Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

31.08.2015 року позивач [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою про усунення перешкод в користуванні електроенергією, відповідно до якої позивач просила суд: зобовязати керівництво СТ «Сулимівське-3» поновити постачання електричної енергії до її садівницького будинку №423, розташованого на території Кіровської сільської ради Бориспільського району Київської області, садівницьке товариство «Сулимівське-3» та стягнути на її користь 2999 гривень матеріальних збитків (а.с.2-6). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 28 грудня 2015 року за заявою представника позивача було залишено без розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] товариства «Суливіське-3» в частині позовних вимог про стягнення 2999 гривень матеріальних збитків (а.с.131). Відповідно до заяви про усунення недоліків позовної заяви (а.с.134-135) представник позивача просив вважати прізвище позивача [PERSON], імя [PERSON], по-батькові Вячеславівна, будинок №424. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі договорів купівлі-продажу від 09.04.2011 року, укладених між нею та [PERSON], вона набула право власності на земельну ділянку площею 0,06 га з кадастровим номером 3220884400:7:003:0294 та садовий будиночок №424 з прилеглими спорудами, розташованими за адресою: Київська область, Бориспільський район, Кіровська сільська рада, [PERSON] товариство «Сулимівське-3». Позивач стверджує, що до укладення договорів купівлі-продажу від продавця дізналась, що буде сплачувати вступні внески у розмірі 2000 гривень, проте після подачі заяви про вступ до членів товариства дізналась про необхідність сплати вступних внесків у сумі 18750 гривень. На своє звернення з проханням пояснити звідки така сума вступних внесків, отримала повідомлення про те, що буде відключена від електропостачання. 11.07.2011 року їй було відключено енергопостачання до дачного будинку та на її звернення 19.07.2011 про поновлення енергопостачання, їй в цьому відповідачем було відмовлено. Позивач стверджує, що попередній власник був членом [PERSON] товариства та сплачував всі передбачені законодавством та внутрішніми документами відповідача кошти, заборгованості не мав, 29.09.2007 року між попереднім власником садового будинку та СТ «Сулиміське-3» було укладено договір на використання електричної енергії, за умовами якого попередній власник мав внести в касу відповідача при подання зави необхідні вступні кошти, як «вступний внесок користувача електроенергією». Позивач стверджує, що частка у майні, зокрема в електромережах була у попереднього власника на підставі спільної сумісної власності, а також, що ст.364 ЦК України передбачено перехід до нового набувача права на спільну сумісну власність при укладенні договору. Позивач стверджує, що підставою для відключення її від електромереж являлась несплата до каси відповідача суми у розмірі 18750 гривень як членських внесків, що суперечить вимогам законодавства,. Позивач стверджує, що являється споживачем електроенергії, яка закуповується товариством у постачальника, в тому порядок припинення їй енергопостачання встановлюється Кабінетом Міністрів України в Правилах користування електричною енергією для населення, затверджених постановою від 26.07.1999 року №1357, відповідно до п.25 яких постачальник має право відключити споживача у разі: самовільного підключення до електричної мережі; розкрадання електричної енергії; навмисного пошкодження приладу обліку та зриву пломб; порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію; несплати за встановлення нового приладу обліку; невиконання припису державної інспекції енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії; зниження показників якості електричної енергії з вини споживача. У звязку з незаконним відключення працівниками відповідача будинку від електропостачання, позивач була вимушена укласти договір оренди генератора, а потім викупити генератор, вартість якого становить 2999 гривень. Вона також зазначає, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 19.03.2013 року було зобовязано СТ «Сулимівське-3» поновити електропостачання до її садового будинку, на підставі якого 07.05.2013 року виконавчою службою у Бориспільському районі було виконане рішення суду і будинок позивача був підключений до електропостачання, а 08.05.2013 за вказівкою голови садівницького товариства [PERSON] знову було відключено її будинок від електропостачання, та на її неодноразові звернення, відповідачем було відмовлено у постачанні електроенергії. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав заявлені позовні вимоги в частині зобовязання відповідача поновити постачання електричної енергії до садівницького будинку 424, що належить позивачу. Представники відповідача СТ «Сулиміське-3» проти задоволення позову заперечували з підстав, наведених у наданих суду письмових запереченнях (а.с.46-51,145-146).Так, відповідач проти позову заперечує, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у звязку з необґрунтованістю та незаконністю. Вони також звертають увагу, що позивач вже подавала позов з аналогічними вимогами у січні 2012 року. Вони підтверджують, що позивач дійсно 09.04.2011 року придбала у [PERSON] ділянку та садовий будинок, проте фактичний розмір земельної ділянки на 0,015 га більший, ніж зазначено в позовній заяві. 25.12.2010 зборами уповноважених мікрорайонів товариства було встановлено вступний внесок для громадян, що не є членами садового товариства, в розмірі 15000 гривень. Враховуючи, що позивач фактично користується земельною ділянкою більшою площею без будь-яких підстав, позивачу на її заяву від 25.05.2011 року про вступ до товариства було запропоновано сплатити вступний внесок в розмірі 18750 гривень, враховуючи розрахунок: 15000:0,06гах0,075. На звернення позивача з заявою надати фінансово обґрунтування розміру вступного внеску, 29.05.2011 року правління розглянуло заяву позивача та надало згоду на вступ її до товариства за умови сплати вступного внеску у сумі 18750 гривень. Вони стверджують, що за 2007-2010 року попередній власник, у якого позивач купила садовий будинок і ділянку, не сплачував вступних та цільових внесків. Вони зазначають, що вартість системи електропостачання товариства становить 1,25 млн.грн, вартість доріг, огорожі, інших обєктів інфраструктури становить більше 3,5 млн.грн., річний кошторис товариства 400000 гривень, що була створена за рахунок вступних, членських і цільових внесків ленів СТ за 27 років і є колективною власністю. Позивач відмовилась сплачувати вступний внесок, в звязку з чим 19.06.2011 правління товариства вдруге розглянуто та з тих самих підстав відмовило позивачу в прийомі до членів товариства, а 22.06.2011 позивачу було направлено попередження про припинення обслуговування її ділянки з 02.07.2011 року, в тому числі подачі електроенергії, яке позивач отримала 12.07.2011 року. Вони підтверджують, що 07.05.2013 року товариство виконало рішення Апеляційного суду Київської області від 19.03.2013 року, а саме, що позивача було приєднано до електромережі без укладення договору в порушення ст.26 Закону України «Про електроенергетику» та ч.2 ст.275 Господарського кодексу України, в звязку з чим товариство опинилось у невизначеному стані та 13.05.2013 року було вимушено звернутись з листом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг НКРЕКП. НКРЕКП у відповіді 27.05.2013 №3496/26/4713 пояснило, що діяльність з передачі та постачання електричної енергії в України здійснюється за умовами отримання відповідної ліцензії(ч.1 ст.13 Закону України «Про електроенергетику»);СТ «Сулиміське-3» не має ліцензії на провадження діяльності з передачі та постачання електричної енергії, а тому не має права постачати електричну енергію споживача в тому числі споживачам на території населеного пункту, електроустановки яких приєднані до мереж населеного пункту. Після отримання такого листа на позачергових зборах товариства 02.06.2013 року було затверджено рішення правління про відімкнення від електромережі товариства будинку позивача, після чого комісія у складі трьох членів правління і електрика товариства 14.06.2013 року виконала рішення зборів. Вони звертають увагу, що позивач більше двох років не оскаржувала рішення зборів від 02.06.2013 року , і тільки 12.07.2015 року від неї надійшла заява про укладання тристороннього договору на постачання електроенергії до її будинку, чим, на їх думку, визнала законність дій товариства. Рішенням правління товариства від 19.07.2015 року, затвердженими 02.08.2015 зборами уповноважених мікрорайонів, було відмовлено позивачу в укладанні тристороннього договору. Садове товариство вважає вимоги позивача про поновлення електропостачання неправомірними з таких підстав, що товариство діє на підставі статуту, і основною метою товариства не є одержання прибутку, і відносини СТ «Сулимівське-3» з ПАТ «АЕС Київобленерго» врегульовані договором №0261 від 12.04.2012, товариство є споживачем електроенергії, а позивач не є членом садового товариства, між ним відсутні договори на користування електричною енергією, і Статутом не передбачено користування технологічними електричними мережами громадянами, які не є його членами. На їх звернення НКРЕКП у відповіді від 14.07.2015 №3586/15/59-15 розяснило, що в трактуванні Правил користування електричною енергією, СТ є «населеним пунктом» (споживачем електричної енергії юридичною особою), що закуповує електричну енергію у енергопостачальної компанії, для забезпечення потреб енергоустановок населеного пункту, зокрема для забезпечення електричною енергією членів СТ (споживачів населеного пункту), а також, що Правила користування електричною енергією для населення, затверджені постановою КМУ від 26.07.1999 року №1357, регулюють відносини між громадянами (споживачі електричної енергії) та енергопостачальниками; та що Привила користування електричною енергією для населення не регулюють відносини між Садовими товариствами та членами Садового товариства. Вони також звертають увагу, що відповідно до п.6 ст.3 Закону України «Про громадські обєднання» члени (учасники) громадського обєднання не мають права на частку майна громадського обєднання та не відповідають за його зобовязаннями. Доходи або майно громадського обєднання не підлягають розподілу між його членами (учасниками) і не можуть використовуватись для вигоди будь-якого окремого члена (учасника) громадського обєднання, його посадових осіб (крім оплати праці та відрахування на соціальні заходи). В звязку з чим претензії позивач на частку майна товариства, а саме системи електропостачання, вони вважають безпідставними. Відповідач також звертає увагу суду, що в документах позивача допущена помилка, оскільки земельній ділянці, яка належить позивачу присвоєно №423, в той час, як садовий будинок був з невідомих товариству обставин зареєстрований в Бюро технічної інвентаризації під №424. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи та надані сторонами документи, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09 квітня 2011 року, зареєстрованого в Кіровській сільській раді 18.05.2011 року (а.с.13) та договору купівлі-продажу садового будинку від 09 квітня 2011 року, зареєстрованого в Бориспільському районному бюро технічної інвентаризації 18 квітня 2011 року (а.с.126,127), укладених з попереднім власником [PERSON], набула право власності на земельну ділянку площею 0,06 га з кадастровим номером 3220884400:07:003:0294 з цільовим призначенням для ведення садівництва та садовий будиночок №424 з надвірними будівлями та спорудами, розташованими за адресою: Київська область, Бориспільський район, Кіровська сільська рада, [PERSON] товариство «Сулимівське-3». Та обставина, що в результаті впорядкування нумерації земельних ділянок у Садовому товаристві «Сулимівське-3» та при затвердженні генплану та плану-схеми товариства земельній ділянці [PERSON] було присвоєно №423 (а.с.147-148), не спростовує доводів позивача, що згідно з правовстановлюючими документами, що не були визнані недійсними в цій частині, належний позивачу садовий будинок зареєстрований за №424, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 18.04.2011 року №29695523 (а.с.127) та Технічним паспортом на садовий будинок, виготовлений станом на 23.03.2011 року (а.с.138-141) та витягом про реєстрацію прав власності на нерухоме майно №26556662 від 30.06.2010 за попереднім власником [PERSON], що здійснювалось на підставі Свідоцтва про право власності №3447 від 08.04.2010року, виданого Кіровською сільською радою Бориспільського району Київської області (а.с.142). Сторонами визнано, що на час купівлі дачного будинку, він був підключений до мережі електропостачання садового товариства, а також, що позивач [PERSON] не є членом садового товариства, та що в травні 2011 року вона звернулась із заявою на ім'я голови правління СТ «Сулимівське-3» про вступ до членів садівницького товариства, а також що позивачу було запропоновано сплатити вступний внесок у розмірі 18750 гривень. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 19.03.2013 року було задоволено скаргу [PERSON], рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2012 року скасовано та ухвалено по справі нове рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено частково та зобовязано садівницьке товариство «Сулимівське-3» поновити електропостачання до садового будинку №423, збудованого на земельній ділянці площею 0,0600 га, кадастровий номер 3220884400:07:003:0294, яка розташована за адресою: 08333, Київська область, Бориспільський район, кіровська сільська рада, садівницьке товариство «Сулимівське-3» (а.с.52-57). За змістом вказаного рішення встановлено, що 11.07.2011 року дачний будинок [PERSON] без попередження було відключено від електромережі садівницького товариства. На підставі виконавчого листа №2/1005/561 від 11.04.2013, виданого Бориспільським міскрайонним судом Київської області відповідно до вищезазначеного рішення Апеляційного суду Київської області, постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції від 17.04.2013 було відкрито виконавче провадження ВП №37598170 (а.с.16). Згідно з актом державного виконавця від 07.05.2013 року при примусовому виконанні зазначеного виконавчого листа, складеного за участю голови правління СТ «Сулимівське-3» [PERSON] та представника стягувача [PERSON] [PERSON], було встановлено, що електриком садового товариства «Сулимівське-3» було поновлено електропостачання до садового будинку №423, заперечень до СТ «Сулимівське-3» по постачанню електроенергії не має (а.с.15). Згідно з протоколом засідання правління [PERSON] товариства «Сулимівське-3» від 11.05.2013 року №65 було ухвалено відімкнути будинок №423, який належить [PERSON] від електромережі товариства (а.с.61). Зазначене рішення правління щодо відімкнення від електромережі товариства будинку №423, який належить [PERSON], не члену товариства, що споживає електричну енергію без укладання договору з товариством, було затверджено 02.06.2013 року на позачергових зборах уповноважених мікрорайонів СТ «Сулимівське-3», що підтверджується протоколом позачергових загальних зборів членів СТ «Сулимівське-3» від 02.06.2013 №6 (а.с.62-63), що відповідає вимогам п.п.4.5.1, 4.5.2 Додатку до Статуту садівницького товариства «Сулимівське-3», що є невідємною частиною статуту (а..с.87-111). Про вказані рішення відповідач повідомив позивачу листом №10/8 від 10.08.2015 року (а.с.70,71). Сторонами визнано, що належний позивачу садовий будинок, що розташований на земельній ділянці на території СТ «Сулиміське-3» був відключений представниками СТ «Сулимівське-3» від електромережі садового товариства. Будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження того, що це відбулось 08.05.2013 року, як стверджує позивач, або 14.06.2013 року, як це у своїх письмових запереченнях стверджує відповідач, суду не надано та не зазначено джерел їх здобуття. За таких обставин, суд з урахуванням вимог ст.ст.60,61 ЦПК України виходить з того, що сам факт повторного відключення від лінії електромереж садового будинку позивача [PERSON] у 2013 році сторонами не оспорюється, та визнається відповідачем. Також встановлено, що 12.07.2015 позивач [PERSON] звернулась із заявою на імя голови правління СТ «Сулимівське-3» з метою досудового врегулювання спору, запропонувавши відновити електропостачання до будинку з укладенням тристороннього договору відповідно до діючого законодавства та повідомила по готовність сплатити 8000 гривень за виділення садовим товариством потужності в 7кВт. (а.с.18), на що отримала повідомлення СТ «Сулимівське-3» про те, що правління СТ «Сулимівське-3» на своєму засіданні 19 липня 2015 року розглянуло дану заяву щодо укладення тристороннього договору про електропостачання ділянки №423 і прийняло одноголосне рішення відмовити позивачу у задоволенні заяви (а.с.19), що також підтверджується протоколом засідання правління СТ «Сулиміське-3» від 19.07.2015 року №85 (67). Вищевказане рішення правління СТ «Сулимівське-3» щодо відмови [PERSON] в задоволенні її заяви щодо укладання з нею тристороннього договору про користування електричною енергією на території населеного пункту СТ «Сулимівське-3», затверджене рішенням зборів уповноважених мікрорайонів СТ «Сулимівське-3» від 02.08.2015 року, протокол №27 (а.с.69). В судовому засіданні також встановлено, що згідно з п.1.4 Статуту [PERSON] товариства «Сулимівське-3» в редакції, викладеної в Додатку до статуту, що є невідємною частиною статуту садівницького товариства, затвердженої загальними зборами від 05 вересня 2010 року, протокол №2 (а.с.104-105) мета і завдання товариства організація колективу садівників, ефективне використанні земельних ділянок для вирощування фруктів, ягід, овочів, квітів, іншої сільськогосподарської продукції, створення умов ля відпочинку і оздоровлення членів товариства і їх родин. Товариство не здійснює господарську комерційну діяльність для отримання прибутку і є неприбутковим. Відповідно до п.2.2 Статуту (а.с.87-90) прийом громадян у члени товариства, переоформлення ділянок на іншу особу проводиться за письмовою заявою вступаючого, яка розглядається правлінням і затверджується загальними зборами товариства. Вступний внесок встановлюється у розмірі 200 грн., при переоформленні документів на іншу особу 100 грн.. Розмір вступного внеска може змінюватись за рішенням Правління з наступним затвердженням загальними зборами товариства. Вступаючий до товариства стає повноправним членом товариства після рішення загальних зборів і сплати вступаючим вступного, членського і цільового внесків. Правління видає кожному членові товариства на протязі місяця членську книжку встановленого зразка. Відповідно до п.2.3.5, 2.3.8 Статуту член садівницького товариства має право користуватися майном товариства, його шляхами, електромережею та загальним телефоном, продати свою приватизовану ділянку і садовий будинок або обміняти його; договір купівлі-продажу реєструвати у сільській раді та у голови товариства. Відповідно до п.3.1 Статуту власність товариства це те, що належить йому, енерго- і водопостачальні мережі, споруди, огорожі, шляхи, будови, водоймища та інше, придбане і побудоване за рахунок коштів товариства. Згідно з п.3.2 Статуту, в редакції, викладеній у вищевказаному Додатку до статуту, затвердженої загальними зборами від 05 вересня 2010 року, засоби товариства утворюються за рахунок вступних, членських і цільових внесків членів товариства, спонсорських внесків та інших надходжень згідно з чинним законодавством; розміри вступних, цільових та членських внесків встановлюються рішеннями загальних зборів товариства (зборів уповноважених). Розміри вступних та членських внесків встановлюються із розрахунку за 100 кв.м. (0,01га) земельної ділянки. З наданої для огляду представником позивача та дослідженої в судовому засіданні Членської книжки садовода, виданої СТ «Сулимівське-3» на імя [PERSON] від 03.07.2004 року, за ним значиться зареєстрованою земельна ділянка №285, а також без відповідних застережень мається дописування щодо земельної ділянки №423, а також зазначено про сплату ним вступного внеску в розмірі 400 гривень та членських внесків протягом 2004-2009 років. Будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження заперечень представників відповідачів, що в СТ «Сулимівське-3» відсутні відомості щодо прийняття [PERSON] в члени товариства, а також щодо не внесення ним коштів в рахунок вступних та членських внесків, суду надано не було. Встановлено, що всупереч твердженням позивача, будь-які належні і допустимі докази на підтвердження того що між попереднім власником садового будинку [PERSON] та СТ «Сулимівське-3» був укладений договір на використання електричної енергії, за умовами якого попередній власник мав внести в касу відповідача при подання зави необхідні вступні кошти, як «вступний внесок користувача електроенергією», суду надано не було, а також не зазначено джерел їх здобуття. Відсутні також докази, що попереднім власником садового будинку були сплачені зазначені позивачем цільові внески користувача електроенергією. В ході розгляду даної цивільної справи судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «АЕС Київобленерго» (Постачальнк) та відповідачем [PERSON] товариством «Сулимівське-3» (Споживач) було укладено Договір на постачання електричної енергії №0261 / 220009866 від 12.04.2012 року (а.с.112-121), відповідно до умов п.1.1 якого постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача з приєднаною потужністю 200кВт, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) ним електричної енергії та здійснює інші платежі за умовами цього Договору. За змістом п.1.2 Договору точка продажу електричної енергії встановлюється Сторонами згідно «Акту розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невідємною частино даного Договору. За змістом п.8.1.1 Договору, якщо до електромереж Споживача приєднані в установленому порядку електроустановки інших Споживачів (далі Субспоживачі), відносини між ними регулюються договором про спільне використання технологічних мереж основного споживача або Договором про технічне забезпечення електропостачання споживача. Відповідно до п.8.1.2 Договору споживач передає електричну енергію Субспоживачам, перелік яких визначений в додатку №1 «Загальна однолінійна схема електропостачання» у межах договірної величини потужності та в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розподілу 6 цього Договору (Додаток №2 «Обсяги постачання електричної елегії Споживачу та Субспоживачу. Пунктом 8.1.5 Договору передбачено, що Споживач має право приєднувати у встановленому порядку нових Субспоживачів до власних електричних мереж. Будь-яких належних і допустимих доказів, що належний позивачу садовий будинок був включений до вищевказаної Загальної однолінійної схеми електропостачання (Додаток №1 до Договору на постачання електричної енергії), та що між попереднім власником садового будинку та СТ «Сулимівське-3» було укладено договір про спільне використання технологічних мереж основного споживача або Договір про технічне забезпечення електропостачання споживача, суду надано не було та не зазначено джерел їх здобуття. Вирішуючи даний спір, суд також враховує, що відповідно до п.5 ч.1, ч.6 ст.3 Закону України «Про громадські обєднання» громадські обєднання утворюються і діють на принципах, в тому числі: відсутності майнового інтересу їх членів (учасників), який передбачає, що члени (учасники) громадського обєднання не мають права на частку майна громадського обєднання та не відповідають за його зобовязаннями. Доходи або майно громадського обєднання не підлягають розподілу між його членами (учасниками) і не можуть використовуватись для вигоди будь-якого окремого члена (учасника) громадського обєднання, його посадових осіб (крім оплати праці та відрахування на соціальні заходи). Враховуючи вищенаведені вимоги закону, суд вважає безпідставними доводи позивача, що попередній власник набув право спільної сумісної власності на майно СТ «Сулимівське-3», в тому числі і на електромережу, та що до позивача відповідно до вимог ст.364 ЦК України, яка передбачає право та порядок виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності, як до нового власника перейшло належне попередньому власнику право на спільну сумісну власність при укладенні договору. Судом встановлено, що СТ «Сулимівське -3» не має ліцензії на здійснення діяльності з передачі та постачання електричної енергії та є споживачем електричної енергії на підставі вищевказаного Договору від12.04.2012 року (а.с.112-121), укладеного між товариством та енергопостачальною організацією ПАТ «АЕС Київобленерго». За змістом ч.1 ст.26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливо лише на підставі договору з енергопостачальником. Встановлено, що позивач такого договору не має. Взаємовідносини, які виникають в процесу продажу і купівлі електричної енергії між виробником або постачальником електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії) регулюються Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 року №28. За змістом п.1.2 Правил, населений пункт - юридична особа-споживач (власник електроустановок населеного пункту або уповноважена власником (співвласниками) експлуатаційна організація, в господарському віданні якої є електроустановки населеного пункту), об'єднує населення на визначеній території та утримує ці електроустановки з метою забезпечення електричною енергією споживачів населеного пункту; населення - споживачі електричної енергії - фізичні особи, які з метою задоволення власних побутових або господарських потреб споживають електричну енергію для потреб електроустановок, що належать їм за ознакою права власності або користування, за винятком електроустановок, які використовуються для здійснення в установленому законодавством порядку підприємницької та/або незалежної професійної діяльності; Особливості постачання електричної енергії для населених пунктів визначені розділом 12 Правил. Так відповідно до п.12.1 Правил електрична енергія постачається населеному пункту на підставі договору про постачання електричної енергії. За змістом п.12.3 Правил населений пункт на підставі договору про постачання електричної енергії здійснює закупівлю електричної енергії у постачальника електричної енергії з метою її подальшого використання споживачами населеного пункту для задоволення комунально-побутових потреб споживачів населеного пункту, для технічних цілей та інших потреб населеного пункту. За обсяг закупленої електричної енергії з постачальником електричної енергії розраховується населений пункт відповідно до умов договору. Відповідно до вимог п.12.4 Правил закупівля електричної енергії у постачальника за рахунок коштів споживачів населеного пункту, умови використання електричної енергії, розрахунків за неї, умови технічного забезпечення електропостачання електроустановок споживачів населеного пункту, утримання та обслуговування технологічних електричних мереж населеного пункту регулюються установчими документами населеного пункту та/або укладеними у встановленому законодавством порядку договорами між споживачами населеного пункту та населеним пунктом щодо обслуговування технологічних електричних мереж населеного пункту. Відповідно до п.12.5 Правил у разі виходу із складу населеного пункту або прийняття відповідного рішення органом управління населеного пункту споживач населеного пункту або фізична особа, електроустановки якої приєднані до технологічних електричних мереж населеного пункту (далі - споживач на території населеного пункту), для користування електричною енергією має право: - змінити у встановленому порядку схему електропостачання та приєднати належну йому електроустановку до електричних мереж електропередавальної організації; - укласти тристоронній договір про користування електричною енергією на території населеного пункту з постачальником електричної енергії та населеним пунктом на основі типового договору (додаток 5) та договір про користування електричною енергією відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (із змінами). Суд також враховує, що відповідно до умов п.1.26 Правил - договір про користування електричною енергією на території населеного пункту може бути укладений у разі виконання таких умов: 1) особа, яка має намір набути статус споживача на території населеного пункту, та населений пункт не мають боргів за електричну енергію перед населеним пунктом та постачальником електричної енергії відповідно; 2) технічний стан розрахункового засобу обліку, яким обладнана електроустановка особи, яка має намір набути статусу споживача на території населеного пункту, відповідає вимогам нормативно-технічних документів; 3) особою, яка має намір набути статус споживача на території населеного пункту, створені технічні можливості щодо забезпечення безперешкодного доступу представників постачальника електричної енергії, підприємства, що здійснює передачу електричної енергії, до власних електричних установок для контролю за рівнем споживання електричної енергії, а також для виконання відключення та обмеження споживання відповідно до встановленого цими Правилами порядку. За змістом п. 12.9 Правил, споживач на території населеного пункту оплачує населеному пункту вартість послуг з утримання технологічних електричних мереж населеного пункту згідно з умовами тристороннього договору про користування електричною енергією на території населеного пункту. При цьому суд також бере до уваги, що відповідно до п.12.10 Правил електроустановки споживачів населеного пункту та споживачів на території населеного пункту, які не дотримуються умов договорів, укладених згідно з вимогами цих Правил з постачальником електричної енергії або населеним пунктом, підлягають відключенню від електричних мереж населеного пункту. З урахуванням викладеного, оскільки позивач не є членом садового товариства «Сулимівське-3», не уклала із відповідачем та енергопостачальною організацією тристоронній договір на користування електричною енергією на території населеного пункту, вона не набула права на отримання електроенергії з використанням електричних мереж населеного пункту, яким в розумінні вищезазначених Правил є відповідач. При цьому суд враховує, що позивач в звязку з цим не позбавлена можливості в порядку, визначеному п.12.5 Правил, змінити в установленому порядку схему електропостачання та приєднати належну їй електроустановку до електричних мереж електропередавальної організації. Доводи позивача та її представника, що відключення належного позивачу будинку від електропостачання у 2013 році відбулось в порушення вимог п.35 Правил користування електроенергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26.07.1999 року, суд вважає необґрунтованими, оскільки зазначені правила регулюють відносини між громадянами (споживачі електричної енергії) та енергопостачальниками та не регулюють відносини між Садовими товариствами та членами Садового товариства, та позивачем, яка, хоч і набула право власності на судовий будинок на території садового товариства, проте не набула прав споживача електроенергії у відносинах з відповідачем та енергопостачальною організацією ПАТ «АЕС Киїхвобленерго», оскільки не уклала договір про користування електричною енергією на території населеного пункту, про що СТ «Сулимівське-3» були надані відповідні розяснення на їх звернення до НКРЕКП у відповіді від 14.07.2015 №3586/15/59-15 (а.с.73-74). Також встановлено, що на своє звернення СТ «Сулимівське -3» отримало відповідне розяснення НКРЕКП у відповіді від 27.05.2013 №3496/26/4713 про те, що діяльність з передачі та постачання електричної енергії в України здійснюється за умовами отримання відповідної ліцензії(ч.1 ст.13 Закону України «Про електроенергетику») а також, що СТ «Сулиміське-3» не має ліцензії на провадження діяльності з передачі та постачання електричної енергії, а тому не має права постачати електричну енергію споживачам в тому числі споживачам на території населеного пункту, електроустановки яких приєднані до мереж населеного пункту (а.с.59-60). Суд також звертає увагу, що у вищезазначеному листі від 27.05.2013 року членом НКРЕПКП надано розяснення, що питання, порушене в листі СТ «Сулимівське-3», має вирішуватись шляхом укладення тристороннього договору про користування електричною енергією на території населеного пункту з постачальником електричної енергії та населеним пунктом, після виконання гр..[PERSON] умов визначених п.12.6 ПКЕЕ, або шляхом зміни споживачем населеного пункту схеми електропостачання та приєднання належної йому електроустановки до електричних мереж електропередавальної інформації (а.с.59-60). На підставі наведеного суд прийшов до висновку, що дії відповідача СТ «Сулимівське-3» щодо відключення належного позивачу будинку від електричних мереж, які перебувають на балансі садового товариства, що підтверджується Актом розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін (а.с.122), є правомірними, такими, що відповідають вимогам розділу 12 Правил користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 року №28, ст.ст.13,26 Закону України «Про електроенергетику», ст.3 Закону України «Про громадські обєднання» та Статуту [PERSON] товариства. Відповідно до ст..88 ЦПК України в звязку з відмовою в позові, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed