Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

31 липня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, а пізніше із заявою про збільшення позовних вимог, в яких просила визнати незаконним і скасувати накази №103 від 14.06.2017 року та № 106 від 19.06.2017 року про застосування до неї заходів дисциплінарного стягнення у вигляді догани за порушення трудової дисципліни; визнати незаконним і скасувати наказ Комунального закладу Центральна міська лікарня міста [PERSON] № 45-к від 06.07.2017 року про звільнення її з посади молодшої сестри (санітарки прибиральниці лікарняного кабінету) психоневрологічного відділення; поновити її на посаді молодшої медичної сестри (санітарки прибиральниці лікарняного кабінету) психоневрологічного відділення з 06.07.2017 року; стягнути з Комунального закладу Центральна міська лікарня міста [PERSON] на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 15847,52 грн. без утримання податку на дохід фізичних осіб, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та військового збору. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 07.10.1999 року вона була прийнята на роботу на посаду молодшої медсестри відділення швидкої медичної допомоги Новокаховської центральної міської лікарні. З 24.12.2010 року найменуванням відповідача є : Комунальний заклад Центральна міська лікарня міста [PERSON]. Відповідно до наказу № 22-к від 02.04.2012 року була переведена на посаду молодшої медичної сестри (санітарки прибиральниці лікарняного кабінету) психоневрологічного відділення. 14.06.2017 року головним лікарем КЗ Центральна міська лікарня міста [PERSON] виданий наказ № 103, а 19.06.2017 року наказ № 106 про притягнення до дисциплінарної відповідальності, відповідно до яких на неї накладено стягнення у виді догани за порушення трудової дисципліни, які вважає незаконними, прийнятими з порушенням норм чинного законодавства, оскільки накази не містять обґрунтування, які саме обов'язки не були нею виконані, в чому саме проявилось порушення трудової дисципліни, відсутнє посилання на певні шкідливі наслідки. 06.07.2017 року головним лікарем КЗ Центральна міська лікарня міста [PERSON] був виданий наказ про її звільнення № 45-к за п. 3 ст. 40 КЗпПУ (за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на працівника трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку), який також вважає незаконним, оскільки в ньому відсутнє посилання які саме попередні дисциплінарні проступки та накладені за них дисциплінарні стягнення слугували підставою вважати, що вона систематично не виконувала без поважних причин обов'язки покладені на неї трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, тому просила суд скасувати наведені накази, поновити її на роботі та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала з тих же підстав та просила його задовольнити в повному обсязі, зазначивши, що причиною видання оспорюваних нею наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відповідно про звільнення, вважає упереджене ставлення до неї з боку керівника психоневрологічного відділення. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позов підтримала з тих же підстав та просили його задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнала, посилаючись на законність та обґрунтованість наказів № 103 від 14.06.2017 року та № 106 від 19.06.2017 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача та наказу № 45-к від 06.07.2017 року про звільнення позивача з посади молодшої сестри (санітарки прибиральниці лікарняного кабінету) психоневрологічного відділення, тому просила відмовити в задоволенні позову. В судове засідання третя особа без самостійних вимог: головний лікар КЗ Центральна міська лікарня міста [PERSON] [PERSON], - не з'явися, в своїй заяві просив суд розглядати справу в його відсутність. Суд, заслухавши позивача, її представника, представника відповідача, свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Правовідносини, з приводу яких у сторін виник спір, регулюються такими нормами чинного законодавства: ч. 1 ст. 21 КЗпПУ, встановлено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін; ст. 29 КЗпПУ, встановлено, що до початку роботи за укладеним договором власник або уповноважений ним орган зобов'язаний: 1) роз'яснити працівникові його права і обов'язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору; 2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором; 3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами; 4) проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони; ч. 1 ст. 142 КЗпПУ, встановлено, що трудовий розпорядок на підприємстві, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил. Статтями 147, 147-1, 148, 149 КЗпП України, встановлено види дисциплінарних стягнень, органи правомочні застосовувати дисциплінарні стягнення, строки, порядок застосування та порядок оскарження дисциплінарних стягнень, зокрема, згідно ст. 149 КЗпПУ, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Статтею 43 КЗпП України також передбачено попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації на звільнення працівника, що в даному випадку було відповідачем проведено та позивачем ці обставини не оспорюються. Так, судом встановлено, що 07.10.1999 року позивач була прийнята на роботу на посаду молодшої медсестри відділення швидкої медичної допомоги Новокаховської центральної міської лікарні. З 24.12.2010 року найменуванням відповідача є : Комунальний заклад Центральна міська лікарня міста [PERSON]. Відповідно до наказу № 22-к від 02.04.2012 року позивач була переведена на посаду молодшої медичної сестри (санітарки прибиральниці лікарняного кабінету) психоневрологічного відділення; відповідно до наказу № 28-кр від 08.05.2014 року позивачу була надана відпустка по догляду за дитиною до 3-х років з 02.05.2014 року по 24.01.2017 року, та згідно наказу № 7-кр від 25.01.2017 року позивач з 25.01.2017 року приступила до роботи після відпустки по догляду за дитиною до 3-х років. 26.10.2012 року було затверджено Посадову інструкцію молодшої медичної сестри (санітарки прибиральниці) лікарняного кабінету психоневрологічного відділення КЗ Центральна міська лікарня міста [PERSON], з якою позивач ознайомлена. 15.07.2014 року наказом № 169 головного лікаря затверджено та введено в дію Правила внутрішнього трудового розпорядку для працівників КЗ Центральна міська лікарня міста [PERSON]. 16.02.2017 року головним лікарем був виданий наказ № 35 Про дотримання етики та принципів деонтології, відповідно до якого заступникам головного лікаря та керівникам структурних підрозділів наказано: забезпечити дотримання медичними та іншими працівниками Закладу правил медичної етики та деонтології. Проводити з працівниками щотижневі наради з питань дотримання медичної етики та деонтології. Переглянути посадові інструкції та включити до посадових обов'язків усіх працівників вимоги щодо дотримання правил медичної етики та деонтології при наданні медичної допомоги, у спілкуванні пацієнтами, відвідувачами Закладу. Притягати осіб, винних у порушені правил медичної етики та деонтології до дисциплінарної відповідальності у порядку, передбаченому чинним законодавством України. 01.03.2017 року на загальних зборах трудового колективу психоневрологічного відділення, працівників відділення, в тому числі позивача, було ознайомлено з Правилами внутрішнього трудового розпорядку КЗ Центральна міська лікарня міста [PERSON]; наказом головного лікаря КЗ Центральна міська лікарня міста [PERSON] від 02.02.2015 року № 3-1 Про затвердження та введення в дію локальних нормативно правових актів (Правила перебування пацієнта в КЗ Центральна міська лікарня міста [PERSON], Права та обов'язки пацієнтів); наказом головного лікаря КЗ Центральна міська лікарня міста [PERSON] від 16.02.2017 року № 35 Про дотримання етики та принципів деонтології. 08.06.2017 року головним лікарем видано наказ № 100 Про проведення службового розслідування за доповідною запискою [PERSON] від 08.06.2017 року. Створеною комісією 14.06.2017 року запропоновано притягти позивача до дисциплінарної відповідальності, але зазначену письмову пропозицію, вказаної комісії, суд до уваги не приймає, як належний доказ, оскільки така пропозиція не містить аналізу досліджених документів та обґрунтування прийнятого рішення. 09.06.2017 року головним лікарем видано наказ № 102-2 Про проведення службового розслідування за доповідною запискою [PERSON] від 09.06.2017 року. Створеною комісією 16.06.2017 року запропоновано притягти позивача до дисциплінарної відповідальності, але зазначену письмову пропозицію, вказаної комісії, суд до уваги не приймає, як належний доказ, оскільки така пропозиція не містить аналізу досліджених документів та обґрунтування прийнятого рішення. 14.06.2017 року головним лікарем КЗ Центральна міська лікарня міста [PERSON] виданий наказ № 103, відповідно до якого [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни, та накладено стягнення у виді догани; обґрунтоване таке рішення неналежним виконання [PERSON] без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором, посадовою інструкцією, правилами внутрішнього трудового розпорядку, що є порушенням наказу головного лікаря по Комунальному закладу Центральна міська лікарня міста [PERSON] від 16.02.2017 року № 35 Про дотримання етики та принципів деонтології, пунктів 13.1, 13.2, 13.4 Правил внутрішнього трудового розпорядку та пунктів 2.9, 4.2, 4.3, 4.4 Посадової інструкції молодшої медичної сестри (санітарки прибиральниці) кабінетної психоневрологічного відділення, та зазначено, що підставами прийняття такого рішення були: доповідна записка завідувача ПНВ [PERSON] від 08.06.2017 року, скарга [PERSON] від 08.06.2017 року, пояснювальна записка [PERSON] від 14.06.2017 року, подання комісії від 14.06.2017 року. Тобто, з наданих представником відповідача письмових доказів вбачається, що позивач наказом від 14.06.2017 року притягнута до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни, з причини: 1) неналежного виконання [PERSON] без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором, посадовою інструкцією, правилами внутрішнього трудового розпорядку, що є порушенням наказу головного лікаря від 16.02.2017 року № 35 Про дотримання етики та принципів деонтології, 2) пунктів 13.1, 13.2, 13.4 Правил внутрішнього трудового розпорядку, а саме: 13.1 працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитись до майна власника, з яким укладено трудовий договір; 13.2 вчасно приходити на роботу, використовувати весь робочий час для продуктивної праці, утримуватись від дій, що заважають іншим працівникам виконувати їх трудові обов'язки; 13.4 дотримуватись професійних обов'язків медичних і фармацевтичних працівників, зокрема щодо вимог професійної етики і деонтології збереження лікарської таємниці, надання першої невідкладної медичної допомоги громадянам у разі нещасного випадку та інших екстремальних ситуацій, пропагування, у тому числі власним прикладом, здорового способу життя, надання консультативної допомоги своїм колегам, та інших обов'язків , передбачених законодавством; 3) пунктів 2.9, 4.2, 4.3, 4.4 Посадової інструкції молодшої медичної сестри (санітарки прибиральниці) лікарняного кабінету психоневрологічного відділення, а саме: 2.9 зобов'язана дотримуватися деонтологічних принципів та медичної етики, 4.2 несе відповідальність за організацію порядку, чистоти, тиші на своїй дільниці, 4.3 несе відповідальність за збереження таємниці в інтересах виробничої діяльності, 4.4 несе відповідальність за виконання розпоряджень старших посадових осіб. З доповідної записки завідувача ПНВ [PERSON] від 08.06.2017 року вбачається, що 06.06.2017 року [PERSON] в приміщенні відділення влаштувала голосний скандал з відвідувачкою [PERSON] (яка відвідувала відділення у зв'язку з проходженням замісної підтримуючої терапії в ХОБФ Мангуст), під час якого ображала її та розголошувала медичну таємницю про стан її здоров'я, після чого продовжила сварку з [PERSON] Показання аналогічного змісту були надані [PERSON] в судовому засіданні під час її допиту в якості свідка. Зі скарги [PERSON] від 09.06.2017 року, вбачається, що 06.06.2017 року між нею та [PERSON] виникла словесна перепалка в громадському транспорті, під час якої [PERSON] косвенно вказувала на її захворювання, а під час зустрічі в психоневрологічному відділенні на її зауваження, зверталась до неї голосно називала її наркоманкою, а пізніше відмовилась перед нею вибачитись. Показання аналогічного змісту були надані [PERSON] в судовому засіданні під час її допиту в якості свідка. Аналізуючи наведені докази та норми діючого законодавства в їх сукупності, суд визнає наказ № 103 від 14.06.2017 року про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності незаконним, оскільки наказ не містить конкретної інформації з приводу того, який саме дисциплінарний поступок вчинено позивачкою, не визначено у наказі, у висновку спеціально створеної комісії чи в іншому додатку до наказу: ступінь тяжкості вчиненого проступку, заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, попередню роботу працівника. При цьому посилання відповідача в оспорюваному наказі на пункти 13.1, 13.2, 13.4 Правил внутрішнього трудового розпорядку та пункти 2.9, 4.2, 4.3, 4.4 Посадової інструкції молодшої медичної сестри (санітарки прибиральниці) кабінетної психоневрологічного відділення, суд до уваги не приймає, оскільки вони містять значний обсяг обов'язків, але відповідачем не конкретизовано які саме з наведених обов'язків позивач не виконувала, або що позивач не виконувала всі перелічені обов'язки; посилання відповідача на неналежне прибирання позивачкою, про що також зазначила свідок [PERSON] під час судового розгляду справи, суд не приймає до уваги, бо інформація з цього приводу не була зазначена в поясненнях, відібраних під час розслідування відповідачем зазначеного випадку, що на думку суду, свідчить, що ця обставина не була підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності; посилання відповідача на розголошування позивачкою медичної таємниці про стан здоров'я пацієнтки [PERSON], як на підставу притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності, суд також сприймає критично, оскільки в оспорюваному наказі не зазначено, що саме ця обставина слугувала підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності та як вбачається з наданих відповідачем письмових доказів посада позивачки відноситься до професії групи робітник, вона не має медичної освіти, не відноситься до медичних працівників, на неї, у відповідності до вимог чинного законодавства, не були покладені обов'язки по виконанню будь якої роботи в ХОБФ Мангуст та відповідно позивачка, як цього вимагає ст. 21 та 29 КЗпПУ до початку роботи не була повідомлена під розписку про такі обов'язки та умови праці, не була ознайомлена зі змістом Правил медичної етики та деонтології, та не були надані відповідачем ці Правила в письмовому вигляді, також і суду під час судового розгляду справи, для того, щоб суд мав змогу перевірити доводи відповідача про порушення цих правил позивачкою; а факт ознайомлення позивачки з наказом головного лікаря КЗ Центральна міська лікарня міста [PERSON] від 16.02.2017 року № 35 Про дотримання етики та принципів деонтології, суд до уваги не приймає, оскільки зазначений наказ передбачає відповідні обов'язки керівництва відділення та не містить зміст цих Правил, не затверджує їх, не зазначає, що посада позивачки входить до кола посад, які зобов'язані їх застосовувати та на які вони розповсюджуються; крім того, не містить зміст цих Правил ні Посадова інструкції для посади позивача, ні Правила внутрішнього трудового розпорядку, ні Наказ головного лікаря КЗ Центральна міська лікарня міста [PERSON] від 02.02.2015 року № 3-1 Про затвердження та введення в дію локальних нормативно правових актів, ні Правила перебування пацієнта в КЗ Центральна міська лікарня міста [PERSON], Права та обов'язки пацієнтів, тому позов в цій частині підлягає задоволенню. 19.06.2017 року головним лікарем КЗ Центральна міська лікарня міста [PERSON] виданий наказ № 106, відповідно до якого [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни, та накладено стягнення у виді догани; обґрунтоване таке рішення неналежним виконання [PERSON] без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором, посадовою інструкцією, правилами внутрішнього трудового розпорядку, що є порушенням наказу головного лікаря по КЗ Центральна міська лікарня міста [PERSON] від 16.02.2017 року № 35 Про дотримання етики та принципів деонтології, пунктів 13.1, 13.2, 13.4 Правил внутрішнього трудового розпорядку та пунктів 2.9, 2.10, 4.2, 4.3, 4.4 Посадової інструкції молодшої медичної сестри (санітарки прибиральниці) кабінетної психоневрологічного відділення. Тобто, вказаний наказ містить той самий зміст, що і наказ від 14.06.2017 року, додано лише посилання на невиконання п. 2.10 Посадової інструкції (обов'язок брати участь у прибиранні прилеглої до відділення території), та зазначено, що підставами прийняття такого рішення були: доповідна записка завідувача ПНВ [PERSON] від 09.06.2017 року, з якої вбачається, що позивачка влаштувала гучну сварку і відмовлялася здійснювати прибирання; та пояснювальна записка [PERSON] від 14.06.2017 року, відповідно до якої 09.06.2017 року вона належно виконувала свої обов'язки, [PERSON] бачила тільки з ранку, коли з нею привіталася та більше з нею того дня не бачилась та не спілкувалася; а також подання комісії від 16.06.2017 року, яке, як вже зазначено вище не містить ні якої доказової бази. З наведених письмових пояснень вбачається, що вони містять значні протиріччя, але відповідачем до видання оспорюваного наказу не були вжиті заходи по усуненню цих протиріч, не були відібрані пояснення у інших осіб, або досліджені інші докази. Не надано таких доказів і суду під час судового розгляду справи. При цьому суд не приймає до уваги наявність в доповідній записці [PERSON] підписів інших осіб, оскільки жодна з наведених осіб не складала особисті пояснення з наведених обставин, не зазначала очевидцем яких подій була кожна з них; та сприймає ці підписи критично, в тому числі з причини того, що [PERSON] є їх керівником. Отже, суд визнає наказ № 106 від 19.06.2017 року про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності незаконним, з підстав викладених при аналізі наказу № 103 та з підстав відсутності належних доказів на підтвердження існування подій викладених в доповідній записці [PERSON], тому позов в цій частині підлягає задоволенню. 03.07.2017 року профспілковим комітетом КЗ Центральна міська лікарня міста [PERSON] надано згоду адміністрації на звільнення [PERSON] за ст. 40 п. 3 КЗпПУ. 06.07.2017 року головним лікарем КЗ Центральна міська лікарня міста [PERSON] був виданий наказ № 45-к про звільнення [PERSON] за п. 3 ст. 40 КЗпПУ (за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на працівника трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку), зазначивши, що підставами прийняття такого рішення були доповідні записки завідувача ПНВ [PERSON] від 08.06.2017 року та 09.06.2017 року, пояснювальні записки [PERSON] від 14.06.2017 року, подання комісії від 14.06.2017 року та 16.06.2017 року, копії наказів від 14.06.2017 року та 19.06.2017 року про оголошення догани, виписка з протоколу засідання профспілкового комітету від 03.07.2017 року. Аналізуючи зазначений наказ, суд знов таки зазначає на його не конкретність, тобто на відсутність посилання на конкретні обставини для прийняття такого рішення та на те, що накази № 103 та № 106, судом визнані незаконними, доповідні записки завідувача ПНВ [PERSON] від 08.06.2017 року та 09.06.2017 року, не підтверджуються іншими доказами; подання комісії від 14.06.2017 року та 16.06.2017 року, не містять доказової бази; виписка з протоколу засідання профспілкового комітету від 03.07.2017 року також не містить доказової бази на спростування заявлених позовних вимог, а тому наказ № 45-к від 06.07.2017 року підлягає скасуванню як незаконний, а позов в цій частині підлягає задоволенню. При цьому показання свідків: [PERSON], [PERSON], суд до уваги не приймає, оскільки вони не містять доказової бази; статтю в газеті Час від 14.06.2017 року під назвою Буйная санитарка психдиспансера суд до уваги не приймає, оскільки вона відображає особисте бачення [PERSON] поведінки позивача, яка не підтверджена іншими доказами; надані представником відповідача копії наказів про притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності в період 2010 2011 року, суд не приймає до уваги, як належний доказ, оскільки в наданих відповідачем доказів відсутнє посилання на них; письмову доповідну [PERSON], суд до уваги не приймає, оскільки вона не містить доказової бази; лист ХОБФ Мангуст від 04.07.2017 року суд до уваги не приймає, оскільки він не був покладений відповідачем в основу будь якого з оспорюваних наказів та не містить вимогу керівництва фонду про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності або її звільнення; акт від 06.07.2017 року про те, що позивач того дня раніше покинула своє робоче місце, суд до уваги не приймає, оскільки він був складений вже після видання наказу про звільнення. З огляду на вищевикладене, позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 06.07.2017 року по 30.11.2017 року в розмірі 15847,52 грн. підлягає задоволенню, в тому числі, враховуючи, що розрахунок зазначеної суми наведений позивачем не оспорювався відповідачем. За таких підстав позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 21, ч. 1 ст. 24, ч. 1, 4, 6 ст. 43, ч. 1, 2, 6 ст. 55 Конституції України; ст. ст. 2, 2-1, 5-1, 21, 29, п. 3 ч. 1 ст. 40, ст. 43, 139 142, 147 150, ст. 231, 233, ч. 1, 2, 7 ст. 235, ст. 238 КЗпПУ;

Outcome: approved