем жодним чином не обгрунтовано заявлений розмір додаткових витрат та не доведено наявність особливих обставин, що їх потребують, відповідно в матеріалах справи відсутні будь-які докази понесення позивачем додаткових витрат або ж відповідні розрахунки здійснення позивачем таких витрат в майбутньому. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необгрунтованість позову в частині вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дітей, та, як наслідок, відсутність підстав для їх задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в сумі 640 грн. 00 коп., від оплати якого позивача звільнено вказаним Законом. На підставі викладеного та

Outcome: partial