Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

31.03.2014 року представник позивача звернувся до суду з зазначеною позовною заявою та в обґрунтування позовних вимог вказував на те, що 15.05.2006 року між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг без номеру, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 4000,00 грн., в обмін на зобовязання відповідача погашати кредит у строки та порядку, передбаченими Договором зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та інших, передбачених договором платежів. Своїм підписом у Заяві відповідач надав свою згоду на те, що вказана Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складають між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі, - Договір). При укладенні даного договору сторони керувалися положеннями ч.1 ст.634 ЦК України, якою дано визначення поняттю договору приєднання. В порушення умов зазначеного договору та ст.ст. 526, 530 ЦК України відповідач покладених на нього зобовязань по погашенню кредиту належним чином не виконав, у звязку з чим виникла кредитна заборгованість. 31.10.2008 року судовим наказом Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з [PERSON] на користь позивача стягнуто заборгованість за спірним договором у розмірі 6 525,39 грн. У звязку з цим, станом на 04.03.2014 року розмір кредитної заборгованості за мінусом суми 6 525,39 грн., стягнутої за вищевказаним судовим наказом, складає 17 209,62 грн., що включає в себе: сумарну заборгованість за кредитом та процентами за користуванням кредитом 15913,92 грн., а також штрафи відповідно до п.8.6. Умов та правил надання банківських послуг, а саме: фіксована частина 500,00 грн. та процентна складова 795,70 грн. У звязку з вищевикладеним, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитну заборгованість у розмірі 17 209,62 грн., а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, згідно письмового клопотання просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 68,69). Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи (а.с. 59,64), в судове засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних законних підстав. Судом встановлено, що 15.05.2006 року між Закритим акціонерним товариством [PERSON] банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] „ПРИВАТБАНК (а.с. 19,20) та відповідачем [PERSON] (далі, - Клієнт) був укладений договір про надання банківських послуг без номеру від 15.05.2006 року (далі, - Договір), який складається із Заяви, Умов і Правил надання банківських послуг (далі, - Умови), Правил користування платіжною карткою та Тарифів (а.с. 9,10-15), згоду на укладення якого відповідач підтвердив своїм підписом у Заяві. По суті вказаний Договір є договором приєднання в розумінні ч.1 ст. 634 ЦК України, якою визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до умов договору 15.05.2006 року позивач надав відповідачу платіжну картку та кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 4000,00 грн., в обмін на обовязок відповідача погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання у розмірі 4 % в місяць із розрахунку 360 днів у році (48,00 % на рік). Порядок погашення заборгованості визначений у вигляді щомісячних платежів у розмірі 7% від суми витрат. Відповідно до п. 8.6. Умов при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених Договором більш ніж на 120 днів, Клієнт зобовязується сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Усупереч умовам спірного кредитного договору [PERSON] взяті на себе зобовязання по поверненню кредиту належним чином не виконав, останню часткову проплату за спірним договором здійснив 09.06.2007 року, після чого взагалі припинив виконувати кредитні зобовязання, у звязку з чим виникла заборгованість. Матеріалами справи встановлено, що 31.10.2008 року судовим наказом Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області за №2н-407/2008 року (а.с.6) з [PERSON] на користь позивача стягнуто заборгованість по кредитному договору в розмірі 6 525,39 грн., а також судові витрати по сплаті держмита в розмірі 33,63 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 15,00 грн. За відомостями Відділу державної виконавчої служби Криворізького районного управління юстиції, де з 09.11.2012 року перебувало на виконанні виконавче провадження за вищевказаним судовим наказом, 06.02.2013 року дане виконавче провадження закінчено та направлено за територіальністю до ВДВС Дніпропетровського РУЮ на підставі п.10 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження». Стягнення у рамках провадження не здійснювалось (а.с.67). У свою чергу Відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області надав відомості стосовно того, що за період неодноразового перебування вищевказаного судового наказу на виконанні у Відділі ДВС ДРУЮ, будь-які кошти згідно даного виконавчого документа боржником [PERSON] сплачено не було. 27.10.2014 року відповідно до п.5 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ було повернуто стягувачу (а.с.65). Як слідує з розяснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 17 постанови від 30.03.2012 року №5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Таким чином, судовий наказ Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31.10.2008 року за №2н-407/2008 року, який до цього часу відповідачем не виконано, не припиняє правовідносин між сторонами спірного кредитного договору, не звільняє відповідача від відповідальності за невиконання грошового зобовязання, а також не позбавляє банк права на отримання процентів та неустойки, передбачених умовами договору. Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У своєму розрахунку заборгованості, виконаному за період з 17.05.2006 року по 04.03.2014 року (а.с.7-8), позивачем із загальної суми заборгованості самостійно вирахувано 6 525,39 грн. - суму, яку стягнуто з [PERSON] за судовим наказом Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31.10.2008 року №2н-407/2008 року, після чого, станом на 04.03.2014 року, остаточний розмір заборгованості, яку представник позивача і просить стягнути з відповідача, складає 17 209,62 грн., що включає в себе: - сумарну заборгованість за кредитом та процентами за користуванням кредитом 15 913,92 грн., а також штрафи відповідно до п.8.6. Умов та правил надання банківських послуг, а саме: фіксована частина 500,00 грн. та процентна складова 795,70 грн. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (ст. 625 ЦК України). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України). Згідно зі ст.549 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, він повинен передати кредиторові неустойку (штраф, пеню), під якою розуміється грошова сума або інше майно. Аналізуючи наявні у справі докази, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням та вирішуючи спір в межах заявлених позивачем вимог, суд дійшов висновку про те, що відповідачем допущено порушення умов Договору про надання банківських послуг без номеру від 15.05.2006 року, у звязку з чим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за вищевказаним Договором, станом на 04.03.2014 року, у загальному розмірі 17 209,62 грн., яка складається із: сумарної заборгованості за кредитом та процентами за користуванням кредитом у сумі 15 913,92 грн., а також штрафів: фіксованої частини 500,00 грн. та процентної складової 795,70 грн. З огляду на те, що в судовому наказі Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31.10.2008 року за №2н-407/2008 року стягнуту з боржника заборгованість у сумі 6 525,39 грн. не розмежовано на окремі складові, у звязку з чим неможливо зясувати, з чого саме складається дана заборгованість, і які конкретно суми стягнуто за кожною складовою окремо, що суттєво впливає на остаточний вигляд заборгованості, тому суд позбавлений можливості зазначити у резолютивній частині рішення суми коштів окремо за кожною складовою заборгованості, що включені до суми 15 913,92 грн. Згідно вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім та підтверджені витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. (а.с.1). На підставі викладеного і

Outcome: approved