Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

2 грудня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що з 22 червня 1985 року по 9 грудня 2010 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Під час шлюбу ними було придбане певне майно, а також виникли кредитні зобов'язання в інтересах сім`ї. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2013 року в порядку поділу майна подружжя за відповідачкою визнано право власності на ? частину нежитлового приміщення першого поверху [ADDRESS]. Домовленості щодо поділу іншого майна вони з відповідачкою не мають. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив: визнати об'єктом спільної сумісної власності подружжя транспортний засіб марки Kia Sportage, рік випуску 2007, колір синій, тип ТЗ - легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]; виділити вказаний автомобіль у власність [PERSON], стягнути з відповідачки на його користь компенсацію вартості автомобіля у розмірі 37049,17 грн., компенсацію витрат по погашенню кредиту згідно договору № 811/06/1-329 від 22 вересня 2006 року у розмірі 24250 грн., а також відшкодувати понесені ним судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. Відповідачка та її представник проти задоволення позову заперечували. При цьому посилалися на те, що на час розгляду справи автомобіль перебуває у власності іншої особи, а грошові кошти отримані в кредит згідно договору від 22 вересня 2006 року були витрачені не в інтересах сім`ї, а на ремонт будинку, який належить позивачеві. Ухвалою суду від 4 березня 2014 року до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено [PERSON], який до суду не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в задоволенні вимог просив відмовити. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який був зареєстрований 22 червня 1985 року у Палаці одружень «Жовтневий», актовий запис № 749. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 9 грудня 2010 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо), самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Встановлено та не заперечується сторонами, що під час шлюбу, 23 листопада 2007 року [PERSON] згідно договору № 222-К придбала транспортний засіб марки Kia Sportage, рік випуску 2007, колір синій, тип ТЗ - легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Встановлено, що з 15 серпня 2013 року власником вищезазначеного автомобіля є [PERSON] (а.с. 143) на підставі договору купівлі - продажу, який є чинним та ніким неоспорений, а тому, з врахуванням вказаних обставин, вказаний автомобіль не може бути поділений між сторонами. Щодо позовних вимог про стягнення з [PERSON] ? витрат по погашенню кредиту згідно договору № 811/06/1-329 від 22 вересня 2006 року у розмірі 24250 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 65 Сімейного кодексу України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов'язки для другого подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Відповідно до п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Таким чином обов'язок щодо повернення кредиту лежить на обох сторонах, розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобов'язань за кредитом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виник спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказів того, що грошові кошти, отримані в кредит за договором від № 811/06/1-329 від 22 вересня 2006 року не були використані в інтересах сім`ї, відповідачкою не надано, а тому ? частину витрат зі сплати зазначеного кредиту, суд стягує з [PERSON] Посилання [PERSON], а також показання допитаних в судовому засіданні свідків, що весь дохід сім`ї був спрямований на реконструкцію та ремонт житлового будинку [ADDRESS], що належить позивачу за договором дарування, не можуть бути підставою для відмови у стягненні половини витрат на сплату кредиту. В тому випадку, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя відповідно до ч. 1 ст. 62 Сімейного кодексу України. З врахуванням вищезазначеного, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] ? витрат по сплаті кредиту за договором № 811/06/1-329 від 22 вересня 2006 року, сплачених [PERSON] після розірвання шлюбу в розмірі 24 250 грн. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial