Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

31.03.2016р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на ті обставини, що перебуває в шлюбі з відповідачем з 02.03.2001р., від даного шлюбу вони дітей не мають, спільне життя не склалося, виявилось, що вони є люди з різними характерами та поглядами на життя та сімейні цінності, з ініціативи відповідача між ними тривалий час виникали різного роду непорозуміння і сварки з різних питань сімейного життя, що в кінцевому результаті привело до фактичного припинення між ними шлюбно-сімейних відносин, у зв*язку з чим вони з 28.03.2016р. проживають окремо, мають окремий бюджет та не ведуть спільного господарства, примирення вважала не можливим, оскільки вони остаточно втратили почуття любові один до одного та просила задовольнити позов на підставі ст.ст. 110, 112 СК України. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а також на те, що шлюб тривалий час існує лише формально, більше чотирьох років вони з відповідачем не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, вона має іншого чоловіка, який є батьком її майбутньої дитини, з яким бажає офіційно зареєструвати відносини. Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що між ним та позивачкою існують не вирішені майнові питання, а також у зв*язку із тим, що його дружина є вагітною і хоча він не є батьком дитини, однак, суд не має права, на його думку, приймати рішення про розлучення під час вагітності дружини. При цьому, відповідач підтвердив, що позивачка має іншого чоловіка і підтримує з ним близькі відносини, що дійсно з 28.03.2016р. вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства і мають окремий бюджет, а шлюбно-сімейні відносини припинені між ними у листопаді 2015р. За клопотанням відповідача сторонам надавався строк для примирення, однак він позитивного результату не дав і примирення сторін не відбулося. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка [PERSON] зі сторони позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити позов, виходячи з наступного. Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебувають в шлюбі з 02.03.2001р. (а.с. 5 - копія свідоцтва про одруження). Від шлюбу сторони дітей не мають. Як встановлено судом, позивачка [PERSON] на час розгляду справи перебуває в стані вагітності (а.с. 18 - копія медичної довідки). В судовому засіданні в якості свідка був допитаний [PERSON], який показав суду про те, що біля чотирьох років підтримує зі [PERSON] близькі відносини, а з квітня 2016р. вони проживають разом, на даний час [PERSON] є вагітною і він є батьком її майбутньої дитини та має намір узаконити їх відносини в офіційному порядку. Подружнє життя сторін не склалося, в сім*ї тривалий час виникали різного роду непорозуміння і сварки у зв*язку з різними питаннями сімейного життя, виявилось, що вони є люди з різними характерами та поглядами на життя та сімейні цінності, що в кінцевому результаті привело до фактичного припинення між ними шлюбно-сімейних відносин, у зв*язку з чим вони з 28.03.2016р. проживають окремо, мають окремий бюджет та не ведуть спільного господарства, з пояснень позивачки, вони не підтримують шлюбно-сімейних відносин більше чотирьох років, а з пояснень відповідача - з листопада 2015р., позивачка наполягала на розірванні шлюбу, оскільки фактично має іншу родину і чоловіка, з яким вони чекають на народження спільної дитини, вони з відповідачем остаточно втратили почуття любові та поваги один до одного, а тому примирення вважала не можливим та просила шлюб розірвати. В частині 2 ст.110 СК України передбачено про те, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред*явленй протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один з подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. У відповідності до частини 3 цієї ж норми права, чоловік, дружина мають право пред*явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Враховуючи ті обставини, що свідок [PERSON] визнає себе батьком майбутньої дитини [PERSON], бажає створити з нею сім*ю і офіційно зареєструвати їх відносини, з пояснень самого відповідача з листопада 2015р. вони з позивачкою не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, а тому суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин частину 3 ст.110 СК України та з врахуванням причин, які спонукали позивачку на розірвання шлюбу, вважає, що подальше збереження сім*ї між сторонами є неможливим, а тому позов про розірвання шлюбу є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Спір про поділ майна на час розгляду справи у сторін відсутній.

Outcome: approved