Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

30 березня 2016 року позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування вимог посилається на те, що з 30 серпня 2005 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У шлюбі мають неповнолітніх синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають спільно із нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей у добровільному порядку не надає, а їй самостійно важко утримувати дітей, оскільки її заробітна плата становить 3000 гривень щомісяця. Посилаючись на норми діючого законодавства, просить стягнути з відповідача на свою користь, на утримання неповнолітніх синів [PERSON]. [INFO], [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 33% з усіх видів заробітку відповідача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття. Своєю заявою від 03 червня 2016 року позивач [PERSON] позовні вимоги уточнила та просила стягнути з відповідача на її користь на утримання синів аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку (доходів) відповідача щомісяця до повноліття старшої дитини. Просила уточнені вимоги задовольнити, справу розглядати за її відсутності, проти ухвалення рішення у заочному порядку не заперечує. Відповідач [PERSON] до суду не прибув. Судові повістки про виклик до суду надсилались рекомендованими листами із повідомленням за адресою, зазначеною позивачкою у позові, що відповідає положенням ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Однак адресат до поштового відділення для отримання кореспонденції не прибув, конверти були повернуті до суду за закінченням строку зберігання. З урахуванням наведених обставин суд вважає можливим ухвалити рішення в заочному порядку, що відповідає положенням ст.ст. 169, 224 ЦПК України, та приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 30 серпня 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 листопада 2014 року розірвано. Рішення набрало чинності 28 листопада 2014 року. Згідно із свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 10 серпня 2006 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] народився [INFO], про що вчинено актовий запис № 637. Батьками зазначені: [PERSON], [PERSON]. Згідно із свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 07 травня 2009 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] народився [INFO], про що вчинено актовий запис № 419. Батьками зазначені: [PERSON], [PERSON]. З довідки Комунального комерційного підприємства «Керуюча компанія «Східна» від 14 березня 2016 року, виданої на ім'я [PERSON], неповнолітні [PERSON], 2006 року народження, [PERSON], 2009 року народження, проживають спільно із матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні від цього обов'язку, відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. На підставі наведеного, враховуючи обставини, передбачені ст. 182 СК України, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідач, не прибувши у судове засідання, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів пред'явленого позову і доказування належного виконання ним обов'язку щодо утримання неповнолітніх дітей, або і тим самим його не оспорює. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 гривень. На підставі ст.ст. 180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved