Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

29 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до комунального підприємства (далі КП) «Очаківводоканал». Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що з 01 квітня по 31 липня 2016 року він працював у відповідача на посаді директора за сумісництвом. Колективним договором даного підприємства передбачено додержання в оплаті праці Галузевої угоди між Міністерством з питань житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським обєднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України. Проте затверджений штатними розписами підприємства його посадовий оклад був визначений без врахування умов Галузевої угоди, внаслідок чого його було визначено на заниженому рівні. Таким чином за період його роботи на підприємстві не була нарахована та виплачена заробітна плата, розмір якої, з врахуванням відрахувань ЄСВ та ПДФО, складає 3 467 грн 11 коп. Посилаючись на викладене, просив стягнути з відповідача на його користь вказану суму. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій, крім цього, зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не зявився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов такого. Як вбачається з довідки, виданої відповідачем (а. с. 8) позивач [PERSON] з 01 квітня по 31 липня 2016 року працював у відповідача на посаді директора КП «Очаківводоканал». За змістом ст. 2 КЗпП України, ст. 43 Конституції України, право громадян України на працю передбачає оплату праці не нижче встановленого державою мінімального розміру. Розглядаючи спори про оплату праці, слід відмежовувати сферу державного регулювання оплати праці від її договірного регулювання, яке здійснюється на основі системи угод, що укладаються на державному (генеральна угода), галузевому (галузева угода), регіональному (регіональна угода) та виробничому (колективний договір) рівнях відповідно до Закону України «Про колективні договори і угоди». Зазначена правова позиція висловлена Пленумом Верховного суду України у п. 4 Постанови № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці». З метою регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів на підприємстві, відповідно до ст. 10 КЗпП України, укладається колективний договір, в якому, у відповідності до ст. 7 Закону України «Про колективні договори і угоди», встановлюються, зокрема, нормування і оплата праці, встановлення форми, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат, а також гарантій, компенсацій і пільг. Згідно зі ст. 18 КЗпП України положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обовязковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації. За змістом ч. 2 ст. 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. За змістом ч. 3 ст. 9 Закону, після закінчення строку дії колективний договір, угода продовжує діяти до того часу, поки сторони не укладуть новий або не переглянуть чинний, якщо інше не передбачено договором, угодою. На КП «Очаківводоканал» діє Колективний договір між адміністрацією та профспілковим комітетом на 2012-2015 роки зі змінами і доповненнями, схвалений загальними зборами трудового колективу КП «Очаківводоканал», і 10 жовтня 2012 року зареєстрований в управлінні праці та соціального захисту населення Очаківської міської ради. У п. 6.8 Колективного договору сторонами встановлено коефіцієнти співвідношення мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду за видами робіт та окремими професіями до встановленої мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду згідно з Додатком № 2. Відповідно до п. 6.10 Колективного договору розміри тарифної ставки і схеми посадових окладів працівників встановлюються з урахуванням міжрозрядних, міжкваліфікаційних співвідношень, визначених галузевою угодою додатки № 1, № 2, № 2а та ст. 96 КЗпП України за погодженням з профкомом. Так, у п. 1.1.3 Галузевої угоди узгоджено, що мінімальна тарифна ставка робітника 1 розряду встановлюється у розмірі не менше 120 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом. Згідно з Додатком №2 до Галузевої угоди між міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським обєднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2013-2015 року коефіцієнти співвідношень мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду (місячної тарифної ставки) за видами робіт та окремими професіями до встановленої галузевою угодою мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду, коефіцієнт співвідношення за видом робіт експлуатація та обслуговування систем водозабезпечення та водовідведення, становить 1, 35. Законами України «Про державний бюджет України» мінімальну заробітну плату встановлено: у 2015 році: з 01 січня 1 218 грн, з 01 вересня 1 378 грн.; у 2016 році: з 01 січня 1 378 грн.. Встановлений спеціальним законом і закріплений в договорі розмір мінімальної заробітної плати є базою обчислення посадового окладу з урахуванням положень галузевої угоди та колективного трудового договору. Отже, посадовий оклад керівного працівника обчислюється з урахуванням встановленого законом розміру мінімальної заробітної плати, а також встановлених Галузевою угодою та колективним трудовим договором коефіцієнтів співвідношення мінімального посадового окладу робітника до мінімальної заробітної плати (мінімальний розмір заробітної плати х 1,2 х 1,35х2). Як вбачається з додатку № 2 до Галузевих угод на 2013-2015 роки, коефіцієнт співвідношень мінімальної тарифної ставки робітника І розряду (місячної тарифної ставки) за видами робіт та окремими професіями до встановленої Галузевою угодою мінімальної тарифної ставки робітника становить 1,2. Разом із тим, посадовий оклад позивача [PERSON] визначений без врахування коефіцієнту співвідношення мінімальної тарифної ставки робітника за підгалузями, видами робіт до встановленої угодою мінімальної тарифної ставки, тобто посадовий оклад визначено на заниженому рівні порівняно з гарантіями Галузевої угоди, що призводить до порушення ст. 21 Закону України «Про оплату праці». Відповідно до ч. 4 ст. 97 КЗпП України власник або уповноважений ним орган не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Включаючи до Колективного договору норми Галузевої угоди, а саме Додатку № 2 до неї, сторони, таким чином, погодилися, що вказані норми є для них обовязковими, а відтак, у разі порушення, підлягають захисту, в тому числі в судовому порядку. З урахуванням наданого позивачем розрахунку та довідки про доходи [PERSON] за період роботи з 01 квітня по 31 липня 2016 року на підприємстві КП «Очаківводоканал», сума недоплаченої позивачеві заробітної плати з урахуванням відрахувань на податок з доходів фізичних осіб та єдиного соціального внеску, становить 2 791 грн 02 коп, а також податків у сумі 676 грн 09 коп.. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки від сплати судового збору при зверненні до суду із цим позовом позивач був звільнений, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved