Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

2 червня 2014 року до суду з позовом звернувся позивач, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 20122,98 гривень та судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 гривень. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 26 вересня 2011 року між Публічним акціонерним товариством Всеукраїнський акціонерний банк та [PERSON] був укладений договір банківського обслуговування № ВLаЖГА00079307. Згідно зазначеного договору відповідачу надано кредит в сумі 16000 гривень на строк до 26.09.2014 року, зі сплатою 15 % річних, комісією за управління кредитом в розмірі 1,75 % від суми кредиту. Відповідачем взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення суми кредиту по укладеному договору не виконано. Пунктом 2.7.1 Загальної частини Договору передбачено, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому, або у визначеній ним частині, у випадку невиконання позичальником своїх боргових та інших зобов'язань за цим Договором або правомірних вимог банку. При цьому, виконання боргових зобов'язань повинно бути вчинене протягом 30 календарних днів з дати отримання позичальником відповідної письмової вимоги банку. Враховуючи, що зобов'язання за вищевказаним договором [PERSON] не виконав, в зв'язку з чим станом на 28.05.2014 року виникла заборгованість в сумі 20122,98 гривень, то відповідач зобов'язаний сплатити її на користь позивача. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надав. Заяви про розгляд справи за його відсутності до суду також не надійшло. Тому за згодою представника позивача суд ухвалив заочне рішення відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши подані позивачем письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 вересня 2011 року між Публічним акціонерним товариством Всеукраїнський акціонерний банк та [PERSON] був укладений договір банківського обслуговування № ВLаЖГА00079307, копія якого долучена до матеріалів справи(далі Договір). Відповідно до п.1.2 Загальної частини Договору банк надає позичальнику грошові кошти в національній валюті України в сумі, зазначеній в п.1 Спеціальної частини Договору, у формі відкличної не відновлюваної кредитної лінії, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити банк плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції, в порядку і на умовах, визначених цим Договором та додатковими угодами до нього, що можуть бути укладені в майбутньому і що становитимуть невід'ємну частину цього Договору. Пунктом 1 Спеціальної частини Договору передбачено, що сума кредиту становить 16000 гривень. Згідно п.1.4 Загальної частини Договору строк кредитування становить: з дня фактичного надання Кредиту на умовах Договору включно по дату, визначену в п.2 Спеціальної частини договору як «Термін повернення Кредиту». Строк кредитування може бути змінено на підставі домовленості сторін та/або на умовах цього Договору. Пунктом 2 Спеціальної частини Договору передбачено термін повернення кредиту - 26 вересня 2014 року. Як зазначено у п.1.5 Загальної частини Договору за користування кредитом встановлюється плата у вигляді процентів, які нараховуються за процентною ставкою в розмірі, зазначеному в п.3 Спеціальної частини Договору. Пунктом 3 Спеціальної частини Договору передбачено процентну ставку в розмірі 15 % річних. За змістом п.1.6 Загальної частини Договору встановлюється щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом, розмір якої зазначається в п.4 Спеціальної частини Договору. Пунктом 4 Спеціальної частини Договору передбачено комісію за управління кредитом в розмірі 1,75 % від суми кредиту. Відповідно до п.2.4.1 Загальної частини Договору проценти за користування кредитними розраховуються у валюті кредиту, виходячи з фактичної суми наданих кредитних коштів і строку кредитування, із розрахунку: рік рівний - 360 дням, місяць рівний 30 дням, та сплачуються позичальником в порядку, передбаченому п.2.5 Загальної частини Договору. Як передбачено п.2.4.2 Загальної частини Договору проценти та комісію за управління кредитом позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення частину кредиту відповідно до платежів, передбачених у графіку погашення заборгованості за кредитом, наведеному у додатку № 1 до цього Договору. За змістом п.2.4.3 Загальної частини Договору при простроченні повернення кредиту проценти за користування простроченими до повернення сумами коштів нараховуються в порядку, визначеному п.2.4.1 Загальної частини Договору. Згідно п.2.5.1 Загальної частини Договору щомісячний платіж, передбачений графіком, складається із строкової частини кредиту та строкових процентів. Платежі є ануїтетними: регулярні рівні щомісячні платежі, що направляються на погашення кредиту, а саме основного боргу і процентів, що розраховуються таким чином, що в кінці строку договору за умови належного виконання зобов'язання позичальником заборгованість повністю погашається. Відповідно до п.2.5.3 Загальної частини Договору погашення боргових зобов'язань позичальника за Договором здійснюється шляхом списання Банком коштів з Рахунка-кореспондента щомісяця в дату, передбачену чинною на день оплати редакцією графіку, та в черговості, передбаченій п.2.5.6 Загальної частини Договору. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав, надавши відповідачем кредит в сумі 16000 гривень. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором банківського обслуговування № ВLаЖГА00079307 від 26.09.2011 року відповідач має заборгованість за кредитом саном на 28.05.2014 року на суму 20122,98 гривень, що виникла внаслідок невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за укладеним між сторонами договором і складається з наступного: 14553,15 гривень - кредит; 2155,64 гривень - відсотки; 3414,19 гривень - комісія за розрахункове обслуговування. Отже, відповідачем взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення суми кредиту по укладеному договору не виконано. Це свідчить про те, що відповідач скористався кредитними ресурсами та свої зобов'язання за кредитним договором перед банком належним чином не виконав. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно п.4.3 Загальної частини Договору у випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за графіком, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань ( а саме неповерненої чергової частини кредиту та/або несплачених процентів та/або комісії за управління кредитом), строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка, яка застосовується для обчислення пені, зазначена в п.9 Спеціальної частини Договору. Банк може використати право на застосування пені, починаючи з наступного дня, рахуючи з дати порушення позичальником терміну виконання свого грошового зобов'язання, передбаченого цим Договором, а якщо така дата порушення припадає на вихідний, святковий або неробочий день, то рахуючи з першого робочого дня, що слідує за такими вихідними, святковими або неробочим днем, та закінчуючи днем, що передує даті повного виконання всіх прострочених грошових зобов'язань. Пунктом 9 Спеціальної частини Договору передбачено, що пеня становить 0,50 %, пеня розраховується за методом «факт/360»( метод «факт/360» передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів). За правилом ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Пунктом 2.7.1 Загальної частини Договору передбачено, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому, або у визначеній ним частині, у випадку невиконання позичальником своїх боргових та інших зобов'язань за цим Договором або правомірних вимог банку. При цьому, виконання боргових зобов'язань повинно бути вчинене протягом 30 календарних днів з дати отримання позичальником відповідної письмової вимоги банку. На виконання зазначеного пункту Договору позивачем було направлено відповідачу вимогу про дострокове повернення коштів 05.05.2014 року, проте на час розгляду справи в суді вимога банку не виконана. За таких обставин з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за договором - 20122,98 гривень в повному обсязі. За правилами ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені та документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: approved