Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

30 серпня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до рішення Мукачівського міськрайонного суду від 05.11.2015 року з нього стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення нею повноліття. Посилається, що на даний час він не працює і перебивається тимчасовими заробітками, тобто на даний час його матеріальне становище змінилося, у зв`язку з чим він не має змоги сплачувати аліменти в розмірі 1800 грн., в яуому він сплачував раніше. З урахуванням вищезазначеного [PERSON] просить змінити розмір та спосіб аліментів, стягнутих на підставі рішення суду від 05 листопада 2015 року, з 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) на тверду грошову суму в розмірі 1500 гривень щомісячно. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 10.09.2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомлення сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги просить задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 01.10.2019 року представником відповідача [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні заявлених позовних вимогах оскільки жодних доказів щодо наявності підстав для зміни способу та розміру аліментів позивачем не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно із ст.ст.12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 05 листопада 2015 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 22 жовтня 2015 року ( а.с. 6-9). Відповідно до довідки, виданої виконкомом Бобовищенської сільської ради № 725 від 07.10.2019 року, вбачається, що [PERSON] , 1989 року народження не працює згідно запису в трудовій книжці [NUMBER] наказ № 4-ОС від 07.02.2017 року. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХII), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно з ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Обов`язками батьків по вихованню та розвитку дитини відповідно до ст. 150 СК України, є обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Також відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з якими проживає дитина. Таким чином, саме отримувачу аліментів надано право вибору способу стягнення аліментів в частці від доходу платника або в твердій грошові сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно п. 23. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. При розгляді справи суд враховує те, що Верховний Суд України в своїх судових рішеннях по справам даної категорії сформулював правову позицію, з якої вбачається, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі») (Постанова у справі № 6-143цс13 від 05.02.2014 року). Як вбачається із позовної заяви, [PERSON] просив суд змінити розмір аліментів присуджених по рішенню суду із 1/4 частки всіх видів його заробітку до стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень. Вирішуючи спір з приводу заявлених позивачем вимог, судом встановлено, що доказів того, що у відповідача немає можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі позивачем не надано, як і доказів незадовільного стану здоров`я та неможливості працевлаштуватися. Натомість стан здоров`я дитини [PERSON] , яка хворіє та потребує лікування, що підтверджується випискою з протоколу ЛКК № 18/224/224 від 03.07.2018 року, ( а.с. 21-22), відтак розмір аліментів визначених рішенням суду від 05 листопада 2015 року є обґрунтованим, виваженим та справедливим. Проаналізувавши досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зміну способу та розміру стягнення аліментів відмовити, оскільки доказів, які б давали підстави для зміни способу та розміру аліментів судом не встановлено.

Outcome: dismissed