Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

31 травня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що вона з 18 квітня 2017 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований виконавчим комітетом Дулібівської сільської ради Турійського району Волинської області, актовий запис № 2. Під час шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] . Вказуючи, що подружні відносини між ними фактично припинені з 18 лютого 2019 року, їхній шлюб існує лише формально, просила позов задовольнити та шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена (а. с. 18), 21 липня 2021 року подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує із викладених у ньому підстав, не заперечує проти заочного розгляду справи та просить справу розглядати за її відсутності (а. с. 19). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений (а. с. 20), 2 вересня 2021 року подав до суду відзив на позов, в якому вказав, що позовні вимоги визнає повністю та просить справу розглядати без його участі (а. с. 22). Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. За змістом частини першої статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до частини першої статті 24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною першою статті 55\~СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За змістом частин третьої та четвертої статті 56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Встановлено, що сторони з 18 квітня 2017 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований виконавчим комітетом Дулібівської сільської ради Турійського району Волинської області, актовий запис № 2 (а. с. 7). Під час шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] (а. с. 8). Дитина проживає разом із позивачем. Позивач та відповідач подружніх відносин не підтримують з 18 лютого 2019 року, проживають окремо, спільного господарства не ведуть та їхній шлюб існує лише формально. Відповідно до положень статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального права, а також враховуючи фактичні взаємини подружжя, те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб між ними слід розірвати та відновити позивачу дошлюбне прізвище [PERSON] . Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 454 грн; стягнути з відповідача в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, - 454 грн. На підставі викладеного, статей 24, 55, 56, 104, 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved