Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

29 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилався на те, що 16 травня 2014 року померла його мати [PERSON]. За життя, 07 червня 2007 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений Першою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, відповідно до якого [PERSON] заповідала йому, [PERSON] все належне їй майно. Позивач [PERSON] зазначив в заяві, що він своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, але, постановою нотаріуса Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори від 15 вересня 2016 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після [PERSON], померлої 16 травня 2014 року на житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Вільне, вул.. Центральна, 17, оскільки право власності спадкодавця на зазначене нерухоме майно не зареєстроване. [PERSON] зазначив в заяві, що його мати за життя не встигла зареєструвати право власності на спірний житловий будинок. В звязку з наведеним. в позовній заяві [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Вільне, вул.. Центральна, 17 в порядку спадкування за заповітом після матері - [PERSON], померлої 16 травня 2014 року. В судове засідання представник позивача не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі. Вільненська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області, як відповідач, в своєму листі просила суд розглядати справу без участі її представника. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 16 травня 2014 року померла мати позивача [PERSON] - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть.. Встановлено, що за життя, 07 червня 2007 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений Першою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, відповідно до якого [PERSON] заповідала [PERSON] все належне їй майно. Згідно спадкової справи, яка заведена Першою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, з заявою про прийняття спадщини після [PERSON], померлої 16 травня 2014 року, звернувся син [PERSON], інших спадкоємців судом не встановлено. Судом встановлено, що постановою нотаріуса Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори від 15 вересня 2016 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після [PERSON], померлої 16 травня 2014 року на житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Вільне, вул. Центральна, 17, оскільки право власності спадкодавця на зазначене нерухоме майно не зареєстроване. Встановлено, що [PERSON] була власником житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Вільне, вул. Центральна, 17 у відповідності до договору купівлі-продажу від 08 квітня 1988 року Згідно до технічного паспорту, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Вільне, вул. Центральна, 17 складається з: жилого будинку літ.А, житловою площею 23,1 кв.м., загальною площею 61,0 кв.м.; тамбуру літ.а; сараю літ.Б; вбиральні літ.В. Встановлено, що за життя, [PERSON] не зареєструвала своє право власності на спірний житловий будинок. Згідно вимог законодавства України, право власності на нерухоме майно виникає після його державної реєстрації. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. На підставі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. На підставі ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Оскільки позивач є спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину, відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину обумовлена тим, що за життя, спадкодавець не зареєстрував право власності на нерухоме майна, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спірне нерухоме майно, оскільки право власності спадкодавця встановлена та підтверджується іншими доказами, дослідженими судом.

Outcome: approved