Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

29.07.2019 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернулася представник позивача [PERSON] Малюк О.П. із позовом до [PERSON] , відповідно до якого з урахуванням уточнень від 29.08.2019 просить суд: 1. Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 16.05.2019 на 1/3 частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,759 га, розташованої на території Петриківської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, зареєстроване в реєстрі за № 407, та свідоцтво про право на спадщину за законом від 20.05.2019 на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] , зареєстроване в реєстрі за № 429, видані державним нотаріусом Петриківської державної нотаріальної контори Могильною Л.Г. на ім`я [PERSON] . 2. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 46897220 від 16.05.2019 прийняте державним нотаріусом Петриківської державної нотаріальної контори Могильною Л.Г. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 407 від 16.05.2019 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 46943547 від 20.05.2019, прийняте державним нотаріусом Петриківської державної нотаріальної контори Могильною Л.Г. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 429 від 20.05.2019, після чого внести в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно записи про скасування державної реєстрації права на 1/3 частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,759 га, розташованої на території Петриківської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області та про скасування державної реєстрації права на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS]. 3 . Визнати право власності на 1/3 частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,759 га, розташованої на території Петриківської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, яка є спадковим майном після [PERSON] , померлої [INFO] , за спадкоємцем за заповітом [PERSON] . 4. Визнати право власності на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] , яка є спадковим майном після [PERSON] , померлої [INFO] , за спадкоємцем за заповітом [PERSON] . 5. Стягнути з відповідача судовий збір в загальному розмірі 2744,74 грн. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги представник позивача зазначила, що [PERSON] (надалі за текстом - Позивач) та [PERSON] (надалі за текстом - Відповідач) є синами [PERSON] , [INFO] . 29.12.2016 [PERSON] склала заповіт, яким житловий будинок [ADDRESS] ) та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,759 га, розташованої на території Петриківської селищної ради, на випадок своєї смерті заповіла у власність свого сина [PERSON] . Заповіт було складено та підписано в приміщенні Іванівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області за адресою: [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла, і після її смерті відкрилася спадщина у вигляді зазначеного в заповіті нерухомого майна. 05.12.2017 позивач, який на момент смерті [PERSON] постійно проживав разом з нею і прийняв спадщину, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом звернувся до Петриківської державної нотаріальної контори, надавши всі необхідні документи, в тому числі і заповіт. Однак 27.12.2018 позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на підставі того, що поданий заповіт посвідчений уповноваженою особою з порушенням вимог, передбачених законом: посвідчу вальний напис на заповіті повністю не відповідає затвердженій Наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 № 3306/5 формі - Додатку №1 порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування. Позивач вважає постанову винесену державним нотаріусом Петриківської державної нотаріальної контори Могильною Л.Г. про відмову у вчиненні нотаріальної дії незаконною, оскільки на думку позивача заповіт складений спадкодавцем був посвідчений 29.12.2016 уповноваженою особою - секретарем Іванівської сільської ради Мащенко Р.І., скріплений його підписом та печаткою органу місцевого самоврядування та повністю відповідає вимогам щодо його форми, передбачених ст.. 1247 ЦК України та п. 2.11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України в редакції від 29.11.2016. Після цього, державний нотаріус Петриківської державної нотаріальної контори Могильна Л.Г., відмовивши позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на все спадкове майно, видала йому і відповідачу як спадкоємцям першої черги за законом свідоцтва про право на спадщину за законом. Таким чином, позивач 20.02.2019, з урахуванням 1/3 частки, від якої відмовився на користь позивача син померлої [PERSON] , отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частки земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,759 га, розташованої на території Петриківської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області та на 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] . Відповідачу по справі були видані свідоцтво про право на спадщину за законом від 16.05.2019, зареєстроване в реєстрі за № 407 на 1/3 частки земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,759 га, розташованої на території Петриківської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області та свідоцтво про право на спадщину за законом від 20.05.2019 , зареєстроване в реєстрі за № 429 на 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] . На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.05.2019, зареєстроване в реєстрі за № 407 державним нотаріусом Петриківської державної нотаріальної контори Могильною Л.Г. в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно був внесений запис на підставі рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень №46897220 від 16.05.2019 щодо 1/3 частки земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,759 га, розташованої на території Петриківської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, з зазначенням власника - [PERSON] . На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.05.2019, зареєстроване в реєстрі за № 429 державним нотаріусом Петриківської державної нотаріальної контори Могильною Л.Г. в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно був внесений запис на підставі рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень №46943547 від 20.05.2019 щодо 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] , з зазначенням власника - [PERSON] . Зазначені рішення державного нотаріуса Петриківської державної нотаріальної контори Могильної Л.Г. на думку позивача є незаконними, оскільки порушують право позивача на отримання всієї спадщини за заповітом. 02.09.2019 ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 17.10.2019 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області від третьої особи по справі державного нотаріуса Петриківської державної нотаріальної контори Могильної Л.Г. надійшли письмові пояснення, відповідно до яких 27.12.2018 спадкоємцеві за заповітом [PERSON] було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з нікчемністю заповіту, яка позивачем оскаржена не була. Поданий останнім для оформлення спадщини заповіт містив дефект форми та посвідчений уповноваженою особою з порушенням вимог, передбачених законом: посвідчувальний напис на заповіті повністю не відповідає затвердженій Наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 № 3306/5 формі - Додатку №1 порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування. В тому числі не містить повних даних щодо місця складання заповіту, не містить абзацу, що заповіт записано посадовою особою саме зі слів заповідача, не містить час підписання заповіту, що суперечить вимогам і ст. 1247 ЦК України. 27.02.2020 ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Малюк О.П., посилаючись на обставини, що зазначені в позовній заяві, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Попов В.А. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, оскільки вважає, що заповіт складений 29.12.2016 є нікчемним, а тому дії нотаріуса, пов`язані з видачею свідоцтв про право на спадщину за законом та реєстрація за сторонами по справі права власності у відповідних частках відповідають вимогам закону. Треті особи по справі державний нотаріус Петриківської державної нотаріальної контори Могильна Л.Г., представник Іванівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явилися, до суду надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Заслухавши пояснення відповідача, представника сторін, дослідивши матеріали справи і заслухавши пояснення секретаря Іванівської сільської ради, уповноваженого на вчинення нотаріальних дій, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають із наступних підстав. Відповідно до письмових доказів, що містяться в спадковій справі на майно померлої [INFO] [PERSON] , судом встановлено наступне. 05.12.2017 [PERSON] звернувся до Петриківської державної нотаріальної контори з письмовою заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] його матері [PERSON] та про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відповідно до копії заповіту, посвідченого секретарем Іванівської сільської ради Петриківського району Мащенко Р.І. 29.12.2016 [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла у власність свого сина [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,759 га, розташованої на території Петриківської селищної ради. Згідно копії постанови державного нотаріуса Петриківської державної нотаріальної контори Могильної Л.Г. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.12.2018, [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з нікчемністю заповіту. 20.02.2019 [PERSON] звернувся до Петриківської державної нотаріальної контори з письмовими заявами про видачу йому свідоцтв про право на спадщину за законом після померлої [INFO] його матері [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 2,759 га, розташованої на території Петриківської селищної ради та на житловий будинок [ADDRESS] . На підставі зазначених заяв 20.02.2019 державним нотаріусом Петриківської державної нотаріальної контори Могильною Л.Г., з урахуванням 1/3 частки, від якої відмовився на користь позивача син померлої [PERSON] , позивачу були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 частки земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,759 га, розташованої на території Петриківської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області та на 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] . Відповідачу по справі [PERSON] , як сину померлої [PERSON] та спадкоємцю першої черги, на підставі поданих ним заяв від 16.05.2019 та 20.05.2019 державним нотаріусом Петриківської державної нотаріальної контори Могильною Л.Г. були видані свідоцтво про право на спадщину за законом від 16.05.2019, зареєстроване в реєстрі за № 407 на 1/3 частки земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,759 га, розташованої на території Петриківської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області та свідоцтво про право на спадщину за законом від 20.05.2019 , зареєстроване в реєстрі за № 429 на 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] . З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.07.2019 слідує, що на підставі вищезазначених свідоцтв про право на спадщину за законом від 16.05.2019, зареєстроване в реєстрі за № 407 та від 20.05.2019, зареєстроване в реєстрі за № 429 державним нотаріусом Петриківської державної нотаріальної контори Могильною Л.Г. в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно були внесені записи на підставі рішень про державну реєстрацію прав та обтяжень №46897220 від 16.05.2019 та №46943547 від 20.05.2019 щодо 1/3 частки земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,759 га, розташованої на території Петриківської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області та щодо 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] , з зазначенням власника - [PERSON] . Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом частини 1 статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Частиною 1 статті 1298 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Питання видачі свідоцтва про право на спадщину та винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії регулюються Законом України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року(з наступними змінами та доповненнями) та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5. Так, виходячи з положень підпункту1.2.пункту 1,підпунктів 2.2,2.3пункту 2,підпункту 3.1.пункту 3глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012року №296/5(далі Порядок),при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідності вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. У разі наявності заповіту нотаріусу подається його оригінал чи дублікат. Повна інформація про заповіт, який було посвідчено іншим нотаріусом, витребовується нотаріусом шляхом направлення запиту. Право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття. Згідно з пунктом 1 глави 13 розділу І Порядку нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом. В статті 49 Закону України «Про нотаріат» вказано, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 8-1) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників; 9) в інших випадках, передбачених законом. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги щодо визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, посилається як на підставу таких вимог незаконність постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.12.2018. Статтею 1301 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Як вже було встановлено в судовому засіданні, після звернення [PERSON] до Петриківської державної нотаріальної контори з письмовою заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] його матері [PERSON] та про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, державний нотаріус Петриківської державної нотаріальної контори Могильна Л.Г. 27.12.2018 винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з нікчемністю заповіту. Позивач 20.02.2019 звернувся до Петриківської державної нотаріальної контори з письмовими заявами про видачу йому свідоцтв про право на спадщину за законом після померлої [INFO] його матері [PERSON] , на підставі чого відповідні свідоцтва йому були видані в той же день. Вирішуючи питання обґрунтованості вказаної постанови нотаріуса, суд виходить з наступного. Секретарем Іванівської сільської ради Мащенко Р.І. надано до суду копію рішення Іванівської сільської ради від 10.12.2015 № 66 про покладення на нього обов`язків по вчиненню нотаріальних дій та реєстр посвідчення нотаріальних дій. Статтями 1233 та 1234 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Згідно з ч. 1 ст. 1257 ЦК України нікчемним є заповіт, складений особою, яка не мала права на це майно, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. Статтею 1247 ЦК України встановлено загальні вимоги до форми заповіту, а саме: заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 1251 ЦК України. якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Розділом ІІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року№ 3306/5 (далі - Порядок), в редакції чинній, на час посвідчення заповіту [PERSON] визначено, що посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти. Пунктом 1.4. Порядку визначено, що заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом. За пунктом 2.11. Порядку посвідчення заповітів здійснюються шляхом вчинення посвідчувальних написів на відповідних документах, які підписуються посадовою особою органу місцевого самоврядування і скріплюються гербовою печаткою відповідного органу місцевого самоврядування (додатки 1-14). В Додатку 1 до Порядку викладно зміст посвідчувального напису на заповіті, записаному зі слів заповідача. Однак, як встановлено в судовому засіданні в результаті вивчення змісту посвідчувального напису на заповіті [PERSON] від 29.12.2016 такий напис не відповідає законодавчо встановленій формі посвідчувального напису (Додаток №1 до Порядку), а саме: - місце посвідчення не зазначено повністю - відсутні дані про країну («Україна»); - відсутній абзацу, що заповіт записано посадовою особою саме зі слів заповідача; - не містить час підписання заповіту заповідачем (відсутні дані про год. і хв.). Таким чином суд приходить до висновку, що посадовою особою Іванівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області при посвідченні заповіту [PERSON] від 29.12.2016 допущено порушення вимог закону щодо його посвідчення, а отже в силу вимог ч. 1 ст. 1257 ЦК України такий заповіт є нікчемним. Відповідач по справі [PERSON] також звернувся до Петриківської державної нотаріальної контори з письмовими заявами про видачу йому свідоцтв про право на спадщину за законом після померлої [INFO] його матері [PERSON] та також отримав свідоцтва про право на спадщину у визначених нотаріусом частинах. Відповідно до ст.. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст.. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином суд вважає, що нотаріус, встановивши нікчемність заповіту, тобто фактично його відсутність, правомірно вчинила дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відповідачу по справі [PERSON] як сину померлої спадкодавці тобто спадкоємцю за законом першої черги, а також щодо внесення таких відомостей до Державного реєстру прав та їх обтяжень. Відповідно до ст.. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Приймаючи до уваги, що заповіт [PERSON] від 29.12.2016 має дефект посвідчення та в силу ч. 1 ст. 1257 ЦК України є нікчемним, суд приходить до висновку про відсутність в діях нотаріуса порушень законодавства, що регламентує порядок видачі свідоцтв про право на спадщину, а відтак і відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання вищезазначених свідоцтв недійсними. Решта позовних вимог також задоволенню не підлягають, оскільки вони є похідними від позовних вимог, в задоволенні яких судом було відмовлено. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову судовий збір покладається на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed