Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

29.07.2021 року [PERSON] звернулася до суду із заявою в якій просить визнати [PERSON] , [INFO] , уродженку міста Фастів Київської області безвісно відсутньою, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] народилася її сестра [PERSON] , яка 19.08.1959 року уклала шлюб з [PERSON] . Після укладення шлюбу сестра разом з чоловіком поїхали проживати до Російської Федерації. У 1991 році [PERSON] приїздила до міста Фастова, щоб прийняти та оформити спадщину на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] , після чого знову поїхала до Росії. З тих пір [PERSON] до Фастова не приїздила, її місце перебування на теперішній час невідоме, тобто, понад 30 років заявниця свою сестру не бачила і ніякого спілкування з нею не підтримувала. Визнання [PERSON] безвісно відсутньою заявниці необхідно для оформлення її спадкових прав на Ѕ частину вищевказаного будинку. Ухвалою від 02 серпня 2021 року провадження у справі було відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження. В судовому засіданні представник заявниці заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити та визнати [PERSON] безвісно відсутньою з 01.01.1992 року. Зацікавлена особа в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подали клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, покази свідків, дослідивши письмові докази в їх сукупності та співставленні, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується листом щодо надання інформації №363/21.24-103 від 13.04.2021 Фастівського міськрайонного відділу державної РАЦС /а.с.11-12/. Як вбачається з вищевказаного листа [PERSON] 19 серпня 1959 року уклала шлюб з [PERSON] , що був зареєстрований виконавчим комітетом Ласківської сільської ради Народницького району Житомирської області. В листі також зазначено, що в архіві відділу актовий запис про смерть [PERSON] відсутній. Відповідно до листа №954 від 20.07.2021 Фастівського РУП ГУ НП в Київській області відносно [PERSON] були проведені заходи, спрямовані на встановлення її місця знаходження, які позитивного результату не дали. На даний момент інформацією стосовно місця перебування [PERSON] не володіють /а.с.9/. Згідно повідомлення №3478/109/1700/02-21 від 26.04.2021 встановлено, що [PERSON] , [INFO] у розшуку за Фастівським РУП ГУ НП в Київській області не перебуває і не перебувала. До адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувалась, інформацією стосовно місця знаходження [PERSON] не володіють. Перевірка проведена в період з 01.01.2007 по теперішній час /а.с.10/. Відповідно до довідки виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області №374 від 06.07.2021 року інформація про зареєстрованих та проживаючих за адресою: [ADDRESS] відсутня, дані про реєстрацію та проживання [PERSON] відсутні /а.с.18/. Відповідно до інформаційної довідки №748 від 25.06.2021 виданої КП «Фастівське БТІ» вбачається, що Ѕ частина будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] (колишній номер 84) належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.06.1993 року. Інша Ѕ частина належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.05.1991 року /а.с.14/. У частині третій статті 12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справ. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Частиною 1 статті 43 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Відповідно до імперативних положень ч. 5 та ч. 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Таким чином, про розгляді даної справи суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, які стосуються розгляду справ про визнання особи безвісно відсутньою. Так, 22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №225/882/17, провадження № 61-34068св18 (ЄДРСРУ № 78044509) підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі №225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Також, належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження №61-4241св18 (ЄДРСРУ №72641734). Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України, у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. З аналізу вказаних норм, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Відповідно до ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Судом з`ясовано, що заявниці необхідно визнання [PERSON] безвісно відсутньою для оформлення спадкових прав на Ѕ частину вищевказаного житлового будинку. Крім цього, факт відсутності [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , підтвердили в судовому засіданні 30.08.2021 року свідки [PERSON] , [PERSON] . Таким чином, враховуючи відсутність відомостей протягом багатьох років за місцем останнього відомого місця проживання [PERSON] , суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявниці та наявність підстав для визнання [PERSON] , [INFO] безвісно відсутньою, оскільки факт зникнення останньої підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються, тому вважає за необхідне визнати [PERSON] безвісно відсутньою саме з 01 січня 1992 року. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою в порядку ст. 309 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved