Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

29 січня 2020 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики № 112920 від 27.10.2015 у розмірі 17 115,80 грн., посилаючись на невиконання ним умов договору, що призвело до виникнення заборгованості. Також просить стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн. 10 лютого 2020 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Представник позивача до судового засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив до суду не надав. У відповідності до положень ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Вивчивши зібрані по справі докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно статті 1054 ч.1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності (розпорядженням Нацкомфінпослуг №2606 від 27.10.2015 року зареєстрованого в реєстрі фінансових установ за №16103225). 27.12.2016 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] було укладено договір позики №112920 ( в електронній формі). Відповідно до п.1.1 ТОВ «ВЕЛЛФІН» надав [PERSON] грошові кошти в сумі 400,00 гривень. У відповідності до п.1.3 договору позики, позика [PERSON] надалась на термін 15 днів. Позивачем в порядку встановленому п. 1.4 Договору позики на картковий рахунок [PERSON] була перерахована сума позики в розмірі 400 грн. Отже, ТОВ «ВЕЛЛФІН» належним чином виконав свої зобов`язання. Відповідач [PERSON] не сплатила позивачу заборгованість, чим порушила строки виконання платіжного зобов`язання. Згідно п. 1.5. Договору позики нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: - 0,45 процента від суми позики, але не менше ніж 30 (тридцять гривень 00 копійок) за перший день користування позикою; - 0,05 процента від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п. 1 3 цього Договору; - 2.85 процента, додатково до основних процентів, від суми позики, що не була повернута своє масно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п. 1.3 цього Договору у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором. Відповідно п. 1.1, 1.5 Договору позики, загальний розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем станом на 10.01.20 року становить 17 115,80 гри., з яких: 400,00грн. - основний борг; 4 244,20 - заборгованість по відсоткам; 12 471,60 гри. - заборгованість за простроченими відсотками. Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Враховуючи викладені обставини суд вважає, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики № 112920 в розмірі 17 115,80 грн. необхідно задовольнити. Згідно вимогам ст. 141 ЦПК України стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» судовий збір в сумі 2102 грн.

Outcome: partial