overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

4 листопада 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] в якому просила розірвати шлюб, оскільки спільно з [PERSON] не проживає та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, просила справу розглянути без її участі. Одночасно наполягала на задоволенні позовних вимог, з наведених у позові підстав, про що вказала в письмовій заяві. Відповідач в судове засідання також не з'явився, звернувся до суду із заявою в якій просив справу розглянути без його участі. Вказав, що позовні вимоги визнає повністю. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 12 грудня 2014 року, згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.6) але з липня 2016 року спільно не проживають, оскільки втратили взаємопочуття та взаєморозуміння один з одним. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини позивача: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7) та не заперечується відповідачем. Дитина знаходиться на утриманні позивача, що також не заперечується відповідачем та підтверджується довідкою квартального комітету Смілянської міської ради № 20 від 26 липня 2016 року № 113955 (а.с.8). Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. На підставі викладеного, ст. 110, 112, 180, 181, 182 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

4 листопада 2019 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. Вказує, що перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 16 грудня 2011 року. Спільне життя у них не склалося через відсутність взаєморозуміння та поваги між ними, тому через неможливість подальшого спільного проживання однією сім`єю, просив шлюб розірвати, а судові витрати покласти на нього. Сторони у підготовче судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача мається заява, у якій він підтримує позов та просить розглянути справу без його присутності. Відповідач також подала заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Із матеріалів справи вбачається, що 16 грудня 2011 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 253. Сторони мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] . Позивач зареєстрований та проживає по [ADDRESS] . Відповідач зареєстрована та проживає по [ADDRESS] . Позивач бажає розірвати укладений із відповідачем шлюб, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Вбачається, що з моменту подання позовної заяви позивач не змінив свого рішення щодо необхідності розірвання шлюбу та щодо можливості подальшого спільного життя подружжя. Відповідачка, знаючи про наявність у суді вказаного спору, у судове засідання не з`явилася, відзиву до суду не надіслала, із клопотанням про зупинення провадження у справі для надання часу для примирення до суду не зверталася, позов визнала, а тому з її сторони не вбачається наявності спроб зберегти сім`ю. За таких обставин, за відсутності між сторонами взаєморозуміння, спільного вирішення сімейних проблем, відмови від поновлення та продовження подальших, у розумінні ст. 3, ч. 5, 6 ст. 7, ст. 51 СК України шлюбних відносин, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України є підставами для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Тому, позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

4 листопада 2020 року, [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] , зареєстрований 4 жовтня 1997 року виконкомом Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис - № 12, посилаючись на неможливість збереження сім`ї. Зазначає, що від шлюбу з відповідачем має сина: [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище « [PERSON] ». Спільне життя з відповідачем не склалося. Їх шлюбні відносини фактично припинили своє існування. За таких обставин подальше сумісне життя і збереження сім`ї вважає неможливим. 14 грудня 2020 року до Чернігівського районного суду Чернігівської області, відповідно до ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 листопада 2020 року, надійшли матеріали справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, для розгляду за територіальною підсудністю. Ухвалою судді від 14 грудня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. До судового засідання відзив на позов не надходив. Сторони в судове засідання не з`явились. Від сторін надійшли письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримує, а відповідач позов визнає. Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають у шлюбі, котрий зареєстрований 4 жовтня 1997 року виконкомом Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 4 жовтня 1997 року зроблено запис за № 12. (а.с.3) Від шлюбу сторони мають сина: [PERSON] , [INFO] . Відповідно до приписів ст.37 СК України, шлюб є правозгідним. Згідно положень ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Стаття 112 СК України проголошує, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки позивач категорично не має наміру та наполягає на розлученні. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

4 лютого 1999 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай) розміром 3,65 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КСП «Сердюківка» с. Сердюківка Смілянського району Черкаської області. Спадкоємицею першої черги на спадкове майно померлого є його мати [PERSON] [PERSON] є спадкоємцем четвертої черги. Позивач, посилаючись на те, що після смерті [PERSON] він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживав з ним до дня його смерті, але не може отримати свідоцтво про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, звернувся до суду з позовом про визнання права власності на земельну частку (пай). Сторони в судове засідання не зявилися, надавши заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримав, відповідач їх визнала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], 4 лютого 1999 року, відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) розміром 3,65 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КСП «Сердюківка» с. Сердюківка Смілянського району Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть 24 жовтня 2015 року та копією сертифікату про право на земельну частку (пай) від 5 квітня 2000 року. Згідно повідомлення нотаріуса від 8 листопада 2016 року з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто не звертався. Позивач прийняв спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном, заволодівши особистими речами та предметами домашнього вжитку померлого, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Сердюківської сільської ради від 10 жовтня 2016 року № 347. Відповідач від прийняття спадщини відмовилася на користь позивача, про що свідчить її письмова заява від 5 квітня 2000 року. У відповідності до ст. 548 ЦК України (редакції 1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, а згідно ст. 549 цього ж Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, а тому за позивачем слід визнати право власності на право на земельну частку (пай), що залишилося після смерті [PERSON] На підставі викладеного, ст. 548, 549 ЦК України (редакції 1963 року),

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

4 лютого 2010 року між сторонами був укладений договір позики, відповідно до якого [PERSON] позичив [PERSON] 57500 грн., а [PERSON] зобов'язався повернути вказану суму до 1 січня 2011 року. Позивач, посилаючись на те, що відповідач у встановлений договором позики строк грошові кошти йому не повернув а в подальшому ухиляється від виконання своїх зобов'язань за договорами позики, звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача боргу в сумі 57500 грн., та судових витрат. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували посилаючись на те, що жодного письмового доказу укладення договору позики у відповідності до умов законодавства суду не подано. Надана розписка не відповідає вимогам ст. 1046 ЦК України, оскільки з неї не вбачається що саме позивач надав в позику саме відповідачу грошові кошти. Сам позов виник на фоні неприязних стосунків між позивачем та відповідачем. При цьому коштів відповідач не отримував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Як вбачається з розписки від 4 лютого 2010 року, [PERSON] взяв в борг у [PERSON] 57500 грн. і зобов'язався повернути до 1 січня 2011 року. Повернення гарантує рухомим та нерухомим майном. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Докази про те, що відповідач повернув суму позики він суду не надав. Заборгованість відповідача перед позивачем за договорами позики від 4 лютого 2010 року становить 57500 грн. У відповідності до ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем в судовому засіданні не доведений той факт, що він не отримував грошові кошти від позивача та не писав розписку про отримання позики. Відповідно квитанції від 14 січня 2014 року позивачем сплачено 575 грн. судового збору. Вказані витрати у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

4 лютого 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що відповідач не надає матеріальної допомогу на утримання дочки [PERSON], [INFO], яка проживає разом із нею і знаходиться на її утриманні, у зв'язку з чим просить стягнути аліменти з відповідача в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим судом відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України за наявності законних підстав ухвалено рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі обставини та відповідні до них правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачкою та знаходиться у неї на утриманні. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо утримання дитини, яка проживає разом із матір'ю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання дитини. При визначені розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує, що відповідач - працездатний, інших осіб, яких зобов'язаний утримувати за законом, не має, дитина самостійного джерела засобів до існування не має. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у зв'язку із тим, що позивачку, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору. Відповідно до ст. ст.179, 180, 182, 183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

4 лютого 2014 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до [PERSON]. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що відповідач не надає матеріальної допомогу на утримання дочки [PERSON], [INFO], яка проживає разом із нею, у зв'язку з чим просить стягнути аліменти на утримання дочки з відповідача в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим судом відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України за наявності законних підстав ухвалено рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі обставини та відповідні до них правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 жовтня 1997 року, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом із позивачкою та знаходиться у неї на утриманні. Відповідач сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо утримання дитини, яка проживає разом із матір'ю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання дитини. При визначені розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує, що відповідач - працездатний, сплачує аліменти на утримання сина [PERSON], суд враховує, що з відповідача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], за рішенням Кіровського міського суду Донецької області від 19 жовтня 1999 року в розмірі 1/4 частки заробітку, але не менше 1/2 частини неоподатковуваного мінімуму доходів на дитину щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, дочка самостійного джерела засобів до існування не має. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у зв'язку із тим, що позивачку, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору. Відповідно до ст. ст.179, 180, 182, 183 України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

4 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, заявивши вимогу стягувати з [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 всіх видів доходу відповідача щомісячно. Позовна вимога обґрунтована тим, що дитина перебуває на утриманні позивачки, а відповідач матеріальної допомоги не надає. В ході розгляду справи позивач свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що після того, як припинили з відповідачем спільно проживати, то він обіцяв надавати допомогу по мірі можливостей, але ніякої допомоги не надавав. Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, справа розглянута за його відсутності. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Статтею 180 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач являється батьком спільної із позивачкою доньки [PERSON], яка народилася [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 16 травня 2001 р. Святецькою сільською радою Теофіпольського р-ну серії [NUMBER]. Дитина утримується позивачкою, що підтверджується довідкою з місця проживання позивача ПАТ «Теофіпольський цукровий завод» від 4 лютого 2014 р. № 254 та не спростоване відповідачем. Відповідно до довідки Теофіпольської ЦРЛ від 30 січня 2014 р. дитина здорова. Відповідач не надав відомостей про стан свого здоров'я, наявності інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків та не зазначив інших обставин, які мають істотне значення, тому кошти на утримання дитини мають бути присуджені судом в розмірі, заявленому позивачкою. Позовна вимога стягувати аліменти в частці від доходу також підлягає задоволенню, так як достовірних доказів відсутності роботи у відповідача сторонами не надано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

4 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO]. померла її мати [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина у виді будинковолодіння, яке розташоване в с. [ADDRESS]. Однак позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа про належність нерухомого майна спадкодавцю за життя. Позивачка в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте телефонограмою голова Черемошненської сільської ради повідомив суд, що представник з'явитись в судове засідання не має можливості, просив розглянути справу у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Дані правовідносини регулюються: - ч.1 ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном.; - ч.1 ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична особа або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла [INFO]., була власником будинковолодіння, яке розташоване в с. [ADDRESS]; [PERSON], як єдина спадкоємиця за заповітом впродовж шести місяців з часу відкриття спадщини подала до нотаріальної контори заяву про її прийняття, але через відсутність правовстановлюючого документа про належність нерухомого майна спадкодавцю за життя не може отримати свідоцтво про право на спадщину, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право власності на спадкове майно.

Outcome: approved