Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

9 лютого 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 9 липня 2010 року в сумі 13\~066 грн 96 коп. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 9 липня 2010 року [PERSON] отримала кредитні кошти в сумі 30\~000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 27,6% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позичальник взяті на себе зобовязання виконував неналежним чином, внаслідок чого станом на 31 грудня 2017 року заборгованість перед банком становить 13 066 грн 96 коп. Оскільки відповідач в добровільному порядку погасити наявну заборгованість відмовляється АТ КБ «ПриватБанк» просить його позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача, явку якого судом було визнано обовязковою зазначив, що кредитні кошти надавалися на картку 4149605358633956, строк дії якої, як і інших кредитних карток, які видавалися позичальнику становив 3 роки. Причину, за якої строк дії кредитної картки 4149605358633956 становив з 27 грудня 2007 року по 07/15 пояснити не зміг, крім цього суму заборгованості, яка була станом на 12 липня 2010 року в сумі 3\~225 грн 54 коп. пояснив тим, що її було перенесено із попередньої кредитної картки. Вважає, що підстави для відмови у задоволенні позову відсутні. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що [PERSON] при видачі зарплатної та соціальної картки було надано кредитну картку, при цьому не було розяснено що вона отримує кредитну картку, за якою необхідно сплачувати проценти та будь-які штрафні санкції. Позивач вважала, що користується власними коштами, свідченням чого є відсутність відмітки про те, яку саме картку вона просила видати відповідно до заяви про приєднання умов та правил надання банківських послуг. Не погодився із наданим позивачем розрахунком, вважає його необґрунтованим, крім цього просив застосувати строки позовної давності до вимог банку. Ухвалою суду від 16 травня 2018 року було витребувано докази щодо виданих кредитних карт, строку їх дії та дати видачі. Суд, заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи вважає що підстави для задоволення позовних вимог відсутні з огляду на наступне. Як встановлено в судовому засіданні 09 липня 2010 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] був укладений договір про приєднання до Умов та [PERSON] надання банківських послуг. В анкеті-заяві [PERSON] погодилася що дана заява разом із памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Підтвердила, що ознайомилася із договором про надання банківських послуг до його укладення і згідна із його умовами. Погодилася, що умови і правила банківських послуг розміщені на офіційному сайті www.pb.ua. [PERSON] зобовязувалася виконувати вимоги Умов та [PERSON] надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку. Відповідно до тарифів з обслуговування кредитних карт «Універсальна, GOLD», діючих на час укладення договору, сторонами була визначена базова відсоткова ставка, яка становила протягом 55 днів пільгового період 2,5% на місяць, з 1 вересня 2014 року 2,9 відсотка на місяць, з 1 квітня 2015 року 3,6 відсотка на місяць. Також були передбачені умови для нарахування пені, зокрема за кожен день прострочення платежу ставка становила 0,24% від загальної суми заборгованості + 50 грн., щоразу коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн., у випадку прострочення платежу другий місяць поспіль і більше на суму понад 100 грн. + 100 грн. до розміру пені нарахованої за вищезазначеною формулою. За порушення строків платежів було також передбачено штраф в сумі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням прострочених процентів і комісій. Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] за кредитними договором без номера від 9 липня 2010 року було видано наступні картки: 4149605903231132 (дата відкритті 29.03.2005 термін дії 03/09), 4149605358633956 (дата відкриття 27.12.2007 термін дії 07/15), 4149437822579866 (дата відкриття 19.04.2013 термін дії 03/17), 5457092303184570 (дата відкриття 19 квітня 2013 року термін дії 03/17), 5457082201344533 (дата відкриття 24.04.2013 термін дії 06/16). Відповідач взяті на себе зобовязання виконував неналежним чином, внаслідок чого станом на 31 грудня 2017 року її заборгованість становить 13\~066 грн 96 коп., з яких 6 513 грн 25 коп. заборгованість за кредитом, 4 780 грн 22 коп. заборгованість за процентами, також відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Умов і правил надання банківських послуг та тарифів банку була нарахована пеня, розмір якої становить 676 грн 06 коп. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умови та правил надання банківських послуг був нарахований штраф в розмірі 500 грн (фіксована частина) та 598 грн 43 коп. (процентна складова). Дані обставини підтверджуються кредитним договором, розрахунком заборгованості, випискою по рахунку боржника, статутом ПАТ КБ «Приват Банк». Позивач свої вимоги доводив невиконанням зобовязань за укладеним договором з [PERSON], розмір заборгованості був визначений відповідним розрахунком. Однак судом встановлено, що на час укладення договору та заповнення анкети-заяви від 9 липня 2010 року [PERSON] користувалася тільки кредитної карткою №4149605358633956, до якої банком було перенесено заборгованість із попередньої картки №4149605903231132 в сумі 3\~225 грн 54 коп., що підтвердив представник позивача. П.1.1.1.90 Умов та правил надання банківських послуг рахунок карти спеціальний карточний рахунок рахунок фізичної особи до якого випущена платіжна картка. Відповідно до п.1.1.3.1.8 Умов та [PERSON] надання банківських послуг банк має право продовжити строк дії картки і всіх інших карт, які випущені для довірених осіб з новою датою дії, при наявності коштів в межах кредитного ліміту на відповідному картрахунку для оплати послуг по виконанню рахункових операцій по картрахунку. Згідно п.1.1.3.2.1 Умов та [PERSON] має право зупинити або припинити права клієнта використовувати платіжну картку у випадку порушення клієнтом умов користування платіжною карткою, що не припиняє зобовязання клієнта та банка, що виникли до чи під час зупинення чи припинення вказаного права. п.1.1.7.4 Умов та [PERSON] надання банківських послуг передбачено, у випадку наявності перевитрат платіжного ліміту по картці непогашенням його клієнтом протягом шести місяців карта закривається. Наступне відновлення картки можливе лише після повного погашення заборгованості. Відповідно до п.1.1.7.6 Умов та [PERSON] надання банківських послуг при відсутності на картрахунку карти грошових коштів в розмірі достатньому для оплати послуг банку для продовження дії карти і при ненадходженні грошових коштів на протязі трьох місяців з моменту закінчення строку дії карти банк стягує комісію за обслуговування рахунку згідно діючих тарифів. Зазначена комісія стягується банком по закінченню вказаного у цьому пункті строку щомісячно. У випадку якщо залишок на картрахунку менший за розмір комісії встановлений тарифами банку, то розмір комісії за обслуговування картрахунку встановлюється в розмірі остатку коштів на картрахунку держателя. При нульовому залишку на неактивному картрахунку карти останній закривається. П.1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що строк позовної давності вимог банку про повернення кредиту становить 50 років, однак як встановлено в судовому засіданні підпис відповідача щодо погодження із такою умовою відсутній. Згідно п.1.1.7.16 Умов та правил надання банківських послуг банк має право інформувати клієнта про настання строків виконання зобовязань клієнта перед банком по погашенню заборгованості, а також при виникненні простроченої заборгованості. П.2.1.1.2.11 Умов та правил надання банківських послуг карта діє до останнього дня місяця, вказаного на ній. Забороняється використовувати карти у якої закінчився строк дії, банк не несе відповідальності несвоєчасне отримання карти держателем, яка випущена на новий строк. Відповідно до п.2.1.1.2.12 Умови та правил надання банківських послуг після закінчення строку дії відповідна карта продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії) по зверненню клієнта в банк згідно діючим тарифам. Строк дії картки №4149605358633956 у наданій банком довідці зазначений з 27 грудня 2007 року по 07/15 тобто 7 років 7 місяців, що не відповідає дійсності, зважаючи на те, що всі картки із слів представника позивача надаються на 3 роки. Також представник позивача в судовому засіданні визнав, що строк дії договору відповідає строку дії картки. Згідно виписки по рахунку картка №4149605358633956 почала використовуватись з 12 липня 2010 року та перестала використовуватись з 1 травня 2013 року. Відповідно до виписки по рахунку [PERSON] за період з 09.07.2010 року по 09 травня 2018 року заборгованість станом на 12 липня 2010 року становила 3\~225 грн 54 коп., яка була перенесена із попередньої картки, що в судовому засіданні підтвердив представник відповідача, однак судом враховується що строк дії кредитної картки 4149605903231132 визначений у довідці банку до 03/09, тобто перенесення заборгованості до картки №4149605358633956, яка виникла за попередньою кредитною карткою після спливу одного року після закінчення строку дії попередньої картки є свідченням того, що банк такі кошти в межах укладеного 09 липня 2010 року договору не надавав, доказів того, що відповідна картка перевипущена банком по рахунку відкритому за попереднім договором суду надано не було. Таким чином суд приходить до висновку, що віднесення суми 3 225 грн 54 коп. до заборгованості, яка існувала станом 12 липня 2010 року є необґрунтованим. Аналізуючи розрахунок заборгованості по кредитному договору та виписку по рахунку, очевидним є те, що заборгованість почала нараховуватись із суми 4\~258 грн 23 коп. з 19 квітня 2013 року. Відповідна сума відповідає сумі заборгованості вказаній по картковому рахунку 5457092303184570. За кредитною карткою 4149605358633956 позивачем було отримано за період з 12 липня 2010 року по 2 квітня 2013 року кошти в сумі 9\~850 грн, сплачено 6\~938 грн 89 коп., без урахування перенесеної суми на 12 липня 2010 року тобто, заборгованість за договором дійсно мала місце. Однак суд не вважає, за необхідне робити його самостійний розрахунок, за відсутності належного розрахунку наданого банком, зважаючи на наявність клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності. 30 квітня 2013 року було здійснено останню операцію переведення на картку Приват Банку через Приват 24 в сумі 2\~300 грн 50 коп. Загальна сума заборгованості за карткою згідно виписки по рахунку станом на 1 травня 2013 року становила 11\~956 грн 17 коп. Станом на 2 квітня 2013 року заборгованість за кредитною карткою становила 4\~396 грн 04 коп., а станом на 1 травня 2013 року становила 11\~956 грн 17 коп., за цей період списано трьома платежами 3 грн, а також переведено кошти на карту Приватбанку в сумі 2\~300 грн 50 коп. За відсутності доказів того, що [PERSON] здійснювала будь які операції по картці з 2 квітня 2013 року по 1 травня 2013 року сума остатку на картковому рахунку 11\~956 грн 17 коп. є явно необґрунтованою, доказів її виникнення суду АТ КБ «ПриватБанк» надано не було. Не надано суду і доказів того, що картка №5457092303184570 перевипущена після картки №4149605358633956, а тому суд критично оцінює надану довідку щодо строку дії даної кредитної карти, оскільки вона за інформацією банку мала б діяти з 27.12.2007 по 07/15 р., хоча згідно виписки по рахунку використовувалась з 12 липня 2010 року по 1 травня 2013 року. 30 квітня 2013 року по картці було здійснено переведення коштів, дата обробки зазначена 1 травня 2013 року. Крім цього судом також враховується, що згідно виписки по рахунку кредитні картки 4149605358633956, № 4149437822579866, №5457092303184570 використовувались одночасно, що є свідченням того, що остання не могла бути видана по картковому рахунку відкритому 9 липня 2010 року. Представник відповідача, заперечуючи проти позову, посилався на те, що [PERSON] при оформленні заробітної плати та соціальної картки видали і кредитну, яку привязали до заробітної, при цьому не було розяснено, що вона отримала кредитну картку, за яку слід сплачувати проценти та штрафні санкції. Крім цього представник позивача просив застосувати строки позовної давності до вимог банку, оскільки позов на його думку було подано більше як через три роки після закінчення строку дії договору та строку дії картки. На думку суду така підстава як незнання відповідачем того що було видано кредитну картку не заслуговує на увагу, оскільки з виписки про рух коштів прямо вбачається, що [PERSON] здійснювала банківські операції по кредитній картці GOLD, в тому числі отримувала кредитні кошти та їх сплату. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч.3, 4 цього Кодексу кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно\~ст.ст.\~526,\~530,\~610, 612 ч.1 ЦК України\~зобов'язання\~повинні виконуватись належним чином,\~у встановлений\~термін,\~відповідно\~до умов договору та вимог чинного законодавства.\~Порушенням\~зобов'язання\~є його невиконання або виконання з порушенням умов,\~визначених\~змістом зобов'язання\~(неналежне\~виконання). Відповідно до частини першої\~статті 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. В силу\~ст.1067\~ЦК України\~договір банківського\~рахунка укладається\~для відкриття\~клієнтові або\~визначеній ним\~особі рахунка\~у банку на умовах, погоджених сторонами. Згідно ст.1068 цього Кодексу банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. ч.1 ст.1069 ЦК України визначено, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірові та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов'язки виникають у кожного контрагента. Згідно ст.611 п.1 даного Кодексу у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. ст.625 ч.1 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Враховуючи, що надані АТ КБ «ПриватБанк» докази, щодо виникнення заборгованості по картковому рахунку №5457092303184570 відкритому за договором від 9 липня 2010 року не є належними та достовірними і суперечать встановленим в судовому засіданні обставинам, суд не вбачає підстав для задоволення позову щодо стягнення заборгованості в сумі 13\~066 грн 96 коп. Тобто в задоволенні позову слід відмовити у звязку із недоведеністю вимог. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з частиною четвертою\~статті 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Згідно зі\~статтею 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). Згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеним у постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту,\~перебіг позовної давності\~(стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів\~починається\~після несплати чергового платежу, а\~щодо повернення кредиту в повному обсязі\~-\~зі спливом останнього дня місяця дії картки\~(стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду України\~\~\~\~від 06 листопада 2013 року № 6-116цс13, від 19 березня 2014 року № 6-20цс14, які згідно зі статті 360-7\~ЦПК України, у редакції на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій, є обов'язковими для судів. Відсутність розрахунку заборгованості за картковим рахунком 4149605358633956, який діяв з 12 липня 2010 року до 1 травня 2013 року відповідно до договору від 9 липня 2010 року не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки заборгованість згідно виписці по рахунку дійсно мала місце, а тому, суд, зважаючи на клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності вважає, за необхідне в цій частині вимог відмовити у звязку із закінченням строку позовної давності. При цьому судом враховується, що перебіг строку позовної давності для захисту порушених прав АТ КБ «Приватбанк» щодо нарахованої та несплаченої відповідачем спірної суми кредитної заборгованості почався з 2 травня 2013 року, коли було проведено останню операцію по ній, а позов предявлено 9 лютого 2018 року тобто після спливу трьох років. Таким чином підстави для стягнення заборгованості, яка виникла за договором від 09 липня 2010 року у суду відсутні. Судові витрати по справі становлять 1 762 грн, оскільки в задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк» було відмовлено відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed