Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

29 червня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області з позовом до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів, стягнення аліментів, отриманих за відсутності достатніх правових підстав. Обґрунтування позову: У Позивача та Відповідача є син [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 05.06.2012 року шлюб між сторонами було розірвано, дитина залишилася проживати з матір'ю. Через проживання дитини з матір'ю, рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23.05.2012 року з Позивача було стягнуто аліменти на користь Відповідача на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з момент подачі позову і до повноліття дитини. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 10.04.2017 року було встановлено факт проживання сина [PERSON] з батьком [PERSON] з вересня 2016 року і по теперішній час, а також було визначено місце проживання [PERSON], [INFO] разом з батьком [PERSON] за місцем реєстрації та фактичного проживання останнього, а саме: [ADDRESS]. Вказував, що виплата аліментів [PERSON] на утримання сина [PERSON] проводилася до липня 2017 року на підставі виконавчого листа, тобто в примусовому порядку, після чого Відповідачем був відкликаний виконавчий лист. Зазначав, що оскільки з вересня 2016 року син проживає з ним, то відповідно до ст.ст. 141, 180, 181 СК України право на отримання аліментів у Відповідача на утримання дитини припиняється з вересня 2016 року по теперішній час. Посилаючись, зокрема на ст.ст.1212, 1215 ЦК України, ст.ст.141, 180, 181 СК України, просив суд: 1) звільнити його, [PERSON], 1982 року народження від виплати аліментів на користь [PERSON], 1983 року народження на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу до повноліття дитини, що стягуються на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 23.05.2012 року по цивільній справі №0538/4157/2012 з 01.09.2016 року; 2) стягнути на його користь з [PERSON], 1983 року народження, аліменти, отримані на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], без достатньої правової підстави з 01.09.2016 року по червень 2017 року включно в розмірі 25650 грн. 42 коп.; 3) стягнути з відповідачки [PERSON], 1983 року народження на його користь судові витрати, пов'язані з розглядом даної цивільної справи. Відзив на позов: З позовними вимогами [PERSON] не погодилася, у відзиві зокрема зазначила, що вона та [PERSON] знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 17.06.2005 року. Від шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Шлюб між ними було розірвано на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05.06.2012 року. На підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя по справі №0538/4157/12 з [PERSON] було стягнуто аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх доходів. 15.11.2012 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника на підставі виконавчого листа №2/0538/1563 від 21.06.2012 року, виданого Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області та направлено до ПрАТ «МК «Азовсталь» до виконання. 18.07.2017 р. Відповідач звернулась із заявою до виконавчої служби про повернення виконавчого листа, а 24.07.29017 року на адресу ПрАТ «МК «Азовсталь» направлено лист про припинення стягнення аліментів з [PERSON] 10.08.2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувану на підставі її заяви від 18.07.2017 року та повернуто виконавчий лист без виконання. Вказувала, що витрачала щомісяця аліменти отримані від [PERSON] тільки на дитину. Цей факт підтверджується квитанціями, чеками, накладними та договором, які додані до матеріалів цивільної справи, а всього на суму 26524,36 грн. Зазначала, що аліменти нею не зберігаються, а навпаки були витрачені на дитину, тому що аліменти належить дитині і є власністю сина. Аліменти надані Позивачем на утримання дитини були коштами для існування самої дитини, її розвитку та харчування. Інтереси дитини були забезпечені, вона піклувалась про стан здоров'я сина, про духовний і моральний розвиток дитини, створювала належні умови для дитини. Наголошувала, що [PERSON] не звільнений від обов'язку утримувати свого сина. Вважала, що правових підстав для задоволення позову [PERSON] про звільнення його від сплати аліментів на дитину з 01.09.2016 року, та стягнення з неї аліментів з 01.09.2016 року по червень 2017 рік на суму 25650,42 гривень, які отриманні на утримання дитини без достатньо правових підстав, та судового збору не має. На підставі викладено, просила суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Судовий розгляд: Під час судового розгляду, позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. При цьому, [PERSON] пояснив, що син проживає з ним з вересня 2016 року, аліменти добровільно він не сплачував, їх стягнення проводилося примусово через державну виконавчу службу шляхом утримання з його заробітної плати. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON], під час судового розгляду, проти задоволення позовних вимог заперечували. При цьому, відповідач [PERSON], будучи допитаною в якості свідка, за власною згодою, суду повідомила, що [PERSON] добровільно аліменти не сплачував, їх стягнення проводилося через державну виконавчу службу. Син [PERSON] перестав проживати з нею з вересня 2016 року. З вересня 2016 року по червень 2017 року вона продовжувала отримувати аліменти від [PERSON], які повністю витрачала на сина. Фактичні обставини: Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 23.05.2012 року по справі №0538/4157/2012 з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті на утримання [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частина зі всіх видів заробітку (доходу) Відповідача щомісячно, починаючи з 01.05.2012 року й до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 10.04.2017 року по справі №265/5541/16-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 07.06.2017 року, було визначено місце проживання дитини [PERSON] разом з батьком [PERSON] за місцем реєстрації та фактичного проживання останнього, а саме: [ADDRESS]. При цьому, під час розгляду вказаної справи, судом також було встановлено, що [PERSON] з вересня 2016 року проживає разом з батьком [PERSON] 10.08.2017 року державним виконавцем Лівобережного ВДВС м.Маріуполя було винесено постанову про повернення виконавчого документа, виконавчого листа №2/0538/1563 від 21.06.2012 року про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON], стягувачу на підставі заяви [PERSON] Згідно довідки ПрАТ «МК «Азовсталь» від 22.08.2017 р. №022-6769, з [PERSON] за період з 01.09.2016 року по 30.06.2017 року, було утримано та перераховано на користь [PERSON] аліментів на суму 25650,42 грн. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 12.02.2018 року по справі №265/8740/17 з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті на утримання [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частина з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття, починаючи з 12.12.2017 року. Оцінка суду: Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч.1 ст.83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. При цьому, ч.1 ст.82 ЦПК України передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Під час судового розгляду, сторонами була визнана обставина, що [PERSON] з вересня 2016 року й по теперішній час проживає разом з батьком за адресою реєстрації та проживання останнього. Також, сторонами була визнана обставина, що з позивача [PERSON] стягнення аліментів проводилося через державну виконавчу службу шляхом утримання з його заробітної плати. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ч.ч.2, 3 ст.181 СК України вбачається, що аліменти на користь другого з батьків на утримання дитини сплачує той з батьків, хто окремо проживає від дитини. Доказів того, що позивач [PERSON], під час проживання сина [PERSON] з позивачем [PERSON] приймала участь в його утриманні, ані Відповідач, ані її представник суду не надали. Таким чином, оскільки син [PERSON] у період з вересня 2016 року по червень 2017 року проживав з батьком окремо від матері, а суть поняття «аліменти» передбачає їх виключно цільове використання, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] на його користь суми отриманих за період з вересня 2016 року по червень 2017 року включно аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], в розмірі 25650,48 є також обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.188 СК України, батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Таким чином, оскільки на сьогоднішній день неповнолітній [PERSON] продовжує проживати разом з батьком - [PERSON], то суд вважає, що належні підстави для сплати аліментів [PERSON] відпали та він може бути звільнений від їх сплати за рішенням суду. При цьому, суд не приймає до уваги посилання Відповідача та її представника на ч.2 ст.1215 ЦК України, оскільки до її змісту, не підлягають поверненню безпідставно набуті, зокрема аліменти, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. В той же час, судом встановлено, що виплата аліментів проводилася [PERSON] в примусовому порядку через органи державної виконавчої служби шляхом утримання із заробітної плати. Отже, умова добровільності в даному випадку відсутня, а тому ч.2 ст.1215 ЦК України застосуванню не підлягає. Крім того, суд не приймає до уваги доводи Відповідача та її представника, що аліменти надані Позивачем на утримання дитини були коштами для існування самої дитини, її розвитку та харчування, оскільки як вже зазначав суд, право на отримання аліментів, відповідно до ст.181 СК України має той з батьків, з ким саме проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 640,00 грн. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved