overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

30 вересня 2015 р. позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 24.03.2001 р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвали у судовому порядку 18 вересня 2012 р. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], і доньку [PERSON], [INFO]. Вказала, що вона сама утримує дітей, а відповідач ухиляється від батьківських обовязків, гроші на утримання дітей не надає, хоча працює. Просила суд постановити рішення, за яким стягувати з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі ? частки щомісячно до їх повноліття. Позивач у судове засідання не зявилася, але надіслала суду письмову заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, а справу розглянути без її участі. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не зявився, але також надав суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги визнав повністю і не заперечував проти їх задоволення, а справу просив розглянути без його участі. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Положенням частини 3 статті 181 СК України визначено, що кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її батька і /або/ у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, сторони з 24 березня 2001 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвали у судовому порядку 18 вересня 2012 року. Під час подружнього життя, а саме, 15 квітня 2001 р. у них народився син [PERSON], 11 червня 2007 р. народився син [PERSON], а 22 грудня 2009 р. народилася донька [PERSON], Олександрівна, батьком яких є відповідач у справі, що останнім не оспорюється. Судом зясовано, що відповідач [PERSON] має задовільний стан здоровя, є працездатним і проживає окремо від дітей, інші аліментні платежі не сплачує. Діти залишаються проживати разом з позивачем. Наведене свідчить про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. Відповідно з вимогами ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 30 вересня 2015 року і на підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України підлягають обовязковому негайному стягненню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

30 вересня 2016 року [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа: Межівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Дніпропетровській області. В обґрунтування заяви останній зазначив, що [INFO] померла його двоюрідна сестра [PERSON] на непідконтрольній Україні території - у м. Горлівка Донецької області. Після її смерті залишилась спадщина на контрольованій Україною території. Заявник просить суд встановити факт родинних відносин з померлою; судові витрати покласти на нього. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Межівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність. Проти заяви не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього слухання справи. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 даного Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши представника заявника, свідків: [PERSON] та [PERSON], дослідивши зібрані в справі докази, вважає, що заява підлягає задоволенню. Факт смерті [PERSON] [INFO] підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.10). [PERSON] доводиться двоюрідним братом померлій, що підтверджується показами свідків: [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що [PERSON] являється двоюрідним братом покійної [PERSON] (а.с.13, 14). Встановлення даного факту підвідомче суду згідно п. 5 ч.2 ст. 234 ЦПК України і необхідне заявнику для прийняття спадщини, яка залишилася після [PERSON]. Приведені вище докази дають підстави суду задовольнити заяву. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені заявником, не компенсуються, залишаються за ним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

30 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеною заявою, яку обґрунтовує тим, що на підставі розпорядження голови Путивльської районної державної адміністрації №266 від 27 вересня 2002 року йому було передано у приватну власність земельні ділянки площею 2,604 га, що розташована на території Юрївської сільської ради Путивльського району Сумської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії Р2 №663671, та площею 0,965 га, що розташована на території Юрївської сільської ради Путивльського району Сумської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії Р3 №737288. При спробі розпорядитись цими земельними ділянками він виявив, що у Державних актах на право приватної власності на землю помилково записано прізвище власника [PERSON], замість [PERSON], у звязку з чим він просить встановити факт належності йому зазначених Державних актів на право приватної власності на землю. Заявник у судове засідання не зявився, подав заяву про підтримання своїх вимог та розгляд справи у його відсутність. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 №663671, виданого на імя [PERSON], який мешкає у с. Волинцеве Путивльського району, останньому належить земельна ділянка загальною площею 2,604 га, що розташована на території Юрївської сільської ради Путивльського району (а.с.9-10). Крім того, відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії Р3 №737288, виданого на імя [PERSON], який мешкає у с. Волинцеве Путивльського району, останньому належить земельна ділянка загальною площею 0,965 га, що розташована на території Юрївської сільської ради Путивльського району (а.с.7-8). Відповідно до свідоцтва про народження серії ИФ №004704 прізвище заявника значиться [PERSON] (російською) (а.с.6). Згідно з паспортом громадянина України та пенсійного посвідчення прізвище заявника [PERSON] (а.с.4). Відповідно до розяснення ПП «Карпенко», [PERSON] повідомлено, що оформити договір оренди землі не можливо, оскільки подані Державні акти на право власності на землю не дають змоги встановити набуття [PERSON] речових прав на нерухоме майно (а.с.11). Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

30 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилався на те, що 08 травня 1997 року Виконавчим комітетом Перещепинської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між ним та [PERSON], актовий запис №14, після реєстрації шлюбу дружині було присвоєне прізвище [PERSON]. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначив в заяві, що подружнє життя не склалося в звязку з відсутністю взаєморозуміння та несхожості характерів, внаслідок чого виникали сварки та непорозуміння на побутовому ґрунті, він та відповідач [PERSON] не підтримують сімейні відносини, не ведуть сумісного господарства, він втратив почуття любові та поваги до дружини, подальше спільне життя та збереження шлюбу він вважає неможливим, таким, що суперечить його інтересам. В звязку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, не заперечувала проти розірвання шлюбу, в разі задоволення позову, просила її прізвище змінити на дошлюбне [PERSON].. Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 08 травня 1997 року Виконавчим комітетом Перещепинської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис №14, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратив почуття любові та поваги до дружини, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В звязку з наведеним, вимоги відповідача [PERSON] є обґрунтованими, та вона має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

30 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті його рідного брата [PERSON],[INFO], у певний час, а саме 14.03.1989 року.\~\~В обґрунтування вимог заяви посилається на те, що встановлення факту смерті йому необхідно для оформлення частки у спадщини, яка залишилась після смерті матері [PERSON], яка померла 05.03.1985 року. Представник заявника надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вимоги заяви підтримує та просить суд їх задовольнити. Заінтересовані особи надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність,заперечень не мають. Дослідивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.8 ч.1\~ст. 256 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до роз'ясень, даних в п.13\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. [PERSON], [INFO] є рідним братом [PERSON],[INFO]. Відповідно до повідомлення Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області від 08.05.2015 року, в ході проведення перевірки встановлено, що [PERSON] з 20-ти років вів антигромадський спосіб життя та знаходився в місцях відбування покарання. Останнє місце відбування покарання Комісаровська ВК Луганської області №22. Згідно повідомлення Відділу ДРАЦС РС ГУЮ у Миколаївській області від 20.08.2015, в архівах відділів ДРАЦС РС ММУЮ у Миколаївській області та відділу ДРАЦС РС ГУЮ у Миколаївській області по паперових носіях та по даним ДРАЦСГ не виявлено ані первинного, ані поновленного актового запису про смерть [PERSON], [INFO] Перевірка проведена по першим та другим примірникам по первинних та поновлених актових записів про смерть по м.Миколаєву за період з 1987 року по теперішній час. Відповідно до повідомлення Державної пенітенціарної служби України від 23.06.2015 року, неможливо надати інформацію відносно засудженого [PERSON], [INFO], який відбував покарання в Комісарівській виправній колонії Луганської області (№22), оскільки установи виконання покарань та слідчі ізолятори, які розташовані в Донецькій та Луганській областях на території, тимчасово неконтрольованій українською владою, починаючи з 1 грудня 2014 року поступово припинили зв'язок з ДПтС України. Як вбачається з матеріалів будинкової книги, [PERSON] був знятий з реєстраційного обліку 14.03.1987 року, у звязку зі смертю. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON] і визначає датою її смерті 14.03.1987 р.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

30 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про скасування ухвали суду про накладення арешту на майно, обґрунтовуючи вимогу тим, що відповідно до протоколу проведення електронних торгів №188751 він, як учасник №16 став переможцем на підставі найвищої цінової пропозиції та придбав фургон малотоннажний Volkswagen LT35 2003 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до умов продажу заявник 10 червня 2016 року вніс грошові кошти за придбане майно. Після отримання підтверджуючих документів, що заявник став переможцем торгів звернувся за зняттям придбаного автомобіля з обліку, на що було надано витяг з картки реєстрації арешту, відповідно до якої арешт було накладено 02 квітня 2009 року на підставі ухвали Полонського районного суду від 31 березня 2009 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики для забезпечення позову. На даний час майно на яке накладено арешт, а саме: фургон малотоннажний Volkswagen LT35 2003 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], являється майном, що продане в порядку примусового виконання судового рішення, його власник змінився, тому підстави для забезпечення позову відсутні. [PERSON] подав в суд заяву про розгляд справи без його участі, доводи заяви підтримує. [PERSON] та [PERSON] в суд не прибули, були повідомлені про час та місце розгляду справи. Розглянувши заяву суд вважає, що вона підлягає до задоволення. Вивченням матеріалів цивільної справи встановлено, що 18 березня 2009 року [PERSON] звернулася до [PERSON] з позовом про стягнення боргу за договором позики. З метою недопущення відчуження зазначеного майна, зміни його статусу до вирішення справи в суді позивач просила в порядку забезпечення позову накласти арешт на вказаний транспортний засіб. Ухвалою судді від 31 березня 2009 року заява задоволена накладено арешт на транспортний засіб. 03 серпня 2016 року під час проведення електронних торгів №188751 [PERSON]С, як учасник №16 став переможцем на підставі найвищої цінової пропозиції та придбав вказаний вище транспортний засіб, на який було накладено арешт, на даний час заявник позбавлений можливості розпоряджатись належним для нього майно, тому просить скасувати арешт. З огляду на встановлені обставини заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки рухоме майно, на яке було накладено арешт, відповідно до протоколу електронних торгів належить йому і він вправі розпоряджатися ним на свій розсуд. Обставини, що були підставою для накладення арешту на вказаний автомобіль, відпали.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

30 вересня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з зазначеною заявою, яку обґрунтовує тим, що на підставі рішення 6 сесії 23 скликання Зінівської сільської Ради народних депутатів від 03 вересня 1999 року їй було передано у приватну власність земельні ділянки загальною площею 5,22 га, що розташовані на території Зінівської сільської ради Путивльського району Сумської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії І-СМ №000352. При спробі розпорядитись цими земельними ділянками вона виявила, що у Державному акті на право приватної власності на землю помилково записано імя власника [PERSON], замість [PERSON], у звязку з чим вона просить встановити факт належності їй зазначеного Державного акта на право приватної власності на землю. Заявниця у судове засідання не зявилась, подала заяву про підтримання своїх вимог та розгляд справи у її відсутність. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії І-СМ №000352, виданого на імя [PERSON], яка мешкає у с. Пересипки Путивльського району, останній належать земельні ділянки загальною площею 5,22 га, що розташовані на території Зінівської сільської ради Путивльського району (а.с.5). Крім того, відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-5902996622016 від 01 квітня 2016 року, [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії І-СМ №000352 є власницею земельної ділянки площею 4,0928 га, під кадастровим номером 5923882800:04:004:0083, розташованої на території Зінівської сільської ради Путивльського району (а.с.6-8). Згідно з паспортом громадянина України імя заявниці [PERSON] (а.с.3). Відповідно до листа ТОВ «Радосинь», [PERSON] розяснено про неможливість укладення договору оренди землі, оскільки наявні розбіжності в написанні імені у паспорті та правовстановлюючому документі на землю (а.с.9). Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

30 вересня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з зазначеною заявою, яку обґрунтовує тим, що на підставі розпорядження голови Путивльської районної державної адміністрації №266 від 27 вересня 2002 року їй було передано у приватну власність земельні ділянки площею 2,604 га, що розташована на території Юрївської сільської ради Путивльського району Сумської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії Р2 №663673, та площею 0,516 га, що розташована на території Юрївської сільської ради Путивльського району Сумської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії Р3 №737290. При спробі розпорядитись цими земельними ділянками вона виявила, що у Державних актах на право приватної власності на землю помилково записано прізвище власника [PERSON], замість [PERSON], у звязку з чим вона просить встановити факт належності їй зазначених Державних актів на право приватної власності на землю. Заявниця у судове засідання не зявилась, подала заяву про підтримання своїх вимог та розгляд справи у її відсутність. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 №663673, виданого на імя [PERSON], яка мешкає у с. Волинцеве Путивльського району, останній належить земельна ділянка загальною площею 2,604 га, що розташована на території Юрївської сільської ради Путивльського району (а.с.10). Крім того, відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії Р3 №737290, виданого на імя [PERSON], яка мешкає у с. Волинцеве Путивльського району, останній належить земельна ділянка загальною площею 0,516 га, що розташована на території Юрївської сільської ради Путивльського району (а.с.8-9). Відповідно до свідоцтва про народження серії І-БП №315619 від 17 березня 1976 року прізвище заявниці значиться [PERSON] (російською) (а.с.7). Згідно з паспортом громадянина України прізвище заявниці [PERSON] (а.с.4). Відповідно до розяснення ПП «Карпенко», [PERSON] повідомлено, що оформити договір оренди землі не можливо, оскільки подані Державні акти на право власності на землю не дають змоги встановити набуття [PERSON] речових прав на нерухоме майно (а.с.11). Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

30 вересня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подачі позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які мешкають з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. Позивач у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). У відповідності до ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved