Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

29 лютого 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути заборгованість за договором позики в сумі 7936 грн. та судові витрати. В обґрунтування заявленого позову [PERSON] посилалась на те, що відповідно до договору позики грошей № б/н від 27 січня 2015 року, укладеного з [PERSON], останній отримала грошові кошти на загальну суму 640 грн., зі сплатою 3 % за кожен день користування позикою, строком до 09 лютого 2015 року. В порушення умов договору позики грошей відповідач свої зобовязання належним чином не виконала. У звязку з чим, за договором позики грошей станом на 24 лютого 2016 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість на суму 640 грн. за договором позики грошей, та на суму 7296 грн. проценти за користування позикою. У судове засідання позивач не зявилась, в поданій суду письмовій заяві позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд розглянути справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 27 січня 2015 року за договором позики грошей № б/н, укладеного між [PERSON] та [PERSON], остання отримала грошові кошти на загальну суму 640 грн. Відповідно до п.4.1. договору позики грошей, позичальник зобовязаний повернути грошові кошти 09.02.2015 року для погашення повної заборгованості за договором. Відповідно до пункту 4.2 договору позики грошей, за користування коштами понад строки, які вказані в договорі позичальник сплачує проценти за користування позикою у розмірі 3% за кожен день користування позикою (1095 відсотків річних або 1098 відсотки річних, якщо на період користування позикою випадає високосний рік) від суми простроченої заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. Згідно з ч.1 ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. У відповідності до ст.1048 ЦК України п озикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 640 грн. згідно розписки від 27.01.2015 року. Однак, відповідач в порушення умов вищевказаного договору позики грошей не виконала взятих на себе обовязків, у звязку з чим станом на 24 лютого 2016 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість на суму 7936 грн., з якої 640 грн. заборгованість за сумою боргу; 7296 грн. проценти за користування позикою. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved