Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

2 листопада 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Позивач зазначав, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору від 06 листопада 2013 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 500 грн. зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач порушує кредитні зобов'язання та має станом на 26.09.2016 року 14482,37 грн. заборгованості, яка складається з: 490 грн. заборгованості за кредитом; 9826,54 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом; 3000 грн. заборгованості за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 665,83 грн. штраф (процентна складова). Посилаючись на порушення відповідачем умов кредитного договору, позивач просить стягнути заборгованість та розподілити судові витрати. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, у письмовій заяві позовні вимоги підтримав повністю, просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, що підтверджене зворотними поштовими повідомленнями, причину неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи без її участі не надсилала, а тому з письмової згоди позивача суд відповідно до ст.224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначені у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України). Згідно вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, згідно умов договору та у строки передбачені цим договором. Відповідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 кредитного договору зазначено, що, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку у будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання відповідно до ст.625 ЦК України. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобовязань за Договором на вимогу банку позичальник повинен виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. З матеріалів справи вбачається, що 06 листопада 2013 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір, який складається з анкети-заяви разом з Умовами та правилами надання банківських послуг (далі Умовами) та тарифами. З тарифів, які є невід'ємною частиною до договору, вбачається, що відповідач повинна була щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, вносити щомісячні платежі у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. Крім того, відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов при порушенні строків будь-яких платежів, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язався сплатити банку штрафи у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості з урахуванням процентів та комісій. Також, відповідно до тарифів, у разі несвоєчасного погашення заборгованості, банк має право нарахувати пеню. З аналізу розрахунку, наданого Банком, встановлено, що відповідач взяті на себе зобовязання не виконувала, у зв'язку з чим станом на 26 вересня 2016 року має 14 482,37 грн. заборгованості, яка складається з: 490 грн. заборгованості за кредитом; 9826,54 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом; 3000 грн. заборгованості за пенею та комісією; 500 грн.штраф (фіксована частина); 665,83 грн. штраф (процентна складова).Зазначена сума підлягає стягненню з відповідача. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з відповідача судові витрати на суму 1 378,00 грн.

Outcome: approved