Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

30 вересня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до [PERSON] з позовом про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 30 % з усіх видів заробітку щомісячно та на її утримання до досягнення дитиною трьох років у розмірі 2 000 грн. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що з 11 листопада 2016 року вони з відповідачем перебувають у шлюбі. Мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Хоча і проживають разом, однак, відповідач жодних коштів на утримання сім`ї не надає, лише інколи купує щось для дитини, хоча працює стоматологом у власному стоматологічному кабінеті, отримує регулярний дохід, який складає близько 50 000 грн. на місяць та має таку можливість. Посилаючись на ту обставину, що в зв`язку з народженням дитини, вона знаходиться у відпустці по її догляду, доходів не має, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина та на її утримання. В судове засідання позивач не з`явилась, надіслала до суду письмову заяву, в якій просила суд здійснювати розгляд справи без її участі. Свої позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання також не з`явився. Згідно наданого ним відзиву на позовну заяву, він є приватним підприємцем, його дохід на місяць складає 8-10 тис. грн., згоден на стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років в розмірі 50 % прожиткового мінімуму. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 11 листопада 2016 року у Южноукраїнському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області зареєстрували шлюб за актовим записом 250 /а.с. 7/. Сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] /а.с. 8/. Малолітній [PERSON] зареєстрований за місцем мешкання своєї матері в квартирі [ADDRESS] /а.с. 10, 11/. [PERSON] , виходячи зі змісту позову, досліджених в судовому засіданні доказів, регулярної участі у матеріальному утримані неповнолітньої дитини не приймає та, відповідно, порушує обов`язки щодо утримання свого неповнолітнього сина та вимоги ст. 180 Сімейного Кодексу України, яка зобов`язує батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з положеннями ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За таких обставин, вимога позивача щодо стягнення аліментів на утримання сина є правомірною. За приписами ч. 3 ст. 181 СК України та ст. 182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З позовної заяви та відзиву вбачається, що відповідач працює та має регулярний дохід. Тому, зважаючи на батьківський обов`язок відповідача по утриманню сина до його повноліття, враховуючи інтереси малолітньої дитини, а також наявності у відповідача офіційного доходу, тієї обставини, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина, а також, що позивачем не надано доказів того, що малолітній [PERSON] , внаслідок захворювання чи будь-яких інших обставин, потребує додаткових витрат, беручи до уваги рівний обов`язок сторін щодо утримання дитини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та стягненню з відповідача підлягають аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходів відповідача до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, зазначений розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Що стосується стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд приходить до наступного. Виходячи зі змісту позову та відзиву, відповідач не приймає регулярної участі у матеріальному утримані дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини закріплено у статті 84 СК України, а саме, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання мають вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Оскільки малолітній [PERSON] не досяг трирічного віку, можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини до досягення дитиною трирічного віку підтверджена ним у відзиві, а тому вимоги [PERSON] щодо стягнення аліментів на утримання є правомірними. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] , суд враховує як матеріальне становище позивача, так і матеріальне становище платника аліментів, та, зважаючи на обов`язок відповідача по утриманню дружини, з якою проживає дитина, від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, враховуючи інтереси останньої та наявність у відповідача офіційного заробітку та вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку щомісячно. Згідно ч.1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місць. Частиною 2 статті 133 ЦПК України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Зважаючи на те, що позивача при зверненні до суду було звільнено від сплати судового збору па підставі п.3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір за дві вимоги в сумі 1536,80 грн. (768,40 грн.х2).

Outcome: partial