Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

30.07.2020 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що сімейне життя у позивача з відповідачем не склалося, шлюб носить формальний характер, а збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, їх подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Сторони мають дитину, у вихованні якої відповідач участі не приймає. Ухвалою від 03.08.2020 р. позовну заяву залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору та надано строк протягом десяти днів з дня її вручення для усунення недоліків. 12.08.2020 року недоліки вказані в ухвалі суду позивачем були усунені. Ухвалою від 18.08.2020 р. відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 08.09.2020 р. Ухвалою від 08.09.2020 року розгляд справи відкладено на 21.09.2020 р. о 11:00, витребувано від [PERSON] належним чином засвідчену копію свідоцтва про народження дитини. 14.09.2020 р. до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії свідоцтва про народження дитини. У судове засідання позивач та відповідач не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 21.02.2013 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 8) та мають спільну дитину, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем у них не склалося. Відповідач зловживає спиртними напоями, не приймає участі у вихованні дитини, не допомагає фінансово, постійно скандалить, мають місце подружні зради. Фактично шлюбні відносини не підтримуються. Спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання і збереження шлюбу не можливе. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає про таке. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У статті 110 Сімейного кодексу України зазначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та не має підстав вважати, що внаслідок розірвання шлюбу будуть порушені права сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позивачем позовної заяви.

Outcome: approved