overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

4 листопада 2010 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, в якій вказував, що для оформлення пенсії отримав з Трудового архіву Гребінківського району Полтавської області довідку № 29 від 7 лютого 2008 року, якою підтверджувався його трудовий стаж. Однак в довідці його прізвище було зазначено невірно - «Повук». Посилаючись на те, що зазначена обставина позбавляє його можливості звернутися для оформлення пенсії, а в адміністративному порядку виправити зазначену помилки неможливо, тому просив суд встановити факт належності йому зазначеної довідки. В судовому засіданні заявник свою заяву підтримав повністю та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала. Заслухавши пояснення заявника та представника заінтересованої сторони, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Збираючи документи з метою оформлення пенсії заявник звернувся до трудового архіву Гребінківського району Полтавської області для підтвердження трудового стажу під час його роботи в колгоспі ім. Жданова Гребінківського району Полтавської області. На його звернення він отримав довідку № 29 від 7 лютого 2008 року, якою підтверджувався його трудовий стаж в зазначеному колгоспі. Однак в тексті довідки його прізвище було зазначено невірно - «Повух». В дійсності ж його прізвище згідно оформленого паспорта та інших документів, які посвідчують особу, пишеться як [PERSON] і довідка видана була саме для нього. Те що довідка була видана саме заявнику підтверджується тим фактом, що вона адресована громадянину [PERSON] із зазначенням його адреси проживання. Враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки в іншому порядку заявник свої права захистити не взмозі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

4 листопада 2013 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання останнього особою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. Він обґрунтовував свої вимоги тим, що є наймачем зазначеного житлового приміщення. В цій квартирі також зареєстрований колишній чоловік його дочки - [PERSON], який з 1999 року в квартирі не проживає, будь-які його особисті речі у квартирі відсутні, участі у витратах по сплаті комунальних послуг він не приймає. В зв'язку з цим позивач вважає, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням у вказаній квартирі, тому що не проживає в ній без поважних причин більше 6 місяців. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, посилаючись на ті ж обставини, що й у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання на повторний виклик не явився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи судом і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки. В зв'язку з наведеним суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши позивача [PERSON], дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є наймачем житлового приміщення у квартирі [ADDRESS] (а.с.8-10). В цій квартирі також зареєстрований колишній чоловік дочки позивача, [PERSON], який фактично в квартирі не проживає з 1999 року, будь-які його особисті речі у квартирі відсутні, участі у витратах по сплаті комунальних послуг він не приймає, і перешкод у користуванні цим житлом йому ніхто не створював. Про це свідчить покази допитаних судом свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Тому, на підставі ст.ст.71,72 ЖК України, в зв'язку з відсутністю відповідача [PERSON] у квартирі [ADDRESS] понад шість місяців без поважних причин, його слід визнати такою особою, що втратила право користування жилим приміщенням у зазначеній квартирі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

4 листопада 2013 року до суду звернулася [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 19.12.2007 р. н., у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги для утримання дитини, яка проживає разом з нею і яка потребує постійного догляду та матеріальних витрат. В судове засідання позивач не зявилася, надіславши заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги визнає і згоден сплачувати аліменти на утримання сина. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову, суд ухвалює рішення в порядку встановленому ч. 4 ст. 174 ЦПК України. Відповідно до ст. 180, 181 СК України батьки зобовязані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Зі змісту копії свідоцтва про народження вбачається, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], 19.12.2007 р. н. (а. с. 3), отже, рівною мірою зобовязані його утримувати. Враховуючи вище зазначене, суд стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд виходить з матеріального становища сторін, враховує те, що відповідач визнав позовні вимоги і не надав суду жодного доказу того, що він за станом здоров»я або інших підстав не спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітнього. Також, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі, який встановлюються ЗУ «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

4 листопада 2014 р. до Ленінського районного суду м. Харкова звернулася [PERSON] з позовною заявою, в якій просила надати її сину, [PERSON], [INFO], дозвіл на тимчасові виїзди за межі України та на отримання проїзних документів для тимчасового виїзду за кордон до досягнення ним 18 років без дозволу батька дитини - [PERSON]. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що відповідач [PERSON] постійно знаходиться у тривалих відрядженнях і вона не має можливості отримувати від нього дозволи на кожну поїздку, які оформлюються нотаріально та на визначений термін, тому вимушена звертатися до суду. Раніше відповідач давав дозволи на отримання проїзних документів сину. Вона має намір виїжджати за кордон разом з дитиною на нетривалий час і не збирається залишатися за межами України більше ніж на місяць, так як в Україні вона має постійне місце роботи, свій житловий будинок, син навчається в Харківській спеціалізованій школі «Ліцей міліції» Харківської обласної ради. У судове засідання позивачка з»явилася. Відповідач, місце знаходження якого суду не відомо, був викликаний через оголошення у пресі, тобто був повідомлений належним чином, але до суду не з»явився, у зв»язку з чим, суд,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

4 листопада 2014 р. до Ленінського районного суду м. Харкова звернулося Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Ленінського району Харківської міської ради з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] грошових коштів в сумі 16674 гр. для подальшого перерахування їх до Державного бюджету України мотивуючи тим, що саме на таку суму Управління перерахувало кошти на утримання дитини [PERSON], 1996 р. н., на утримання якої відповідач повинен був за рішенням суду сплачувати аліменти, на користь матері дитини [PERSON]. У судове засідання з'явився представник позивача. На адресу відповідача у встановленому законом порядку були направлені повістки із зворотнім повідомленням про необхідність явки до суду, але відповідач від отримання повісток ухилився, двічі не прибувши до суду, у зв»язку з чим суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

4 листопада 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обгрунтувала тим, що 22 серпня 1992 року у Сокиричівській сільській раді Ківерцівського району Волинської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 6. Від шлюбу в них є двоє дітей, одна із яких [PERSON], [INFO], є неповнолітньою. Подружні стосунки з чоловіком не склалися. По багатьох питаннях сімейного життя вони не можуть знайти взаєморозуміння, чоловік безпідставно ревнує, через що між ними часто виникають сварки, є погрози примінити силу. З цих причин дальше спільне життя стало неможливим. Посилаючись на зазначені обставини, просила шлюб з відповідачем розірвати, залишити їй прізвище [PERSON] та стягнути з нього судові витрати. Позивач [PERSON] позовні вимоги, із підстав викладених в позовній заяві, підтримала повністю, наполягає на розірванні шлюбу, просить залишити їй прізвище [PERSON] і проживати дочку [PERSON] з нею та судові витрати стягнути з відповідача. Відповідач [PERSON] погоджується з доводами позивача, не заперечує проти розірвання шлюбу та задоволені інших її позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до повного задоволення. Відповідно вимог ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом доведено, що сторони не бажають зберегти сім'ю і наполягають на розірванні шлюбу, дане їх рішення є добровільним, добровільно вирішили інші позовні вимоги, що свідчить про те, що шлюб між ними носить формальний характер. З цих підстав суд вважає, що дальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам, та інтересам дітей, а тому є всі підстави шлюб розірвати, залишивши неповнолітню дочку [PERSON] проживати з матір'ю. Згідно ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цих підстав суд вважає за доцільне позивачу за її вибором залишити право надалі іменуватися прізвищем [PERSON]. Відповідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 243 гривень 60 копійок судового збору, сплачених [PERSON] при подачі позову в суд і документально підтверджених.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

4 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] померла її мати [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина у виді житлового будинку з господарськими будівлями, які розташовані в [ADDRESS], яку вона має намір успадкувати за заповітом. Однак позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність нерухомого майна спадкодавцю за життя. Позивачка в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте надіслав до суду повідомлення про неможливість з'явитись в судове засідання, просив розглянути справу у його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. З'ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов слід задовольнити в повному обсязі з огляду на таке: - ч.1 ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном.; - ч.1 ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична особа або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла [INFO], була власником житлового будинку з господарськими будівлями, які розташовані в [ADDRESS], як єдина спадкоємиць за заповітом не може отримати свідоцтво про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність нерухомого майна спадкодавцю, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями, які розташовані в [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

4 листопада 2014 року позивач звернулася з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що протягом останніх років подружні стосунки з чоловіком розлагодилися, у них різні характери, інтереси та погляди на життя. Сімейні проблеми вирішувались шляхом конфліктів. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим. Просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і пояснила, що відповідач весь свій час приділяє роботі, не цікавиться сім'єю, майже не буває дома, вони стали чужиими один одному. В даний час вони не проживають разом. Миритися не бажає, просить задовольнити позов. Відповідач у судове засідання вдруге не з'явився, хоча своєчасно був повідомлений про час і дату розгляду справи рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням. Про причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи без його участі не надходило. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с. 3). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Подружнє життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння і поваги. Налагодити подружні стосунки позивач не бажає. Вжиті судом заходи до примирення подружжя позитивних наслідків не дали. Вищенаведені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача. Отже, позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

4 листопада 2015 року [PERSON] звернувся в суд із зазначеним позовом. Позов обґрунтовано тим, що 20.04.1980 року Рудниківською сільською радою Маневицького району Волинської області було зареєстровано шлюб позивача з відповідачем, актовий запис № 4. Від даного шлюбу в них повнолітні діти. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, в сімї систематично почали виникати сварки та різні непорозуміння з вини [PERSON] Фактичні шлюбні стосунки між подружжям припинено, шлюб існує формально. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим, тому що це суперечить його інтересам, примиритися з відповідачем не бажає, тому просить суд позов задовольнити і шлюб розірвати В дане судове засідання позивач не зявився, проте подав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позов задовольнити та, у випадку неявки відповідача, ухвалити заочне рішення у справі. Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка, наявна в матеріалах даної справи. Ухвалою Маневицького районного суду від 28 грудня 2015 року ухвалено розгляд даної справи проводити у відсутності відповідача [PERSON], постановити рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 цього Кодексу унормовано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20.04.1980 року, який був зареєстрований Рудниківською сільською радою Маневицького району Волинської області, актовий запис № 4, та видано свідоцтво про шлюб серії 1-ЕГ № 313861 (а.с. 4). Від даного шлюбу в них повнолітні діти. Спільне подружнє життя сторін не склалося, в сімї систематично почали виникати сварки та різні непорозуміння з вини [PERSON], вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин. Враховуючи зазначені обставини та вказані норми права, особливий характер сімейних відносин та їх обєктивну недоступність для оточуючих, суд приходить висновку про доцільність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] На підставі статей 110, 112, 160 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

4 листопада 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить шлюб розірвати, посилаючись на обгрунтування викладені у позовній заяві. Позивач в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, на розірванні шлюбу наполягав (а.с.16). Відповідачка в судові засідання не з'явилася, не повідомляючи про причини неявки, хоча про час і місце судового розгляду справи була повідомлена завчасно у встановленому законом порядку (а.с.15). З'ясувавши позицію позивача та дослідивши матеріали справи, суд уважає за необхідне ухвалити рішення про розірвання шлюбу, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сім`я сторін розпалася остаточно і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного із них. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

4 листопада 2015 року, Камянським районним судом Черкаської області ухвалено рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON].про стягнення аліментів у звязку з продовженням навчання.Даним рішенням позовні вимоги [PERSON] задоволено частково.Згідно даного рішення з [PERSON]А.(батька позивачки) кожного місяця підлягають стягненню аліменти у розмірі 450 грн. на утримання своєї дочки [PERSON] до досягненню нею двадцятитрьохрічного віку. При виготовленні тексту рішення суду, в резулютивній частині, помилково, частково не зазначено, які дії треба виконати, а саме не зазначено з якого періоду необхідно стягувати аліменти, та умову(продовження навчання), згідно з якою будуть стягуватися аліменти до 23 років . В судове засідання сторони не зявилися, повідомлені належним чином. Відповідач подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу про ухвалення додатковго рішення суду, без його участі. Оскільки неявка сторін не перешкоджає розгляду даної справи, суд вважає за можливе в силу ч.3 ст.220 ЦПК України, розглядати справу без участі сторін. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повний текст рішення суду , вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення. Матеріалами справи встановлено, що 28 вересня 2015 року до Камянського районного суду Черкаської області звернулась з позовом [PERSON], яка в своєму позові просила суд стягнути аліменти з [PERSON] (батька позивачки) на її утримання у розмірі 1000 грн. до досягнення нею 23 років, оскільки вона продовжує навчання . 04.11.2015 року, позовні вимоги [PERSON] судом задоволено частково та присуджено стягувати з [PERSON] 450 грн. кожного місяця аліментів на утримання своєї доньки [PERSON] до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку.Час( число, місяць, рік ), з якого необхідно починати стягувати аліменти помилково в резулютивній частині рішення суду не зазначено.Крім того не заначено умову(продовження навчання), згідно з якою будуть стягуватися аліменти до 23 років . Відповідно до ч.1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно з п.2 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо : не зазначено які дії необхідно виконати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

4 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, вказуючи, що [INFO] помер його батько, [PERSON], який до смерті був зареєстрований та проживав в [ADDRESS]. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої входить земельна ділянка, розміром 2,5553 га, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на підставі розпорядження Погребищенської районної державної адміністрації від 25 серпня 2005 року № 376, розташованої на території Білашківської сільської ради Погребищенського району. [PERSON] та його мати, [PERSON], до його народження та після проживали однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, вели спільне господарство, спільно виховували та утримували його. Крім цього, ще з дня його народження [PERSON] визнавав себе його батьком. Згідно відомостей погосподарського обліку Павлівської сільської ради Вінницької області за 1965-1986 роки вбачається, що батько та мати проживали разом, являлись членами колгоспного двору, вели спільне домашнє господарства. Встановлення батьківства йому потрібно для успадкування земельної ділянки, що за життя належала [PERSON]. Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив заяву задовольнити. Представник заявника - адвокат Любарський С.М. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, проте голова Білашківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області - Дзигар Ю.І. надіслав до суду лист про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення заявлених вимог (а.с. 26). З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ про встановлення батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі із матір'ю дитини, або смерті жінки, котра вважалася матір'ю останньої, факт їхнього батьківства може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Враховуючи те, що в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON] дійсно є рідним сином [PERSON], який помер [INFO], зазначений факт необхідно встановити на підставі ч.2 ст. 256 ЦПК України.

Outcome: approved