Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

29.09.2014 року [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, з урахуванням позовної заяви поданої на виконання ухвали від 20.10.2014, з проханням : визнати за нею право власності на ? частку квартири [ADDRESS] вартістю 75 000 гривень та визнати за відповідачем [PERSON] право власності на ? частини квартири [ADDRESS] - вартістю 225 000,00 гривень та стягнути з відповідача на її користь судовий збір (а. с. 2-4, 24-25). Обґрунтовуючи тим, що вона та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 25 лютого 2006 року. Від шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02.02.2012 шлюб між ними був розірваний. В період шлюбу, у серпні 2010 року, вони разом за спільні кошти на підставі договору купівлі-продажу від 18 серпня 2010 року придбали ? частину квартири [ADDRESS]. Іншу частину розміром ? придбала мати відповідача [PERSON], яка свою частину 23 вересня 2010 року подарувала відповідачу. У вказаній квартирі зареєстровані вона, відповідач та їх донька [PERSON]. Всі комунальні послуги повністю оплачуються нею. Враховуючи, що ? частини квартири є спільним майном, яке набуте в шлюбі, вона вимушена звернутись до суду з позовом про визнання права власності на ? частину вказаної квартири. У судове засідання сторони не з'явились. Від позивача надійшла заява з проханням слухати справу без її участі, позовні вимоги повністю підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у призначені судові засідання 26.11.2014 року на 15.00 годин та 16.12.2014 року на 09.30 годин не з'явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 25 лютого 2006 року, в якому у них [INFO] народилась донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER], виданим Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї та свідоцтвом про народження Серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва (а.с. 9-10). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с. 11). Позивачем [PERSON] 18 серпня 2010 року було надано згоду своєму чоловікові [PERSON] на купівлю ? частки квартири під [ADDRESS], що підтверджується згодою, яка зареєстрована в реєстрі за № 2686 (а.с. 14). 18 серпня 2010 року відповідач [PERSON] та [PERSON] купили та зобов'язувались прийняти у власність в рівних долях кожен, квартиру під [ADDRESS]. Квартира складається з однієї кімнати житловою площею - 16,7 кв. м., загальна площа квартири - 31,0 кв. м., що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу квартири, реєстровий № 2687, та витягом з Державного реєстру правочинів від 18.08.2010 року (а.с. 12-13). Згідно з договором дарування від 23.09.2010 року [PERSON] передала у власність [PERSON] належну їй ? частину квартири [ADDRESS], який зареєстрований в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 20 жовтня 2010 року (а. с. 15). У вказаній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується довідкою КП «ЖЕК-1» від 18.09.2014 року № Н-119 (а. с. 17). Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до змісту частин 1,2,3 статті 61 Сімейного кодексу України об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту, а також заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з частиною 1 статті 69, частиною 1 статті 70 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності пёодружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Будь-яких доказів на підтвердження того, що між сторонами був укладений шлюбний договір, а також будь-які інші письмові договори щодо майна, яке є їх особистою приватною власністю, а також щодо майна, яке є об'єктом спільної сумісної власності, суду надано не було та не зазначено джерел їх здобуття. Відповідно до вимог частин 1,2 статті 370 Цивільного кодексу України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до вимог частини 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З урахуванням викладеного, а також, враховуючи, що зазначене в позовній заяві майно було набуто під час перебування сторонами у зареєстрованому шлюбі, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 750 гривень, що підтверджується квитанцією № 9766026 від 26 вересня 2014 року (а. с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved