Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

30.01.2019 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру раніше стягнутих аліментів, та в якій вказала, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27.04.2012 року, актовий запис № 2. Від шлюбу, як вказала позивачка, сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. У позові також зазначено, що за рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 19 січня 2016 року відповідач сплачує на користь позивача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі 700 грн. щомісячно, з урахуванням щомісячної індексації, до досягнення дитиною повноліття. Радомишльським РВ ДВС відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа, виданого 28.01.2016 року. В обґрунтування змін матеріального становища позивачка просила взяти до уваги ті обставини, що матеріальні потреби дитини з моменту ухвалення рішення значно зросли, до того ж у неї відсутні інші джерела заробітку, оскільки вона не працює, а здійснює догляд за дитиною. Крім того, за цей час збільшився розмір мінімальної заробітної плати та прожитковий мінімум для неповнолітніх дітей. Тому позивач вважає, що для забезпечення потреб дитини є доцільним змінити розмір аліментів, та просила встановити стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ј частки з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у засідання не з'явилася, просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, разом з тим, від нього надійшла заява, в якій зазначено, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення, просив розглянути справу без його участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтями 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» зобов'язано батьків забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. У статті 180 Сімейного Кодексу України передбачено обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що 27 квітня 2012 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що Виконавчим комітетом Білокриницької селищної ради Радомишльського району Житомирської області складно відповідний актовий запис № 2 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 6). Після укладення шлюбу позивачка змінила прізвище на «[PERSON]». Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 5). Батьками у свідоцтві про народження дитини вказані: [PERSON] та [PERSON]. Як встановлено у судовому засіданні, рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 19 січня 2016 року з відповідача на користь позивачки були стягнуті аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісячно, з урахуванням щомісячної індексації, до досягнення дитиною повноліття. 28.01.2016 року на підставі вказаного рішення по справі № 289/2189/15-ц був виданий виконавчий лист (а. с. 8). Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує сімейний та матеріальний стан позивачки, додаткові витрати на придбання продуктів харчування, одягу, сплату комунальних послуг, тощо, а також стан здоров'я відповідача, отримання ним постійного доходу за місцем служби, та приходить до висновку, що вимоги позовної заяви підлягають задоволенню і суд вважає можливим змінити розмір раніше стягнутих аліментів на ј частку заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Оскільки позивачку було звільнено від сплати судового збору при поданні заяви, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача в порядку ст. 141 ЦПК України у розмірі 768 грн. 40 коп. на користь держави.

Outcome: approved