Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

30 вересня 2020 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів та зменшення розміру аліментів. Ухвалою суду від 02 жовтня 2020 року позовну заяву залишено без руху. 30 жовтня 2020 року після виправлення недоліків позовної заяви відповідно до ухвали суду від 02 жовтня 2020 року, позовна заява прийнята до розгляду та по справі відкрито провадження. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 24.03.2017 року рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області за позовом [PERSON] з [PERSON] присуджено стягнення на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття, починаючи з 14 лютого 2017 року. Однак на даний час у житті позивача сталися зміни , у зв`язку із чим виникли обставини щодо звернення до суду із позовом про зменшення стягнення розміру аліментів на утримання дитини - [PERSON] . Так, 05.07.2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, а [INFO] року від спільного шлюбу у позивача та [PERSON] народилася донька - [PERSON] . Також, відповідно до рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 04.08.2020 року ,позивач усиновив [PERSON] , [INFO] ,та позивача оголошено батьком дитини [PERSON] . Крім того, дружина позивача - [PERSON] - з 02.03.2020 року по 05.01.2023 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, у зв`язку із чим позивач на даний час є єдиним утримувачем і годувальником сім`ї, яка складається із чотирьох членів. Середньомісячна заробітна плата [PERSON] за 2019 рік склала 13183 грн. (без вирахування аліментів та сплати податків), а з врахуванням відрахувань на податки та аліменти (2570,69 грн. 19,5% - 4350,40 грн 1/3 аліментів) = 6261,92 грн. залишається на сім`ю, що, на думку позивача, явно недостатньо, навіть з урахуванням мінімального прожиткового мінімуму для члена сім`ї. З урахуванням вищезазначеного, як зазначає позивач, на утримання сім`ї необхідні значні кошти, оскільки у нього утворилася нова сім`я, на його утриманні знаходяться двоє малолітніх доньок та жінка, яка на теперішній час не працює, а знаходиться у декретній відпустці, а з нього на даний час утримується 1/3 частина доходів на утримання доньки [PERSON] , які в подальшому він не може їй сплачувати у такому розмірі та з врахуванням того, що на одну дитину стягуються аліменти, які не можуть бути меншими ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому позивач, враховуючи відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, відповідно до положень ст.192 ЦПК України, з врахуванням принципу справедливості, просив суд змінити стягнення аліментів на користь доньки з 1/3 частки усіх доходів на тверду суму у розмірі 1500 грн. щомісячно. Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, оскільки вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, позивач у позові пов`язує погіршення свого матеріального стану виключно зі зміною сімейного стану і жодних інших причин не зазначає. При цьому ,ст.192 СК України передбачено серед підстав для зміни раніше встановленого розміру аліментів зміну сімейного стану та зміну матеріального стану, при цьому, як вбачається з аналізу цієї норми, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану ,підставою для зміни розміру аліментів. На думку сторони відповідача, не підтверджує погіршення матеріального стану позивача і довідка про розмір заробітної плати за 2019 рік, так як позивач звернувся до суду вже в другій половині року, довідку про свої доходи за минулий період 2020 року (хоча б на півроку) останній чомусь не надав. Щодо зміни сімейного стану позивача, сторона відповідача зазначає, що, усиновивши доньку своєї дружини від першого шлюбу - [PERSON] , що є відповідальним кроком і передбачає усвідомлення усиновлювачем всієї міри відповідальності, в тому числі і матеріальної, позивач ,очевидно ,мав би розрахувати свої матеріальні можливості на утримання вже трьох малолітніх дітей. У відзиві сторона відповідача звертає увагу, що усиновлення відбулося за два місяці до подачі даного позову. Крім того, у [PERSON] був рідний батько, який також мав би приймати участь в утриманні свої доньки. Що стосується зміни способу стягнення аліментів, то, на думку сторони відповідача, відповідно до ст.184 СК України, встановлення аліментів у твердій грошовій сумі можливе за згодою сторони одержувача, однак одержувач [PERSON] не погоджується на встановлення аліментів у твердій грошовій сумі. Також у відзиві зазначено, що усталена судова практика з цього питання свідчить, що встановлення аліментів у твердій грошовій сумі можливе , коли платник не має постійного, стабільного доходу , не працює та має неофіційні заробітки, однак позивач офіційно працевлаштований, має стабільну заробітну плату, тому підстави для встановлення аліментів у твердій грошовій сумі відсутні. Представник позивача адвокат Кресюн В.А. у судовому засіданні на задоволенні позову наполягав з підстав, що у позивача з`явилася нова сім`я, на утриманні останнього на даний час перебуває його донька та усиновлена донька, а також дружина, яка не працює, оскільки перебуває у декретній відпустці, у зв`язку із чим просив змінити спосіб стягнення аліментів на дитину і стягувати аліменти у твердій грошовій сумі та сплачувати щомісячно кошти у сумі 1500 грн. до повноліття дитини. Також представник позивача зазначив, що утримувати дитину має не тільки мати, а і батько. Крім того, розмір коштів, які просить стягнути позивач, у разі задоволення позову , буде лише трохи менший від тієї суми, яку сплачував позивач за рішенням суду , при цьому позивач не відмовляється від дитини та бажає дитині і надалі допомагати. Представник відповідача адвокат Басюк О.М. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову у повному обсязі з підстав ,зазначених у відзиві на позов. Також представник відповідача зазначила, що вимога позивача щодо зміни способу стягнення аліментів є недоречною, оскільки зміна способу стягнення аліментів потребує згоди на це сторін. У позивача є стабільна та офіційна робота, в інтересах дитини буде стягнення аліментів у відсотках від заробітної плати позивача. Щодо зменшення розміру аліментів, представник відповідача зазначила, що зміна сімейного стану та народження іншої дитини не може впливати на матеріальне забезпечення іншої дитини, а усиновлення - це добровільний крок, оскільки у усиновленої дитини був батько, а позивач добровільно взяв на себе утримання дитини, яку усиновив, при цьому старша донька не повинна страждати від такого рішення батька. У зв`язку із вищезазначеним, на думку представника відповідача, зазначені позивачем підстави для зменшення розміру аліментів є недоречними. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 24.03.2017 року з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] присуджено стягнення аліментів на дитину - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісяця, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття, починаючи з 14 лютого 2017 року /а.с.34-35/. Постановою державного виконавця від 11.05.2017 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №506/71/17 від 13.04.2017 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини /а.с. 14/. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приписами ч.3 ст.181 СК України визначено , що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При цьому спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Крім того, ч.1 ст.184 СК України передбачено, що лише за заявою одержувача суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, виходячи із правового аналізу зазначених норм СК України, правом на звернення до суду щодо способу стягнення аліментів взагалі, а зокрема - і в твердій грошовій сумі, має лише той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина / одержувач аліментів/. Дитина [PERSON] проживає з матір`ю - відповідачем [PERSON] , яка і є одержувачем аліментів. Тому будь-яких правових підстав для звернення [PERSON] з позовом про зміну способу аліментів у нього немає і тому у задоволенні цієї частині позову слід відмовити. Що стосується зменшення розміру аліментів , то відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аналогічні положення містить і п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Враховуючи, що аліментні правовідносини існують тривалий час, а матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як у бік погіршення, так і у бік покращення, то у сторін періодично може виникати право на звернення до суду з питання щодо зміни розміру аліментів. Так , судом встановлено, що 05 липня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, прізвище подружжя після реєстрації шлюбу - [PERSON] /а.с.10, 12, 15/. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] /а.с.16/. Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 04.08.2020 року заяву [PERSON] про усиновлення дитини задоволено та [PERSON] усиновлено [PERSON] , [INFO] та оголошено батьком дитини /а.с. 20-22/. Як вбачається із повторного свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьками дитини зазначено - [PERSON] та [PERSON] /а.с. 17/. [PERSON] , старшому контролеру-касиру ТВБВ №10015/0369 філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 02.03.2020 року по 05.01.2023, включно /а.с. 25/. [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] /а.с. 10, 13, 18, 19/. Як вбачається із довідки про доходи [PERSON] , державного інспектора Одеської митниці Держмитслужби, за період з 12.2019 року по 08.2020 року останньому нараховано заробітну плату у сумі 104365,06 грн., з яких 18785,73 грн. - податок з доходів фізичних осіб, 27724,59 грн. - сплачені аліменти /а.с.24/. Відповідно до довідки про доходи, виданої Одеською митницею ДФС, [PERSON] державному інспектору Одеської митниці ДФС та за період з 09.2019 року по 12.2019 року нараховано заробітну плату у сумі 53837,77 грн. з яких 9690,80 грн. - податок з доходів фізичних осіб, 14302,00 грн. - сплачені аліменти /а.с. 24/. Таким чином, сімейний стан позивача з моменту ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів дійсно змінився , однак доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів він суду не надав. Відповідно до ч.1 ст.263 ЦПК України ,судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Частина 5 ст.263 ЦПК України передбачає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому суд зазначає, що ст.81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доказування та надання доказів, а саме, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Так, загальна суму доходу позивача з грудня 2019 року по серпень 2020 року становить 104365,06 грн, із яких сплачено як аліменти 27724,59 коп., а тієї суми , що залишається на сім`ю, на думку позивача, явно недостатньо, навіть з урахуванням мінімального прожиткового мінімуму для члена сім`ї. Також позивач у позові посилається на те, що у нього на утриманні є ще дві малолітні доньки і суд погоджується, що позивач зобов`язаний їх утримувати. Разом з тим , суд погоджується і з позицією сторони відповідача щодо усвідомленості позивачем всієї міри відповідальності, у тому числі і матеріальної, а саме необхідності розрахування своїх матеріальних можливостей утримання трьох малолітніх дітей, в тому числі і усиновлюваної ним доньки своєї дружини [PERSON] від першого шлюбу - [PERSON] . При цьому утримання інших дітей жодним чином не має здійснюватися за рахунок погіршення утримання дитини [PERSON] , так як права дітей є рівними. Така ж позиція висловлена у постанові Верховного суду у справі №565/2071/19 від 16.09.2020 року, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Також суд зазначив, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно із іншою. При цьому, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років з 1 липня 2020 року становить 1869 грн. Крім того, при стягненні аліментів за іншою процесуальною процедурою (видачі судового наказу), відповідно до ч.5 ст.183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином ,законодавець за аналогічними правовідносинами визначив 1/4 частину заробітку платника аліментів із розрахунку на одну дитину. З урахуванням встановлених обставин, враховуючи що на утриманні позивача на даний час ,крім доньки [PERSON] , знаходяться іще дві малолітні доньки [PERSON] та [PERSON] , права яких є рівними, суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру аліментів ,присуджених рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 24.03.2017 року на дитину [PERSON] для дотримання прав усіх дітей позивача, які знаходяться на його утриманні. При цьому , виходячи із аналогії закону, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, та те, що відповідачем до суду не подано доказів щодо неможливості сплати аліментів у такому розмірі, з метою забезпечення дотримання прав та інтересів всіх дітей позивача, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] в частині зменшення розміру аліментів слід задовольнити частково та зменшити розмір аліментів присуджених Красноокнянським районним судом Одеської області з 1/3 частини всіх доходів щомісяця на 1/4 частини всіх доходів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Щодо ж посилання позивача про утримання дружини [PERSON] , яка на даний час не працює, оскільки знаходиться у декретній відпустці, то утримання позивачем інших працездатних членів сім`ї не повинно здійснюватися за рахунок зменшення розміру аліментів на дитину позивача, яка не проживає з позивачем. При цьому позивачем доказів того, що його дружина потребує додаткових коштів на лікування, харчування тощо до суду не надано. Питання щодо відшкодування судових витрат позивачем не ставилося.

Outcome: partial