Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

29 березня 2016 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів та третьої особи у якому зазначили, що у серпні 2015 року вони дізналися, що їх рідна сестра [PERSON] отримує орендну плату за земельні паї, які належали їх батьку [PERSON], померлому [INFO] та матері [PERSON], померлій [INFO]. У вересні при зверненні до нотаріальної контори по питанню заведення спадкової справи після смерті батьків, вони отримали відповідь про заведення у 1999 році спадкової справи тільки після смерті батька, за заявою [PERSON], та про відсутність відмітки про видачу їй свідоцтва про право на спадщину. З архівного сектору Березнегуватської райдержадміністрації вони отримали копію розпорядження № 319 від 29 травня 2003 року яким було затверджено технічну документацію зі складання державного акту на право власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Озерівської сільської ради у розмірі 19,761 га ріллі [PERSON] Зі слів [PERSON] підставою для видачі вказаного розпорядження були свідоцтва про право на спадщину за законом видані 23 травня 2002 року державним нотаріусом Березнегуватської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] та [PERSON] Вважаючи що вони після смерті батьків фактично вступили в управління частки спадкового майна, а свідоцтва про право на спадщину за законом наявні у відповідачки викликають сумніви у законності і достовірності, оскільки видані з порушенням Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій та не внесені до Єдиного реєстру спадкових справ позивачі просили суд визнати недійсними та скасувати свідоцтва про право на спадщину за законом видані 23 травня 2002 року державним нотаріусом Березнегуватської державної нотаріальної контори відповідачці та скасувати розпорядження № 319 від 29.05.2003 року Березнегуватської районної державної адміністрації Миколаївської області в частині затвердження технічної документації зі складання державного акту на право власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Озерівської сільської ради у розмірі 19,761 га ріллі [PERSON] Позивачі в судове засідання з'явились, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, вважали що для цього є всі підстави. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, до суду направила заву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] (за довіреністю) позовні вимоги не визнала, як безпідставні та просила відмовити у їх задоволенні. Третя особа по справі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, в судове засідання не з'явилась, до суду направила заяву про розгляд справи за її відсутності. Вислухавши пояснення осіб які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. Із матералів справи вбачається, що на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 12 листопада 1996 року Березнегуватською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку ( пай) за № 90 [PERSON], був власником права на земельну частку пай площею 10.72 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Борець» села Озерівка Березнегуватського району Миколаївської області (а.с.89). [PERSON] також була власником права на земельну частку пай площею 10.72 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Борець» села Озерівка Березнегуватського району Миколаївської області, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 12 листопада 1996 року Березнегуватською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку ( пай) за № 91 (а.с.87). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть (а.с.12 на звороті). Спадкоємцями після його смерті була дружина та діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [INFO] померла [PERSON] про що свідчить копія свідоцтва про смерть, спадкоємцями після її смерті є її діти- позивачі та відповідач [PERSON] (а.с.12,17). За довідкою Озерівської сільської ради № 107/04-09 від 16.05.2016 року [PERSON] за життя склала заповіт на ім'я відповідачки, посвідчений 16 березня 1999 року, згідно запису у реєстрі № 32 від 16.03.1999 року ( а.с.47). Відповідно до ст.525 ЦК УРСР ( у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим- день, зазначений у статті 21 цього Кодексу. За статтею 548 ЦК УРСР - для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, та якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З пояснень позивачів, а також довідки Озерівської сільської ради від 16.05.2016 року № 107/04-09 слідує, що після смерті [PERSON] та [PERSON] в управління їх спадковим майном, а саме житловим будинком та земельними ділянками, вступила лише відповідачка, крім цього, за її заявою державним нотаріусом Березнегуватської державної нотаріальної контори було заведено спадкову справу після смерті [PERSON] (а.с.6,47). Зазначене свідчить що відповідачка прийняла спадщину після смерті батьків. В судовому засіданні позивачі пояснили, що дій по прийняттю спадщини вони не вчиняли, оскільки на той час вважали що відсутнє майно щодо якого вони бажали б прийняти спадщину. 23 травня 2002 року на підставі статті 549 ЦК УРСР відповідачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку пай площею 10,72 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Борець» після смерті [PERSON], та свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку пай площею 10,72 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Борець» після смерті [PERSON] (а.с.5). Які 24 травня 2002 року були зареєстровані у Березнегуватській районній державній адміністрації, про що свідчать записи на зворотній стороні сертифікатів на право на земельну частку (пай). З технічної документації зі складання державних актів на право власності на землю [PERSON] та іншим громадянам для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колективної власності КСП «Борець» в межах території Озерівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області убачається, що розпорядженням Березнегуватської районної державної адміністрації від 14 червня 2002 року №268 «Про дозвіл на складання проектів організації земельних часток (паїв)» [PERSON] на підставі її заяви та свідоцтв про право на спадщину за законом, було надано дозвіл на складання проекту організації земельних часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Озерівської сільської ради (а.с.82). 29 травня 2003 року розпорядженням Березнегуватської райдержадміністрації № 319 [PERSON] було затверджено технічну документацію зі складання державних актів на право власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Озерівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області та передано у приватну власність земельну ділянку (а.с.91). 14 жовтня 2003 року відповідачка на підставі вказаного вище розпорядження Березнегуватської райдержадміністрації отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 19,522 га в межах території Озерівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області (а.с.14). Відповідно до ст.1301 Цивільного кодексу України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. За абз. 3 п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути зокрема порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб. Однак, оскільки позивачі спадщину після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] не прийняли, відповідно їх права на спадщину видачею відповідачу свідоцтва про право на спадщину порушенні не були, з огляду на таке, суд доходить висновку що позовні вимоги є безпідставними. Посилання позивачів на невнесення державним нотаріусом під час видачі свідоцтв про право на спадщину за законом даних про заведення спадкових справ та виданих свідоцтв до Спадкового реєстру та невідповідність дат витрачання бланків свідоцтв з даними, що містяться в Єдиному реєстрі спеціальних бланків нотаріальних документів, не є підставою для визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину. З огляду на викладене вище, підстав для скасування розпорядження Березнегуватської районної державної адміністрації № 319 від 29 травня 2003 року в частині затвердження технічної документації зі складання державного акту на право власності на землю відповідачу суд не вбачає. Таким чином, у задоволенні позовних вимог позивачів слід відмовити за їх безпідставністю.

Outcome: dismissed