Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

30.11.2020 року представник позивача [PERSON] , в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання трьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 10 000 грн. щомісячно з дня подання позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 10.05.2018 року шлюб між сторонами було розірвано. Мають троє малолітніх дітей: двох доньок 2014 року народження, та сина 2015 року народження. Діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні, спору щодо місця проживання дітей з відповідачем немає. Оскільки відповідач працездатний, неофіційно працює будівельником в будівельній фірмі «Гільдія» у м. Львові, отримує заробітню плату на місяць приблизно двадцять п`ять-тридцять тисяч гривень, і має можливість утримувати малолітніх дітей. Раніше відповідач був офіційно працевлаштований у даній фірмі, однак щоб уникнути від сплати аліментів розрахувався і на даний час працює не офіційно, тому просить позов задовольнити та стягувати з нього аліменти у розмірі 10 000 грн. на трьох дітей, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі заяви до суду і до настання повноліття. Ухвалою судді Буського районного суду Львівської області від 18.01.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви з додатками рекомендованою поштовою кореспонденцією, що стверджується наявною розпискою у матеріалах справи, яке отримано відповідачем особисто 18.03.2021 року. 29.03.2021 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, де зазначив, що позовну заяву відповідач визнає частково. Оскільки [PERSON] не заперечує проти виконання покладених на нього законом обов`язків по утриманню дітей, однак із розміру доходу відповідача, який не є постійним та полягає у тимчасових підробітках, а також кількості дітей, вважає що визначення розміру аліментів запропонованому позивачем розмірі призведе до неможливості виконання відповідачем рішення суду та утворення непосильної для нього заборгованості по аліментних платежах. Враховуючи, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язок як матері так і батька, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, просить суд позов задовольнити частково та стягувати з нього на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 3335,00 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Заслухавши пояснення позивачки, представника позивача та представника відповідача, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що від шлюбу у сторін народилося троє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження виданого Виконавчим комітетом Переволочнянської сільської ради Буського району Львівської області серія [NUMBER] від 04.02.2014 року, актовий запис № 2, [PERSON] , [INFO] що стверджується копією свідоцтва про народження виданого Виконавчим комітетом Переволочнянської сільської ради Буського району Львівської області серія [NUMBER] від 12.01.2015 року, актовий запис № 2 та [PERSON] , [INFO] що стверджується копією свідоцтва про народження виданого Виконавчим комітетом Переволочнянської сільської ради Буського району Львівської області серія [NUMBER] від 04.01.2016 року, актовий запис № 1. Рішенням Буського районного суду Львівської області від 10.05.2018 року шлюб між сторонами було розірвано. Діти проживають без реєстрації разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться на утриманні матері. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому, за ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Указане кореспондується із вимогами ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», якою передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Наведені положення закону дають підстави для висновку, що аліменти - це платіж, спрямований саме на утримання дитини, який повинен бути достатнім для цього, разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, яке є в обох із батьків, і має бути рівним, та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі, необхідному для її життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який мала дитина до виникнення спору про стягнення аліментів та їх розмір, і який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, її гармонійного розвитку, з врахуванням визначеного законом розміру прожиткового мінімуму на дитини, її потреб, зважаючи на обов`язок обох батьків брати участь в матеріальному утриманні дитини. Сторонами визнаються наступні обставини, які у порядку ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню (обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання немає): малолітні діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні; відповідач не працевлаштований та доходів немає. Так, звертаючись до суду із позовом про стягнення аліментів на малолітніх дітей, позивачем не обґрунтовано та не надано жодних доказів, що є її процесуальним обов`язковим згідно із ст.ст.12, 81 ЦПК України, у підтвердження понесення витрат на дітей у розмірі 10 000 грн щомісячно (по 5 000 грн на кожного з батьків), адже обов`язок по утриманні дітей лежить на обох батьках порівну. Дана суду довідка про те, що [PERSON] дійсно навчається в 1-Б класі в СЗШ № 77 м. Львова і відвідує гурток з карате (600 грн. оплата в місяць) харчування (400 грн. в місяць) не свідчать про такі витрати у згаданому розмірі. З клопотанням про витребування доказів у передбачених законом випадках до суду не зверталась. При цьому, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.12 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, враховуючи однозначну необхідність у витратах на гармонійний розвиток дитини до її повноліття, рівність батьків у матеріальному утриманні та виходячи із засад справедливості, добросовісності і розумності сімейного законодавства (ч.9 ст.7 СК України), з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача на утримання дітей у розмірі 3 500 грн щомісячно. На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено у 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved