Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

29.09.2020 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі 700,00 грн., але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 5000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що за рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24.10.2014 у справі № 643/12429/14-ц [PERSON] , [INFO] на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі 700,00 грн., але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 22.08.2014 до повноліття дитини. Вона намагається забезпечити належний рівень розвитку для своєї дитини, через що несе витрати на харчування (приблизно 4000,00 грн. на місяць), одяг, засоби догляду і гігієни (3000,00 грн. в місяць), транспортні витрати до місця навчання (450,00 грн. в місяць), а також ще і значні додаткові витрати. Дитина з вересня 2018 навчалась у Продюсерському центрі школа моделей Афродіта м. Харкова (480,00 грн. в місяць) та лютого 2020 у Продюсерському центрі Babyphotostar (5400,00 грн. за 6 місяців). Крім того, мають місце додаткові витрати з придбання книг, засобів телекомунікації, додаткові зайняття з вивчення іноземних мов (близько 1000,00 грн. в місяць). Також, потребує додаткових витрат стан здоров`я дитини, яка має проблеми із зором (носить окуляри), в зв`язку з чим є постійна необхідність проходити огляди та отримувати консультації лікаря. Позивач зазначає, що наразі вона тимчасово безробітна, є офіційним опікуном по догляду за своєю бабусею похилого віку, яка потребує постійного догляду, що ускладнює пошуки роботи. Позивач вказує, що той розмір аліментів, який на даний час сплачує відповідач, не може забезпечити нормальний життєвий рівень дитини, а вона одна не повинна забезпечувати такий рівень. Відповідач працездатний, має постійний дохід та може сплачувати більший розмір аліментів, які позивач просить визначити у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. щомісячно. Також позивач просить стягнути на свою користь з відповідача понесені нею витрати на юридичні послуги у розмірі 7520 грн., та допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді від 02.10.2020 провадження у справі відкрито і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. У встановлений строк відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково, визнав необхідність змінити розмір аліментів, що стягуються з нього на утримання [PERSON] , [INFO] з 700,00 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 2000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, решту позовних вимог вважає необґрунтованими, не доведеними і такими, що ґрунтуються лише на бажанні позивача, з наступних підстав. Відповідач зазначає, щ витрати на утримання дочки зросли у порівнянні з 2014 роком, та він самостійно збільшив суму аліментів та перераховує на дитину суму, що в 3 рази перевищує присуджені з нього аліменти, крім того, сплачує комунальні платежі, що нараховуються на дочку, яка зареєстрована разом з ним за адресою: [ADDRESS] . Заявлені позивачем щомісячні витрати на утримання дитини необґрунтовані та недоведені, позивачем не надано ані розрахунку витрат на харчування, ані розрахунку витрат на одяг та засоби догляду і гігієни, позивачем не зазначено, де навчається дитина і чому їй потрібно їхати до школи транспортом, яким саме. Відповідач вказує, що додаткові витрати не входять до складу аліментів та такі витрати є недоведеними, а також не доведено факту хвороби зору у дитини та витрат на придбання окулярів, до позовної заяви не додано жодних медичних документів, висновків лікарів, жодного фінансового документу на підтвердження фінансування матір`ю дитини платного лікування, медичних обстежень, тощо. Надані позивачем квитанції про оплату в магазині « Оптіка » послуг з підбору та виготовленню окулярів вважає неналежними доказами, оскільки вона не містять прізвища і ініціалів особи, якій підібрані окуляри, не містять штампів, печаток, реєстрації, сертифікатів спеціаліста та підтвердження дозволу лікувальної практики. Також, позивачем не надані платіжні документи на перерахування коштів Продюсерському центру та за фотопослуги, надана позивачем розрахункова квитанція на оплату послуг з вивчення англійської мови в Студії іноземних мов «CleverJocClab» [PERSON] не містить обов`язкових реквізитів, через що вважає таку квитанцію неналежним доказом. Відповідач вважає, що матеріальне становище позивача є відповідальністю її чоловіка - [PERSON] , з яким позивач з 27.11.2018 перебуває у шлюбі. Відповідач зазначає, що він сам працює офіціантом у ФОП [PERSON] , та відповідно до довідки про доходи його дохід з 17.06.2020 по 31.10.2010 становить: у червні 2020 - 2137,50 грн., у липні 2020 - 4750,00 грн., у серпні 2020 - 4750,00 грн., у вересні 2020 - 5100,00 грн., у жовтні 2020 - 4371,43 грн. Тобто заявлений позивачем розмір аліментів є вищим, ніж щомісячний дохід відповідача. Відповідач вважає себе спроможним виплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі 2000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач у встановлений строк подала відповідь на відзив, в якій наполягає на задоволенні її позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач перераховує на утримання дочки не більше 1500,00 грн. в місяць, а її щомісячний дохід складається із соціальної допомоги у розмірі 894 грн. Працевлаштуватись вона не має можливості через те, що здійснює догляд за своєю бабусею, якій 88 років. Також, в неї є ще одна дитина від браку з [PERSON] , якій 1 рік 10 місяців. Щодо твердження відповідача про сплату ним комунальних послуг, які нараховуються на дитину, позивач вказує, що дитина за місцем реєстрації у відповідача не проживає і комунальні послуги не використовує, в квартирі, де проживає відповідач, встановлені лічильника на гарячу та холодну воду, а також на електроенергію. До відповіді на відзив позивач на підтвердження своїх позовних вимог надала виписку в АТ КБ «ПриватБанк» за 2019-2020 роки по її картковому рахунку, ксерокопії виписки з амбулаторної картки звернень до кардіолога, окуліста, невропатолога з приводу захворювань дочки, чеки на оплату діагностики дитини у невропатолога, чек на оплату лікування дитини у дитячого стоматолога, квитанції та чеки на придбання для дочки речей, одежі, ліків, квитанції на оплату вивчення дитиною іноземної мови, роздруківка з сайту про середню зарплату офіціанта. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24.10.2014 у справі № 643/12429/14-ц стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі 700,00 грн., але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 22.08.2014 до повноліття дитини (а.с.14). Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 30.10.2014 у справі № 643/12424/14-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.15). 27.11.2018 позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , та після укладення шлюбу змінила своє прізвище на [PERSON] (а.с.17). Від шлюбу з [PERSON] позивач має малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Із приписів ст.ст.181, 192 СК України вбачається, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2 ) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 -1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 -2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Р озмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Положеннями статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. М інімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. М інімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з 01.07.2020 по 30.11.2020 становить 2318 грн., з 01.12.2020 - 2395 грн. Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно наданої позивачем виписки по картковому рахунку за 2019-2020 роки, вона отримує соціальну допомогу у розмірі 860,00 грн. на місяць, у зв`язку з доглядом за особою похилого віку, що досягла 80-річного віку. Згідно наданої відповідачем довідки про доходу ГУ ДПС у Харківській області у 2020 році відповідач мав наступний дохід: у червні - 2137,00 грн., у липні - 4750,00 грн., у серпні - 4750,00 грн., у вересні - 5100,00 грн., у жовтні - 4371,43 грн. Суд зважає на те, що обов`язок утримувати дитину є рівним обов`язком як батька так і матері дитини. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Розмір аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача, значно більший розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та значно перевищує доведений дохід відповідача, і такий розмір аліментів, як зазначає відповідач, він не спроможний платити. Щодо наданих позивачем в якості доказів на підтвердження вимоги про збільшення розміру аліментів копій медичної документації, квитанцій та чеків, суд зазначає, що ці документи можуть свідчити про понесені позивачем додаткові витрати на дитину, як і у самому позові позивач вказує, що вона несе на утримання дитину додаткові витрати, пов`язані з розвитком здібностей дитини та хворобою дитини. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні для забезпечення нормальних матеріальних умов для життя дитини, а в окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Отже, зазначені вище документи, надані позивачем в якості доказів, не є належними і достовірними доказами на підтвердження вимоги про збільшення розміру аліментів, що стягуються на утримання дитини з відповідача за рішенням суду. Відповідно до ч. 4 ст. 77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд також зазначає, що позивач не позбавлена права звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами ( її хворобою, каліцтвом тощо). Позивачем доведено зміну її матеріального стану з дня ухвалення рішення про стягнення аліментів, оскільки вона має на утриманні ще одну дитину віком до трьох років, не працює, здійснює догляд за особою похилого віку, що досягла 80-річного віку. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що є підстави для збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача, у твердій грошовій сумі до 2000,00 грн., проти чого не заперечує відповідач. В іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню з вищенаведених підстав. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 264, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. При зверненні до суду позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. (з 01.01.2021 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2270,00 грн.). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надала копію договору № 11-943 від 18.09.2020, укладеного з ТОВ «Центр правової допомоги населенню» в особі касира - адміністратора Коркіної М.Д., відповідно до якого вартість надання юридичних послуг з проекту позовної заяви, консультації становить 7520,00 грн.; акті про надання юридичних послуг від 29.09.2020, виданий ТОВ «Центр правової допомоги населенню» в особі касира-адміністратора Харченко О.С. , відповідно до якого надані наступні послуги: правовий аналіз, заснований на матеріалах справи 3 год. вартістю 2260,00 грн.; складання проекту позовної заяви про збільшення розміру аліментів 4 год. вартістю 5260,00 грн.; а також копії квитанцій про сплату позивачем на рахунок ТОВ «Центр правової допомоги населенню» 3000,00 грн. та 4520,00 грн. (а.с.27-29). Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Договір про надання юридичних послуг укладений між позивачем та ТОВ «Центр правової допомоги населенню», в особі касира-адміністратора, який не є адвокатом або іншим фахівцем у галузі права, який має право за законом надавати таку допомогу, отже підстави стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на юридичні послуги відсутні.

Outcome: partial