Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

30.08.2017року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до Тернопільської міської ради, треті особи [PERSON], [PERSON], котрі діють в інтересах малолітнього [PERSON], [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення виконавчою комітету Тернопільської міської ради №1092 від 30.08.2001 року, у якому зазначено «дозволити [PERSON] провести двоповерхову добудову до приватного житлового будинку за адресою [ADDRESS]». В обґрунтування своїх вимог зазначає, що [INFO] померла [PERSON], яка була власником будинковолодіння за адресою [ADDRESS]. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 лютого 2006 року за нею, [PERSON] та [PERSON] визнано право власності на частину вищевказаного будинковолодіння за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON]. 10 липня 2006року [PERSON] та 29 вересня 2006року [PERSON] було здійснено державну реєстрацію права власності: по 1/8 частці вказаного будинковолодіння. 18 вересня 2014року [PERSON] подарувала належну їй частку будинковолодіння своєму онукові [PERSON]. [PERSON] залишилося 5/8 частин будинковолодіння [ADDRESS]. При розгляді справи про поділ житлового будинку [ADDRESS] в натурі між власниками, їй стало відомо, що 30.08.2001р. п.4 рішення ВК Тернопільської міської ради №1091 було вирішено «дозволити гр.[PERSON] провести двоповерхову добудову до приватного житлового будинку за адресою [ADDRESS]». Враховуючи, що [PERSON] не був одноособовим власником вказаного будинковолодіння, просить рішення ВК Тернопільської міської ради №1091 від 30.08.2001р. визнати незаконним та скасувати. 04.05.2018року третя особа з самостійними вимогами на предмет спору [PERSON], [PERSON], котрі діють в інтересах малолітнього [PERSON], звернулися із позовом до Виконавчого комітету Тернопільської міської ради, треті особи Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради,[PERSON], [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1092 від 30.08.2001 року, у якому зазначено «дозволити [PERSON] провести двоповерхову добудову до приватного житлового будинку за адресою [ADDRESS]». В обґрунтування своїх вимог зазначають, що дане будинковолодіння було успадковане після смерті [PERSON] у 1999році. Проте, очевидно що приймаючи оскаржуване рішення посадові особи ВК ТМР не були повідомлені [PERSON], що будинковолодіння [ADDRESS] було успадковане після смерті [PERSON] 23.08.1999року за заповітом. Згоду на проведення двоповерхової добудови до успадкованого житлового будинку за адресою [ADDRESS] інші співвласники житлового будинку [PERSON] та [PERSON] не надавали. З огляду на викладене рішення ВК ТМР № 1091 від 30.08.2001 року «Про розгляд звернень громадян з питань будівництва» в частині дозволу [PERSON] провести двоповерхову добудову до успадкованого приватного житлового будинку за адресою [ADDRESS]» не відповідає вимогам законодавства, оскільки останній не був одноособовим власником вказаного будинковолодіння. [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених в позовній заяві та просила його задовольнити, позовні вимоги третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору [PERSON], [PERSON] котрі діють в інтересах малолітнього [PERSON] підтримала. Представник Виконавчого комітету Тернопільської міської ради в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, на попередніх судових засіданнях позовних вимог [PERSON] та третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору [PERSON], [PERSON] котрі діють в інтересах малолітнього [PERSON] не визнав, подавши відзив на позовну заяву. Представник третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору [PERSON], [PERSON] котрі діють в інтересах малолітнього [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги щодо визнання незаконним та скасування рішення виконавчою комітету Тернопільської міської ради №1092 від 30.08.2001 року підтримала. Представник третьої особи [PERSON]- [PERSON], відносно задоволення позовних вимог [PERSON] та третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору [PERSON], [PERSON] котрі діють в інтересах малолітнього [PERSON], заперечив з підстав зазначених у письмовому поясненні щодо позову. Представник Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з'явився, подано заяву про розгляд справи у їх відсутності за наявними матеріалами справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача та третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору до задоволення не підлягають, виходячи з наступних підстав: [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.02.1959 року, який було розірвано рішенням Тернопільського міського суду від 19.07.1999 року. [PERSON] рішенням Тернопільського виконавчого комітету від 26.06.1960 року надано у безстрокове користування земельну ділянку по [ADDRESS] в м. Тернополі площею 600 кв.м. для будівництва індивідуального житлового будинку. [PERSON] померла 23.08.1999 р., що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] виданого відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції від 25.11.2004 року. 17.07.1999 р. [PERSON] склала заповіт згідно якого заповіла все належне їй майно [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожній, який посвідчено приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області за реєстровим номером 926 у приміщенні Тернопільської міської лікарні №3. 06.12.1999 року Першою Тернопільською державною нотаріальною конторою, згідно заяв [PERSON], [PERSON], [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом заведена спадкова справа №693 після смерті [INFO] [PERSON], однак свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON] не видавалися. 22 листопада 2000 року Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1181 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам» у приватну власність [PERSON] передано земельну ділянку за адресою [ADDRESS] площею 606,0 кв.м. На підставі зазначено рішення було виготовлено Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданий Тернопільською міською радою народних депутатів 12.12.2000 року. 30.08.2001р. п.4 рішення ВК Тернопільської міської ради №1091 було вирішено «дозволити гр.[PERSON] провести двоповерхову добудову до приватного житлового будинку за адресою [ADDRESS]». Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 21.02.2006 року встановлено, що після смерті [PERSON] спадкоємцями її майна були її чоловік [PERSON] та троє дітей - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (яка померла [INFO]). Вказаним рішенням за відповідачами [PERSON], [PERSON] визнано право власності за кожною на 1/16 частин будинковолодіння [ADDRESS]. За позивачем [PERSON] та третьою особою [PERSON] визнано право власності за кожною на 1/8 частин будинковолодіння [ADDRESS]. 10 липня 2006року за [PERSON] та 29 вересня 2006р за [PERSON] було зареєстровано на праві приватної власності по 1/8 частці будинковолодіння по [ADDRESS] на підставі рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 21.02.2006 року. Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно виданого ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» (м. Тернопіль) станом на 16.01.2007 року домоволодіння по [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] (1/8 частина), [PERSON]( 1/8 частина), [PERSON] (1/16 частина), [PERSON] (1/16 частина), [PERSON] (5/8 частин). Відповідно до договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Серкізовською Т. від 07.02.2007 року [PERSON] подарував [PERSON] та [PERSON] належні йому 5/8 частин житлового будинку по [ADDRESS]. Згідно договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Серкізовською Т. 16.02.2007 року [PERSON] подарував [PERSON] та [PERSON] належну йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Тернопільською міською радою народних депутатів 12.12.2000 року земельну ділянку площею 606,0 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS] [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого відділом РАЦС реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 25.04.2014 року визнано незаконним та скасовано Рішення виконавчого комітету Тебрнопільської міської ради №1181 від 22.11.2000 року «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам» в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки за адресою [ADDRESS]. Визнано нечинним Державний акт на право власності на земельну ділянку від 12 лютого 2008 року серії [NUMBER] щодо права власності [PERSON], [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0606 га по [ADDRESS]. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 18 вересня 2014р [PERSON] подарувала належну їй 1/8 частку будинковолодіння по [ADDRESS] своєму онукові [PERSON], що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.09.2014року . Як вбачається із відповіді Тернопільської міської ради на звернення [PERSON] та [PERSON] від 06.08.2018року, у інформаційно документальних базах архівного відділу Тернопільської міської ради, інформації чи документів, підтверджуючих чи був погоджений управлінням містобудування та архітектури проект на двоповерхову добудову та реконструкцію житлового будинку по [ADDRESS] не виявлено. Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. За змістом наведених норм, позовне провадження характеризується наявністю матеріально-правового спору між сторонами, відповідачем у справах позовного провадження є особа - учасник цивільних правовідносин, яка порушує, не визнає або оспорює відповідні права позивача. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За загальними положеннями ЦПК України обовязок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. В силу ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як встановлено в судовому засіданні ВК Тернопільської міської ради 30.08.2001р. було прийнято рішення №1091, на момент прийняття даного рішення [PERSON] померла, заливши заповіт складений 17.07.1999р. в користь [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які вчасно звернулись із заявами в нотаріальну контору для прийняття спадщини, однак свідоцтва про право на спадщину не отримали, через відсутність правовстановлюючих документів. Оскаржуваним рішенням гр.[PERSON] дозволено провести двоповерхову добудову до будинку за адресою: [ADDRESS]. Разом з тим, відповідно до п.9 та п.10 цього рішення він зобов'язувався погодити проект на будівництво в управлінні містобудування та архітектури Тернопільської міської ради. Відповідно до абзаців 5, 14, 15 Закону України «Про планування і забудову територій» (в редакції чинній на момент прийняття спірного рішення) (далі - Закону) дозвіл на будівництво дає право замовникам на отримання вихідних даних на проектування, (дійснения проектно-вишукувальних робіт та отримання дозволу на виконання будівельних робіт у порядку, визначеному цим Законом. Дозвіл на будівництво об'єкта містобудування не дає права па початок виконання будівельних робіт без одержання відповідного дозволу місцевої інспекції державного архітектурно-будівельного контролю. У разі, якщо фізична або юридична особа не розпочала будівельні роботи протягом двох років від дня отримання дозволу на будівництво об'єкта містобудування, цей дозвіл втрачає чинність. Документом, який дає безпосереднє право на будівництво є дозвіл на виконання будівельних робіт. Статтею 29 Закону визначено, що дозвіл на виконання будівельних робіт - це документ, що засвідчує право забудовника та підрядника на виконання будівельних робіт, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд, видачу ордерів на проведення земляних робіт. Дозвіл на виконання будівельних роби надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю, які ведуть реєстр наданих дозволів. Дозвіл на виконання будівельних робіт надається на підставі: -проектної документації; -документа, що засвідчує право власності чи користування (в тому числі на умовах оренди) земельною ділянкою; -угоди про право забудови земельної ділянки; -рішення виконавчою органу відповідної ради або місцевої державної адміністрації про дозвіл на будівництво об'єкта містобудування; -комплексного висновку державної інвестиційної експертизи; -документа про призначення відповідальних виконавців робіт. Відтак, аналізуючи вище наведене, можна прийти до висновку, що [PERSON] після отримання оскаржуваного рішення повинен був протягом двох років отримати наведений перелік документів та розпочати будівництво. Однак, як встановлено судом, [PERSON] не звергався в управління містобудування та архітектури для погодження проекту будівництва, як цього вимагав п.9 рішення ВК Тернопільської міської ради №1091 від 30.08.2001р., що в свою чергу, унеможливило подальше отримання містобудівних документів, зокрема, дозволу на виконання будівельних робіт та позбавляло права на початок будівельних робіт. Таким чином, на підставі абз. 15 ст. 24 Закону, оскаржуване рішення втратило чинність в частині надання дозволу на проведення добудови гр. [PERSON] через два роки після його прийняття, а саме: 30.08.2003 pоку, так як не було реалізовано заявником. Будівництво вважається законним, якщо воно здійснене в порядку, визначеному містобудівним законодавством, що підтверджується виданою суб'єкту містобудування містобудівною документацією, що визначена Законом України «Про планування і забудову територій» чи Законом України « Про регулювання містобудівної діяльності», тому цілком очевидно, що добудова до житлового будинку за адресою: м.Тернопіль, [ADDRESS] є самочинним будівництвом. Аналізуючи докази дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON], третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору [PERSON], [PERSON], котрі діють в інтересах малолітнього [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1092 від 30.08.2001 року, у якому зазначено «дозволити [PERSON] провести двоповерхову добудову до приватного житлового будинку за адресою [ADDRESS]», є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, оскільки ними не доведено факт порушення оскаржуваним рішенням їх прав, саме в момент винесення рішення, а враховуючи, що [PERSON] протягом двох років дозволу на отримання будівельних робіт не отримав та будівництва не розпочав, то зі спливом двохрічного терміну оскаржуване рішення втратило чинність в частині надання дозволу на проведення добудови гр. [PERSON] Окрім суд наголошує, що за визначенням не можна стверджувати про порушення права позивача та третьої особи, з самостійними вимогами на предмет спору, оспорюваним рішенням ВК ТМР, оскільки як позивач так і третя особа набули права на майно - ідеальну частку в будинку по вул. Волинській, 21 у м. Тернополя, значно пізніше дати ухвалення рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1092 від 30.08.2001 року. ([PERSON] в порядку спадкування в 2006 році, а малолітньому [PERSON] подаровано частку в будинку лише в 2014 році)

Outcome: dismissed