Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

29 жовтня 2020 року представник заявника звернувся до суду з заявою, в якій просив: ухвалити додаткове рішення по цивільній справі № 947/21240/19 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Старт Тайм Кемп» (Код ЄДРПОУ: 40899652) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 25 000 гривень. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23.10.2020 року було відмовлено в задоволенні позову ТОВ «Старт Тайм Кемп» до [PERSON] про захист ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. Однак, заявник стверджує, що в рішенні суду не вирішено питання про розподіл судових витрат, у зв`язку з чим вважає необхідним звернутися до суду з даною заявою про ухвалення додаткового рішення. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Бескровного Я.В., від 02.12.2020 року у задоволенні заяви [PERSON] було відмовлено. Не погоджуючись із вказаною ухвалою, [PERSON] оскаржила її в Одеському апеляційному суді. Постановою Одеського апеляційного суду від 29.09.2021 року апеляційну скаргу представника [PERSON] - Криворучко Вікторії Олегівни було задоволено,у хвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2020 року скасовано, аяву про ухвалення додаткового рішення направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. У судовому засіданні представник заявниці [PERSON] - [PERSON] заяву підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити та стягнути з позивача витрати на правову допомогу у розмірі 30 000 грн. Представник позивача по справі Товариства з обмеженою відповідальністю «Старт Тайм Кемп» у содове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, дпро причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;3) судом не вирішено питання про судові витрати;4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. 2. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.3. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.4. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.5. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Суд, ознайомившись з матеріалами справи вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 04 вересня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Старт Тайм Кемп» звернулося до суду з позовними вимогами про зобов`язання [PERSON] спростувати розповсюджену нею недостовірну інформацію щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Старт Тайм Кемп» у тій самій формі та у тому самому об`ємі, у якому вона була розповсюджена, та стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Старт Тайм Кемп» моральної шкоди в розмірі 100 000,00 гривень. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23.10.2020 року у задоволенні позову було відмовлено. Не погоджуючись із вказаним рішенням, ТОВ «Старт Тайм Кемп» оскаржило його в Одеському апеляційному суді. Постановою Одеського апеляційного суду від 29.09.2021 року апеляційну скаргу ТОВ «Старт Тайм Кемп» було залишено без задоволення. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2020 року залишено без змін. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Звертаючись до суду з даною заявою, [PERSON] зазначає, що у рішенні суду фактично не вирішено питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК Кураїни, розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; і поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необгрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Отже, аналізуючи норми ЦПК України щодо визначення розміру судових витрат та їх розподілу між сторонами можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: І) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Верховний Суд в Постанові від 10.06.2021 року по праві №№820/479/18 зазначив, що як вказано у Рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з Іншими суб`єктами права. При цьому необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. В матеріалах справи містяться документи, що свідчать про існування договірних відносин між [PERSON] та адвокатським об`єднанням «Консалтингова фірма «Домінанта» в особі керуючого партнера Грицика В.І. відповідно до договіру про надання адвокатських послуг №14-11/19 від 14.11.2019р. (а.с. 43 т. 1). Відповідно до п.п. 1.4. для надання послуг за цим договором визначається наступна група адвокатів: Криворучко В.О. та Цвігун В.В. (а.с. 42 т. 1). Також відповідно до п. З умов вказаного договору, сторони домовились про визначення розміру гонорару адвоката (а.с. 43 т. 1). На підставі ордера, який засвідчений керуючим партнером адвокатського об`єднання «Консалтингова фірма «Домінанта» - Грициком В.І., адвокату Криворучко В.О. надані повноваження на представництво інтересів [PERSON] в суді першої інстанції (а.с. 44 т. 1). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що адвокатом Криворучко В.О. до суду був наданий розрахунок гонорару адвоката за договором про надання адвокатських послуг №14-11/19 від 14.11.2019 року, також надана копія квитанції про сплату [PERSON] грошових коштів адвокатському об`єднанню «Консалтингова фірма «Домінанта» на підставі договору № 14-11/19 від 14.11.2019 року (а.с. 72,73 т. 1). Вирішуючи питання по суті, суд приходить до висновку, що вимоги щодо відшкодування правничої допомоги у сумі 30 000,00 гривень ( з урахуванням вартості участі представника відповідача у двох судових засіданнях) відповідають вимогам ст. 137 ЦПК України, а відтак підлягають задоволенню. Таким чином, враховуючи виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з позивача на користь відповідача 30 000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: approved