Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

29.07.2021 [PERSON] звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду із вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщина за законом від 26.12.2005 позивачу на праві власності належить будинок [ADDRESS] . У вказаному будинку в 2010 році була зареєстрована невістка позивача [PERSON] . З 2016 року син позивача та відповідач припинили спільно проживати та в 2020 році їх шлюб було розірвано. В зв`язку з цим відповідач за вказаною адресою не проживає з 2016 року, комунальні платежі не сплачує, в утриманні житла участі не бере, особистих речей відповідача у будинку немає. Позивач вважає, що реєстрація відповідача у належному їй будинку порушує її право власності, гарантоване їй ст. 41 Конституції України. За таких підстав відповідно до вимог ст. 316, 317, 319, 321, 405 ЦК України позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування належним їй на праві власності житловим будинком. Ухвалою суду від 06.08.2021 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено розгляд справи по суті. 04.10.2021 позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій позов підтримала повністю, не заперечувала проти розгляду справи за її відсутності та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у судове засідання не з`явилась без повідомлення причин своєї неявки, правом подання відзиву на позовну заяву не скористалась. Оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, з урахуванням викладеного вище, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Суд встановив, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.12.2005, посвідченого державним нотаріусом Могилів-Подільської міської державної нотаріальної контори Малярчук Т.М., зареєстрованого в реєстрі № 2-997 (а.с. 8). Вказане також підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 3228292 від 24.01.2006 та копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9680705 від 27.01.2006 (а.с.7, 9). Згідно з Витягом про зареєстрованих у житловому будинку осіб № 4137 від 20.07.2021, виданого адміністратором центру надання адміністративних послуг Могилів-Подільської міської ради, за адресою вул. Завойського, 130, м. Могилів-Подільський Вінницької області зареєстровані зокрема [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації 16.03.2010 (а.с. 10). Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] вказала, що відповідач є її колишньою невісткою і з 2016 року без поважних причин не проживає у спірному будинку, чим порушує її право власності на належний їй житловий будинок, а тому вона відповідно до ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном. Судом також не встановлена наявність іншої домовленості між сторонами щодо користування відповідачами житлом, що належить позивачу. Так само матеріали справи не містять докази того, що відповідач була членом сім`ї позивача в силу положень чинного законодавства. Сам факт того, що відповідач була невісткою позивача не свідчить, що остання була членом її сім`ї. Вказане не дає суду підстав застосування до спірних правовідносин положень ст. 405 ЦК України. Разом з тим, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Згідно положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Зважаючи на викладене вище та те, що будинок [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] і право власності позивача порушено ухиленням відповідача від добровільного зняття з реєстрації у вказаному будинку, несплатою відповідачем комунальних платежів та інших витрат по утриманню житлового приміщення, неможливістю позивача в повній мірі реалізувати право власності на належне їй нерухоме майно, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved