Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

30 березня 2015 року [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до СНУ ім. Л. Українки, третьої особи - ректора СНУ ім. Л. Українки [PERSON] про визнання незаконним та скасування наказу ректора про відрахування зі складу аспірантів, рішень вчених рад та зобов'язання вчинити дії. Свій позов мотивують тим, що 22 грудня 2014 року ректором СНУ ім. Л. Українки був виданий наказ № 62 «К/А» про відрахування [PERSON] та [PERSON], аспірантів другого року навчання з відривом від виробництва за спеціальністю «Соціальна філософія та філософія історії», зі складу аспірантів університету з 23 грудня 2014 року за порушення вимог законодавства, моральних, етичних норм поведінки, Статуту, Правил внутрішнього розпорядку університету без права поновлення та повторного вступу. Вищевказаний наказ було видано на підставі рішення вченої ради СНУ ім. Л. Українки (протокол № 4 від 27.11.2014 року). Вважають наказ ректора таким, що грубо порушує їхні конституційні права на освіту та є дискримінаційним по відношенню до них. Так, щодо них упродовж 2013-2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносились відомості про оголошення їм підозри у вчиненні кримінальних правопорушень; рішення про відрахування їх з аспірантури не було погоджено з органом студентського самоврядування університету, з науковим товариством студентів (курсантів,слухачів), аспірантів, докторантів і молодих вчених; їх перебування на території Донецької і Луганської областей в районі проведення антитерористичної операції не може бути підставою для проведення службової перевірки щодо правомірності їх перебування на даній території; перебуваючи в районі проведення антитерористичної операції в м. Луганську вони висловлювали позицію Ленінської Комуністичної Спілки Молоді України, а не позицію університету та його колективу. Просять визнати незаконними та скасувати рішення вченої ради Інституту соціальних наук та комісії, створеної розпорядженням ректора № 56 від 24.11.2015 року для службової перевірки діяльності аспірантів ІІ року навчання [PERSON] та [PERSON], про відрахування аспірантів, рішення вченої ради Університету, яким затверджено вказане рішення та оформлене протоколом № 4 від 27.11.2014 року СНУ ім. Л. Українки, та виданий на підставі нього наказ ректора СНУ ім. Л. Українки [PERSON] від 22 грудня 2014 року № 62 «К/А» про відрахування їх, аспірантів другого року навчання з відривом від виробництва за спеціальністю 09.00.03 - «Соціальна філософія та філософія історії», зі складу аспірантів університету з 23 грудня 2014 року за порушення вимог законодавства, моральних, етичних норм поведінки, Статуту, Правил внутрішнього розпорядку університету без права поновлення та повторного вступу; поновити їх у складі аспірантів СНУ ім. Л. Українки другого року навчання з відривом від виробництва за спеціальністю 09.00.03 - «Соціальна філософія та філософія історії»; покласти на відповідачів у повному обсязі судові витрати. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 жовтня 2015 року до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача було залучено Міністерство освіти і науки України. У судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримала із врахуванням уточнених позовних вимог та просила їх задовольнити. Представник відповідача СНУ ім. Л.Українки - [PERSON] у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечила, просила відмовити в задоволенні позову. Додатково суду пояснила, що підставою для відрахування [PERSON] зі складу аспірантів стали їх виступи на підконтрольних територіях ДНР та ЛНР, де останні своїми висловлюваннями про антиукраїнські погляди, чим грубо порушили моральні та етичні норми поведінки. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ректор СНУ ім. Л.Українки [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, пояснень по суті заявлених вимог не подав. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Міністерства освіти і науки України в судове засідання не з'явився, попередньо подав на адресу суду письмові пояснення, з яких вбачається, що Міністерство освіти і науки України заперечує щодо заявлених позивачами вимог, так як рішення ректора університету є законним та таким, що прийняте в межах наданих повноважень, виступи позивачів на підконтрольних територіях ДНР та ЛНР було засуджено колективом університету, оскільки останні будучи аспірантами університету виражають думку його колективу, його орієнтири розвитку та спрямованості, будучи аспірантами університету отримували стипендії з державного бюджету, а тому не мали права виражати антидержавницькі та антиукраїнські погляди. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши подані суду докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Так, судом встановлено, що 01 листопада 2013 року позивачі [PERSON] та [PERSON] були зараховані до складу аспірантів СНУ ім. Л.Українки із формою навчання - з відривом від виробництва за спеціальністю 09.00.03 - «Соціальна філософія та філософія історії» на строк три роки. Даний факт стверджується копіями угод про підготовку аспіранта (докторанта) за рахунок державного замовлення від 01листопада 2013 року (а.с.24-25). 24 листопада 2014 року за розпорядженням № 56 ректора СНУ ім. Л. Українки [PERSON], у зв'язку із появою в засобах масової інформації статті під назвою «Волинські комуністи відвідали Луганськ та звинуватили «киевские власти» та «Губернатор «розбереться» з комуністами [PERSON]», а також враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] є аспірантами ІІ року навчання з відривом від виробництва СНУ ім. Л. Українки було створено комісію, для службової перевірки щодо правомірності перебування позивачів на території, підпорядкованій так званій ЛНР, а також перевірки виконання ними індивідуальних навчальних планів роботи (а.с.26). Висновком комісії про виконання розпорядження ректора від 24 листопада 2014 року № 56, затвердженим ректором СНУ ім. Л. Українки [PERSON] 27 листопада 2014 року, встановлено, що позивачі перебували на території, підконтрольній так званій ЛНР, із підтримкою сепаратистів Донбасу та надали їм гуманітарну допомогу; при перевірці індивідуальних завдань позивачів встановлено, що останні виконані вчасно, звіти про виконання навчальних індивідуальних планів за час навчання в аспірантурі затверджені на кафедрі та вченій раді інституту соціальних наук і подані у відділ аспірантури, докторантури та наукових стажувань; враховуючи обставини викладені у листі Міністерства освіти і науки України № 1/9-382 від 29.07.2014 року, та ту обставину, що сепаратиські заклики позивачів призвели до порушення законодавства, моральних та етичних норм, комісія вважала за необхідне відрахувати позивачів із складу аспірантів згідно п. 9.1.4 Положення про навчання в аспірантурі, докторантурі СНУ ім. Л. Українки. Крім того, з даного висновку вбачається що комісія вважала за необхідне вченій раді Інституту соціальних наук СНУ ім. Л.Українки розглянути висновок про відрахування позивачів із аспірантури, голові комісії доручено виступити на вченій раді СНУ ім. Л.Українки, з прийнятих рішень вченою радою інституту соціальних наук та вченою радою Університету відповідальним особам підготувати відповідні накази (а.с.32-33, 35). 27 листопада 2014 року на засіданні вченої ради Інституту соціальних наук СНУ ім.Л.Українки заслуховувався висновок комісії та було затверджено проект ухвали про відрахування позивачів із аспірантури (а.с.27-30). Як вбачається із витягу з протоколу № 4 засідання вченої ради СНУ ім. Л. Українки від 27 листопада 2014 року, на засіданні вченої ради Університету в присутності голови вченої ради - ректора [PERSON], вченого секретаря - доцента [PERSON], в присутності 67 чол., з них затверджених членів вченої ради - 53 чол. було затверджено рішення вченої ради Інституту соціальних наук та комісії про відрахування [PERSON] та [PERSON] з аспірантури за порушення вимог законодавства, моральних, етичних норм поведінки, Статуту, Правил внутрішнього розпорядку університету без права поновлення та повторного вступу (а.с.31). 22 грудня 2014 року за наказом ректора СНУ ім. Л. Українки [PERSON] № 62 «К/А» «Про відрахування зі складу аспірантів» позивачів [PERSON] та [PERSON] аспірантів ІІ року навчання з відривом від виробництва за спеціальністю 09.00.03 - «Соціальна філософія та філософія історії» було відраховано зі складу аспірантів університету з 23 грудня 2014 року за порушення вимог законодавства, моральних, етичних норм поведінки, Статуту, Правил внутрішнього розпорядку університету без права поновлення та повторного вступу на підставі рішення вченої ради університету (протокол № 4 від 27.11.2014 року) (а.с.34). Статтями 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Так, у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини, на які посилається відповідач та третя особа, щодо порушення позивачами [PERSON] та [PERSON] вимог законодавства, моральних, етичних норм поведінки, Статуту, Правил внутрішнього розпорядку університету, що стали підставою для відрахування їх з аспірантури СНУ ім. Л.України без права поновлення та повторного вступу. Зокрема п. 22 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 309 від 01.03.1999 року (далі - Положення) визначено, що аспірант або докторант може бути відрахованим з аспірантури або докторантури за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи, за вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин, передбачених пунктом 19 цього Положення. Рішення про відрахування аспіранта або докторанта приймає вчена рада вищого навчального закладу, наукової установи. На підставі рішення вченої ради аспірант або докторант відраховується з аспірантури або докторантури наказом керівника вищого навчального закладу, наукової установи. Аспірант або докторант, який був зарахований до аспірантури або докторантури за державним замовленням і відрахований через зазначені причини, відшкодовує вартість навчання згідно із законодавством України. Пунктом 16 вищевказаного Положення визначено, що аспіранти і докторанти зобов'язані: 1) дотримуватися вимог законодавства, моральних, етичних норм поведінки; 2) глибоко оволодівати знаннями, практичними навичками, професійною майстерністю, підвищувати загальний культурний рівень; 3) опанувати методологію проведення наукових досліджень; 4) виконувати індивідуальний план роботи над дисертацією 5) звітувати про хід виконання дисертації на засіданні кафедри, відділу, лабораторії, вченої ради вищого навчального закладу, наукової установи; 6) у встановлений термін захистити дисертацію або подати її спеціалізованій вченій раді; 7) дотримуватися статуту і правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи. Згідно п. 9.1.4 Положення про навчання в аспірантурі, докторантурі СНУ ім. Л. Українки, затвердженого рішенням вченої ради СНУ від 21.11.2013 року № 5, аспірант відраховується за порушення вимог законодавства, моральних, етичних норм поведінки, статуту, правил внутрішнього розпорядку без права поновлення та повторного вступу . За Правилами внутрішнього трудового розпорядку СНУ ім. Л. Українки (далі - ПВТР СНУ ім. Л. Українки), затверджених рішенням конференції трудового колективу СНУ ім. Л. Українки (протокол № 2 від 09.04.2013 року) передбачено, що особи, які навчаються в університеті зобов'язані дотримуватись положень, викладених у статуті університету, положенні про організацію навчального процесу університету, правилах проживання в студентському гуртожитку університету та цих правилах; систематично і глибоко оволодівати знаннями та практичними навичками з обраного напряму підготовки (спеціальності), сумлінно працювати над підвищенням свого освітнього, наукового та загальнокультурного рівня; виконувати всі вимоги навчального плану в терміни, визначені графіком організації навчального процесу, відвідувати всі види навчальних занять та інші обов'язки, зокрема дбати про честь та авторитет університету, не допускати протиправних та аморальних вчинків, бути дисциплінованим та охайним і в університеті, і на вулиці та в інших громадських місцях. Відповідачем не надано суду допустимих та належних доказів грубого порушення позивачами [PERSON] та [PERSON] Правил внутрішнього трудового розпорядку СНУ ім. Л.Українки. Вказаних порушень також не було встановлено під час проведення службової перевірки призначеної за розпорядженням № 56 ректора СНУ ім. Л. Українки [PERSON] від 24.11.2014 року. Із вказаного висновку вбачається, що позивачі вчасно виконували індивідуальні завдання (а.с.32-33). Водночас, наданий відповідачем відеозапис виступу позивачів [PERSON] та [PERSON] на прес-конференції у м. Луганську, який містився у вищезгаданих публікаціях у ЗМІ, що були підставою для проведення службової перевірки комісією, не містить ознак порушення позивачами моральних та етичних норм поведінки, законодавства України, так як є відображенням політичних переконань останніх, що не суперечить ст. 34 Конституції України. Суд зауважує, що в діях позивачів за фактом їх виступу на прес-конференції у м. Луганську, перебування їх на території, підконтрольній так званій ЛНР, із підтримкою сепаратистів Донбасу та надання ними гуманітарної допомоги, не було встановлено ознак вчинення ними кримінального правопорушення, останні не були притягнуті до кримінальної відповідальності, а із вказаної прес - конференції видно, що позивачі вказують, що привезли гуманітарну допомогу дітям, які там проживають. Окрім того, суд вважає безпідставним посилання комісії у висновку від 27 листопада 2014 року на лист Міністерства освіти і науки України № 1/9-382 від 29.07.2014 року, який має рекомендаційний характер, як на підставу відрахування позивачів зі складу аспірантів, так як викладені в листі обставини поширюються на педагогічних та науково-педагогічних працівників, а не аспірантів, та містить посилання на підстави звільнення саме педагогічних та науково-педагогічних працівників (а.с.35). Згідно п.п. 1.8., 2.21, 3.9. Положення про вчену раду СНУ ім. Л. Українки, затвердженого ректором СНУ ім. Л. Українки [PERSON] віл 29.04.2014 року вбачається, що одним із основних завдань вченої ради є прийняття рішення про відрахуванням з аспірантури, докторантури. Рішення вченої ради набирають чинності з моменту їх прийняття, якщо не встановлено іншого терміну введення цих актів або окремих їх пунктів у дію та вводяться в дію наказом ректора. Аналізуючи положення про вчену раду факультету (інституту) СНУ ім. Л. Українки, затвердженого ректором СНУ [PERSON] від 25.03.2013 року, суд вважає, що вчена рада Інституту соціальних наук СНУ ім. Л. Українки не уповноважена і не мала права вирішувати та ухвалювати питання про відрахування позивачів із аспірантури. Вчена рада СНУ ім. Л. Українки є єдиним уповноваженим органом на вирішення питання про відрахування з аспірантури. Згідно ч. 7 ст. 41 Закону України «Про вищу освіту» (в редакції що діяла на час відрахування позивачів з аспірантури) за погодженням з науковим товариством студентів (курсантів, слухачів), аспірантів, докторантів і молодих вчених керівництво вищого навчального закладу приймає рішення про відрахування осіб, які здобувають ступінь доктора філософії, з вищого навчального закладу та їх поновлення на навчання. Судом встановлено, що у порушення вищевказаної вимоги закону, прийняття рішення про відрахування позивачів [PERSON] та [PERSON] з аспірантури СНУ ім. Л. Українки відбувалось без погодження з органом студентського самоврядування університету. Звідси, твердження представника відповідача про наявність представника органу студентського самоврядування на засіданнях вчених радах інституту та Університету суперечить положенням викладених у ст. 41 ЗУ «Про вищу освіту». Як вбачається із зазначених вище документів, позивачі не були присутні на засіданнях вченої ради Інституту та вченої ради Університету, не відбиралися у них пояснення при проведенні перевірки комісією, що свідчить про те, що не був проведений повноцінний та справедливий розгляд питання про їх відрахування. Сукупність зібраних та перевірених в судовому засіданні доказів дають суду підстави вважати, що оскаржені рішення прийняті відповідачем на підставі та не у спосіб, передбачені чинним законодавством; без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; не розсудливо; без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, а відтак суд вважає вимоги позивачів підставними та обґрунтованими, а тому їх слід задовольнити частково враховуючи, що оскаржуваними рішеннями Інституту соціальних наук Східноєвропейського національного університету імені Лесі Українки від 27 листопада 2014 року, вченої ради СНУ імені Лесі Українки від 27 листопада 2014 року оформленого протоколом №4 вирішувались інші питання не пов'язані із відрахуванням позивачів із аспірантури. Відповідно ст. 88 ЦПК України із відповідача в доход держави слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial