Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

29.07.2020 року до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] , у якій вона просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку до досягнення дитиною 3-х річного віку, тобто до [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони з 24.11.2017 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча має таку можливість. За таких обставин позивачка вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді від 03.08.2020 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено перше судове засідання на 16.09.2020 року. 16.09.2020 року розгляд справи було відкладено на 07.10.2020 року у зв`язку із неявкою відповідача та відсутністю даних щодо вручення судової повістки. В судове засідання позивач не з`явилася, надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу у її відсутність. 07.10.2020 року через канцелярію суду від відповідача надійшла заява про визнання позову та про розгляд справи у його відсутність. Наслідки визнання позову відомі та зрозумілі. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (копія на а.с. 6), а також свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (копія на а.с. 7) підтверджено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина - [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони проживають окремо, жодних стосунків не підтримують, син проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині. Згідно положень ч. 8-9 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням засад змагальності та диспозитивності, суд вирішує спір на підставі наявних у справі доказів та відповідно до приписів ст. 264 ЦПК України, даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем та відповідачем, як учасниками судового процесу. Як встановлено судом, відповідач є батьком малолітнього [PERSON] , добровільно матеріальної допомоги на утримання дружини не надає. При цьому вбачається, що відповідач є молодою особою працездатного віку (31 рік) і може отримувати заробіток чи дохід, достатній для виконання свого обов`язку по утриманню дружини. Відповідно до положень ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного, враховуючи законодавчо врегульоване право дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від її матеріального становища, та враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 29.07.2020 року (день пред`явлення позову до суду) і до досягнення дитиною [PERSON] трьох років, тобто до [INFO] . Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, зважаючи на визнання відповідачем позову, суд при розподілі судових витрат застосовує ч. 1 ст. 142 ЦПК України, за якою у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма закріплена ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки позивача при поданні позову від сплати судового збору було звільнено, необхідно стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Outcome: approved