Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

29 жовтня 1999 року померла мати позивача [PERSON]. До складу спадщини після її смерті входить, зокрема, право на земельну частку (пай) площею 3,41 умовних кадастрових гектара, яка перебувала у колективній власності КСП «Немія» с. Лучинець Мурованокуриловецького району Вінницької області. Крім позивача, спадкоємцем за законом є також [PERSON], який спадщину не прийняв і на неї не претендує. Позивач не може оформити спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутній (втрачений) правовстановлюючий документ на спадкове право. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] з відповідним позовом звернувся до суду. Позивач у судовому засіданні підтримав свою позовну вимогу і пояснив, що на момент смерті матері він був малолітнім (11 років) і з матірю та батьком постійно жили в с. Лучинчик. Ще за життя мати розпорядилася, що земельний пай має перейти саме йому у спадщину. Через свій малолітній вік, а потім через втрату сертифіката, він своєчасно не звернувся до нотаріальної контори чи в суд за спадкуванням. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав і пояснив: Він старший брат позивача, рідний по матері. Після народження [PERSON], він залишився жити в с. Лучинець, а мати із [PERSON] виїхали в с. Лучинчик до батька позивача і там постійно проживали. Йому відомо про розпорядження матері щодо земельного паю, а тому він повністю визнає позов, спадщину не приймав і не має претензій до цієї спадщини. Представник відповідача сільський голова Лучинецької сільської ради в судове засідання не зявився, подав суду заяву про слухання справи за його відсутності та про визнання позовних вимог (а.с. 25). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності представника одного з відповідачів. Суд, розглянувши справу, вважає, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: [PERSON] померла 29 жовтня 1999 року в с. Лучинчик Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 8). Довідкою виконавчого комітету Лучинецької сільської ради № 16 від 20 січня 2016 року (а.с. 11), довідкою про грошову оцінку земельної частки (пай) виданої начальником відділу Держгеокадастру у Мурованокуриловецькому районі № Л-128/0-95/6-16 від 28 січня 2016 року (а.с. 12) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить право на земельну частку (пай) у колишньому КСП «Немія» с. Лучинець Мурованокуриловецького району площею 3,41 умовних кадастрових гектара. Відповідно до норм ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року (діяв на момент смерті спадкодавця), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) виданої 17 лютого 2016 року (а.с. 19-23) щодо померлої [PERSON] слідує, що спадкодавець по своїй смерті заповіту не залишала. Дружина та діти спадкодавця, відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року є спадкоємцями першої черги за законом. Свідоцтвом про смерть (а.с. 8), свідоцтвом про своє народження (а.с. 9), довідкою виконавчого комітету Лучинецької сільської ради № 16 від 20 січня 2016 року (а.с. 11) доводиться, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], який мав право і прийняв спадщину як спадкоємець першої черги за законом. Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), виданої 17 лютого 2016 року (а.с. 24) на імя померлої 29 жовтня 1999 року [PERSON] слідує, що у спадковому реєстрі інформація за вказаними параметрами відсутня. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. З оголошення в газеті «Наше Придністровя» від 29 січня 2016 року (а.с.10), слідує, що оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) на прізвище [PERSON] втрачений, а тому позивач не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, він також не може (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 17 від 05 лютого 2016 року (а.с.13). Суд враховує обставину, що позивач пропустив строк звернення до суду з поважної причини, зокрема, через своє малолітство на момент відкриття спадщини та через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове право, а тому приймає рішення про його поновлення на підставі ст. 73 ЦПК України. Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідачі визнають позовні вимоги і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування право на земельну частку (пай) як спадкоємця [PERSON] за законом.

Outcome: approved