Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

6 серпня 2019 року [PERSON] звернувся з даним позовом до суду, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , що був зареєстрований 23 червня 2017 року у Славутському міськрайонному відділ ДРАЦС ГТУЮ у Хмельницькій області, про що складено відповідний актовий запис за № 111. 28 серпня 2019 року відкрито провадження у справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просить слухання справи проводити у її відсутності, позов підтримує, просить його задоволити, строку на примирення не надавати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просить слухання справи проводити у його відсутності, позов визнає, згідний на розірвання шлюбу. Суд розглянув справу у відсутності позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Взявши до уваги заяву позивача, заяву відповідача про визнання позову, з`ясувавши обставини по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з слідуючих підстав. Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23 червня 2017 року у Славутському міськрайонному відділ ДРАЦС ГТУЮ у Хмельницькій області, про що складено відповідний актовий запис за № 111, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серії [NUMBER] від 23 червня 2017 року (а.с. 3). Від цього шлюбу в сторін народився син [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). З пояснень позивача, зазначених в позовній заяві, вбачається, що між ними не має поваги, любові, взаєморозуміння. Моральна основа шлюбу відсутня. Їхня сім`я повністю розпалася. На даний час вони не підтримують жодних подружніх відносин. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини по справі, приходить до висновку, що припинено сімейні відносини між подружжям, сім`я розпалася і зберегти її неможливо. Щодо вимоги позивача про «відновлення її дівочого прізвища « [PERSON] », то така, на думку суду, підлягає до задоволення з огляду на таке. Статтею 113 Сімейного кодексу України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва про одруження позивача та відповідача вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 23 червня 2017 року і після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] .

Outcome: approved