overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

29 грудня 2016 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 08 лютого 2014 року перебуває з відповідачем [PERSON] [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу спільних дітей не мають. Зазначає, що відсутні спільні інтереси, сторони мають різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння і довіра. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач зазначає, що спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим, просить шлюб розірвати. В судове засідання сторони не зявились. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення в державному друкованому органі «Урядовий курєр». Будь-яких письмових заяв, пояснень чи заперечень відповідач до суду не подавав. Враховуючи думку позивача, яка не заперечує проти постановлення заочного рішення, суд вважає можливим розглянути справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксування судового процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 08 лютого 2014 року зареєстрували шлюб у Зарічному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 33, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а.с. 9). Від шлюбу дітей не мають. На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Судові витрати залишити за позивачем. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

29 грудня 2016 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб існує формально, шлюбних відносин сторони не підтримують. Зазначила, що 07.03.2008р. зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] Причиною розірвання шлюбу є різні характери сторін. Позивач до судового засідання не з'явилась, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. Подала заяву, в якій позов підтримала, просила задовольнити, залишити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]», судові витрати покласти на відповідача, справу розглянути за своєї відсутності. Зазначила, що сумісне господарство не ведеться з квітня 2016р., майновий спір відсутній, після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з нею. Відповідач до судового засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву, в якій позов визнав у повному обсязі, просив розглянути справу за своєї відсутності. Зазначив, що сумісне господарство не ведеться, майновий спір відсутній. Суд, дослідивши матеріали справи, доходить наступного: Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно ч. 2 ст. 112 СУ України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, 07.03.2008р. сторони уклали шлюб, зареєстрований у Дзержинському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №110 (а.с.4). Від цього шлюбу є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO](а.с.5). Сторони спільне господарство не ведуть з квітня 2016р., майновий спір відсутній. З урахуванням викладеного, зважаючи на визнання відповідачем позову, суд доходить висновку, що фактично сім'я розпалась та не може бути відновлена, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позову позивачем сплачений судовий збір у сумі 551 грн. 21 коп. (а.с.2), що в порядку ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

29 грудня 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення з відповідним позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що з 06 серпня 2008 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбу, від якого у них 01 вересня 2011 року народився син [PERSON]. Сімейне життя з відповідачем не склалося через взаємне непорозуміння, постійні сварки та несумісність характерів, через що вони з відповідачем припинили шлюбні відносини. Син [PERSON] перебуває на її утриманні, відповідач не приймає участі в матеріальному забезпеченні дитини, тому просить в судовому порядку стягувати з відповідача аліменти на сина [PERSON]. Також вказує, що відповідач офіційно не працює, а тому просить стягувати з нього аліменти на сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує повністю та просить задоволити. Відповідач [PERSON] також подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю та не заперечує проти задоволення позову. Судом встановлено, що сторони з 06 серпня 2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого у них 01 вересня 2011 року народився син [PERSON]. Відповідач не приймає участі в матеріальному забезпеченні сина. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

29 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В заяві зазначила, що 24 вересня 2005 року у виконавчому комітеті Шедіївської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, актовий запис № 3, зареєструвала шлюб з [PERSON]. В даний час вони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Їх подружнє життя не склалося. Причиною розпаду сімї стало те, що сторони не зійшлися характерами, не знайшли спільної мови, а тому просить суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, в якій прохає справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву, в якій прохає справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується лише на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявленим одним із подружжя. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24 вересня 2005 року у виконавчому комітеті Шедіївської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, актовий запис № 3 (а.с. 3). Вбачається, що між сторонами існують конфліктні стосунки. Шлюб зберегти наміру не мають. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як сімя розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням цього суд вважає, що судові витрати по справі (судовий збір) в розмірі 551 грн. 20 коп. належить стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

29 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. В заяві зазначила, що 24 вересня 2005 року зареєструвала шлюб з [PERSON] Позивачка посилається на те, що їх спільні діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги не надає, тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня подачі заяви до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує повністю. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву, в якій прохає справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши і проаналізувавши представлені докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження серії I-КЕ № 038290, виданого 20.11.2006 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, та серії 1-КЕ № 135937, виданого Зачепилівською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 4, 5). Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані особисто утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки є законними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання (ст. 367 ЦПК України). Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір, від сплати якого позивач звільнена, в розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

29 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт її постійного проживання разом із [PERSON], [INFO], у період із 1978 року і до дня її смерті, тобто до [INFO] року. Заяву мотивувала тим, що після смерті її свекрухи, [PERSON] вона, як спадкоємець четвертої черги прийняла спадщину, оскільки проживала на момент смерті спадкодавця разом з нею, та не відмовилася від прийняття спадщини. Проте, нотаріус не може видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки в неї відсутні документи , які б свідчили про її належність до однієї із черг спадкоємців за законом, тому просить суд встановити факт її постійного проживання із спадкодавицею однією сім'єю. [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але до суду надійшла заява в якій вказано, що на вимогах заяви вона наполягає та просить справу розглянути у її відсутність. Представник заінтересованої особи, в судове засідання не з'явився, але до суду надійшла заява від Балаклеївська сільської ради Смілянського району про визнання заяви та про розгляд справи у відсутності їх представника. Суд врахувавши думку сторін, висловлену в письмовій формі, письмові пояснення свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.9). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.6) та копії свідоцтва про шлюб заявниці із [PERSON] (а.с. 7) [PERSON] була свекрухою [PERSON] Як вбачається з довідки Балаклеївської сільської ради Смілянського району № 2576 від 26 грудня 2016 року (а.с.12) [PERSON] з 27 травня 1978 року проживала до дня смерті своєї свекрухи [PERSON] разом з нею в [ADDRESS] та вели спільне господарство протягом усього часу проживання. Свідки [PERSON] та [PERSON] в письмових поясненнях наданих на адресу суду підтвердили, що [PERSON] постійно проживала разом зі своєю свекрухою [PERSON] з 1978 року і до дня її смерті. За таких обставин у суду є підстави вважати, що [PERSON] постійно проживала однією сім'єю разом зі [PERSON], із 1978 року і до її смерті [INFO] року, що об'єктивно підтверджується матеріалами справи і письмовими показами свідків, що дає підстави суду винести рішення, яким задовольнити вимоги заяви. Від факту, про встановлення якого просить заявник, залежить виникнення, зміна або припинення його особистих прав, оскільки встановлення такого факту підтверджує його право на прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [INFO] року [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

29 грудня 2016 року (за поштовим штемпелем) позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 16 червня 2015 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Баришівського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 64, від якого мають дочку [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя сторін не склалось, сторони проживають окремо, шлюбні відносини припинили з квітня 2016 року, спільне господарство не ведуть, спору про місце проживання дочки не мають, термін на примирення не надавати, тому просить шлюб між ними розірвати, судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання сторони повторно не з'явилися, про час і місце судового розгляду були оповіщені у встановленому порядку, направили суду письмові заяви з клопотанням про розгляд справи за їхньої відсутності, позивач позов підтримує повністю, відповідач позов визнає повністю. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 16 червня 2015 року, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Баришівського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 64 (а.с.22 - свідоцтво про укладення шлюбу), від якого мають дочку [PERSON], [INFO] (а.с.7 - копія свідоцтва про народження). Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства із квітня 2016 року, примирення не вбачається можливим як таке, що буде суперечити інтересам позивача. Позивач при пред'явлені позову сплатила судовий збір в розмірі 551,20 грн, який підлягає стягненню із відповідача (а.с.1 - квитанція). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Дослідивши письмові докази у справі, з'ясувавши фактичні стосунки подружжя, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, так як в судовому засіданні доведено, що сторони припинили шлюбні відносини та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-29 00:00:00

29 грудня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., Васильківський р-н, с. Катеринівка, вул. Чапаєва, 75 Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 28.12.2016р. о 14 год. 37 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 28.12.2016р. о 14 год. 37 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні «КЗ «Васильківська ЦРЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, висловлює маячні ідеї збитку, відносини, впливу. [PERSON] було поставлено попередній діагноз хронічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-29 00:00:00

29 грудня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Червоногвардійський р-н, вул. Орловська, 33/35. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 28.12.2016р. о 19 год. 55 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 28.12.2016р. о 19 год. 55 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора вимовляє маячні ідеї відносини до батька, відмовляється від їжі та лікування. Тривожна, підозріла. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved