overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

29 січня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1987р.н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 29.01.2015р. о 07 год. 15 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор та адвокат не заперечували проти задоволення заяви, заінтересована особа заперечувала проти заяви. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 29.01.2015р. о 07 год. 15 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Свіріним лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора збуджена. Звернулась за допомогою в міліцію, начеб то на неї напали «поту сторонні сили». [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

29 січня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею, щомісячно, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, до досягнення сином 23 років. Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 03 лютого 2006 року. У зв'язку з досягненням сином повноліття, виплата аліментів на його утримання припинилась. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій також вказала, що позов вона підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних обставин. Судом встановлено, що 03 лютого 2006 року сторони розірвали шлюб, актовий запис № 16, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 04 листопада 2009, виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] - [INFO]. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до довідки №890 від 10.11.2014, виданої Полтавським технікумом харчових технологій Національного університету харчових технологій, [PERSON] навчається на 2 курсі денного відділення вищезазначеного технікуму. Термін навчання у технікумі - з 01 вересня 2014 року до [INFO]. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] дійсно навчається в Полтавському технікумі харчових технологій Національного університету харчових технологій, [PERSON] є його батьком, то з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, та він зобов'язаний утримувати дитину до закінчення нею навчання, тобто до [INFO], тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Крім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

29 січня 2015 року позивач звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання та утримання дитини, обґрунтовуючи вимоги тим, що з відповідачкою вони уклали шлюб 25.12.1999 року, який зареєстрували у Маяківської сільської раді Слов'янського району Донецької області, актовий запис № 5. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], який мешкає з батьком. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. На даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач в судове засідання не з'явився, однак до суду надав заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за його відсутності. Представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак до суду надав заяву, в якій просив суд вимоги задовольнити, справу слухати у його відсутність. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, однак в судове засідання надала заяву, в якій вимоги позивача визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про одруження, серії [NUMBER], 25.12.1999 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Маяківської сільської раді Слов'янського району Донецької області, актовий запис № 5. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 243,60 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

29 січня 2015 року позивач звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що вони уклали шлюб 12.03.2013 року, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську реєстраційної служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №84, від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачем. З відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач в судове засідання не з'явився, однак до суду надав заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити, справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про укладення шлюбу, 12.03.2013 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську реєстраційної служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №84, від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, судом надавався строк на примирення, у який сторони не досягли примирення, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

29 січня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, в якому вказував, що 14 жовтня 2006 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просив їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, обоє надали суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі, при цьому відповідачка в своїй заяві позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Суд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 14 жовтня 2006 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 645. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки було змінено з [PERSON] на [PERSON]. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

29 січня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Шлюб зареєстровано 21 квітня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Баришівського районного управління юстиції Київської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 02. Свій позов позивач обгрунтовує тим, що сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства. Між позивачем та відповідачем відсутнє взаємопорозуміння та бажання підтримувати шлюб. В судове засідання позивач з'явився, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували у шлюбі з 21 квітня 2007 року, про що свідчить Свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER], але шлюбні відносини між ними припинено. Стосунки відновлювати не збираються, фактично разом не проживають, не ведуть спільного господарства, а тому суд вважає, що збереження сім'ї є неможливим. Від шлюбу спільних дітей не мають. Із пояснень сторін, наданих ними у судовому засіданні, вбачається, що між позивачем та відповідачем втрачено почуття довіри та взаємопорозуміння, тобто сім`я існує тільки формально. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому шлюб потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

29 січня 2015 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 06 листопада 1988 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають трьох дітей, а саме: неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та двох повнолітніх [PERSON] та Христину, які проживають окремо. Спільне життя у них з відповідачем не склалося. У 2009 році відповідач виїхав до Республіки Молдова. З цього часу вони не спілкуються, у відповідача зявилася інша сімя та діти. Тому вона вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і просила їх шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Однак від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає. Крім того, в заяві вона зазначила, що після розірвання шлюбу бажає і надалі іменуватися шлюбним прізвищем «Рознован» /а.с.26/. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином /а.с.29/. Тому суд вважає причини неявки відповідача неповажними і тому справа розглянута у його відсутність, що відповідає положенням ст.169 ЦПК України. Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 06 листопада 1988 року Капланською сільською радою Суворовського районного бюро ЗАГС МРСР, актовий запис №18 /а.с.4/. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] /а.с.7/. Спорів по поділ майна не мають. Частиною 1 ст.24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин та з 2009 року проживають окремо. На думку позивача, примирення та збереження сімї неможливе. Тому суд прийшов до висновку, що збереження сімї суперечить інтересам позивача та згідно зі ст.112 СК України, позов підлягає задоволенню і шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

29 січня 2015 року позивач, звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON], в якому просила суд, розірвати укладений з відповідачем шлюб. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що шлюб з відповідачем не склався. Кожен з подружжя тривалий час не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, взаємну повагу один до одного, в наслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їх інтересам. Позивач подала до суду заяву про підтримання позовних вимог, та розгляд справи у її відсутність. Відповідач до зали судових засідань також не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про визнання позовних вимог і розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. 25 грудня 2004 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Чугуївського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 217, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, серії [NUMBER], виданим 15 липня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції, актовий запис №180 (а.с.9), а також доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 17.08.2012 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області. (а.с. 8). Як вбачається із змісту позову спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, на даний час шлюбно-сімейні відносини між ними припинено, примирення між ними неможливе, оскільки подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, дослідивши матеріали справи, вважає подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї неможливим, у зв'язку з чим шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

29 січня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 23 вересня 2010 року у Дзержинському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, про що є актовий запис за № 586, посилаючись на те, що між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного. Шлюбно-сімейні відносини фактично припинені, спільне господарство сторони не ведуть. Вважає, що сім'я розпалась остаточно та відновлена бути не може. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка залишається проживати з позивачкою. Позивач позов підтримала, просила задовольнити, справу слухати за її відсутністю, проти винесення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Суд визнає неявку відповідача неповажною і зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 23 вересня 2010 року, про що є актовий запис за № 586 у Дзержинському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені, сторони спільне господарство не ведуть, разом не проживають. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка залишається проживати з позивачкою. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

29 січня 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що в період шлюбу з відповідачем народила дочку. На даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка до суду не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. Відповідач до суду також не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З 18 травня 1996 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку [PERSON], [INFO]. (а.с. 4,5). На даний час сторони проживають окремо. Дочка проживає разом з позивачкою (а.с.6), відповідач добровільно матеріальну допомогу на її утримання не надає. Наведене свідчить, що між сторонами виникли сімейні правовідносини з приводу виплати аліментів на дітей. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181, 183 Сімейного Кодексу України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини визначаються у частці від доходу батька, або у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Останній працює, тому з нього необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В силу ст. 4 п.1 Закону України «Про судовий збір» з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved