Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

30 грудня 2020 року представник позивача [PERSON] - адвокат Чичиркін А.О. звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 20 серпня 2020 року близько 20 год. 30 хв. поблизу міського шлюзу у м. Переяслав Київської області належна відповідачу собака породи «Доберман», яку він вигулював без повідка та намордника, здійснила напад на [PERSON] . Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП. Вказаною постановою суду встановлено факт наявності шкоди, завданої здоров`ю [PERSON] , неправомірність поведінки [PERSON] та причинний зв`язок між ними. В результаті нападу собаки в Переяслав-Хмельницькій ЦРЛ у [PERSON] діагностовано множинні укушені рани лівого передпліччя. Згідно довідки № 1512 від 21 серпня 2020 року травматологічного відділення м. Переяслав-Хмельницький останній призначено амбулаторне лікування із застосуванням лікарських засобів - «Ліотон 1000» та бальзам «Спасатель форте». На вказані медичні препарати [PERSON] витратила 335,54 грн. Також [PERSON] здійснила витрати на суму 565,00 грн на проведення експертного дослідження № 33 від 27 серпня 2020 року, згідно з яким у неї виявлені тілесні ушкодження у вигляді садна на передній поверхні лівого передпліччя у нижній третині синців по передній поверхні лівого передпліччя у середній третині, по задній поверхні лівого передпліччя у середній третині. Внаслідок пережитої події близько трьох тижнів у [PERSON] зберігався больовий синдром у лівій руці та вона фактично не функціонувала, що позбавило її можливості нормально працювати та виконувати свої функціональні обов`язки. В результаті нападу належної [PERSON] собаки, у [PERSON] також погіршився сон, з`явились, пов`язані із нападом собаки нічні жахи, вона стала знервованою. У зв`язку із пережитою подією вона відчуває постійні переживання та потребу в униканні аналогічних обставин, її супроводжує постійна тривога. Оскільки [PERSON] на запропоновану компенсацію заподіяних збитків не погодився та взагалі байдуже поставився до того, що його собака напала та спричинила тілесні ушкодження [PERSON] , просить стягнути на її користь матеріальну і моральну шкоду, заподіяну ушкодженням здоров`я, а саме - витрати на лікування у розмірі 335,54 грн та моральну шкоду у розмірі 20000 грн. Також просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] вартість проведення експертного дослідження у сумі 565,00 грн та витрати на правову допомогу у сумі 8000 грн. 21 січня 2021 року ухвалою суду прийнято до розгляду позовну заяву та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче судове засідання. У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , оскільки вважає, що позивач не надала суду достатніх та достовірних доказів щодо спричинення їй як матеріальної, так і моральної шкоди, зокрема, зазначає, що позивачем не надано медичних документів: витягів з історії хвороби, амбулаторної картки із зазначенням лікування, яке призначалось, термінів, протягом яких проводилось таке лікування та конкретних медичних препаратів. Вказує, що напад собаки мав місце 20 серпня 2020 року, а на підтвердження лікування позивач надала чеки, датовані 29 серпня 2020 року, отже майже 10 днів позивач за медичною допомогою не зверталась, що спростовує її твердження про заподіяння тілесних ушкоджень його собакою. Крім того, мазь « Ліотон », яка була придбана позивачкою згідно клінічних характеристик не має показань для лікування від укусів собак. 11 лютого 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача - адвокат Чичиркін А. О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі з мотивів, викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що його собака не завдавав укусів [PERSON] , а просто злякав позивачку, яка прогулювалась. Разом з тим, підтвердив, що за фактом події, що відбулась 20 серпня 2020 року притягувався до адміністративної відповідальності, рішення суду не оскаржував. Відзначив, що мазь «Ліотон», « Спасатель » не є показаннями при укусах собак. Також зазначив, що позивачка звернулася до лікаря через 9 днів після події. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши фактичні обставини справи у межах заявлених позовних вимог та перевіривши їх доказами, наданими сторонами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала по закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до постанови Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2020 року [PERSON] 20 серпня 2020 року близько о 20 год. 30 хв. поблизу міського шлюзу в м. Переяслав Київської області вигулював свою собаку породи «Доберман» без повідка та без намордника, внаслідок чого вона вкусила [PERSON] та спричинила їй згідно висновку експертного дослідження № 33 від 27 серпня 2020 року легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминущі наслідки. Вказаною постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 грн. Враховуючи зміст вищевказаної постанови суду, обставинами, які не підлягають доказуванню у даній цивільній справі, є факт порушення [PERSON] правил тримання собаки, що спричинило заподіяння шкоди здоров`ю [PERSON] . З огляду на казану обставину, суд не бере до уваги доводи [PERSON] та пояснення свідка [PERSON] в судовому засіданні про те, що належна відповідачу собака не спричиняла нападу на позивачку та не заподіювала їй укуси, оскільки вони спростовуються встановленими рішенням суду у справі про адміністративне правопорушення обставинами. За приписами ст. ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України особа, якій завдано матеріальної та моральної шкоди, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом; правила поводження з тваринами встановлюються законом. У статті 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» визначено, що особа, яка утримує домашню тварину зобов`язана супроводжувати домашню тварину поза місцями її постійного утримання, а також ця особа та особа, яка супроводжує домашню тварину зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин. На підставі ст. 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» шкода, заподіяна особі твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує. Як вбачається з довідки № 1512 від 21 серпня 2020 року, виданої лікарем травмвідділення м. Переяслав-Хмельницький за зверненням після укусу собакою 20 серпня 2020 року [PERSON] , останній постановлено діагноз «Множинні поверхневі укушені рани лівого передпліччя». За результатами проведеного обстеження їй рекомендовано холод та анальгетики. Згідно висновку експертного дослідження № 33 від 27 серпня 2020 року, що проведене судово-медичним експертом Комунального закладу Київської обласної ради «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи», у [PERSON] виявлені тілесні ушкодження у вигляді садна на передній поверхні лівого передпліччя у нижній третині, синців по передній поверхні лівого передпліччя у середній третині, по задній поверхні лівого передпліччя у середній третині, які могли бути спричинені від механічної дії твердого предмету (предметів), з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути і зуби тварини. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Враховуючи характер, локалізацію, а також ступінь вираженості ознак загоєння вказаних тілесних ушкоджень, термін їх утворення може відповідати даті, на яку вказує освідувана, тобто 20 серпня 2020 року. Згідно фіскального чеку, доданого позивачем до позовної заяви, сума витрат, понесених [PERSON] на придбання медичних препаратів «Ліотон 1000 гель» та Бальзам «Спасатель Форте» становить 335,54 грн. Разом з тим, даних про призначення лікарем вказаних медичних препаратів, здійснення витрат щодо їх придбання у зв`язку із лікуванням внаслідок події, яка відбулась 20 серпня 2020 року, матеріали справи не містять. Крім того, суд звертає увагу й на те, що долучений позивачем вище вказаний фіскальний чек, датований 29 серпня 2020 року, засвідчує придбання медичних препаратів через 9 днів після нападу на неї собаки відповідача, що з огляду на тяжкість отриманих тілесних ушкоджень позивачкою, не може достеменно свідчити про придбання ліків у зв`язку із лікуванням внаслідок спричиненого нападу. Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» визначено, що розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів) предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість. Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог в частині матеріальної шкоди у зв`язку із їх недоведеністю. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд приходить до наступного. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статі. Згідно з ч. 2 ст. 1167 ЦК України, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини. У Постанові Пленуму ВСУ від 31.03.1995р № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральної шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та з чого він при цьому виходить. У справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив потерпілий. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Звертаючись до суду з даним позовом про відшкодування моральної шкоди у сумі 20000 грн, позивачка зазначила, що зазнала фізичних страждань та емоційних переживань, внаслідок перенесеного стресу в неї пропав нормальний сон, вона стала знервованою та вкрай збудженою. Травми позбавили її можливостей нормально працювати, виконувати свої функціональні обов`язки, що створювало великі незручності у її робочому і повсякденному житті. Враховуючи доведеність усіх складових спричинення моральної шкоди, у розумінні ст. 23 ЦК України, позивачка має право на її відшкодування, оскільки вона безсумнівно пережила моральні страждання, психічне хвилювання під час отриманих тілесних ушкоджень внаслідок нападу собаки, належної відповідачу. Водночас, розмір заявленої моральної шкоди суд вважає завищеним. Враховуючи вимоги розумності, справедливості, ступінь моральних та фізичних страждань позивачки, а також, що відновлення фізичного стану позивачки не потягло втрату працездатності, проведення стаціонарного лікування, суд вважає за можливе стягнути на користь позивачки з відповідача 6000 грн, що є справедливим і достатнім для компенсації понесених [PERSON] страждань та переживань. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб у місячному розмірі, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір дорівнює 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908,00 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За подання до суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір дорівнює 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 908,00 грн. Оскільки позивачка, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору при подачі позову про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи, то на підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial