Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

8 лютого 2017 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, який обґрунтовує тим, що відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» на підставі заяви №А32ССТ155106806 від 24 травня 2016 року його недієздатному сину [PERSON], без погодження з ним як опікуном, визначеним рішенням суду, надано кредит у сумі 5 000 грн., та оформлено кредитну картку № 5351452700012161. Згідно зазначеної заяви, Банком надано Позичальнику кредит у розмірі 5 299,50 грн. на строк 12 місяців зі сплатою за користування кредитом відсотків у сумі 5,99 в місяць, з кінцевим терміном повернення боргу до 24 травня 2017 року. Оскільки позивач про отримання його недієздатним сином [PERSON] кредиту дізнався через тривалий час, та не погоджував отримання даного кредиту, то просить суд визнати кредитний договір нікчемним, і застосувати до нього наслідки такої нікчемності. Позивач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій вказав, що на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити, а справу просить розглянути у його відсутність, проти винесення заочного рішення по справі не заперечував. Представник відповідача у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 23) повістка із зазначенням дати так часу судового розгляду, та доданими до неї матеріалами вручена представнику відповідача за зареєстрованою адресою його перебування 15 лютого 2017 року. За таких обставин, неявка представника відповідача визнана судом такою, що допущена без поважних на те причин. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу, в порядку, передбаченому гл.8 ЦПК України, у відсутність відповідача, який згідно ст.74 ЦПК України повідомлений про день та час розгляду справи належним чином і позов задовольнити, виходячи з наступного. Відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» на підставі заяви № А32ССТ155106806 від 24 травня 2016 року надано [PERSON] кредит у сумі 5 000 грн., та видано кредитну картку № 5351452700012161 (а.с.5) Згідно зазначеної заяви, Банком надано Позичальнику кредит у розмірі 5 299,50 грн. на строк 12 місяців зі сплатою за користування кредитом відсотків у сумі 5,99 в місяць, з кінцевим терміном повернення боргу до 24 травня 2017 року (а.с.6-7). [PERSON], який є сином позивача, рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 червня 2015 року № 703/865/15-ц визнаний недієздатним (а.с.10). Згідно вище вказаного рішення [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді органічного психічного розладу, набутого внаслідок перенесених у 1998 та 2006 роках важких черепно-мозкових травм, що позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 грудня 2015 року № 703/6433/15-ц над [PERSON] встановлена опіка, а [PERSON] позивач по справі, призначений його опікуном (а.с.11). [PERSON] неодноразово звертався до відділення ПАТ «Ацент Банк» та надав їм документи на підтвердження того, що [PERSON] на момент вчинення відповідного правочину був визнаний недієздатним, одночасно повідомивши, що він як опікун не погоджував оформлення даного кредитного договору, у звязку з чим просив припинити нарахування відсотків за відповідним договором, та скасувати суму вже нарахованих відсотків. (а.с.8) На звернення [PERSON]., банком було відмовлено у списанні заборгованості за відсотками, з посиланням на те, що вони не мають належних правових підстав для його списання. (а.с.9) Відповідно до положень ст. 41 Цивільного кодексу України, недієздатна особа не має права вчиняти будь-якого правочину, правочини вчинені від імені недієздатної особи та в її інтересах вчиняє опікун. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України. Так, згідно з ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину судом не вимагається (ч. 2 ст. 215 Кодексу). Такою нормою є стаття 226 Цивільного кодексу України, якою встановлена недійсність правочинів, вчинених недієздатною особою за відсутності схвалення правочину опікуном. Виходячи з викладених норм, оскільки на момент вчинення між [PERSON] та ПАТ «Акцент-Банк» правочину по наданню коштів у кредит позичальник відповідно до рішення суду був визнаний недієздатним, а опікун не надавав на укладення такого правочину ні згоди, ні схвалення, вказаний правочин є нікчемним. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Листом від 20 грудня 2016 року (а.с.9) відповідачу було повідомлено про відмову у списанні заборгованості по кредиту [PERSON]П, що свідчить про наявність спору щодо нікчемності вчиненого між Відповідачем та [PERSON] правочину. Наслідки нікчемного правочину, укладеного з недієздатною особою, передбачені ст. 216, 226 Цивільного кодексу України. Так, відповідно до ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна з сторін зобовязана повернути другій стороні все те, що вона одержала на виконання цього правочину. Статтею 226 ЦК України передбачено, що дієздатна сторона зобовязана повернути опікунові недієздатної фізичної особи все одержане нею за цим правочином. Опікун зобовязаний повернути дієздатній стороні все одержане недієздатною фізичною особою за нікчемним правочином. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. В порушення викладеної норми, Відповідач здійснює нарахування комісії та відсотків за користування кредитними коштами, пені на суму кредитної заборгованості, винагороди за надання фінансового інструменту. Згідно з ч. 5 ст. 216 ЦК України, вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути предявлена будь-якою заінтересованою особою. У разі визнання сторони правочину недієздатною це право надано опікунові. Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у сумі 640 грн. На підставі ст. 526, 639, 1049, 1050,1054 ЦК України,

Outcome: approved