Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

31 серпня 2015 року в.о.прокурора Томашпільського району [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, в якому просить з Височанської сільської ради Томашпільського району Вінницької області на користь законного представника неповнолітнього [PERSON], 29 червня 2009 року народження- Гавриленко [PERSON], яка проживає [INFO] безпідставно одержані кошти в сумі 626,60 гривень, а також судові витрати у справі. Позов обґрунтований наступним. [PERSON] звернулася до прокуратури Томашпільського району Вінницької області з питань представництва прокуратурою у суді інтересів її підопічного [PERSON], [INFO], залишеного без батьківського піклування. Розпорядженням Жмеринської РДА Вінницької області № 243 від 23 липня 2013 року надано неповнолітньому [PERSON] статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням Томашпільської РДА Вінницької області № 243 від 23 липня 2013 року [PERSON], [INFO] призначено прийомною матірю неповнолітнього [PERSON], позбавленого батьківського піклування. З метою здобуття дитиною дошкільної освіти, її догляду та оздоровлення, створення умов для ї фізичного, розумового і духовного розвитку, [PERSON] було влаштовано до дошкільного навчального закладу «Сонечко», який знаходиться у комунальній власності Височанської сільської ради Вінницької області. Згідно інформації Височанської сільської ради Томашпільського району Вінницької області за харчування [PERSON] у ДНЗ «Сонечко» в період з 2013 року по 1 липня 2015 року на рахунок сільської ради перераховано загальну суму коштів у розмірі 626,60 гривень. Проте, прокуратура Томашпільського району вважає, що вказані кошти набуті Височанською сільською радою без достатніх на те правових підстав, оскільки згідно Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» зазначено, що держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа. З огляду на викладене, прокуратура Томашпільського району вбачає. Що кошти, стягнуті сільською радою за харчування [PERSON] у ДНЗ «Сонечко», призвели до порушення прав останнього на особливий захист і допомогу з боку держави, на утримання у комунальних дошкільних навчальних закладах за рахунок держави. Враховуючи, що прийомною матірю неповнолітнього [PERSON]-[PERSON]Д,, якій законом надано право захищати права, свободи та інтереси неповнолітньої особи, яка перебуває під піклуванням, внаслідок складних життєвих обставин (а саме відсутності будь-якого самостійного доходу та майна, утримання малолітньої дитини) не заявлено в його інтересах позову про стягнення безпідставно одержаних коштів за харчування дитини у ДНЗ «Сонечко», тому прокурор, внаслідок нездійснення піклувальником незалежного захисту майнових прав дитини, В судовому засіданні прокурор прокуратури Томашпільського району [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовні заяві, попросив позов задовольнити. Законний представник неповнолітнього [PERSON]-[PERSON] в судовому засіданні попросила позовні вимоги задовольнити. Відповідач- голова Височанської сільської ради [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечив проти їх задоволення, пояснюючи, що в сільській раді не було відомостей про те, що [PERSON] має право на повне забезпечення за рахунок держави, як дитина, що позбавлена батьківського піклування. Представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору-служби у справах дітей Томашпільської районної державної адміністрації Вінницької області [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, попросив їх задовольнити. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, зясувавши права та обовязки сторін, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку. Згідно ст.1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що розпорядженням Жмеринської РДА Вінницької області № 243 від 23 липня 2013 року надано неповнолітньому [PERSON] статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням Томашпільської РДА Вінницької області № 243 від 23 липня 2013 року [PERSON], [INFO] призначено прийомною матірю неповнолітнього [PERSON], позбавленого батьківського піклування. [PERSON] звернулася із заявою до прокурора Томашпільського району, в якій вказала, що вона являється прийомною матірю неповнолітнього [PERSON], який позбавлений батьківського піклування. З вересня 2013 року [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад «Сонечко» с.Високе Томашпільського району Вінницької області, який знаходиться у комунальній власності Височанської сільської ради Томашпільського району Вінницької області. Кожного місяця [PERSON] сплачує на рахунок Височанської сільської ради кошти за харчування [PERSON] у розмірі 30 відсотків від вартості харчування на день. Частиною 2 ст. 35 Закону України «Про дошкільну освіту» встановлено, що організація та відповідальність за харчування дітей у державних і комунальних дошкільних навчальних закладах покладаються на органи місцевого самоврядування, а також на керівників дошкільних навчальних закладів. Відповідно до ч.5 ст. 35 даного Закону, батьки або особи, які їх замінюють, вносять плату за харчування дітей у державному та комунальному дошкільному навчальному закладі у розмірів, що не перевищує 60 відсотків (у міській місцевості) та 40 відсотків (у сільській місцевості) від вартості харчування на день. Згідно п. 2.2. Порядку встановлення плати для батьків за перебування дітей у державних і комунальних дошкільних та інтернатних навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 21.11.2002 № 667, розмір плати за поданням дошкільного навчального закладу встановлюють місцеві органи виконавчої влади, один раз на рік з урахуванням матеріального стану сім'ї та режиму роботи закладу можуть встановлювати додаткові пільги щодо батьківської плати за харчування дітей у дошкільних навчальних закладах за рахунок коштів відповідних місцевих бюджетів. Згідно ч. 2 ст. 33 Закону України «Про дошкільну освіту» дітям-сиротам і дітям, позбавленим батьківського піклування, гарантовано право на утримання у державних і комунальних дошкільних навчальних закладах за рахунок держави, а також на захист їх особистих, майнових і житлових прав згідно із законодавством України. Пунктом 2.6. Порядку встановлення плати для батьків за перебування дітей у державних і комунальних дошкільних та інтернатних навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 21.11.2002 № 667, передбачено, що плата не справляється за харчування, серед іншого, з дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, які перебувають під опікою і виховуються в сім'ях. Як вбачається із списків дітей, які відвідували та харчувалися в дитячому садочку протягом 2013, 2014 2015 років та за які було внесено батьками кошти в розмірі 30%- 40% від суми вартості харчування (батьківська плата), які фактично поступили на рахунок дитячого садочку, за [PERSON] було сплачено, відповідно, за 2013 рік-136,97 гривень, за 2014 рік-248,56 гривень, за 2015 рік-159,39 гривень, 81, 68 гривень. Відповідно до ст.ст. 6, 25 Закону України «Про охорону дитинства» держава гарантує дитині право на охорону здоров'я, сприяє створенню безпечних умов для життя і здорового розвитку дитини, раціонального харчування, формуванню навичок здорового способу життя. З цією метою держава, серед іншого, вживає заходів щодо пільгового забезпечення дітей ліками та харчуванням у порядку, встановленому законодавством. Діти, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави. У статтях 8, 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» зазначено, що держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа. Право на повне державне забезпечення в навчальних закладах мають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, віком до вісімнадцяти років та особи з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, при продовженні навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів. Соціальний захист та захист прав дітей у межах своєї компетенції здійснюють місцеві державні адміністрації, виконавчі органи сільських, селищних рад. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про дошкільну освіту» органи місцевого самоврядування в системі дошкільної освіти в межах їх компетенції: забезпечують реалізацію державної політики у сфері дошкільної освіти на відповідній території; ведуть облік дітей дошкільного віку; контролюють додержання вимог законів та інших нормативно-правових актів у сфері дошкільної освіти, забезпечують соціальний захист, охорону життя, здоров'я та захист прав учасників навчально-виховного процесу. Згідно листа в.о.начальника відділу освіти Томашпільської районної державної адміністрації [PERSON] № 560 від 13.05.2015 року, на виконання листа прокуратури Томашпільського району щодо дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківських прав, які навчаються у дошкільних навчальних закладах району, серед інших-у Височанському ДНЗ «Сонечко»-[PERSON], 29.06.2009 року (опікун [PERSON]). Відповідно до ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ч. 1 ст. 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Відповідно до ст. 52 Конституції України виховання дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування покладається на державу.\~\~ Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясовування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи, що Височанська сільська рада володіла інформацією про дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, що проживають на її території, однак [PERSON] з 2013 року постійно вносила плату за харчування дитини [PERSON] в дошкільному закладі, при цьому, упродовж двох років їй ні в Височанській сільській раді, ні в ДНЗ «Сонечко» не розяснювали право мати пільги зі сплати коштів за харчування дитини в дошкільному закладі, в тому числі про необхідність подачі документів для звільнення від сплати зазначених коштів, Височанською сільською радою повністю визнано позовні вимоги, суд вважає позов, підлягаючим задоволенню, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи, підтверджуючих сплату коштів опікуном неповнолітнього [PERSON] [PERSON] за харчування в ДНЗ «Сонечко». З огляду на викладене вбачається, що кошти, стягнуті сільською радою за харчування [PERSON] у ДНЗ «Сонечко» с. Високе, призвели до порушення його прав на особливий захист і допомогу з боку держави на утримання у комунальних дошкільних навчальних закладах за рахунок держави. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.\~\~ Згідно ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору при подачі до суду позовної заяви майнового характеру справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», установлена на 2015 рік мінімальна заробітна плата, у місячному розмірі з 1 січня 1218 грн. Отже, якщо станом на 1 січня 2015 року розмір мінімальної заробітної плати становив 1218,00 грн, тому ставка судового збору в даній справу становитиме 487,20 грн. Таким чином з Височанської сільської ради підлягає стягненню в доход держави 487,20 грн. судового збору. \~\~\~\~\~\~ На підставі ст.ст. 1212, 1213 181 Цивільного кодексу України ,

Outcome: approved