Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

29 березня 2019 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа: Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, в якому просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 05 грудня 2012 року по січень 2019 року сторони проживали у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З січня 2015 року сторони разом не мешкають та взагалі не спілкуються. Фактично з зазначеного часу відповідач з дітьми не спілкується, не цікавиться їх життям. Відповідач не приймає участі в матеріальному забезпеченні дітей, не бере участь в їх інтелектуальному та духовному розвитку. Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з вказаною позовною заявою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 квітня 2019 року позовна заява [PERSON] до [PERSON] , 3-тя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав залишена без розгляду, наданий позивачу час для усунення недоліків. 12 квітня 2019 року позивачем були усунуті недоліки, які зазначені в ухвалі суду від 01 квітня 2019 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 квітня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав. Призначено підготовче судове засідання. 20 червня 2019 року позивач надала суду письмові пояснення, в яких зазначила, що в січні 2015 року [PERSON] раптово покинув сім`ю та наразі знаходиться у міжнародному розшуку, оскільки 22.09.2014 року було порушено кримінальне провадження за фактом перевищення влади та службових повноважень співробітником поліції, яке виразилося у розповсюдженні протягом 2014 року на території м. Харкова наркотичних засобів. [PERSON] повідомлено про підозру. З цього часу, тобто з січня 2015 року [PERSON] на території України не з`являється, а отже жодним чином не цікавиться дітьми та їх життям, жодної участі в їх вихованні не приймав, не приймає наразі, допомоги не надає. Позивач сама займається вихованням та утриманням діточок. ( а.с. 40-92) 24 липня 2019 року на адресу суду надійшов висновок Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 05.07.2019 року №460 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 липня 2019 року закрито підготовче провадження за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав. Призначено справу до судового розгляду в судове засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 грудня 2019року, постановленою без видалення до нарадчої кімнати, задоволено клопотання представника відповідача про допит в судовому засіданні свідка [PERSON] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Кривошеєнко О.Ю. заявлений позов підтримали, просили його задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені у рішенні вище. Представник відповідача - адвокат Малюга Д.М. в судовому засіданні проти позову [PERSON] заперечував, пояснив, що відповідач по справі ніколи не ухилявся від утримання дітей та спілкування з ними. При цьому, представник відповідача не заперечував той факт, що дійсно з січня 2015 року відповідач [PERSON] постійно мешкає на території Республіки Крим. Однак, незважаючи на це, він продовжував спілкуватися з дітьми, оскільки позивач по справі разом з дітьми приїздила до нього. Крім того зазначив, що відповідач надає матеріальну допомогу на отримання своїх дітей, що підтверджується копіями квитанцій. Представник 3-тьої особи Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся, надав заяву з проханням справу розглянути у його відсутність, при винесенні рішення врахувати інтереси малолітньої дитини. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами, Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 січня 2019 року. ( а.с. 6-8) Під час шлюбу у подружжя народилося двоє дітей, а саме: [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . ( а.с. 9, 10) Позивач зазначає, що з відповідачем вона не проживає з січня 2015 року і з цього часу відповідач ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку щодо утримання дітей, матеріально дітям не допомагає, участі у їх вихованні не приймає, не піклується про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний розвиток та не виконує жоден із обов`язків, які на нього покладені. Утриманням та вихованням дітей повністю займається позивач по справі. На думку позивача дані обставини являються підставою для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як було встановлено судом, і проти цього не заперечують сторони, у січні 2015 року відповідач [PERSON] виїхав за межі України, з того часу постійно проживає на території Республіки Крим. Малолітні діти постійно проживають з матір`ю в м. Харкові. Позивач [PERSON] зазначила, що відповідач [PERSON] не приймає участі у вихованні дітей, з ними не спілкується, не цікавиться станом їх здоров`я, успіхами в навчанні, матеріально не забезпечує. На підтвердження вищезазначених фактів позивач надала суду ряд письмових доказів. Так, з відповіді КНП «Міська дитяча поліклініка №4» від 25 березня 2019 року №221 вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають за адресою: [ADDRESS] , знаходяться під наглядом лікарів-фахівців даного медичного закладу з липня 2018 року. За період спостереження діти відвідували заклад у супроводі матері, при огляді вдома з дітьми тех. Знаходилась їх мати, яка виконувала всі рекомендації лікаря у повному обсязі. ( а.с. 14) Згідно листа Державної установи «Дошкільний навчальний заклад (дитячий садочок) №69 (м. Харків) Національної поліції України» від 25 березня 2019 року за №01-25/59, за період перебування дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у дитячому садку їх вихованням займалася мити, [PERSON] . Упродовж усього перебування вихованців у дитячому садку вона їх приводить та забирає з дитячого садка, щомісяця своєчасно здійснює платню за харчування, відвідує батьківські збори, урочисті заходи, свята та розваги, постійно приймає участь в житті дітей у закладі дошкільної освіти. Стосовно гр. [PERSON] керівництво дошкільного закладу інформацією не володіє. ( а.с. 15) Відповідно до довідки мовної школи Larina Language Academy від 18 квітня 2019 року б/ н [PERSON] , [INFO] , навчається у даному закладі з 01.09.2018 року п теперішній час. Оплату за навчання регулярно вносить за рахунок особистих коштів мати [PERSON] , [PERSON] , яка приймає активну участь в житті школи, відвідує батьківські збори та забезпечує явку дитини до школи. Батько дитини не звертався до школи відносно навчання та виховання сина за весь період навчання. ( а.с. 91) Згідно наказу, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова 05 червня 2019 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [PERSON] , у розмірі однієї третини заробітку (доходу) [PERSON] , але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.04.2019 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. ( а.с. 81-82) Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти того факту, що дійсно відповідач [PERSON] не відводить дітей до дитячого садочку та інших навчальних закладів, не відвідує батьківські збори, однак не зважаючи на це він продовжував спілкування з дітьми та цікавився їх життям, діти приїжджали до нього у Крим, де вони разом відпочивали. Судом були дослідженні світлини з зображенням [PERSON] разом з дітьми [PERSON] та [PERSON]. ( а.с. 185-186) Як пояснила суду позивач [PERSON] вона дійсно разом з дітьми приїжджала до свого чоловіка [PERSON] у Крим, останній раз на новий рік у 2019 році. Починаючи з квітня 2019 року будь-якого зв`язку вона з колишнім чоловіком не підтримує. Також позивач зазначила, що спілкування дітей з батьком дуже негативно впливає на психологічний та емоційний стан дітей. Згідно результатів оцінки психологічного стану дитини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , обстеження яких відбулося 12.12.2019 року, психологом було виявлено у дітей фобії та тривога з образами батька [PERSON] та бабусі [PERSON] , не рекомендовані зустрічі дітей з даними особами. ( а.с. 173-174) Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є бабусею малолітніх [PERSON] та [PERSON] по лінії їх батька. З 2015 року її син [PERSON] став проживати в Криму. Але він завжди цікавився дітьми, їх долею, матеріально забезпечував. Діти їздили до нього. Вона, як бабуся допомагала [PERSON] у вихованні дітей, доглядала за ними. Починаючи з квітня 2019 року [PERSON] стала перешкоджати і [PERSON] , і їй як бабусі, спілкуватися з дітьми. Свідок пояснила, що її син дуже любить своїх дітей та ніколи не відмовлявся від них. З копій чеків, які були надані суду представником відповідача вбачається, що у період 2017, 2018, 2019 років від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] були зроблені грошові перекази на різні суми. ( а.с. 187-189) Отже, в судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] приймає участь у матеріальному забезпеченні своїх малолітніх дітей, до квітня 2019 року підтримував з ними зв`язок, у тому числі і через позивача по справі, спілкувався з ними. В ст. 18 Конвенції про права дитини зазначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року №3 роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, та допускаються лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Відповідно до Висновку Департаменту праці та соціальної політики управління служб у справах дітей Харківської міської ради від 05.07.2019 року №460 про доцільність позбавлення батьківських прав, вони вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . ( а.с. 104-105) Але суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо можливості позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , оскільки висновок є необґрунтованим, без посилань на належні і допустимі докази, на підставі яких було встановлено, що батько дітей спілкувався з дітьми, приймав участь у їх матеріальному забезпеченні та має намір в подальшому це робити. Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відтак, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач [PERSON] займався вихованням дітей, піклувався про них, спілкувався з ними та матеріально забезпечував, але в останній час ці дії були припинені поза волею та без винної поведінки відповідача. Таким чином, з урахуванням обставин справи, які викладені у рішенні вище, суд приходить до висновку, що підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] та малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , відсутні, а тому у задоволені позову [PERSON] вважає необхідним відмовити. У зв`язку з тим, що у задоволені позову [PERSON] відмовлено, у відповідності до вимог п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на позивача. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed