Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

29.10.2015 року [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій зазначила, що 25.04.2004 року померла її мати [PERSON], яка по день смерті проживала та була зареєстрована в [INFO] на вул. Комарова, 7, а 10.03.1991 року помер її батько [PERSON]. Після смерті матері залишилося спадкове майно, яке складається, в тому числі, із земельної ділянки та житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться на вул. Комарова, 7, в с. Стрільники Шаргородського району Вінницької області, який батьки побудували у 1982 році. Вона є спадкоємцем майна після смерті матері по закону. Спадщину вона прийняла та вже оформила свої спадкові права на частину спадкового майна, але оформити спадкові права на житловий будинок з господарськими будівлями не може, оскільки державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори їй було відмовлено в оформленні спадщини через відсутність свідоцтва про право власності, що є перешкодою для оформлення її спадкових прав на вказаний будинок. Просить встановити факт належності житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться на вул. Комарова, 7, в с. Стрільники Шаргородського району Вінницької області, [PERSON], котра померла 25.04.2004 року; визнати за нею [PERSON] власності в порядку спадкування за законом після смерті 25.04.2004 року її матері [PERSON] на житловий будинок під літерою «А», загальною площею 54,1 м. кв., в тому числі житловою площею 30,1 м. кв., і господарські будівлі: підвал під літерою «А-1», літню кухню під літерою «Б», погріб «Б1», сарай під літерою «в», огорожу «1-4», загальною вартістю 161617 грн., які знаходяться на вул. Комарова, 7, в с. Стрільники Шаргородського району Вінницької області. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги. Просила встановити факт належності житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться на вул. Комарова, 7, в с. Стрільники Шаргородського району Вінницької області, її матері [PERSON], яка померла 25.04.2004 року; визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті 25.04.2004 року її матері [PERSON] на означене спадкове майно. Суду пояснила, що її матір та батько у 1982 році збудували будинок та господарські будівлі для його обслуговування на земельній ділянці, виділеній для будівництва будинку, в с. Стрільники, на вул. Комарова, 7, поруч із будинком бабусі [PERSON]. Матір була записана як власник означеного будинку в погосподарських книгах, але свідоцтва про право власності на будинок не отримала з невідомих причин. Вона прийняла спадщину після смерті матері, частково оформила свої спадкові права на земельну ділянку, майновий пай матері та грошові вклади у Ощадному банку. Відсутність свідоцтва про право власності на будинок є перешкодою для оформлення спадкових прав на вказаний будинок після смерті матері [PERSON] Представник відповідача Стрільницької сільської ради Шаргородського району в судове засідання не зявився, але 09.11.2015 року до суду надійшла заява від Стрільницького сільського голови [PERSON], у якій остання просить розгляд справи за позовом [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування розглянути у відсутності представника сільської ради. Позов визнає, не заперечує щодо його задоволення (а.с.83). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Реєстраційної служби Шаргородського РУЮ в судове засідання не зявився, але від начальника служби до суду надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити у відсутності представника служби, позовні вимоги [PERSON] визнає (а.с.87). Вирішуючи спір суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 10.03.1991 року помер батько позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІІІ-АМ №269240 (а.с.12). 25.04.2004 року в с. Стрільники Шаргородського району Вінницької області померла матір позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-АМ № 236197 (а.с.11). [PERSON] по день смерті, що сталася 25.04.2004 року, постійно проживала та була зареєстрована в [INFO] на вул. Комарова, 7, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Стрільницької сільської ради за №442 від 31.03.2015 року (а.с.13). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається із житлового будинку з надвірними господарськими будівлями, що знаходиться на вул. Комарова, 7. Єдиним спадкоємцем майна померлої [PERSON] за законом є дочка останньої позивачка [PERSON] (а.с.9-10). Вказані факти підтверджуються свідоцтвом про народження позивачки, з якого вбачається, що вона народилася в сімї [PERSON] і [PERSON] (а.с.9); свідоцтвом про укладення шлюбу батьків позивачки [PERSON] та [PERSON], з якого вбачається, що після укладення шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище «Кострубей» (а.с.10); свідоцтвом про шлюб позивачки серії 1-АМ №090747 (а.с.8). [PERSON] спадщину після смерті матері прийняла та оформила свої спадкові права на належні спадкодавцеві земельну ділянку площею 1,9450 га,пайовий фонд майна КСП «Перше Травня» с. Стрільники у частці 0,11 відсотка або 1314 грн., грошові внески з нарахованими відсотками та компенсацією, що зберігаються в Стрільницькій філії Шаргородського відділення Ощадбанку на рахунку №2403 та в Рахнівсько-Лісовій філії Шаргородського відділення Ощадбанку на рахунку №91551523800, що підтверджується матеріалами оглянутої в судовому засіданні спадкової справи №943/05 до майна померлої 25.04.2005 року [PERSON] (а.с.52-82), а також свідоцтвами про право на спадщину за законом від 24.12.2005 року (а.с.76,78). У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться в с. Стрільники Шаргородського району Вінницької області на вул. Комарова, 7, позивачці [PERSON] відмовлено 06.03.2015 року завідуючою Шаргородською державною нотаріальною конторою Вінницької області [PERSON], про що винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.7). Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії нотаріус зазначає відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] була власником житлового будинку з надвірними господарськими будівлями загальною вартістю 161617 грн., що знаходиться в с. Стрільники Шаргородського району Вінницької області, на вул. Комарова, 7. Вказаний факт, крім пояснень в судовому засіданні позивачки, підтверджується показаннями свідків [PERSON], [PERSON], іншими доказами, дослідженими судом. Так, свідок [PERSON] суду показала, що народилася в 1952 році в с. Стрільники, де і проживає. Вона добре знала [PERSON], яка померла у 2004 році, так як неодноразово приходила в гості до позивачки, з якою дружила. Їй достовірно відомо, що будинок, який знаходиться на вул. Комарова, 7, в с. Стрільники, будували батьки позивачки. Земельна ділянка, на якій знаходиться будинок, перебувала в користуванні [PERSON] Позивачка народилася і проживала з батьками в будинку по вул. Комарова, 7, в с. Стрільники до свого одруження. Свідок [PERSON] суду показала, що народилася 1949 року в с. Стрільники, де і проживає. Їй достовірно відомо, що матері позивачки належав будинок по вул. Комарова, 7, в с. Стрільники. Вказаний факт їй відомий, оскільки її чоловік та матір позивачки [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) Н.Я. були рідними братом та сестрою. Інші власники цього будинку їй не відомі. Позивачка народилася у цьому спадковому будинку. Згідно з даними з погосподарських книг по Стрільницькій сільській раді за 1986-1990 роки, будинок [PERSON] збудований у 1982 році (а.с.26-31). Будинок на вул. Комарова, 7, знаходиться на земельній ділянці площею 0,55 га, яка перебувала в користуванні матері позивачки [PERSON], що підтверджується витягом з рішення 23 сесії 5 скликання Стрільницької сільської ради (а.с.25). З довідки виконавчого комітету Стрільницької сільської ради від 29.10.2014 року за №802 вбачається, що будинок по вул. Комарова, 7, в с. Стрільники Шаргородського району дійсно належить [PERSON] на підставі рішення Шаргородської районної ради народних депутатів за №244 від 22.10.1987 року (а.с.14, 15). Із інвентаризаційної справи №20730, оглянутої в судовому засіданні, та технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок вбачається, що будинковолодіння в с. Стрільники Шаргородського району Вінницької області на вул. Комарова, 7, складається з житлового будинку під літерою «А» загальною площею 54,1 м. кв., житловою площею 30,1 м. кв.; господарських будівель підвалу «А-1», літньої кухні «Б», погреба «Б1», сараю «в», огорожі «1-4» загальною вартістю 161617 грн. Загальний фізичний стан будинку задовільний, придатний до експлуатації, має 35% зносу, будинок 1982 року забудови (а.с.22). Проте, відповідно до таблиці 5.1 Правил визначення фізичного зносу житлових будинків СОУ ЖКГ 75.11-35077234. 0015:2009, задовільний стан будинку (21-40% зносу) означає, що елементи будівлі в цілому придатні для експлуатації, але потребують ремонту, який найдоцільніший на цій стадії. Всі зазначені вище докази підтверджують факт належності [PERSON] житлового будинку з надвірними господарськими будівлями, що знаходиться в с. Стрільники Шаргородського району Вінницької області на вул. Комарова, 7. При цьому, зазначеного вище висновку суд дійшов, виходячи із того, що постановою [PERSON] Міністрів УРСР від 11.03.1985 року за №105 «Про порядок державного обліку житлового фонду» постановлено завершити реєстрацію й технічну інвентаризацію житлового фонду у сільській місцевості. На виконання означеної постанови виконавчий комітет Шаргородської районної [PERSON] народних депутатів Вінницької області ухвалив рішення від 22.10.1987 року за № 244 «Про забезпечення державного обліку житлового фонду в селах району», пунктом 1 якого передбачалось забезпечити проведення первинного обліку житлового фонду громадян, які мають житлові будинки на праві особистої власності в селах району (а.с.15). Із 1979 року в Україні (УРСР) погосподарський облік у сільських [PERSON] народних депутатів здійснюється за особливою формою статистичного обліку. Так, згідно з п. 1 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських [PERSON] народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13.04.1979 року за №112/5, документами погосподарського обліку для сільських [PERSON] народних депутатів, зокрема, є форма № 1 «Погосподарська книга». Крім того, відповідно п.п.6,7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських [PERSON] народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, сільські [PERSON] один раз у пять років здійснюють закладку погоподарських книг станом на 1 січня. Закладка погосподарських книг здійснюється шляхом суцільного обходу дворів і опитування населення в період з 1 по 15 січня… Дані книг погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності. Пунктами 18 та 40 і 18 та 39 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських [PERSON] народних депутатів, відповідно, 1979 року та 1985 року, передбачено, що погосподарська книга складається, зокрема, із розділу: «Споруди, які є особистою власністю господарства», у якому записуються дані про житловий будинок, назву інших споруд і рік їх будівництва. Згідно з пунктом 62 [PERSON] про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 року за № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської [PERSON] депутатів трудящих, які видавалися, в тому числі, і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками №№ 32 та 33 до [PERSON] про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських [PERSON] депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 19.01.1976 року за № 1/5, було встановлено зразки форм довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. Із зазначених додатків вбачається, що довідка про власника житлового будинку видається згідно із записами у погосподарській книзі виконавчого комітету сільської (селищної) [PERSON] депутатів трудящих. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. [PERSON] про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, погодженої з заступником Голови Верховного Суду УРСР від 15.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року за № 56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, будинки ж, розташовані у селах, реєстрації не підлягали. Таким чином, станом на 1982 рік (рік забудови спірного житлового будинку та господарських будівель) в сільській місцевості, тобто в с. Стрільники, державна реєстрація обєктів нерухомості взагалі не передбачалася. Відтак, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, зокрема, у сільській місцевості, не залежало від державної реєстрації цього права. Аналіз вказаних нормативно-правових актів переконує суд у тому, що до компетенції виконкомів місцевих рад належало питання внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Відповідно до довідки КП «Могилів-Подільське МБТІ» від 19.02.2015 року за №35, з якої вбачається, що згідно з архівними даними КП право власності на будинок по вул. Комарова, 7, в с. Стрільники за [PERSON] не зареєстровано (а.с.17). З листа-розяснення Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 23.03.1999 року №12/5-126 «Щодо оформлення права власності на обєкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію» вбачається, що постановою КМУ від 05.08.1992 року за №449 затверджено Положення про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення. Згідно з цим Положенням закінчені будівництвом та підготовлені до експлуатації згідно з затвердженим проектом обєкти повинні прийматися в експлуатацію державними приймальними комісіями… Порядок прийняття в експлуатацію обєктів недержавного замовлення визначається [PERSON] Міністрів АРК, обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями за погодженням з Держбудом… По обєктах, що збудовані до 05.08.1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації (до врегулювання цього питання законодавчими та нормативними актами) (а.с.16). Таким чином, враховуючи перевірені у судовому засіданні докази, суд вважає, що факт належності спадкодавцю [PERSON] на праві власності житлового будинку з надвірними господарськими будівлями в с. Стрільники по вул. Комарова, 7, підтверджений, а тому зазначений будинок з господарськими будівлями входить до складу спадщини після смерті останньої. Встановлення факту належності спадкодавцю [PERSON] будинку з господарськими будівлями на праві власності має для позивачки [PERSON], що є спадкоємцем останньої, юридичне значення, оскільки від його встановлення залежить реалізація права на отримання спадщини після смерті [PERSON] Іншого порядку встановлення даного факту немає. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться в с. Стрільники на вул. Комарова, 7, позивачці [PERSON] відмовлено 06.03.2015 року державним нотаріусом Шаргородської ДНК, про що винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.7). Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії нотаріус зазначає відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України. Так, згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обовязку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст.1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її… Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.ч.1,3 ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ст.1296 ЦК України). Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у спосіб, передбачений статтею 392 ЦК України, що відповідає правовій позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеній у п. 3.1. Інформаційного листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року. Оскільки право [PERSON] на оформлення її спадкових прав на майно померлої [PERSON] порушено, то воно підлягає судовому захисту, а позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved