Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

31 березня 2014 року позивач [PERSON] як єдиний спадкоємець першої черги за законом, звернувся до Шишацького районного суду з позовом до Ковалівської сільської ради Шишацького району Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Воскобійницької сільської ради Шишацького району Полтавської області. В обґрунтування позивних вимог повідомив, що [INFO] померла його дружина [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,88га, що належало на підставі державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] її матері [PERSON], яка померла [INFO], та яку [PERSON], успадкувавши від останньої не встигла оформити на своє ім'я через відсутність на той час відповідного правовстановлюючого документа. Позивач вчасно прийняв спадщину оскільки проживав з померлою до дня її смерті однією сім'єю. З метою отримання свідоцтва про право власності на спадщину позивач звернувся до приватного нотаріусу Плаксіної П.Б., але у видачі відповідного свідоцтва йому було відмовлено через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на вищевказане спадкове майно. З огляду на вищевикладене позивач звертається до суду за захистом своїх прав та просить визнати за собою право власності на вищевказане спадкове майно. Позивач в судове засіданні не з з'явився, надав письмову заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи без його участі. Представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, додатково зазначила, що позивач прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, а саме залишившись проживати у спільному будинку, отримавши у володіння речі домашнього вжитку. Представник відповідача - Ковалівської сільської ради Шишацького району Полтавської області в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності (а.с.21). Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, а тому позов підлягає задоволення виходячи з наступного. [INFO] на території Ковалівської сільської ради Шишацького району Полтавської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданого вищевказаною сільською радою 09.11.1998, актовий запис № 12 (а.с. 6). За життя померла [PERSON] була включена в список до державного акту на право колективної власності на землю колективного сільськогосподарського підприємства «Воскобійники», яке отримало вказаний акт [NUMBER] 23 жовтня 1995 року, що підтверджується листом відділу Держземагенства у Шишацькому районі Полтавській області від 25.03.2014 № 01-01-10/1349 (а.с.12). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Шишацької РДА від 28 грудня 2002 року № 657, померлій [PERSON] належить право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,88га, що розташована на території Воскобійницької сільської ради Шишацького району Полтавської області (а.с.9). Згідно довідки відділу Держземагенства у Шишацькому районі Полтавській області № 01-01-10/82 від 16.01.2014 нормативна оцінка спадкової земельної ділянки складає 75294,10 грн. (а.с.10). Донькою померлої [PERSON] була [PERSON] [INFO], що підтверджується посвідкою про її народження [NUMBER] (а.с.7) та свідоцтвом про одруження [NUMBER], виданим 25.12.1956 Ковалівською сільською радою Гоголівського району Полтавської області (а.с.8). Згідно свідоцтва про смерті [NUMBER], виданого Ковалівською сільською радою Шишацького району Полтавської області року, [PERSON] померла [INFO] (а.с.5). Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 26 лютого 2014 року, яке набрало законної сили, встановлено юридичний факт про те, що померла [INFO] [PERSON] фактично за життя прийняла спадщину після смерті матері - [PERSON] (а.с.13). Згідно довідки Ковалівської сільської ради Шишацького району Полтавської області № 14 від 14.01.2014 [PERSON], яка померла [INFO] до дня смерті проживала в с. Ковалівка Шишацького району Полтавської області, на день смерті разом з нею проживав чоловік [PERSON], 1930 року народження. Інших членів сім'ї, родичів в по господарській книзі не значиться (а.с.10). Як встановлено судом із змісту позовної заяви, пояснень представника позивача та описово-мотивувальної частини рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 26 лютого 2014 року, яке набрало законної сили, позивач [PERSON] прийняв спадщину після [PERSON] відповідно до вимог п. 1 ст. 549 ЦК УСРС вступивши в управління та володіння спадковим майном. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину чи претендують на неї відсутні, оскільки діти померлої: [PERSON] та [PERSON] разом зі спадкодавцем на момент її смерті не проживали, та в установлений законом термін заяви про прийняття спадщини не подали, що підтверджується в сукупності витягом зі спадкового реєстру № 36357305 від 17.01.2014 (а.с.15), вищевказаною довідкою Ковалівської сільської ради № 14 від 14.01.2014 (а.с.10) та встановлено з постанови приватного нотаріуса Шишацького районного нотаріального округу Плаксіної П.Б. від 14 березня 2014 року № 153/02-31(а.с.14). Вищевказаною постановою у видачі спадкоємцю [PERSON] свідоцтва про право власності на спадщину за законом після померлої [PERSON] відмовлено в зв'язку відсутністю у нього оригіналу правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку, виданого на ім'я [PERSON], яку померла [PERSON] успадкувала за життя, але не оформила (а.с.14). Згідно приписів п.п. 4-5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Як слідує із роз'яснень, наведених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Виходячи з вищевикладеного, враховуючи те, що спадщина [PERSON] відкрилась [INFO], а [PERSON] - [INFO] та була прийнята позивачем шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, відповідно до вимог п. 1 ст. 549 ЦК УРСР, чинного на час відкриття спадщини, суд застосовує до даного цивільного спору положення ЦК УРСР. Згідно ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтями 529 та 530 ЦК УРСР визначено дві черги спадкоємців та коло осіб, які входять до кожної з них. Так, згідно ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином успадкувавши після смерті своєї дружини [PERSON] земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку вона успадкувала за життя від свої матері [PERSON], але не встигла належним чином переоформити на своє ім'я, спадкоємець [PERSON] позбавлений можливості оформити її на своє ім'я та здійснити подальшу державну реєстрацію права власності щодо неї, що є перешкодою для реалізації ним права власності на спадкове майно. Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою. Відповідно до наявної судової практики та положень Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у справах про спадкування при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved