Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

31.05.2016 року [PERSON] звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом, в якому просить: - встановити факт належності [PERSON], померлому [INFO] року, земельної ділянки [NUMBER], масив 47, площею 4,41 га, яка розташована на території Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області; - визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року, на спадкове майно, а саме: на 1/2 частку земельної ділянки [NUMBER], масив 47, площею 4,41 га, яка розташована на території Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області. В обґрунтування позову позивач зазначає, що [INFO] року помер її батько [PERSON], після смерті якої відкрилася, зокрема на земельної ділянки [NUMBER], масив 47, площею 4,41 га, яка розташована на території Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області. Нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законному зв'язку з тим, що Державний акт на право приватної власності на землю був виданий на ім'я [PERSON] після його смерті. У зв'язку з чим, [PERSON] просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася. 13.06.2016 року на адресу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшла заява представника позивача за довіреністю - [PERSON], у якій він просить праву розглядати за його відсутності та відсутності позивача, зазначає також, що з позовом згоден. Відповідач в судове засівання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу Білгород-Дністровського міськрайонного суду надійшла заява, за підписом голови Маразліївської сільської ради [PERSON] в якій він просить справу розглядати без представника відповідача. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, а також підтверджено матеріалами справи, [PERSON] є донькою спадкодавця [PERSON]. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] виданого 27.08.2002 року відділом РАГС Вознесенського міського управління юстиції Миколаївської області. У встановлений законом строк діти спадкодавця: [PERSON], [PERSON] подали до Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом у рівних частках. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенським міськрайонним управлінням юстиції Миколаївської області. Як вбачається з копії Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], він був виданий на ім'я спадкодавця [PERSON] 25.02.2003 року на підставі рішення ІІІ сесії ХХІV скликання Маразліївської сільської ради від 24.07.2002 року №31- ХХІV, згідно якого у власність останнього передавалась земельна ділянка [NUMBER], масив 47, площею 4,41 га, яка розташована на території Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до постанови державного нотаріуса Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.10.2015 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельну ділянку [NUMBER], масив 47, площею 4,41 га, яка розташована на території Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області у зв'язку з тим, що Державний акт на право приватної власності на землю був виданий у 2003 році, тобто після смерті спадкодавця. Оскільки відповідно до ст. 9 Цивільного кодексу УСРС правоздатність громадянина припиняється зі смертю, таким чином у померлого права власності виникнути не може. Як вбачається з листа завідувача Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори за вих. № 987/01-16 від 09.06.2016 року, Білгород-Дністровською районною державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №542/2002 до майна померлого [INFO] року [PERSON] За даними зазначеної спадкової справи спадщину прийняли доньки померлого: [PERSON], [PERSON]. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР. Відповідно до ст. 529 ЦК України в редакції закону 1963 року, що був чинний на час відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 548 ЦК України в редакції закону 1963 року, що був чинний на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції закону 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Таким чином, судом встановлено, що позивач, яка є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON], спадщину прийняла фактично, у встановлений законом строк подала до Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом їй відмовлено.

Outcome: approved