overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

30 травня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що сторони перебувають у шлюбі з 13 липня\~2012 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалось, вони з втратили один до одного почуття любові та поваги, припинили шлюбні стосунки. Зберігати сімю позивач не бажає, тому просить суд шлюб розірвати (а.с. 2). Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, на стягненні з відповідачки витрат по справі не наполягав. Відповідачка в судове засідання не зявилась, надала заяву та заперечення в яких просила розглянути справу без її участі, з вимогами про розірвання шлюбу погоджувалась, просила у разі розірвання шлюбу залишити її прізвище без змін, заперечувала проти стягнення з неї судових витрат. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 13 липня 2012 р., який зареєстровано Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №\~329, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-КИ №\~227147 (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджуються копією свідоцтва про народження серії 1-КИ №\~457281 від 04\~березня 2014 року, актовий запис №\~99 (а.с.\~6). Позивач та відповідачка втратили один до одного почуття любові та довіри, не знаходять спільної мови, припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сторони зберігати сімю не бажають, вважають, що вона розпалася остаточно і збереження сімї неможливе. Спору щодо подальшого мешкання дитини між сторонами на цей час немає. Після розірвання шлюбу дитина залишаться мешкати разом з матірю. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та враховуючи волевиявлення позивача щодо відсутності необхідності стягувати з відповідачки сплачений позивачем судовий збір, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відшкодування не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

30 травня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 09.04.2013 року зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області. Під час спільного проживання у них народилась дитина - син [PERSON], [INFO]. Спільне життя із відповідачем не склалося, у зв'язку з різними поглядами на життя. На теперішній час шлюбні відносини припинені, з відповідачем разом не проживають, спільне господарство не ведеться. Вважає, що збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Спору про поділ майна не виникає. Позивач у судове засідання не з'явилась, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені позовні вимоги визнає повністю, проти їх задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Виходячи з того, що сторони написали заяви про слухання справи у їх відсутності, не бажають зберегти шлюб, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе і подальше збереження шлюбу не буде відповідати інтересам подружжя. Майнового спору та питань щодо утримання дитини у сторін не має. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сім'ї, фактичні обставини справи, а також той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сім'ю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Залишити позивачу прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

30 травня 2016 року позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що вони мають на праві власності двокімнатну квартиру [ADDRESS]. В спірній квартирі крім позивачів зареєстрований відповідач [PERSON]В колишній чоловік позивача [PERSON], який не є власником зазначеної квартири. Відповідач [PERSON]В тривалий час більш ніж шість місяців не проживає в зазначені квартирі. Відповідач не приймає участі в утриманні квартири і оплаті комунальних послуг. Позивачі просять суд визнати відповідача[PERSON] таким, що втратив право на користування житлом в спірній квартирі, тому що відповідач не проживає в ній більш ніж шість місяців без поважних причин. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та надала пояснення, що з 2014 року відповідач в спірній квартирі не проживає, його особистих речей в квартирі не має, позивачі вимушені платити за відповідача комунальні послуги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином. Суд ухвалив слухати справу у відсутності відповідача [PERSON], заочно, на підставі ст.ст.197, 224-226 ЦПК України. Заслухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення в результаті відсутності цієї особи довше встановленого терміну проводиться в судовому порядку. Згідно зі ст.71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Судом встановлено, що в спірній кватирі № 54 в будинку № 10 по бульвару С.Грицевця в м. Харкові зареєстровано крім позивачів, відповідач [PERSON]. Позивачі є власниками спірної квартири відповідно до свідоцтва про право власності на житло внаслідок приватизації від 15.01.2001 року (а.с.3). Відповідач [PERSON] не є власником спірної квартири та не проживає постійно в спірній квартирі з 2014 року, його особистих речей в квартирі не має, квартирою не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, не приймає участі в утриманні квартири, перешкод йому у користуванні квартирою ніхто не чинить. Ці обставини підтверджуються поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі з 2014 року, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17.10.2013 року про розірвання шлюбу.(а.с.7), довідкою про стан сімї та прописки.(а.с.14). При таких обставинах суд вважає, що відповідач [PERSON] втратив право на житло в квартирі [ADDRESS] оскільки не проживає в спірній квартирі більш ніж шість місяців. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

30 травня 2016 року позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідно до укладеного договору № б/н від 14 травня 2012 року відповідач отримала кредит у розмірі 10 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.Внаслідок порушення графіку сплати коштів станом на 31 березня 2016 року виникла заборгованість на загальну суму 14 346,43 грн., що складається з заборгованості за кредитом - 10 679,02 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 2 408,06 грн., заборгованості за пенею та комісією - 100,00 грн., а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 659,35 грн. Так як відповідач не бажає у добровільному порядку сплатити заборгованість, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути на користь позивача з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 14 травня 2012 року на загальну суму 14 346,43 грн., а також судові витрати, сплачені у вигляді судового збору, у сумі 1 378,00 грн. У судове засідання представник позивача не прибув, проте надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно частини першої статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

30 травня 2016 року рішенням Золочівського районного суду Львівської області позов [PERSON] задоволено, розірвано шлюб між [PERSON] з [PERSON]. Проте суд не вирішив питання судового збору. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд вважає, що судовий збір у зв'язку згодою обох подружжя на розірвання шлюбу, то слід стягнути з обох сторін. Проте позивач є учасником АТО, а тому є звільним від сплати судового збору, то з відповідача слід стягнути половину судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

30 травня 2016 року Сватівським районним судом Луганської області ухвалене рішення, яким розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 07 серпня 2010 року Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис №567. На адресу суду надійшла заява від [PERSON] про ухвалення додаткового судового рішення по цивільній справі № 426/2840/16-ц, стосовно того, що при прийнятті рішення, щодо розірвання шлюбу судом не було ухвалено другий пункт позовної заяви, щодо повернення після розірвання шлюбу її дошлюбного прізвища «[PERSON]». Сторони по справі в судове засідання не з'явилися, були повідомлені про явку в судове засідання належним чином. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що заява [PERSON] про ухвалення додаткового судового рішення по цивільній справі № 426/2840/16-цпідлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить, враховуючи наступні обставини. Відповідно до п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. При ухвалені рішення 30 травня 2016 року судом не було вирішено другий пункт позовних вимог [PERSON], викладених у позовній заяві, а саме щодо повернення після розірвання шлюбу [PERSON] її дошлюбного прізвища - «[PERSON]». Таким чином після розірвання шлюбу повернути [PERSON] її дошлюбне прізвище - «[PERSON]». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

30 травня 2016 року Яворівським районним судом Львівської області винесено рішення по цивільній справі за позовом прокурора Яворівського району Львівської області в інтересах держави в особі Старичівської сільської ради Яворівського району Львівської області до [PERSON] про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, яким позов задоволено. Дане рішення оскаржив відповідач [PERSON] і справу направлено в Апеляційний суд Львівської області для розгляду апеляційної скарги. 05 вересня 2016 року Ухвалою судді судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області вищевказану справу повернуто до Яворівського районного суду Львівської області для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення, оскільки не було вирішено питання про стягнення судового збору в дохід держави. Згідно статті 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. У відповідності до ч.3 ст. 220 ЦПК України, Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою, а тому оскільки Сторони в судове засідання не з'явилися, Суд вважає за можливе провести розгляд справи та ухвалити додаткове рішення у відсутності Сторін. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, не здійснюється. Суд встановив, що при ухвалені рішення суду від 30 травня 2016 року у цивільній справі №460/2935/14-ц Судом не вирішувалося питання стягнення судового збору. З приписів ст. 88 ЦПК України випливає, що якщо Позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з Відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Перевіривши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до -2- висновку, що по справі №460/2935/14-ц слід ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Відповідача судовий збір згідно ціни позову, вказану Позивачем при зверненні до суду з позовною заявою, який звільнений від сплати судового збору, що становить 230 550 грн., а тому згідно ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з Відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1% ціни позову, що становить 2 305,50 грн. в дохід держави. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

30 травня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 25 квітня 2009 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, актовий запис № 150. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], 18 липня 2009 року, [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з липня 2014 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 25 квітня 2009 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, актовий запис № 150 (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], 18 липня 2009 року, [PERSON], [INFO] (а.с.9,10). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з липня 2014 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

30 травня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилався на те, що 16 вересня 1995 року Виконавчим комітетом Орлівщинської сільської ради народних депутатів Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між ним та [PERSON], актовий запис № 23, після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєне прізвище [PERSON]. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], яка досягла повноліття та неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Позивач зазначив в заяві, що подружнє життя не склалося в зв'язку з відсутністю взаєморозуміння та несхожості характерів, сварок, конфліктів, з початку 2016 року він та дружина не підтримують сімейні відносини, не ведуть сумісного господарства, він втратив почуття любові та поваги до дружини, подальше спільне життя та збереження шлюбу він вважає неможливим, таким, що суперечить його інтересам. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, не заперечувала проти розірвання шлюбу, в разі задоволення позову просила її прізвище залишити без змін. Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 16 вересня 1995 року Виконавчим комітетом Орлівщинської сільської ради народних депутатів Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 23, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Сторони мають дітей від шлюбу: [PERSON], [INFO], яка досягла повноліття та неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з початку 2016 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратив почуття любові та поваги до дружини, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В зв'язку з наведеним, вимоги відповідача [PERSON] є обґрунтованими, та вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке вона змінила у зв'язку з реєстрацією шлюбу. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

30 травня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 30 жовтня 1993 року. Від подружнього життя мають двох дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Однією сімєю проживали до січня 2016 року. З цього часу сімя фактично розпалася внаслідок того, що відповідачка проживає в іншій країні. Вважає, що подальше спільне проживання з останньою суперечить його інтересам, у звязку з чим шлюб необхідно розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує (а. с. 14). Відповідачка [PERSON] у судове засідання також не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає (а. с. 8). У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 30 жовтня 1993 року у виконавчому комітеті Луциківської сільської ради Білопільського району Сумської області, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №6. Після укладення шлюбу позивачці присвоєно прізвище чоловіка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІІ-БП №296279 (а. с. 4). Згідно з свідоцтвом про народження серії І-БП №042837 [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини [PERSON], [INFO] (а. с. 5). Як вбачається зі змісту позовної заяви, причиною розпаду сімї є проживання відповідачки в іншій країні. Відповідно до вимог ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Приймаючи до уваги, що сторони в справі не висловлюють взаємної згоди та не бажають підтримувати подружні стосунки, суд вбачає підстави для розірвання шлюбу. На підставі заяви відповідачки та відповідно до ст. 113 СК України, якою визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за необхідне залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Від стягнення з відповідачки судових витрат позивач відмовився, про що подав відповідну письмову заяву (а. с. 14). На підставі викладеного,

Outcome: approved