Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

31.10.2016р. заявниця [PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою, мотивуючи її тим, що [INFO] у м.Луганськ померла її мати [PERSON], [INFO] Факт смерті підтверджується медичним свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 02.10.2016р., яке видане ДУ «Луганська міська поліклініка №11». На підставі вказаного лікарського свідоцтва вона отримала в м.Луганськ свідоцтво про смерть, але оскільки воно видано органом, що розташований на території тимчасово непідконтрольній українській владі, тому є недійсним і не тягне ніяких правових наслідків. В жовтні 2016р. вона звернулась до Хортицького районного у м.Запоріжжя відділу державної реєстрації актів цивільного стану для отримання свідоцтва про смерть мати, однак їй було відмовлено з вказаних підстав. Просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], яка померла в м.Луганськ [INFO] Заявниця [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю, просить їх задовольнити. Додатково суду пояснила, що її мати була людиною похилого віку, тривалий час хворіла і померла [INFO] в дома за місцем своєї реєстрації - [ADDRESS]. Вона є єдиною донькою померлої, під час хвороби матері здійснювала догляд за нею і потім здійснила її поховання. Матір похована на міському кладовищі біля її батька та чоловіка померлої. З приводу реєстрації смерті вона звернулась до відділу ДРАЦС в Хортицькому районі, однак їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю необхідних для цього документів. Встановлення даного факту їй необхідно для прийняття спадщини, яка залишилась після смерті матері. Представник заявниці [PERSON] в судовому засіданні підтримала вказану заяву, просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Хортицького районного у м.Запоріжжя відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечень щодо заяви не мають, просять прийняти рішення на розсуд суду. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника заінтересованої особи. Суд, вислухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Ст.257-1 ЦПК України встановлює особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Так, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України (ч.1). Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню (ч.4). Згідно п.1 постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п.13 вказаної постанови заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ч.1-3 ст.9 зазначеного Закону, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, ще передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові особи та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Ч.1 ст.17 зазначеного Закону України передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно з ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: 1) якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; 2) встановлення у судовому порядку факту смерті; 3) звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. П.5 р.ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, є, зокрема, лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 8 серпня 2006 року № 545, а також рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення особи померлою. Суд встановив, що заявниця [PERSON] є донькою [PERSON] [PERSON] була зареєстрована: [ADDRESS], 10.01.2015р. була переміщена з тимчасово окупованої території в с. Малинівка, Слов'янського району Донецької області. Згідно з копією лікарського свідоцтва про смерть [NUMBER] від 02.10.2016р., яке видане ДУ «Луганська міська поліклініка №11», [PERSON], [INFO], померла [INFO] вдома за адресою: [ADDRESS], Причина смерті - хронічна серцева недостатність. Дифузний кардіосклероз. 20.10.2016р. Ленінським відділом запису актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської народної Республіки видано свідоцтво серії [NUMBER] про смерть [PERSON], яка померла [INFO], актовий запис про смерть № 794. Згідно з копією договору-замовлення від [INFO], укладеного між ПП «Плутон» м.Луганськ та [PERSON], та рахунку кафе «Сніжинка» № 0749 від 02.10.2016р. остання оплати ритуальні послуги на поховання [PERSON] Відповідно до листа Хортицького районного у м.Запоріжжя відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 28.10.2016р. заявниці відмовлено у видачі свідоцтва про смерть [PERSON], оскільки заявницею не надані документи, передбачені діючим законодавством України, які є підставою для проведення державної реєстрації смерті особи. Проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, з'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно усі обставини справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності з точки зору їх належності, допустимості, достатності і взаємозв'язку, суд вважає встановленим та доведеним той факт, що мати заявниці [PERSON] померла [INFO] в м. Луганськ, яке на даний час знаходиться на тимчасово окупованій території Україні. Цей факт підтверджується поясненнями самої заявниці, копією паспорта [PERSON], копією чеків на оплату ритуальних послуг, які суд вважає належними та допустимими, тому приймає за основу при винесенні даного рішення. Доказів, які б спростовували факт смерті [PERSON], суду не надано. Також судом встановлено, що смерть [PERSON] була зафіксована лікарським свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 02.10.2016р., яке видане ДУ «Луганська міська поліклініка №11», на підставі якого в подальшому 20.10.2016р. Ленінським відділом запису актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Суд при постановленні рішення не приймає до уваги вказані документи як допустимий доказ на підтвердження факту смерті [PERSON], оскільки вони видані установами, які розташовані на тимчасово окупованій території, і в силу вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» не створюють ніяких правових наслідків. З цим же підстав заявниці Хортицьким районним у м.Запоріжжя відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть її мати. Таким чином, зареєструвати смерть [PERSON] у відповідності до вимог діючого на території України законодавства, заявниця не має можливості. В позасудовому порядку встановити факт смерті матері заявниця також не може. Крім того, суд враховує, що факт, про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки від нього залежить виникнення права на спадщину. Спір про право в даному випадку суд не вбачає. В той же час вимоги заявниці про зазначення в рішенні суду причини смерті [PERSON] не підлягають задоволенню судом, оскільки суд встановлює лише факт смерті певної особи в певний час, в певному місці, що і має юридичне значення. Причина смерті в даному випадку ніякого правового значення немає. Також не підлягають задоволенню вимоги заявниці в частині зазначення в рішення суду вказівки Хортицькому районному у м.Запоріжжя відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області зареєструвати смерть [PERSON], оскільки в силу вимог ст.14 ЦПК України рішення суду про встановлення факту смерті особи , яке набрало законної сили, є обов'язковим для виконання, і відповідно є підставою для проведення державної реєстрації смерті особи відділами державної реєстрації актів цивільного стану. На підставі вищевикладеного, з метою захисту законних прав та інтересів заявниці [PERSON], суд приходить до висновку про задоволення її заяви частково.

Outcome: partial