Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

29.11.2016 року позивачка звернулась в суд з позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в [ADDRESS], проживали її батьки [PERSON] та [PERSON] та їм на праві власності, по 1/2 частині кожному, належали житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за вказаною адресою. [INFO] батько [PERSON] помер. Після його смерті в управління спадковим майном вступила [PERSON] (мати), однак не встигла оформити своїх спадкових прав та [INFO] померла. Ще за життя [PERSON] (мати) посвідчила на ім'я позивачки заповіт. Позивачка прийняла спадщину за заповітом після смерті матері, оскільки в шестимісячний термін звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Позивачка бажає оформити право власності на спадкове домоволодіння на своє ім'я. Відсутність документу, який би посвідчував право власності на вказане домоволодіння, перешкоджає позивачці оформити право власності на спадкове домоволодіння. У зв'язку з вищевказаним, позивачка просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак у позовній заяві просила справу розглядати без її участі. Представник відповідача - Олешанської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в судове засідання не з'явився, до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що не заперечує проти задоволення позову та просив справу розглядати у його відсутність. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської книги № 6 Олешанської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом за 1986-1990 роки за [PERSON], який був головою колгоспного двору, та [PERSON], значилось господарство, розташоване по [ADDRESS] (а.с. 5). Згідно копії технічного паспорту від 02.11.2016 року та довідки Олешанської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 811 від 31.10.2016 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS], побудовані у період з 1950 року по 1991 року (а.с. 7, 11-14). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (по 1/2 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця - [PERSON], для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] прийняла спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON], оскільки до дня смерті проживала разом зі спадкодавцем та вступила в управління спадковим майном (довідка Олешанської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 814 від 31.10.2016 року, а.с. 6). Згідно відповідей Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 849/01-16 від 06.12.2016 року (а.с. 27), приватних нотаріусів Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської Н.В. № 546/01-16 від 07.12.2016 року (а.с. 28) та Дузінкевич С.М. № 01-16/10 від 04.01.2017 року (а.с. 29) спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Згідно копії свідоцтва про народження позивачки її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15). 22.05.1982 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище «[PERSON]» (копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, а.с. 17). 22.07.1993 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] (позивачка) було розірвано та після розірвання шлюбу їй було залишено шлюбне прізвище «[PERSON]» (копія свідоцтва про розірвання шлюбу, а.с. 16). [INFO] [PERSON] (мати позивачки) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 4). Ще за життя вона посвідчила на ім'я доньки [PERSON] (позивачка) заповіт, яким заповіла все належне їй на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 22.11.1996 року (а.с. 8). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (позивачка) прийняла спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON], оскільки в шестимісячний термін звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом (а.с. 32) та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, успадкувавши земельну ділянку (а.с. 57). Згідно довідки Олешанської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області [PERSON] (мати позивачки) до дня смерті проживала однак по [ADDRESS] (а.с. 6). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 47/2014 від 31.03.2014 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М., з якої вбачається, що [PERSON] (позивачка) є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON], інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає (а.с. 29-62). Отже, на момент звернення до суду позивачка правомірно претендує на житловий будинок з гоподарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка в свою чергу успадкувала 1/2 частину вказаного домоволодіння за законом після смерті чоловіка [PERSON] (батько позивачки). Позивачці [PERSON] в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS], що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. № 1112/02-31 від 21.11.2016 року (а.с. 9). Зазначені обставини перешкоджають позивачці належним чином оформити право власності на житловий будинок з гоподарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка в свою чергу успадкувала 1/2 частину вказаного домоволодіння за законом після смерті чоловіка [PERSON] (батько позивачки). Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачкою в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved