Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

30.10.2015 року до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом звернулась [PERSON] в особі законного представника [PERSON], [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», третя особа: Служба у справах дітей Дзержинського району м. Харкова про визнання договору іпотеки недійсним. Обґрунтовуючи тим, що 07.02.2008 року позивач [PERSON] та відповідач ПАТ КБ «Приватбанк» уклали Кредитний договір № НАD0GK01270081. Відповідно до п.8.1 цього договору выдповыдач видав позивачу кредит у сумі 97200,00 доларів США на строк до 04.02.2024 на придбання нерухомості. В цей же день [PERSON] придбала у [PERSON] трикімнатну квартиру [ADDRESS] та уклала з відповідачем [PERSON] іпотеки зазначеної квартири. 30.04.2010 року позивач [PERSON] звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом до відповідача про визнання Кредитного та іпотечного договорів недійсними. У свою чергу відповідач звернувся до суду із зустрічною позовною заявою з вимогою стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитом та водночас звернути стягнення на предмет іпотеки. Рішенням від 23.11.2012 року у позові [PERSON] було відмовлено. Зустрічну заяву суд задовольнив частково, з [PERSON] було стягнуто заборгованість за Кредитним договором у сумі 667193,73 (86676,76 доларів США). 19.10.2012 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відповідачів із зняттям їх з реєстрації у звязку з порушенням боржником [PERSON] обовязків по сплаті кредиту. Рішенням від 26.09.2013 року позов був задоволений повністю. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 10.02.2014 року рішення суду першої інстанції було змінено в частині зняття відповідачів з реєстрації Банку було відмовлено. Позивач вважає, що [PERSON] іпотеки від 07.08.2008 був укладений з порушенням вимог діючого законодавства, оскільки необхідною умовою для його вчинення було обовязкове попереднє отримання згоди від Служби у справах дітей Дзержинського району м. Харкова, якої отримано не було. Тому з огляду на вищевикладене просить визнати договір іпотеки, укладений 07.02.2008 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «ПРИВАТБАНК» визнати недійсним з моменту його вчинення. В судове засідання представник позивача зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання зявився та заявив клопотання про застосування строку позовної давності. Третя особа в судове засідання не зявилася, надала заяву в якій просила слухати справу за їх відсутності та додала до неї письмові пояснення. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, приходить до наступного. 07.02.2008 року позивач [PERSON] та відповідач ПАТ КБ «Приватбанк» уклали Кредитний договір № НАD0GK01270081. Позивач неодноразово зверталася до суду за захистом її порушених прав ПАТ КБ «Приватбанк», починаючи з 30.04.2010 року. Тобто про факт порушення її прав, [PERSON] було відомо, про що свідчать звернення до суду з позовними заявами. У відповідності до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно\~ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки. Відповідно до\~ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У відповідності до ч. 5\~ст. 267 ЦК України\~якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. ч. 3\~ст. 267 ЦК України\~встановлено, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення. Відповідно до ч. 4\~ст. 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до роз'яснень викладених в п. 11Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Враховуючи обставини викладені вище, суд вважає, що в задоволенні позову повинно бути відмовлено у зв'язку зі сплином строку позовної давності, оскільки про її застосування заявив представник відповідача, а підстав для визнання поважними причин пропуску позовної давності суд не знаходить. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed