overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

30 травня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті її батька [PERSON]. Заяву обґрунтовано тим, що [INFO] року помер її батько [PERSON], [INFO], Після його поховання вона не звернулась до компетентного органу із заявою про реєстрацію смерті батька. На даний час у заявника виникла необхідність оформити прийняття спадщини, яка залишилася після смерті батька, а тому для видачі заявнику свідоцтва про право на спадщину по закону необхідні відомості про смерть батька. Для отримання свідоцтва про смерть [PERSON] вона зверталася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану, однак там їй роз'яснили, що свідоцтво про смерть видається органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі медичних документів. У відсутності медичних документів факт смерті особи в певний час встановлюється в судовому порядку. Просить суд постановити рішення, яким встановити факт смерті її батька [PERSON], [INFO], який проживав в с. Пнівне Камінь-Каширського району Волинської області та помер [INFO] року в с. Пнівне Камінь-Каширського району Волинської області. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій заявлені вимоги підтримала повністю. Представник заінтересованої особи Камінь-Каширського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій погодилася з викладеними заявником доводами. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає заяву підставною і такою, що підлягає до повного задоволення. З дослідженої в суді довідки Пнівненської сільської ради №82 від 29 травня 2018 року (а.с. 10), свідоцтва про народження [NUMBER] від 30 травня 2018 року (а.с. 8) встановлено, що батько заявника [PERSON], [INFO], помер [INFO] року та похований на кладовищі в с. Пнівне Камінь-Каширського району Волинської області, де встановлений надгробний хрест з відповідним написом. Камінь-Каширський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області відмовив заявнику в реєстрації факту смерті [PERSON] та видачі відповідного свідоцтва про смерть. Встановлення факту смерті батька необхідно заявнику для оформлення спадщини після його смерті та видачі відповідного свідоцтва про смерть, а тому даний факт має юридичне значення. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що є всі підстави для встановлення факту смерті [PERSON] [INFO] року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

30 травня 2018 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернувся [PERSON] із вказаним позовом, в якому зазначив, що 1 червня 2002 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції між ним та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 551. Позивач просить суд розірвати їх спільний з відповідачем шлюб і в обґрунтування своїх вимог зазначає, що вони з дружиною мають різні характери, погляди на життя та сімейні відносини. Це призвело до того, що тривалий час як родина вони не проживають, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. На думку позивача, сім»я розпалась остаточно і примирення є неможливим. У судове засідання позивач не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що свої позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій проти задоволення позову не заперечує. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 1 червня 2002 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції між [PERSON] і [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 551. Спільне життя сторін не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігноруванням налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові. Сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сімєю. Від можливості призначення судом строку на примирення позивач відмовився, вказавши про те, що подальше сімейне життя не є можливим, оскільки даний шлюб існує формально, а тому він свідомо прийняв рішення про розірвання шлюбу. Суд вважає, що позивач довів дійсність та незмінність волевиявлення про розірвання шлюбу. Відповідно до\~ст.112 СК України\~шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (ст.1 СК України). Проте судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Отже, судом встановлено, що сімя розпалась остаточно із-за непорозумінь, психологічної несумісності сторін, небажання відновити сімейні відносини, а тому подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу є недоцільним та суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

30 травня 2018 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернувся [PERSON] із вказаним позовом, в якому зазначив, що 7 травня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції між ним та [PERSON], зареєстровано шлюб, актовий запис № 484. Позивач просить розірвати їх спільний з відповідачем шлюб і в обґрунтування своїх вимог зазначає, що вони з дружиною мають різні характери, погляди на життя та сімейні відносини. Це призвело до того, що тривалий час як родина вони не проживають, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. На думку позивача, сім»я розпалася остаточно і примирення є неможливим. У судове засідання позивач не з'явився, від його представника до суду надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності, в якій позовні вимоги свого довірителя він підтримує повністю і вказує на те, що строк для примирення позивач не потребує, оскільки більше року не проживає з відповідачем. Відповідач у судове засідання не з'явилась, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін і на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 7 травня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції між [PERSON] і [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 484 (а. с. 5). Спільне життя сторін не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігноруванням налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові. Сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім'єю. Від можливості призначення судом строку на примирення позивач відмовився, оскільки подальше сімейне життя не є можливим і даний шлюб існує формально, а тому він свідомо прийняв рішення про розірвання шлюбу. Суд вважає, що позивач довів дійсність та незмінність волевиявлення про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (ст.1 СК України). Проте судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Отже, судом встановлено, що сім'я розпалась остаточно із-за непорозумінь, психологічної несумісності сторін, небажання відновити сімейні відносини, а тому подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу є недоцільним та суперечить їх інтересам. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

30 травня 2018 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулась [PERSON] із вказаним позовом, де в обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що вона 17 листопада 2017 року і 01 квітня 2018 року позичила [PERSON] грошові кошти у загальному розмірі 58 250,00 грн., які останній зобов'язався повернути до 1 травня 2018 року. У зв'язку з тим, що відповідач в обумовлений договором термін і до цього часу, грошові кошти не повернув, позивач просить ухвалити рішення, яким стягнути на її користь з відповідача 58 250,00 грн. Ухвалою судді від 18 червня 2018 року позовну заяву [PERSON] було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначене судове засідання. Позивач у судове засідання не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує з викладених у позові підстав та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін і на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору… Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такий самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку встановлені договором. Дослідивши подані позивачем докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд вважає факт позичання коштів відповідачем у позивача та їх не повернення доведеним виходячи з наявності у позивача розписок від 17 листопада 2017 року і 01 квітня 2018 року, оригінали яких приєднані до справи і відповідно до яких відповідач позичив у [PERSON] грошові кошти у загальному розмірі 58 250,00 грн., строком до 01.05.2018 (а. с. 35-36). Статтею 625 ЦК України, встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. В зв'язку з чим, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача заявленої суми боргу. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

30 травня 2018 року позивач, [PERSON], звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій вказує, що 11 липня 1996 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Мають одну спільну неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та спору про місце його проживання у сторін не виникає. Сторони припинили шлюбні стосунки і відновлювати їх позивач не бажає, в зв'язку із чим прохає суд даний шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON]. Крім цього прохає стягнути з відповідача понесені судові витрати. Ухвалою суду від 14 червня 2018 року провадження по даній справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 03.10.2018 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. Позивач, [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позов підтримала. Відповідач, [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Судом встановлено, що 11 липня 1996 року у Кобеляцькому РАГС Полтавської області між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 40. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. (а.с.7). Суд, вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони припинили шлюбні стосунки і відновлювати їх не мають наміру. В зв'язку з вище викладеним, відповідно до ст. 112 СК України шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, суд вважає, що після розірвання шлюбу позивача слід надалі іменувати прізвищем [PERSON]. Крім цього, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому із [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

30 травня 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача в якій просить суд розірвати шлюб укладений між сторонами. Позов мотивовано тим, що 10 вересня 2010 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 413. Від даного шлюбу сторони не мають дітей. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про поділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В підготовче судове засідання позивач та відповідач не зявились, подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Суд\~вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони перебувають у шлюбі з 10 вересня 2010 року. Шлюб зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 413, згідно копії свідоцтва про шлюб, серії 1-КИ № 179206. Від даного шлюбу сторони не мають дітей. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Спільне господарство сторони не ведуть. Враховуючи ці обставини суд вважає, що сімя розпалася остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

30 травня 2018 року позивачка надала до суду позовну заяву, яку надалі уточнила, просить розірвати шлюб з відповідачем, стягнути з нього аліменти на малолітню дочку [PERSON] у розмірі ? частки доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, посилаючись на те, що шлюб має формальний характер, відповідач ухиляється від свого обов`язку щодо утримання дитини. Відповідач уточнений позов визнав. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 18 жовтня 2016 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, які мають істотне значення. Згідно зі ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд дійшов висновку, що шлюб сторін має формальний характер, подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має для них істотне значення, тому шлюб між сторонами слід розірвати. Суд вважає, що аліменти з відповідача підлягають стягненню, оскільки позивачем свої вимоги доведено, відповідачем позов визнаний. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави та на користь позивачки слід стягнути судовий збір в розмірі по 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

30 травня 2019 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] в якому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. В підготовче судове засідання позивач не з`явився, але надав до суду заяву в якій просив\~ справу розглянути без його участі. Одночасно наполягав на задоволенні позовних вимог, з наведених у позові підстав. Відповідач в підготовче судове засідання також не з`явився, звернувся до суду із заявою в якій просив справу розглянути без його участі. Вказав, що позовні вимоги визнає повністю. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки сторони в підготовче судове засідання не з`явились то фіксація судового засідання не здійснювалась. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідач є батьком малолітньої дитини позивача дочки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01 жовтня 2009 року. Дитина знаходиться на утриманні позивача, що стверджується позивачем в позовній заяві та також не заперечується відповідачем і підтверджується довідкою квартального комітету №8 від 23 травня 2019 року №119989. Згідно з ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного, ст. 110, 112, 180, 181, 182 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

30 травня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання трьох дітей у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які мешкають з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. В судове засідання позивач та відповідач не з`явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дітей сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved