Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

30 листопада 2015 року позивач [PERSON], звернулася до Дзержинського райсуду м. Харкова з позовом до ПАТ « Теплоенергомонтаж » про стягнення заборгованості по заробітної платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення, компенсації за невикористану щорічну відпустку та моральної шкоди ». Свої позовні вимоги [PERSON], обґрунтовує тим, що з 18 жовтня 1978 року її прийняли на роботу до Публічного акціонерного товариства «Теплоенергомонтаж» де вона працювала на посаді головного бухгалтера. Наказом № 23 від 25 лютого 2015 року вона була звільнена за угодою сторін. При розрахунку в день звільненн їй не виплатили заробітну плату за період з травня 2014 року по лютий 2015 року грошові кошти в сумі 32789,99 грн., що підтверджується довідкою ПАТ «ТЕМ» від 23.03.2015 року № 128. \~\~\~\~В судове засідання позивач [PERSON], не зявилась, надала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутністю , позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Також у разі не явки відповідача, не заперечувала проти постановлення по справі заочного рішення . \~\~\~\~Представник позивача ПАТ «Теплоенергомонтаж» в судове засідання не зявився, причину не явки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином,а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу за його відсутності та відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення в судовому засіданні. \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно\~ст. 10 ч. 2 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON], з 18.10.1978 року по 25.02.2015 року працювала в Харківському монтажно-налагоджувальному управлінні тресту «Теплоенергомонтаж», яке в подальшому було перейменоване на Харківське монтажне управління ПАТ «Теплоенергомонтаж», на посаді головного бухгалтера. 25.02.2015 року [PERSON], була звільнена з підприємства відповідача на підставі\~ст. 38 КЗпП України\~за власним бажанням, що підтверджується наданими позивачем копією трудової книжки, довідкою підприємства відповідача, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб\~підприємців. ( .а.с. 4-5,6-9 ). Відповідно до\~ст. 94 КЗпП України\~заробітна плата\~це винагорода, яку власник або уповноважений ним орган виплачую працівникові за виконану ним роботу. Згідно до\~ст.. 115 КЗпП України\~та\~ст.. 24 ЗУ «Про оплату праці»\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Відповідно до довідки ПАТ «Теплоенергомонтаж» , заборгованість позивачу її заробітної плати за період травня 2014 року по лютий 2015 року за вирахуванням податків та зборів становить 32789,99 грн., помісячно, також відповідно до розрахунку компенсація заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати становить 14096, 59 грн., а також відповідно до розрахунку середньої заробітної плати за останні 2 сісяці згідно абзацу 3 пункту 2 постанови КМУ від 08 лютого 1995 року № 100»Про затвердження порядку обчислення заробітної плати» середня заробітна плата за час вимушеного прогулу становить 41386, 26 грн. (а.с. 3,4,5). Відповідно до приписів ст.ст.11,\~60 ЦПК України\~суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов 'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Таким чином, приймаючи до уваги приписи вказаних статей\~ЦПК України\~та позицію з вказаного питання позивача, суд розглядає вказану цивільну справи за наявними доказами наданими сторонами по справі. Відповідно до ч. І\~ст.116 КЗпП України\~виплата всіх сум, що належать працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація відповідно до ч. І\~ст.117 КЗпП України\~повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ч. 1\~ст. 83 КЗпП України\~у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. Таким чином на користь позивача [PERSON], підлягає стягненню : -заборгованість по виплаті за вказаний період заробітної плати в розмірі 32789 гривні 99 копійок; -компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати 14096 гривні 59 копійок; -середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 41386 гривень 26 копійок. Крім того, враховуючи, що позивач [PERSON], при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору, у відповідності зі\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 487 гривні 20 копійок. Згідно\~ст.. 367 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення на користь позивача заробітної плати за один місяць, суд допускає до негайного виконання. На підставі викладеного, ст.\~94,\~115,\~117,\~237-1 КЗпП України,\~ст.. 24 ЗУ «Про оплату праці»,\~ постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 09 « Про практику розгляду судами трудових спорів » ( з наступними змінами і доповненнями ),

Outcome: approved