Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

31.03.2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на час навчання у розмірі ј частини усіх видів доходу щомісячно. Свої вимоги мотивує тим, що вона є студенткою І курсу Національного авіаційного університету денної форми навчання. У зв`язку з повною зайнятістю на навчанні вона не має змоги працювати та самостійно забезпечувати себе матеріально. Враховуючи вартість навчання, проживання в гуртожитку та інших втрат, пов`язаних з навчанням, тих коштів, що надає позивачу її мати, не вистачає для самозабезпечення. Відповідач, в свою чергу, відмовляється надавати їй матеріальну допомогу в добровільному порядку. 14.05.2021 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали та направлена відповідачу за місцем його реєстрації. 16.06.2021 року надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому відповідач вказує на те, що позивач не надала до суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтвердили факт понесення нею витрат у певному розміру на своє утримання у зв`язку з навчання. Поряд з цим, зазначає, що позовні вимоги визнає частково і, виходячи із вимог чинного законодавства та практики касаційного суду в аналогічних справах, готовий сплачувати аліменти в розмірі половини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто не більше 1200 грн щомісячно. Також просив суд врахувати факт наявності у нього інших утриманців, яких він також має забезпечувати, та факт відсутності у його власності нерухомого майна та транспортного засобу, від якого можна було б отримувати прибуток. В своїй відповіді на відзив позивач зазначила, що у відзиві відповідач надав суду неправдиву інформацію щодо нерухомого майна, оскільки він є співвласником двох об`єктів нерухомості. Зазначила, що в його користуванні перебуває транспортний засіб, на якому він працює та здійснює торгівлю продуктами харчування. Поряд з цим, вказала на те, що на утриманні у її матері також знаходиться малолітня дитина, проте вона надає їй матеріальну допомогу пов`язану з її навчанням в межах своєї можливості. Вважає, що запропонована відповідачем сума аліментів, яку він погодився сплачувати, є недостатньою для повноцінної оплати її навчання. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого повторно 03.05.3013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка реєстраційної служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №154./а.с.5/ З матеріалів справи вбачається, 18 березня 2021 року позивачка досягла свого повноліття та є студенткою І курсу денної форми навчання факультету транспорту, менеджменту і логістики Національного авіаційного університету та навчається за кошти фізичних або юридичних осіб. Термін навчання за ОС «Бакалавр» з 15.09.2021 року до 30.06.2024 року./а.с.7/ Самостійного доходу [PERSON] не має, у зв`язку з повною зайнятістю на навчанні, тому вона не спроможна забезпечити свої життєві потреби, а тому потребує матеріальної допомоги. Вартість навчання позивача в вищевказаному навчальному закладі, згідно договору 20-1/ОФ-563, укладеного між університетом та матір`ю позивачки ( [PERSON] ), за період навчання 2020-2021 н.р. склала 26000 грн./а.с.8/ Факт сплати вартості навчання [PERSON] підтверджується наданими копіями квитанцій, згідно яких мати позивачки [PERSON] внесла кошти в сумі 26000 грн на рахунок вищевказаного навчального закладу./а.с.9/ Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] зареєстрована в гуртожитку по [ADDRESS] ./а.с.3/ Кошти за проживання [PERSON] у вказаному гуртожитку в сумі 2600 грн внесено на рахунок вищого навчального закладу матір`ю позивача [PERSON] /а.с.10/ Також встановлено, що на утриманні матері позивача є малолітня дитина, [PERSON] , [INFO] ./а.с.6/ Відповідач, в свою чергу, в добровільному порядку коштів на утримання повнолітньої доньки, що продовжую навчання, не надає, хоча має таку можливість, оскільки є працездатною людиною працездатного віку та не є інвалідом. Наведене відповідач не оспорював, погоджуючись на стягнення з нього аліментів, не погоджуючись лише з їх розміром. Відповідач вказав, що в нього на утриманні є малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , на підтвердження чого надав копію свідоцтва про народження дитини. Надав суду інформацію з ТСЦ №5945 (на правах відділу, м. Шостка) РСЦ ГСЦ МВС в Сумській області, відповідно до якої технічних засобів зареєстрованих за ним не значиться. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно у власності [PERSON] перебуває 1/5 частина квартири [ADDRESS] . На підтвердження того, що у власності відповідача ще є і інше нерухоме майно, [PERSON] надала суду копію рішення Апеляційного суду Сумської області від 02 червня 2015 року у справі про поділ майна подружжя між її батьками [PERSON] та [PERSON] , згідно якого право власності на квартиру [ADDRESS] визнано за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З урахуванням встановлення при розгляді даної справи наявності перелічених вище обставин, з якими закон пов`язує обґрунтованість стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання його повнолітньої доньки [PERSON] на період навчання, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення донькою навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. При цьому, визначаючи розмір цих аліментів, суд керується наступним. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Оцінюючи досліджені судом докази і встановлені обставини, суд прийшов до висновку про наявність потреби позивача в матеріальній допомозі з огляду на вартість навчання та проживання (26000 грн + 2600 грн), не менше 2400 грн на місяць. Крім того, є зрозумілим, що позивачу слід проводити витрати на харчування, одяг, засоби гігієни тощо для забезпечення мінімальних потреб життєдіяльності. Оскільки ці витрати позивач самостійно нести не може, так як навчається, такі витрати мають нести її батьки у рівних долях. Разом з тим, на даний час такі витрати несе виключно мати позивача. Однак, як вбачається з матеріалів справи кожен із батьків знаходиться в рівних умовах щодо можливості утримувати свою повнолітню доньку. У кожного із них крім позивача на утриманні знаходиться малолітня дитина. Даних про наявність у одного з батьків кращих матеріальних умов життя ніж у іншого матеріали справи не містять. Відповідач у своєму відзиві не спростував той факт, що він не здатен утримувати позивача під час навчання на належному рівні. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на час навчання позивача у твердій грошовій сумі в розмірі 2200 грн. щомісячно. Оскільки даних про розмір заробітку відповідача суду не надано, тому суд вважає необґрунтованою вимогу про стягнення частини цього заробітку. З огляду на викладене позов задовольняється частково. Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача обов`язок сплатити на користь держави судовий збір. На підставі\~наведеного,\~

Outcome: partial