Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

30.03.2018 року позивач [PERSON] звернулася до Мар'їнського районного суду Донецької області із позовною заявою до [PERSON]\~ про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки за неспалту аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач зазначає, що відповідач [PERSON] є батьком її сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Марїнського районного суду Донецької області від 15.06.2001 року з відповідача на її користь стягнуті аліменти на утримання їх спільного неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/6 частина з усіх видів доходів, однак відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів у звязку із чим на даний час заборгованість відповідача [PERSON] по аліментам складає 43129,22 грн. Оскільки з вини відповідача виникла заборгованість по аліментам, позивач стверджує, що має право на стягнення з нього неустойки (пені) по аліментам у розмірі 1% суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів. На підставі викладеного просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментам в сумі 43129,22 грн., пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 14135,03 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити з підстав, які викладені нею у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання неодноразово не зявлявся, а саме 15.05.2018 року, 07.06.2018 року, 10.09.2018 року, надсилав до суду заяви про відкладення розгляду справи, зазначивши, що буде знаходиться у м.Донецьк на лікуванні, однак підтверджуючих документів до суду не було надано. \~Згідно\~ст.223 ЦПК України, суд визнає причини неявки не поважними і вирішує справу\~\~розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі, отже суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів відповідно\~ст. 280 ЦПК України. Ухвалою Марїнського районного суду Донецької області від 06.04.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. 27.04.2018 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що він зобов'язується надати суду вірний розрахунок його заборгованості по несплаті аліментів, зазначивши, що розразунку позивача є невірними, однак ніяких доказів на підтвердження цього до суду не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-НО №160485, виданого виконкомом Красногорівської міської ради Марїнського району Донецької області 26.02.2000 року народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Марїнського районного суду Донецької області від 15.06.2001 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/6 частина з усіх видів доходів [PERSON] але не менше, ніж ? неоподаткованого мінімуму до повноліття дитини з моменту вступу рішення в законну силу, тобто з 27.06.2001 року до 26.02.2018 року. 15.06.2001 року Марїнським районним судом Донецької області був виданий виконавчий лист № 2-808-2001 на виконання вищезазначеного рішення суду. 26.04.2010 року Марїнським районним судом Донецької області за заявою відділу ДВС Марїнського районного управління юстиції був виданий дублікат виконавчого листа № 2-808-2001 (№ 6-51-2010) про стягнення з [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частина з усіх видів доходів [PERSON]. З довідки військово-цивільної адміністрації м.Красногорівка Марїнського району Донецької області від 14.02.2018 року №805 вбачається що [PERSON] мешкає в м.Красногорівка по вулиці Шкільна 45а разом із сином [PERSON], [INFO]. З довідки-розрахунку Марїнського районного відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області від 13.02.2017 року № 14.41-2322 вбачається, що за виконавчим листом 6-51/10 від 26.04.2010 року, який виданий Марїнським районним судом Донецької області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] ? частини усіх доходів аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO] щомісячно до повноліття дитини наявна заборгованість у розмірі 8564,00 гривень за період з 01.03.2017 року по 01.02.2018 року. З довідки-розрахунку Марїнського районного відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області від 07.03.2017 року № 14.41-1134 вбачається, що за виконавчим листом 6-51/10 від 26.04.2010 року, який виданий Марїнським районним судом Донецької області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] ? частини усіх доходів аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO] щомісячно до повноліття дитини наявна заборгованість у розмірі 34565,22 гривень за період з 29.09.2012 року по 03.03.2017 року. Відповідно до розрахунку пені, який було надано позивачем, вона складає суму 14\~135,03 гривень. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, суд зазначає наступне. Статтею 180 СК України\~встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~\~ст. 196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Таким чином, передбачена\~\~ст. 196 Сімейного кодексу України\~\~відповідальність у виді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Згідно положень\~\~Сімейного кодексу України\~\~аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом\~ст. 196 Сімейного кодексу України\~\~пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Це пов'язано з тим, що відповідно до\~\~ст. 61 Конституції України\~\~ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а за положеннями ч. 2\~\~ст. 550 Цивільного кодексу України\~\~відсотки на неустойку (як повторна пеня) не нараховується. У зв'язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певну суму заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду. Позивач просить стягнути з відповідача неустойку у розмірі 1% від суми заборгованості за кожен день прострочки сплати аліментів згідно наданого розрахунку. Відповідно даного розрахунку неустойка нею нарахована у сумі 14135,03 грн., отже вона і підлягає стягненню з відповідача. Крім того, суд зауважує, що однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3\~ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно зі\~статтею 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За правилами\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому суд виходить з приписів ч.ч. 1, 5\~ст. 81 ЦПК України\~та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості по аліментам, не спростував наданий позивачем розрахунок неустойки, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Щодо позовної вимоги про стягнення всієї суми заборгованості по аліментам з відповідача, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 195 СК України заборгованість за аліментами присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається держаним виконавцем виходячи з фактичного заробітку (доходу), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення розміру заборгованості. Якщо боржник у цей період та на час визначення заборгованості не працював, така заборгованість визначається виходячи із середньої заробітної плати для даної місцевості. У разі спору розмір заборгованості визначається судом. Згідно правил\~статті 194 СК України\~аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений\~ст.71 Закону України «Про виконавче провадження»\~і відповідно до ч. 8 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Аліменти з відповідача стягнуто за судовим рішенням, яке звернуто до виконання, державним виконавцем розраховано розмір заборгованості за аліментами, тому заборгованість підлягає стягненню державним виконавцем відповідно до положень Закону. Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER] належить стягнути на користь державного бюджету судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: partial