Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

29 травня 2018 року [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], третя особа служба у справах дітей Деснянської в м. Києві РДА про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову посилається на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який було розірвано 22.06.2010 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. З грудня 2016 року відповідач життям сина не цікавиться, не телефонує до дитини, аліменти не сплачує, не виявляє бажання спілкуватись з ним та приймати участі у його виховані. Відповідач надав заяву, у якій не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. А тому, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Таран Н.Г. від 16.07.2018 року дану справу передано в порядку п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України на розгляд за підсудністю до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області. 08.10.2018 року вищевказана справа надійшла до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області та в порядку автоматичного розподілу передана для розгляду судді Козачук С.В. Ухвалою судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області Козачук С.В. від 10.10.2018 року відкрито провадження по даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 09 год. 00 хв. 02.11.2018 року, яке в подальшому відкладено. 17.10.2018 року судом отримано надісланий відповідачем [PERSON] відзив на позов, у якому проти задоволення позову заперечує, оскільки надає кошти на утримання дитини. В даний час обмежений у спілкувнні з дитиною, оскільки син проживає разом із позивачем у м.Братислава (Словакія). Оскільки позивач вийшла заміж за громадянина США, на її прохання надав нотаріальну посвідчену заяву про позбавлення його батьківських прав, не будучи обізнаним про юридичні наслідки, що мають настати. Просив не приймати до уваги висновок про доцільність позбавлення його батьківських прав щодо сина, так як він складений на основі неправдивих відомостей, наданих позивачем, однобічно, без його участі. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 30.11.2018 року закрито підготовче провадження по даній справі та призначено до судового розгляду на 9 год. 30 хв. 18.12.2018 року. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, подала до суду нотаріально завірену заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та суду пояснив, що після розірвання шлюбу досягли згоди, що син проживатиме з матір'ю, а він час від часу його забиратиме до себе та надаватиме кошти на його утримання. Крім того зазначив, що він лишив 8000 доларів США для [PERSON], які були виручені під час продажу нерухомого майна, яке належало їм на праві спільної сумісної власності. Аліменти на утримання сина сплачує, про що надав відповідні квитанції. З дитиною спілкується постійно, за можливості проводять разом час. З середини 2017 року син проживає з матір'ю в м. Братислава (Словакія). [PERSON] повідомила йому, що уклала шлюб з Гідрі Джоффрі Ленгдоном, який є громадянином США і вона планує вивезти дитину до США, але необхідно позбавити його батьківських прав відносно сина, так буде краще для нього. А тому надав таку заяву нотаріально засвідчену. Однак, отримавши юридичну консультацію відносно наслідків позбавлення його батьківських прав, вважає, що [PERSON] умисно ввела його в оману для того, щоб отримати нотаріально посвідчену заяву на позбавлення його батьківських прав та використати в своїх інтересах. Просив у задоволенні позову відмовити. Представник служби у справах дітей Деснянської в м. Києві РДА у судове засідання не з'явився, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Заслухавши відповідача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку у задоволенні позову відмовити з наступних підстав. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року № 2402-ІІІ встановлено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Обов'язки батьків щодо дитини визначено статтею 150 СК України, за якою вони зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 22.06.2010 року розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим 22.06.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції. Згідно свідоцтва про народження серії І-ОК № 187104, виданого повторно 22.07.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є матір'ю [PERSON] Вказала, що її онук [PERSON] спілкується із батьком, останній його виховує, доглядає, турбується про нього, сплачує аліменти, приїздив із ним до неї в м. Шепетівка. З середини 2017 року дитина проживає разом з матір'ю [PERSON] в м. Братислава (Словакія), а тому спілкується з батьком по телефону. На канікули приїздить до України і проживає разом зі своїм батьком, він йому купує одяг, іграшки та надає кошти на його утримання. В силу ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав стосовно своїх дітей в судовому порядку, якщо буде встановлено, що відповідач не займається вихованням своєї дитини, матеріально їй не допомагає, аліменти на утримання дитини не сплачує, однак у разі винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] з тих підстав, що останній уникає спілкування з дитиною, матеріально її не підтримує. Як вбачається з висновку служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 24.05.2018 року № 102103/31-4635 під час розгляду заяви [PERSON] щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] встановлено, що батьки дитини перебували у зареєстрованому шлюбі, який 22.06.2010 року розірвано. Дитина проживає з матір'ю [PERSON] Батько дитини [PERSON] 23.05.2018 року надав нотаріально засвідчену заяву, в якій не заперечив проти позбавлення його батьківських прав відносно сина, отже він свідомо ухиляється від виховання сина, здоров'ям не цікавиться, матеріально не утримує. А тому, Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Однак, суд відповідно до ч.6 ст. 19 Сімейного Кодексу України не погоджується з висновком Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, оскільки він є недостатньо обґрунтованим, носить рекомендаційний характер, не є безумовною підставою для позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки на засіданні не з'ясовано відношення батька до дитини, даних, що характеризують особу батька, не містить переконливих даних про свідоме нехтування [PERSON] батьківськими обов'язками, такий висновок був складений без участі [PERSON] Суд вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Натомість, аналіз досліджених судом доказів в сукупності вказує на те, що відповідач належним чином ставитись до виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню сина, не ухиляються від їх виконання, сплачує аліменти на утримання сина, одягає його та проводить з ним час, коли він приїздить до України. Отже така поведінка відповідача не дає суду підстав позбавити його батьківських прав, а тому у задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст.ст. 150, 164 Сімейного Кодексу України,

Outcome: dismissed