Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

29 серпня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. Мотивував тим, що він є власником будинку [ADDRESS]. У цьому будинку зареєстрований [PERSON], 2015 року народження. З моменту реєстрації в житловому будинку і по теперішній час, [PERSON] ніколи в ньому не проживав, але мати малолітнього в добровільному порядку зняти його з реєстраційного обліку не бажає. В зв»язку з цим він (позивач) не може в повній мірі реалізувати свої права як власник майна. Посилаючись на викладене, на порушення своїх прав власника нерухомості, позивач прохав визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій прохав розглянути справу у його відсутності, за участю його представника. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримував, посилаючись на обставини та підстави, зазначені в позові. Вказав, що реєстрація дитини створює незручності для позивача при оформленні субсидії на житлово-комунальні послуги. Законний представник малолітнього [PERSON] - [PERSON], у судове засідання не з'явилася. Належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. Представники третіх осіб - Градизької селищної ради, Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області у судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, заперечень на позов не надали. Представник третьої особи - служби у справах дітей Глобинської районної державної адміністрації, Шушвал Н.В. у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. За згодою представника позивача, інших учасників судового розгляду справа вирішена на підставі наданих доказів (заочний розгляд). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів у їх сукупності та взаємозв'язку, встановив наступне. Позивач є власником будинку [ADDRESS], що підтверджено свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок [NUMBER] від 24 лютого 1987 року, виданим Градизькою селищною радою, зареєстрованим в комунальному підприємстві «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 24 лютого 1987 року в реєстрову книгу № 18 під реєстровим № 3087. Згідно дослідженої у судовому засіданні довідки, виданої виконавчим комітетом Градизької селищної ради в будинку [ADDRESS] на даний час зареєстровані: [PERSON], 1967 року народження, [PERSON], 1938 року народження, [PERSON], 1971 року народження, [PERSON], 1995 року народження, [PERSON], 2015 року народження. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що він є онуком позивача та батьком малолітнього [PERSON] Після народження в 2015 році сина [PERSON], останнього було зареєстровано в будинку його дідуся [PERSON] з метою отримання належних соціальних виплат при народженні дитини. Проте, у вказаному житловому будинку малолітній [PERSON] ніколи не проживав. На час його народження він (свідок) та його дружина [PERSON], з якою він перебував у фактичних шлюбних відносинах, жили в с-щі Градизьк на квартирі. Через короткий час після народження [PERSON], [PERSON] покинула його (свідка) та виїхала на проживання разом з дитиною до с. Зорівка Полтавського району Полтавської області, тобто за місцем своєї реєстрації. Через таку незрозумілу поведінку у нього є сумніви, що саме він є біологічним батьком дитини. В даний час він дитина з матір»ю проживають в м. Полтава на квартирі, він з ними не спілкується. Свідки [PERSON] та [PERSON] - сусід позивача та листоноша, яка обслуговує [ADDRESS], підтвердили в суді, що малолітній [PERSON] та його мати [PERSON] ніколи фактично не проживали у житловому будинку [ADDRESS], який належить [PERSON] За ч.1 ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як встановлено в ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Частиною 1 статті 321 ЦК України, встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї у житлі, що належить громадянинові на праві приватної власності за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст.71 ЖК України за тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї у будинку державного або громадського житлового фонду за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, ч.4 ст. 29 ЦК України встановлено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Достовірно встановлено, що [PERSON], будучи зареєстрованим в будинку з 25.02.2015 року, фактично в ньому ніколи не проживав і не проживає. Він не є членом родини позивача, на даний час проживає разом зі своєю матір'ю [PERSON], з якою у власника будинку не існує будь-яких договірних відносин з приводу користування житлом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, [PERSON] втратив право користування житловим будинком, власником якого є позивач у справі. Позов ґрунтується на законі і підлягає задоволенню.

Outcome: approved