Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

29.11.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним, як спадкоємцем за заповітом право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Кирнички, вул. Садова, 34 та на земельну ділянку площею 4,15 га, яка розташована на території Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, мотивуючи тим, що вищевказане майно належить [PERSON]. 12.06.2012 року [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене спадкове майно. 07.05.2012 року [PERSON] залишив заповіт, згідно умов якого все своє майно заповів позивачу. [PERSON] прийняв спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину, позивачу було відмовлено, у звязку із тим, що немає жодного оригіналу правовстановлюючого документа, що міг би підтвердити право власності та належності майна спадкодавцеві. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги визнає та просить справу розглянути за його відсутністю. Вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належать: - 1/2 частка житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Кирнички, вул. Садова, 34 на підставі свідоцтва про право власності № 180 від 19.01.2004 року, виданого виконавчим комітетом Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області; - земельна ділянка площею 4,15 га, яка розташована на території Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 498874, виданого 04.02.2002 року Кирничанською сільською радою народних депутатів, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-07-204. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 306945 від 13.06.2012 року, виданого Кирничанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер 12.06.2012 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частка житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Кирнички, вул. Садова, 34 та земельна ділянка площею 4,15 га, яка розташована на території Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 07.05.2012 року приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1407, [PERSON] заповів усе його майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що на день смерті він буде мати право [PERSON], [INFO]. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 45920558 від 25.11.2016 року, наданого приватним нотаріусом [PERSON], заповіт [PERSON] від 07.05.2012 року, зареєстрований за № 1407 не змінювався та не скасовувався. Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини мешкав разом із спадкодавцем, що підтверджено довідкою № 1005 від 24.11.2016 року, виданою Кирничанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, тобто позивач вважається таким, який фактично прийняв спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу [PERSON] № 302/02-14 від 29.11.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку із тим, що немає жодного оригіналу правовстановлюючого документа, що міг би підтвердити право власності та належності майна спадкодавцеві. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved