Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

29 жовтня 2015 року, позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила суд, стягнути з відповідача, свого колишнього чоловіка, на свою користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1\\4 частини усіх видів його місячного заробітку на дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини, мотивуючи це, знаходженням дитини, з якою вона проживає окремо від відповідача, тільки на її утриманні, і відсутністю з боку відповідача батька дитини матеріальної допомоги їхньому малолітньому сину, якому потрібне нормальне повноцінне харчування, одяг, ліки та багато інших речей, потрібних дитині, чим вона самостійно не може забезпечити малолітнього сина у звязку з тяжким матеріальним становищем. Позивачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, під розписку, причини неявки не повідомила, однак надіслала до суду свою заяву, в якій, з посиланням на ч. 2 ст. 158 ЦПК України підтримала позов та просила суд, слухати справу у її відсутності (а.с. 19). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки, причини неявки суду не повідомив, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій позов визнав повністю та пославшись на ст. 158 ч. 2 ЦПК України, просив суд, слухати справу без його участі (а.с. 18). Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 121 СК України, права та обовязки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Одночасно, стаття 183 СК України зазначає частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Суд встановив, що шлюб між сторонами, офіційно зареєстрований 09.03.2011 р., під час якого, 11.02.2011 р., у подружжя народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 249678 від 21.02.2011 р., в якому батьком дитини записаний відповідач був розірваний рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 12.06.2014 р., яке набрало законної сили 23.06.2014 р. (а.с. 4,8). З матеріалів справи вбачається, що позивачка проживає разом із малолітнім сином окремо від відповідача, який в свою чергу не надає своїй малолітньому сину матеріальної допомоги, яку дитина потребує для нормального повноцінного життя, а саме грошей на харчування, ліки, одяг та багато інших речей, потрібних дитині для розвитку, а позивачці, одній важко забезпечувати доньку всіма необхідними речами (а.с. 5). На підставі викладеного, та з урахуванням обставин справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved