Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

31 березня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], про визнання угоди дійсною, визнання права власності, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона 14.12.1994 року уклала договір купівлі-продажу, згідно якого вона придбала у [PERSON] квартиру, розташовану [ADDRESS]. Договір купівлі - продажу було посвідчено товарною біржею «Міжрегіональна агропромислова біржа» та зареєстровано в КП «БТІ» м. Слов'янська. Усі істотні умови договору купівлі-продажу сторонами були виконані, але договір не був посвідчений нотаріально, оскільки на час укладання цього договору законодавство не передбачало додаткового нотаріального посвідчення такої угоди. На теперішній час посвідчити нотаріально зазначену угоду позивач не має можливості, оскільки оригінал договору купівлі-продажу було втрачено, а отриману позивачем в Державному міському архіві виконкому Слов'янської міської ради копію за відсутності однієї із сторін за договором нотаріально посвідчити неможливо. Таким чином, позивач не має можливості розпорядитися належним їй майном та посвідчити зазначений договір у нотаріуса, оскільки відповідач ухиляється від виконання відповідних дій, а її місцеперебування позивачеві невідоме. У зв'язку з тим, що всі істотні умови договору були сторонами виконані, позивач звернулася до суду та просила визнати договір дійсним та визнати за нею право власності на спірну квартиру. В судове засідання позивач, [PERSON], належним чином повідомлена про час, дату та місце судового розгляду не з'явилася, в позовній заяві просила справу розглянути без її участі, зазначила, що наполягає на задоволенні позову, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. наполягала на задоволенні своїх позовних вимог, викладених в позовній заяві, зазначила, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник позивача, [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 30.03.2015р., в судове засідання не з'явилася, про час, дату та місце судового засідання повідомлялася належним чином, надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач, [PERSON], будучи повідомленою про час і місце розгляду справи через оголошення у пресі, без поважних причин у судове засідання не з'явилася і не повідомила суд про причину своєї неявки, з заявою про розгляд справи у її відсутність відповідач до суду не зверталася, у зв'язку з чим ухвалою суду від 08 травня 2015 року суд вирішив розглянути дану справу у заочному порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з доданих до справи документів, 14.12.1994 року між [PERSON] та [PERSON] на «Міжрегіональній агропромисловій біржі» м. Слов'янська був укладений договір купівлі-продажу № 484, згідно якого [PERSON] придбала, а [PERSON] продала квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], житловою площею 19,7 кв.м та загальною площею 38,2 кв.м. Ця квартира належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого товарною біржею «Міжрегіональна агропромислова біржа» 30.04.1994р. №169 і зареєстрованого БТІ м. Слов'янська 11.07.1994р. за №4727/1а (а.с.7). З огляду на наведене суд визнає, що між [PERSON] та [PERSON] укладений письмовий договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], однак не здійснене його нотаріальне оформлення. Також, право власності позивача на квартиру підтверджується довідкою КП «БТІ» м. Слов'янська за №852-2/0.83/01 від 09.04.2015р. (а.с.28) та інвентаризаційною справою домоволодіння [ADDRESS], копія якої міститься в матеріалах цивільної справи (а.с.3-4). Проте, постановою приватного нотаріуса Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області Бігун В.В. від 30.03.2015р. [PERSON] було відмовлено в посвідчені вищевказаного договору купівлі-продажу, оскільки останньою не були надані нотаріусу необхідні документи, що підтверджують право власності та реєстрацію права власності в органах БТІ або у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.9). З вищевикладеного вбачається, що правовідносини між [PERSON] та [PERSON] виникли під час дії ЦК УРСР в редакції 1963 року, тому до них слід застосовувати норми цього кодексу щодо зобов'язань за договором купівлі-продажу. Приписами ст. 47 ЦК УРСР визначено: 1) нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу; 2) якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови від 28 квітня 1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (з відповідними змінами і доповненнями) роз'яснив, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах), міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини. Якщо така угода виконана повністю або частково однією зі сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладання її були в наявності передбачені законом обмеження (наприклад, статтями 105, 114 ЦК УРСР). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, суд повинен перевірити, чи не підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Відповідно до ст.224 ЦК УРСР 1963р., за договором купівлі-продажу продавець зобов'язаний передати майно у власність покупця, а покупець зобов'язаний прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. За правилами ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Аналіз тексту договору купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], від 14.12.1994 року свідчить, що [PERSON] і [PERSON] при його укладені домовилися щодо усіх істотних умов: як по предмету, так і по його вартості. Волевиявлення продавця та покупця щодо зазначених умов зафіксовано у тексті письмового правочину та підтверджено власноручними підписами. Сторони виконали повністю умови договору: [PERSON] добровільно передала у користування [PERSON] належну їй на праві власності квартиру та отримала від останньої у повному обсязі - у розмірі 200 млн.крб., обумовлену вартість майна, а [PERSON] прийняла вказану квартиру, в якій мешкає по теперішній час. [PERSON] не зверталася до суду з позовом про визнання недійсним цього договору. Отже, [PERSON] придбала майно в результаті здійснення угоди, не забороненої чинним на час укладення угоди законодавством, що була зареєстрована юридичною особою («Міжрегіональна агропромислова біржа» м. Слов'янська), яка мала на це повноваження. На підставі ч.1 ст. 328 ЦК України у [PERSON] виникло право власності на придбане майно, на підставах не забороненого законом правочину, яким вона у відповідності зі ст. 319 ЦК України мала право користуватися, володіти й розпоряджатися, не дивлячись на протиріччя чинного законодавства. У відповідності зі ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Проаналізувавши встановлені по справі конкретні обставини, оцінивши надані в силу вимог ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відповідність позовних вимог чинному законодавству, у зв'язку з чим є достатні підстави для повного задоволення позову. На підставі викладеного й

Outcome: approved