Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

6 листопада 2017 р. [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «МетаБанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Національний банк України, про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання кредитного договору недійсним у зв`язку з укладенням договору під впливом обману зі сторони кредитодавця. Позовні вимоги мотивовано тим, що 21 лютого 2007 р. між Акціонерним банком «Металург», правонаступником якого є Акціонерне товариство «МетаБанк», та фізичною особою [PERSON] укладено кредитний договір №630800000337 про надання кредиту у іноземній валюті у розмірі 13 435,00 доларів США. Укладений сторонами кредитний договір визначений сторонами як споживчий кредит - для придбання нерухомого майна, а тому для нього встановлено особливий порядок укладення, враховуючи положення Закону України «Про захист прав споживачів». Однак, на думку позивача при укладені цього кредитного договору відповідачем порушено вимоги вказаного Закону. Зокрема, в порушення вимог ст. 11, 15 Закону України «Про захист прав споживачів» банком не розроблено і не надано позичальнику до укладання договору письмової довідки для ознайомлення із необхідною, доступною, достовірною, повною та своєчасною інформацією про умови кредитування, сукупну вартість кредиту графіку погашення кредиту та іншу, передбачену законом інформацію. На момент укладання договору кредитодавець не уклав з позичальником договір про відкриття поточного рахунку для зарахування на нього суму кредиту шляхом перерахування грошових коштів в іноземній валюті з позичкового на поточний рахунок меморіальним валютним ордером. У день укладення договору кредитодавець не надав позичальнику графік платежів відповідно до вимог ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та не ознайомив його з умовами та порядком розрахунку розміру щомісячних платежів. Розрахунок реальної процентної ставки за користування кредитом, визначення сукупної вартості подорожчання кредиту та розміру суми абсолютного значення подорожчання кредиту, відповідач не здійснював, в письмовій формі не викладав, до відома позичальника не доводив та з ним не узгоджував. Крім того, відповідач в порушення вимог п.7 ч.1 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» не визначив строк дії кредитного договору; всупереч вимогам п.8 ч.1 ст. 6 того ж Закону не визначив порядок припинення дії кредитного договору; в порушення вимог п.6 ч.4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» не встановив істотної умови договору, про дострокове розірвання кредитного договору; не визначив відповідальності кредитора при порушені умов договору щодо умов повернення і зарахування кредиту відповідно до ч.2 ст. 345 ЦК України, п.9 ч.1 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; в порушення вимог ст. 61 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відсутнє застереження щодо збереження банківської таємниці та відповідальності за її розголошення; не здійснив оприлюднення інформації про умови іпотечного кредитування згідно імперативної вимоги ст. 2 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати»; не встановив положення про інфляційне застереження та не узгодив домовленості про розрахунки індексації щодо збереження реальної вартості предмету іпотеки. Оскільки вказані обов`язкові відомості не були встановлені та не розкриті відповідачем у кредитному договорі, цей договір не відповідає вимогам чинного законодавства, а його сторонами в належній формі не було досягнуто згоди щодо істотних умов договору. Таким чином, на думку позивача в момент підписання кредитного договору він був введений в оману відповідачем щодо істотних умов договору, ціни та відсоткової ставки, загальної сукупної вартості та абсолютного значення подорожчання кредиту. З наведених підстав, позивач просить суд визнати порушеним її право в якості споживача фінансових послуг банку, визнати недійсним кредитний договір від 21 лютого 2007 р., укладений між нею та АТ «МетаБанк» як правонаступника АБ «Металург». Ухвалою судді від 9 листопада 2017 р. відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд. (а.с. 23 т.1) Ухвалою суду від 14 лютого 2018 р. розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження; до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, залучено [PERSON] , [PERSON] ; призначено підготовче засідання; сторонам встановлено строки для подачі заяв по суті позову. (а.с. 73 т.1) 15 березня 2018 р. до суду надійшов відзив ПАТ «МетаБанк» на позовну заяву [PERSON] (а.с. 86-91 т.1) У відзиві на позов представник ПАТ «МетаБанк» позов не визнав, зазначивши, що вказаний кредитний договір відповідає вимогам діючого законодавства, підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявленні було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Позивач на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови. Банк надав позивачеві документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки, розрахунок платежів по кредиту, інформацію щодо розрахунків платежів по кредиту, які підписані позивачем. В цих документах міститься повна інформація стосовно умов кредитування. Таким чином, умови укладеного між банком та позивачем кредитного договору були погоджені сторонами у встановленому законом порядку, позичальник проти них не заперечувала, тобто договір є результатом домовленості сторін, має всі істотні умови, необхідні для укладення договорів даного виду та відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст. 3 ЦК України. З наведених підстав представник відповідача просить суд відмовити у задоволені позовних вимог [PERSON] (а.с. 86-91 т.1) 19 березня 2018 р. Публічне акціонерне товариство «МетаБанк» подало до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. (а.с. 108-113 т.1) Позовні вимоги банку мотивовані тим, що 21 лютого 2007 р. між Акціонерним банком «Металург», правонаступником якого є Акціонерне товариство «МетаБанк», та [PERSON] укладено кредитний договір №630800000337 про надання кредиту у іноземній валюті у розмірі 13 435,00 доларів США на строк по 21 лютого 2026 р. зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставкою 13,5% річних. З метою забезпечення зобов`язань позичальника 21 лютого 2007 р. банк уклав з [PERSON] та [PERSON] договори поруки. Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, в зв`язку з чим станом на 26 квітня 2016 р. виникла заборгованість на суму 2 386,67 доларів США та 28 856,47 грн., які рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 21 жовтня 2019 р. стягнуті з вказаних відповідачів на користь банку. Відповідачі заборгованість за рішенням суду не сплатили, поточні платежі за кредитним договором не здійснюють. 9 лютого 2018 р. відповідачам направлені повідомлення про дострокове повернення кредиту протягом 10 календарних днів, однак такі повідомлення залишені відповідачами без уваги. Станом на 1 березня 2018 р. позичальник має перед банком заборгованість на суму 13 685,61 доларів США, яка складається із заборгованості за основним боргом на суму 10 595,59 доларів США, заборгованості на відсотками на суму 3 090,02 доларів США, а також 115 286,77 грн., яка складається з пені за несвоєчасне погашення основного боргу на суму 30 710,81 грн., пені за несвоєчасне погашення відсотків - 73 786,20 грн., штрафу за несвоєчасне виконання зобов`язань - 10 789,76 грн. Вказані суми позивач просить суд стягнуті з відповідачів солідарно. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідачів витрати на сплату судового збору на суму 7 232,05 грн. (а.с. 108-113 т.1) Ухвалою суду від 21 березня 2018 р. зустрічний позов Публічного акціонерного товариства «МетаБанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором прийнято до провадження суду до спільного розгляду з первісним позовом. (а.с. 155 т.1) 24 жовтня 2018 р. до суду від представника відповідача за зустрічним позовом [PERSON] надійшов відзив на зустрічну позовну заяву ПАТ «МетаБанк». (а.с. 196-204 т.1) У відзиві представник відповідача зустрічний позов не визнав, зазначивши, що вказаний кредитний договір підлягає визнанню недійсним, оскільки відповідача було введено в оману щодо фактичних істотних умов кредитного договору. 5 листопада 2018 р. до суду надійшла відповідь ПАТ «МетаБанк» на відзив представника відповідача на зустрічний позов, в якій вказано, що правові підстави для визнання кредитного договору нікчемним або недійсним відсутні. (а.с. 209-212 т.1) Ухвалою суду від 16 січня 2019 р. змінено найменування сторони у справі з Публічного акціонерного товариства «МетаБанк» на Акціонерне товариство «МетаБанк», у цього банку витребувано документи для огляду в судовому засіданні. (а.с. 6-8 т.2) Ухвалою суду від 7 березня 2019 р. підготовче провадження по справі закінчено, призначено судовий розгляд. (а.с. 75-76 т.2) Представник позивача [PERSON] . за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні підтримав позов про визнання кредитного договору недійсним з підстав, зазначених в позовній заяві; зустрічний позов банку про стягнення заборгованості за кредитним договором не визнав. Представник відповідача АТ «МетаБанк» Гриценко Ю.В. первісний позов про визнання кредитного договору недійсним не визнала; зустрічний позов банку про стягнення заборгованості за кредитним договором підтримала. В судовому засіданні встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 21 лютого 2007 р. між Акціонерним банком «Металург» в особі начальника ОПЕРУ [PERSON] та [PERSON] укладено кредитний договір № 630800000337 (придбання житла у ВАТ «ЗДБК»). За умовами цього договору банк надає позичальнику кредит на споживчі цілі - придбання житла (оплата за укладеним з ВАТ «Запорізький домобудівний комбінат») у сумі 13 435 доларів США на строк по 21 лютого 2026 р. включно, шляхом зарахування коштів на рахунок позичальника, відкритий в банку, зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставкою 13,5% річних та комісії за надання кредиту 1 400 грн. Позичальник здійснює погашення частини кредиту та сплату відсотків за користування кредитом шляхом внесення на картрахунок суми 170 доларів США щомісячно в період з 1 по 21 число кожного місяця. Забезпеченням виконання зобов`язань позичальника за цим договором є порука ВАТ «ЗДБК», що укладається між останнім та банком і діє до моменту укладення договору іпотеки; порука [PERSON] , що укладається між останнім та банком; порука [PERSON] , що повинна бути укладена між останнім та банком в строк до 1 квітня 2007 р. (а.с. 120-122 т.1) До вказаного кредитного договору додано: додаток №1 - розрахунок платежів по кредиту, а також додаткова інформація щодо інших видів кредитів. (а.с. 122, 122-зв. т.1) 21 лютого 2007 р. між Акціонерним банком «Металург» та [PERSON] укладено договір поруки № 9308000003302, за яким поручитель у разі невиконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № 630800000337 від 21 лютого 2007 р., укладеним між Позичальником та Банком зобов`язується в порядку, передбаченому цим договором, погасити борг позичальника в сумі наданого кредиту 13 435,00 доларів США, сплатити відсотки за кредитом, комісії, суми неустойки і нанесених збитків та інші платежі за кредитним договором, виходячи з умов кредитного договору, за весь період користування позичальником кредитом. (а.с. 130 т.1) 21 лютого 2007 р. між Акціонерним банком «Металург» та [PERSON] укладено договір поруки № 9308000003303, за яким поручитель у разі невиконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № 630800000337 від 21 лютого 2007 р., укладеним між Позичальником та Банком зобов`язується в порядку, передбаченому цим договором, погасити борг позичальника в сумі наданого кредиту 13 435,00 доларів США, сплатити відсотки за кредитом, комісії, суми неустойки і нанесених збитків та інші платежі за кредитним договором, виходячи з умов кредитного договору, за весь період користування позичальником кредитом. (а.с. 131 т.1) 24 лютого 2009 р. між Акціонерним банком «Металург» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 630800000337, згідно якій відсотки за користування кредитом з 24 лютого 2009 р. становлять 14% річних; частину кредиту, відсотки за період з 30 січня 2009 р. по 29 жовтня 2009 р. включно позичальник сплачує авансом в день укладення цієї угоди 1 337,3 доларів США - авансове погашення відсотків; починаючи з 1 грудня 2009 р. сума щомісячного платежу складатиме 168 доларів США. (а.с. 123 т.1) Заявами від 24 лютого 2009 р. поручителі [PERSON] , [PERSON] погодились із збільшенням відсоткової ставки за кредитним договором до 14%. (а.с. 63 т.2) 20 серпня 2010 р. між Акціонерним банком «Металург» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 630800000337, згідно якій внесені зміни до деяких пунктів кредитного договору, встановлено графік погашення кредиту, відсотків (комісій) відповідно до додатку № 3, розрахунок платежів по кредиту. (а.с. 124-129 т.1) Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2016 р. за позовом Публічного акціонерного товариства «МетаБанк» на користь банку стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором №630800000337 від 21 лютого 2007 р. в розмірі 2 386,67 доларів США, що складається із заборгованості по простроченому кредиту в сумі 587,39 доларів США, заборгованості по простроченим процентам в сумі 1 799,28 доларів США, та 28 856,47 грн., що складається з пені за несвоєчасне виконання зобов`язання на суму 26 609,41 грн., та штрафу в розмірі 2 247,06 грн. (а.с. 118-119 т.1) За змістом цього судового рішення вказана заборгованість позичальника виникла станом на 26 квітня 2016 р. 9 лютого 2018 р. Публічне акціонерне товариство «МетаБанк» направило позичальнику [PERSON] та поручителям [PERSON] та [PERSON] вимоги-повідомлення про дострокове повернення кредиту. (а.с. 132-139 т.1) Наданим банком розрахунком встановлено, що станом на 1 березня 2018 р. позичальник [PERSON] має заборгованість за вказаним кредитним договором на суму 13 685,61 доларів США, яка складається із заборгованості за основним боргом на суму 10 595,59 доларів США, заборгованості на відсотками на суму 3 090,02 доларів США, а також 115 286,77 грн., яка складається з пені за несвоєчасне погашення основного боргу на суму 30 710,81 грн., пені за несвоєчасне погашення відсотків - 73 786,20 грн., штрафу за несвоєчасне виконання зобов`язань - 10 789,76 грн. (а.с. 115-117 т.1) При вирішені справи судом застосовані наступні норми права. Відповідно до ст. 215-235 ЦК України особа, яка вважає, що її права, речові права порушені, має право звернутися до суду з вимогами про визнання правочину недійсним, вказавши конкретну підставу для визнання його недійсним. Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу ст.10 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину. Відповідно до ч.1, 3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ст. 215, 1048-1052, 1054-1055 ЦК України, ст.18-19 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору та свобода підприємницької діяльності, які не заборонені законом. За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, обов`язкові відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.1 ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом і банком. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредитного договору, які регламентовано ст. 1048-1052, 1054 ЦК України, є: мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Зі змісту кредитного договору №630800000337 від 21 лютого 2007 р., укладеного між Акціонерним банком «Металург» та [PERSON] , вбачається, що в ньому визначено істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначені суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування, порядок повернення. Таким чином, вказаний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позичальник на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови; договір містить повну інформацію щодо умов кредитування: періоду надання кредиту, розміру процентної ставки, порядку її нарахування, переліку, розміру й бази розрахунку неустойки; періоду внесення платежів, відповідальність за порушення умов договору. Враховуючи зміст наведених пунктів кредитного договору, [PERSON] з моменту підписання цього договору обізнана щодо оплатності кредиту, свого обов`язку вносити плату за користування кредитом, розміру процентів, порядку їх сплати та відповідальності за прострочення погашення кредиту. До того ж, у кредитному договорі зазначено, що [PERSON] до підписання цього договору письмово ознайомилась з усіма умовами кредитування. (а.с. 121 т.1) В позовній заяві позивач стверджує, що кредитний договір укладено нею під впливом обману зі сторони кредитодавця, який полягає в тому, що в момент підписання кредитного договору позичальник була введена в оману відповідачем щодо істотних умов договору: ціни та відсоткової ставки, загальної сукупної вартості та абсолютного значення подорожчання кредиту, про які кредитодавець повинен був повідомити позичальника у письмовій формі згідно Закону України «Про захист прав споживачів» Вказане ствердження не може бути прийнято судом до уваги з таких підстав. Відповідно до ст. 230 ЦК України, на яку посилається позивач [PERSON] та її представник як на правову підставу визнання кредитного договору недійсним, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Згідно з ч.1 ст. 229 ЦК України істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції Закону України від 1 грудня 2005 р., який діяв на час укладення договору), на яку посилається позивач та його представник на підтвердження вимог, перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» в редакції, яка діяла на час укладення кредитного договору, фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: назву документа; назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; прізвище, ім`я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; найменування, місцезнаходження юридичної особи; найменування фінансової операції; розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; строк дії договору; порядок зміни і припинення дії договору; права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору;) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; інші умови за згодою сторін; підписи сторін. Аналіз укладеного між сторонами кредитного договору та додатків до нього, які є невід`ємною частиною кредитного договору, додаткових угод, свідчить про те, що банком надана позичальнику вказана вище інформація. Зокрема, в самому кредитному договорі зазначені: назва документу, назву, адреса та реквізити суб`єкта господарювання; прізвище, ім`я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; найменування фінансової операції; розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; строк дії договору; порядок зміни і припинення дії договору; права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; мета, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форма його забезпечення; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит видається; строк, на який кредит одержаний; у додатках до договору зазначені: орієнтовна сукупна вартість кредиту та вартість послуг з оформлення договору про надання кредиту; варіанти повернення кредиту; можливість дострокового повернення кредиту та його умови. (а.с. 120-129 т.1) Зокрема, в п.1.1 кредитного договору зазначено ціна та відсоткова ставка за договором; в примітці до п.1.1 кредитного договору вказано, що детальний розпис структури загальної вартості кредиту наведена у додатку № 1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною, і складається із суми кредиту, відсотків за його користування, витрат за його обслуговування, за винятком неустойки, відшкодування інших збитків, а також інших витрат, пов`язаних з укладанням, виконанням, розірванням договору, витрат, спрямованих на забезпечення повернення кредиту, стягнення відсотків за його користування та таке інше. На останній сторінці договору вказано, що [PERSON] до підписання цього договору письмово ознайомилась з усіма умовами кредитування. (а.с. 121 т.1) До кредитного договору долучено розрахунок платежів по кредиту, який містить загальні відомості, календар платежів, а також інформація щодо існування інших видів кредиту, якими клієнт має можливість скористатись у всіх відділеннях банку. (а.с. 122 т.1) До додаткової угоди № 1 від 24 лютого 2009 р. долучено додаток № 2 щодо залишку суми кредиту, зміни процентної ставки, її типу та порядку застосування. (а.с. 123-зв. т.1) Додатковою угодою № 2 від 20 серпня 2010 р. внесено зміни до кредитного договору, зокрема, щодо порядку сплати процентів за користування кредитом, здійснення контролю фінансового стану позичальника; відповідальності сторін за розголошення банківської таємниці; залучення у випадках порушення позичальником строків і розмірів погашення кредиту суб`єктів, що надають колекторські послуги; щодо валютних ризиків під час виконання зобов`язань за кредитним договором, тощо. Додаткова угода № 2 від 20 серпня 2010 р. підписана позичальником [PERSON] , поручителі [PERSON] , [PERSON] погодились зі змінами умов кредитування. (а.с. 124-зв. т.1) До вказаної додаткової угоди долучено додаток № 3 щодо залишку суми кредиту, зміни процентної ставки, її типу та порядку застосування, а також розрахунок платежів по кредиту. (а.с. 125-129 т.1) Отже позивач була проінформована про всі істотні умови договору, спосіб та терміни погашення кредиту, його сукупну вартість, розмір та терміни сплати процентів та інших платежів, у зв`язку із чим не можна визнати кредитний договір недійсним з цих підстав. Представник позивача в судовому засіданні також стверджував, що позичальник грошових коштів за кредитним договором не отримала, гроші банк домобудівному комбінату на придбання квартири не перерахував, квартиру позивач придбала за свої кошти. Це ствердження не приймається до уваги судом з огляду на таке. Кредитним договором № 630800000337 від 21 лютого 2007 р. передбачено, що банк надає позичальнику кредит на придбання житла (оплата за укладеним із ВАТ «Запорізький домобудівний комбінат» договором будівництва) в сумі 13 435 доларів США шляхом зарахування коштів на рахунок позичальника, відкритий в банку, №100500070513. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2016 р. за позовом Публічного акціонерного товариства «МетаБанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 630800000337 від 21 лютого 2007 р. встановлено, що позичальник [PERSON] 21 лютого 2007 р. власноруч складала заяву про відкриття поточного рахунку в іноземній валюті в доларах США, уклала договір про обслуговування карткового рахунку фізичної особи і надання та використання платіжних карток. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Факт отримання позичальником кредитних коштів підтверджено також випискою з поточного рахунку № [NUMBER] , відкритого банком згідно умов кредитного договору на ім`я [PERSON] , відповідно до якої 21 лютого 2007 р. на цей рахунок зараховано 13 450 доларів США. (а.с. 70 т.2) Представник позивача в судовому засіданні також стверджував, що умови укладеного кредитного договору є несправедливими, оскільки в договорі не обумовлено валютні ризики, протягом дії договору банком жодного разу у письмовій формі не повідомлено споживача про зміну вартості іноземної валюти, що як наслідок призвело до значного фінансового навантаження для споживача в частині забезпечення належного виконання взятих на себе зобов`язань. Вказане ствердження не приймається судом до уваги з таких підстав. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Невичерпний перелік несправедливих умов у договорах із споживачами наведено у ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». За змістом постанови Верховного Суду України від 8 червня 2016 р. у справі № 6-330-цс16 умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони, по-перше, порушують принцип добросовісності, по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, по-третє, завдають шкоди споживачеві. Однак, при розгляді справи судом не встановлено наявність одночасно всіх ознак, які свідчать про те, що умови кредитного договору від 21 лютого 2007 р. є несправедливими відповідно до приписів ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», тому правові підстави для визнання цього договору недійсним відсутні. Крім того, судом приймається до уваги, що додатковою угодою № 2 від 20 серпня 2010 р. кредитний договір доповнено п.7.7., згідно якому валютні ризики під час виконання зобов`язань за даним кредитним договором несе позичальник; при визначені валютного курсу під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним використовується курс купівлі валюти, що встановлений у тому відділенні банку, в якому позичальником проводиться погашення заборгованості, на дату погашення заборгованості, або на МВР при здійснені купівлі на МВРУ. (а.с. 124 т.1) При цьому суд враховує, що діючим на час укладення кредитного договору законодавством не передбачалось відображення в договорі валютних ризиків. У відзиві на зустрічну позовну заяву ПАТ «МетаБанк» та в судовому засіданні представник відповідача [PERSON] стверджує, що кредитний договір від 21 лютого 2007 р. укладено з численними порушеннями: відсутні основні реквізити юридичної особи; договір з боку банку підписано начальником ОПЕРУ [PERSON] , однак не зазначено, що таке ОПЕРУ; у розділі 8 договору не вказано повного найменування банківської установи, інформація про її організаційно-правову форму, не вказана посада, прізвище, ім`я, по-батькові підписанта з боку банку; не надано дозвіл на здійснення ОПЕРУ АБ «Металург» банківських та інших операцій, відсутня довіреність від 2 лютого 2007 р. на ім`я [PERSON] , підпис [PERSON] засвідчено печаткою Операційного управління АБ «Металург», проте не надано доказів щодо законності виготовлення цієї печатки. З наведених підстав представник відповідача вважає, що вказаний кредитний договір є нікчемним, тому визнання такого договору недійсним не вимагається. Зазначені ствердження судом не приймаються до уваги, оскільки у кредитному договорі від 21 лютого 2007 р. вказані основні реквізити банку: Акціонерний банк «Металург», як те зазначено в статуті банку, що діяв на час укладення договору (а.с. 13-21 т.2); підписант договору з боку банку [PERSON] на час укладення правочину працювала начальником ОПЕРУ (операційне управління), про що зазначено в наказі АБ «Металург» № 256-К від 1 лютого 2007 р. (а.с. 59 т.2); кредитний договір [PERSON] підписано на підставі довіреності, виданої 2 лютого 2007 р. головою правління АБ «Металург» Нужним С.П. (а.с. 60 т.2), повноваження якого підтверджені протоколом засідання спостережної ради банку від 18 вересня 2006 р. (а.с. 92 т.2) У відзиві на зустрічну позовну заяву ПАТ «МетаБанк» та в судовому засідання представник відповідача [PERSON] зазначає про інші порушення, допущені на його думку при укладені вказаного кредитного договору, які не є підставою для визнання цього договору недійсним з огляду на таке. Як зазначено вище, істотні умови кредитного договору регламентовано ст. 1048-1052, 1054 ЦК України. До них відносяться: мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. В судовому засіданні встановлено, що при укладені кредитного договору від 21 лютого 2007 р. сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, позичальник на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови, що свідчить про відсутність правових підстав для визнання цього договору недійсним. Тому зазначені представником позивача начебто виявлені ним порушення при укладенні договору не можуть слугувати підставою для визнання договору недійсним. Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання, що при укладені зазначеного кредитного договору права позивача як споживача фінансових послуг не порушено, що є підставою для відмови у задоволені позову [PERSON] повністю. При вирішені зустрічних позовних вимог банку про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] солідарно заборгованості за кредитним договором, суд приймає до уваги таке. Дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено, що 21 лютого 2007 р. між Акціонерним банком «Металург», правонаступником якого є Акціонерне товариство «МетаБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, за яким позичальник отримала від банку споживчий кредит на суму 13 435 доларів США на строк по 21 лютого 2026 р. зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставкою 13,5% річних. У якості забезпечення виконання позичальником зобов`язань за цим кредитним договором 21 лютого 2007 р. між банком та [PERSON] , [PERSON] окремо з кожним укладено договори поруки. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2016 р. за позовом банку на його користь стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] заборгованість за цим кредитним договором в розмірі 2 386,67 доларів США та 28 856,47 грн., яка виникла станом на 26 квітня 2016 р. В подальшому позичальник свої зобов`язання за кредитним договором не виконувала, в зв`язку з чим вимогою від 9 лютого 2018 р. банк повідомив позичальника [PERSON] та поручителів [PERSON] , [PERSON] про дострокове повернення кредиту. Станом на 1 березня 2018 р. позичальник має заборгованість за кредитним договором на суму 13 685,61 доларів США, яка складається із заборгованості за основним боргом на суму 10 595,59 доларів США, заборгованості на відсотками на суму 3 090,02 доларів США, а також 115 286,77 грн., яка складається з пені за несвоєчасне погашення основного боргу на суму 30 710,81 грн., пені за несвоєчасне погашення відсотків - 73 786,20 грн., штрафу за несвоєчасне виконання зобов`язань - 10 789,76 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором; якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що за вказаним кредитним договором позичальник [PERSON] не виконувала свої зобов`язання, що призвело до виникнення зазначеної вище заборгованості, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з неї, а також поручителів [PERSON] , [PERSON] вказану заборгованість, повністю задовольнивши позов банку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів за зустрічним позовом на користь позивача необхідно стягнути витрати на сплату судового збору в сумі по 2 410, 68 грн. з кожного.

Outcome: approved