Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

7 липня 2016 року позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з її колишнього чоловіка - відповідача по справі, неустойки з заборгованості від несплати останнім аліментів на утримання їх спільної дочки [PERSON], [INFO], за рішенням Жовтневого районного суду м. Києва від 30 листопада 1999 року, у розмірі 88403 грн. 61 коп. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, наполягаючи на досягненні дочкою повноліття, пропуском позивачем строків давності звернення до суду, відсутності у нього відомостей про наявність у Васильківському відділі державної виконавчої служби відповідного виконавчого провадження про стягнення з нього аліментів. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. У відповідності до положень ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Згідно з положеннями ст.ст.180 і 196 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Як вбачається з положень п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Відповідно до положень ст.ст.549, 550 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються. З огляду положень ст.ст. 256, 258 ЦК України вбачається, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Спеціальна позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). В судовому засіданні було встановлено, що батьками [PERSON] [INFO], (яка на час розгляду справи в суді вже досягла повноліття), є сторони по справі, що сторонами не заперечується та підтверджується копією свідоцтва про народження останньої. За рішенням Жовтневого районного суду м.Києва від 30 листопада 1999 року та виданого на його підставі виконавчого листа, з відповідача на користь заявниці стягувалися аліменти на утримання їх дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до матеріалів виконавчого провадження відділу ДВС Васильківського міськрайонного управління юстиції, станом на [INFO] року заборгованість відповідача по сплаті аліментів склала 45687 грн. 82 коп., та нараховується з 1 березня 2009 року, при цьому відомості про щомісячну заборгованість по сплаті аліментів за період з 1.03.2009 року по 1.01.2010 рік, за весь 2010 рік та з 1.01.2011 року по 1.05.2011 року в загалі відсутні. Суд задовольняє позов частково, оскільки вважає, що до правовідносин, що виникли між сторонами, можна застосувати, визначений цивільним законодавством, спеціальний строк позовної давності до вимог про стягнення неустойки строком в один рік, яка (неустойка) є способом забезпечення грошового зобов'язання та за своєю природою не випливає із сімейних правовідносин. З урахуванням наведеного, тобто часу звернення позивача до суду та досягнення її дочкою повноліття, суд задовольняє вимоги позову та визначає суму неустойки з урахуванням розміру заборгованості, що утворилася за період з 7 липня по грудень 2015 року, застосовуючи методику визначену в правової позиції Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2696цс15, а саме, сума заборгованості за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не виплачувалися, та яка складає: за липень 2015 року (24 дня) станом на 1.08.2015 року - 155,64 грн.; за серпень 2015 року (31 день) на 1 вересня 2015 року - 201,04 грн., за вересень 2015 року (30 днів) на 1.10.2015 року - 194,50 грн., за жовтень 2015 року (31 день) на 1.11.2015 року - 201.04 грн., за листопад 2015 року (30 днів) на 1.12.2015 року - 194,50 грн., за грудень 2015 року (29 днів) на 1.01.2016 року - 188,07 грн., а всього 1134,79 грн. Одночасно з вирішенням спору суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави, у відповідності до положень ст.88 ЦПК України, судовий збір в сумі 551 грн.20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial