Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

31 травня 2021 року до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивачка просить суд, зокрема, розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 26.02.2020 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 115. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що 26 лютого 2020 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис №115. Спільних дітей з відповідачем немає. Крім того, зазначила, що шлюбні відносини фактично припинені, шлюб існує лише формально. Сторони втратили почуття любові, взаємоповаги один до одного, у подружжя різні погляди на шлюб та сім`ю. Тривалий час подружжя проживає окремо. Ухвалою суду від 21.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка у судове засідання, призначене на 16.12.2021, не з`явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Разом з подачею позовної заяви, [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі, у разі неявки відповідача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання, призначене на 16.12.2021, повторно не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, заяв чи клопотань до суду не надходило, причини неявки суду невідомі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до даних свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 02.03.2021, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, зареєстрований 26 лютого 2020 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис №115. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Від шлюбу сторони дітей не мають. Судом встановлено, оскільки не спростовано відповідачем, що між позивачкою та відповідачем фактично припинені шлюбні відносини, спільного господарства сторони не ведуть, мешкають окремо один від одного. Збереження шлюбу суперечить інтересам як позивачки так і відповідача. Відповідно до ст.ст. 110-112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд зазначає, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Враховуючи зазначене, те, що відповідачем відзиву на позов не надано, суд розглядає справу на підставі наявних в матеріалах справи доказах, приходить до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved