Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

29 жовтня 2010 року позивачка звернулася із зазначеним позовом до суду, в якому свої вимоги обгрунтувала наступним чином. 31 серпня 2007 року вона отримала у власність від [PERSON] за договором дарування 4/30 частини житлового будинку за адресою: Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. Набережна, 13. Відповідачам належить інша частина домоволодіння: [PERSON] - 67/100, [PERSON] - 13/100, [PERSON] - 1/15. Однак при нотаріальному оформленні договору дарування будинку нотаріусом не було переоформлено право власності на земельну ділянку. Посилаючись на те, що з переходом права власності на будинок до неї перейшло право власності на земельну ділянку, виділену для його обслуговування, тому просила визнати за нею на підставі ст. 120 ЗК України право власності на 4/30 частини зазначеної земельної ділянки. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявилися про його час та місце були повідомлені належним чином. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] надали суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі. Представниця відповідачки [PERSON] позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутніх учасників на підставі наявних матеріалів у справі, оскільки їх достатньо для вирішення по суті. Заслухавши пояснення учасників розгляду справи, які зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Так, судом було встановлено, що 31 серпня 2007 року між позивачкою та [PERSON] був укладений договір дарування 4/30 частини житлового будинку за адресою: Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. Набережна, 13. Наряду з позивачкою будинок також належить в наступних частках: [PERSON] - 67/100, [PERSON] - 13/100, [PERSON] - 1/15, які є відповідачами у справі. Для обслуговування всього будинку була виділена земельна ділянка, що належала [PERSON] на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 28132. Площа ділянки складає 0,10 га. Однак у державному акті на земельну ділянку не зазначено частки власників, що позбавляє кожного із співвласників нерухомості, яка розташована не ній, належним чином володіти та розпоряджатися нею. Відповідно до ст. 120 ЗК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Згідно з ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах встановлених договором. За таких обставин, враховуючи те, що відповідачка в момент укладення з позивачкою договору дарування будинку мала право на частину зазначеної вище земельної ділянки, але це право не було належним чином оформлено, оскільки Державний акт не мав відомостей про частки співвласників землі, а позивачка не має іншої можливості захистити своє право власності на майно, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України її цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на земельну ділянку.

Outcome: approved