Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

30 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа ПАТ КБ «ПриватБанк», про стягнення заборгованості за кредитним договором, розірвання кредитного договору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.10.2015 року між сторонами було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачка отримала грошові кошти, зобовязавшись повернути їх у порядку та на умовах, визначених договором. Відповідачка не виконує свої зобовязання за кредитним договором, що стало причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості у сумі 6\~555,98 грн. з урахуванням комісії та процентів за користування коштами, розірвання кредитного договору (а.с.а.с. 2 5, 56). Представник позивача до суду не зявився, звернувшись з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка до суду також не зявилася, була повідомлена належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). Представник третьої особи до суду також не зявився, був повідомлений належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.10.2015 року між сторонами було укладено кредитний договір №20.00.000310, за умовами якого позивач надав відповідачці кредит у сумі 8\~000,00 грн. на 12 місяців зі сплатою процентів за користування кредитом (54,001% на рік) (а.с.а.с. 7 9, 29 54). Відповідачка неналежно виконує свої зобовязання з повернення кредитних коштів та процентів за ними, і у неї перед позивачем станом на 18.11.2016 року утворилася заборгованість у сумі 6\~555,98 грн. відповідно до доданого позивачем розрахунку (а.с. 6), а саме: -основна заборгованість 4\~294,38 грн.; -комісія 1 522,73 грн.; -проценти 708,87 грн. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК) підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори й інші правочини. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачці певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже вказаний правочин, у розумінні статті 1054 ЦК, було укладено. У відповідності зі статтею 610 ЦК порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Ураховуючи той факт, що відповідачка дотепер неналежно виконує свої обовязки з повернення кредиту та відсотків за ним, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням її зобовязань у розумінні приведеної норми. За правилами, визначеними кредитним договором, у разі порушення відповідачкою зобовязань, покладених договором, вона несе перед позивачем відповідальність у виді сплати додаткових обовязкових платежів. Зважаючи на те, що відповідач неналежно виконує свої обовязки за кредитним договором, що полягає у простроченні сплати заборгованості, а також процентів за кредитом, суд вважає обґрунтованим звернення позивача до суду з цим позовом. Частиною 1 статті 14 ЦК передбачено, що цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 526 ЦК зобовязання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно предявляються. Згідно зі статтею 611 ЦК у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, суд доходить висновку про те, що позов необхідно задовольнити. У порядку статті 88 ЦПК суд вважає за необхідне також стягнути з відповідачки на користь позивача компенсацію судових витрат у сумі 2 756,00 грн. (а.с.а.с. 1, 60).

Outcome: approved