Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

29 липня 2015 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням квартири [ADDRESS] шляхом зняття з реєстраційного обліку у вказаному помешканні. В позовній заяві зазначено, що позивачі є співвласниками в рівних частках двокімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 51,4 кв. м., житловою 29,3 кв. м., яка належить їм відповідно до свідоцтв про право на спадщину. У квартирі зареєстровані позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та неповнолітній [PERSON] (дружина та син позивача [PERSON] ) та відповідач [PERSON] 25 березня 2011 року позивачі зареєстрували відповідача у своїй квартирі тимчасово, терміном на два місяці, у зв`язку з тим, що [PERSON] продала власну квартиру. Фактично відповідач ніколи не вселялась у квартиру [PERSON] та [PERSON] та не проживала там, однак у добровільному порядку знятись з реєстрації відмовляється. Реєстрація місця проживання відповідача порушує права власників володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном. З огляду на вищевикладене позивачі звернулись до суду з даною позовною заявою. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, однак на адресу суду надали заяви, у яких просять суд справу розглядати за їх відсутності, вимоги позову підтримують у повному обсязі та зазначили, що не заперечують щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутність відповідача, оскільки наявних в справі доказів достатньо для встановлення прав та взаємовідносин сторін. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали цивільної справи, надавши належну оцінку усім доказам, що є у справі, суд дійшов до переконливого висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як було встановлено судом, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 28 березня 1996 року, видане Виконкомом Вінницької міської ради згідно рішення від 28 березня 1996 року № 201 (а.с. 7). Після смерті [PERSON] спадкоємцями майна належного померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, а саме: 1/3 частки квартири під [ADDRESS] є позивачі. В результаті чого, державний нотаріус Вінницької районної державної нотаріальної контори Когутницький В.Є. видав [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку вищевказаної спадщини, спадкова справа № 479/2014, зареєстровано в реєстрі за № 3-152 (а.с. 8) та [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку вищевказаної спадщини, спадкова справа № 479/2014, зареєстровано в реєстрі за № 3-161 (а.с. 9). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, [PERSON] та [PERSON] є власниками нерухомого майна, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке належить їм на праві приватної спільної часткової власності, розмір частки кожного з власників ? частки (а.с. 10). Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію № 4532 від 28 липня 2015 року, виданої ТОВ «ЖЕО», у квартирі [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , 1976 року народження (власник), [PERSON] , 1986 року народження (син), [PERSON] , 1989 року народження (невістка), [PERSON] , 2010 року народження (онук) та [PERSON] , 1968 року народження (родич) (а.с. 11). Як вбачається з акту № 1701 від 23 липня 2015 року, складеного жителями будинку [ADDRESS] , про те, що [PERSON] з березня 2011 року і на даний час за адресою: [ADDRESS] не проживає, даний факт підтверджують сусіди, які проживають в будинку [ADDRESS] , а саме: квартира [ADDRESS] [PERSON] , серія паспорта [NUMBER] , квартира [ADDRESS] [PERSON] , паспорт серії [NUMBER] , квартира [ADDRESS] [PERSON] , паспорт серії [NUMBER] (а.с. 12). Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідач [PERSON] у вищезазначеній квартирі не проживає, проте у добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, чим створює позивачам як власникам житла перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном (житлом). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає більше 1 року, суд приходить до переконливого висновку, що вимоги позовної заяви про визнання [PERSON] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням вище зазначеної квартири, підлягають до задоволення. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, що набуло законної сили, є підставою для його виконання, шляхом зняття з реєстрації такої особи і не потребує додаткового судового захисту, тому позов в частині зняття з реєстраційного обліку відповідача [PERSON] у вищезазначеному помешканні, задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З огляду на вищезазначене, з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] слід стягнути судові витрати у розмірі 121 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved