Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

9 листопада 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 1 березня 2005 року між ним та відповідачкою [PERSON] укладено шлюб. Від шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON]. Сім'я розпалась остаточно, в її збереженні він не зацікавлений. Основні причини розпаду сім'ї - втрата почуттів, суперечливість характерів, різні погляди на життя та сім'ю, відсутність взаєморозуміння. Вони з дружиною разом не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, не мають спільного бюджету, не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально. Бажання розірвати шлюб є остаточним і виваженим. Примирення та подальше спільне життя вважає неможливим. Подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам і матиме лише негативні наслідки. До початку судового засідання позивач [PERSON] звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав повністю та просив його задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає повністю та просить розірвати шлюб. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 1 березня 2005 року [PERSON], [INFO], та [PERSON] (прізвище до укладення шлюбу - [PERSON]), [INFO], перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 259 (а.с. 10). Від шлюбу [INFO] народився син [PERSON] (а.с. 11). Як убачається з позовної заяви, сім'я розпалась остаточно і позивач не зацікавлений у її збереженні. Основні причини розпаду сім'ї - втрата почуттів, суперечливість характерів, різні погляди на життя та сім'ю, відсутність взаєморозуміння. Позивач та відповідачка разом не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, не мають спільного бюджету, не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально. Бажання розірвати шлюб є остаточним і виваженим. На примирення позивач не погоджується, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам і матиме лише негативні наслідки. Враховуючи викладені позивачем та визнані відповідачкою обставини, суд дійшов висновку про те, що сім'я розпалась остаточно та поновлена бути не може. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та про необхідність ухвалення рішення про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відповідачці [PERSON] слід залишити теперішнє прізвище [PERSON], оскільки бажання щодо зміни прізвища вона не виявила. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок (а.с. 1, 2). На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved