Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

8 лютого 2017 року [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом, в якому просить суд визнати батьківство [PERSON], щодо неповнолітньої [PERSON], [INFO], зобов'язати Шевченківський районний відділ ДРАЦС Головного територіального управління у Харківській області внести зміни до актового запису про народження [PERSON], [INFO], де в розділі батько вказати [PERSON] та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі ? частини із всіх видів його заробітку (доходу). В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та прохала задовольнити. В обґрунтування позову вказує, що в період з вересня 2010 року по березень 2012 року вона проживала з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу. 04 жовтня 2011 року у них народилась донька [PERSON], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Батьком дитини є відповідач, однак у зв'язку з тим, що він не захотів подавати заяву, яка б засвідчила його батьківство, відомості про батька записані у відповідності до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Відповідач фактично визнав себе батьком дитини, забрав її з донькою з полового будинку та привіз їх за місцем свого проживання. Деякий час піклувався про дитину. Проте згодом став сумніватися що він є батьком новонародженої дитини. На грунті чого стали виникати сварки, через що вона повинна була переїхати проживати до свого батька. Відповідач перестав надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Дитина хворіє, стоїть на обліку у лікарів педіатра та кардіолога ОДКЛ, потребує значних коштів на лікування, а оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, позивач звернулася до суду з позовом про встановлення його батьківства і стягнення аліментів на утримання дитини. У судовому засіданні представник позивача, який діє на підставі довіреності, підтримав позовні вимоги позивача. Відповідач та представник відповідача, яка діє на підставі довіреності у судовому засіданні позовні вимоги в частинні визнання батьківства визнали в повному обсязі ,щодо стягнення аліментів прохали врахувати , що відповідач перебуває на облікау в Шевченківської ЦРЛ, потребує лікування, має іншу дитину на утримання якої сплачує аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, тому не заперечує про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/5 частини від його заробітку. Треті особи: представник Шевченківського РВ ДРАЦС ГТУ в Харківській області, та представник служби у справах дітей Шевченківської РДА Харківської області, в судове засідання не зявилися надали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, та не заперечується сторонами що в період з вересня 2010 року по березень 2012 року позивач з відповідачем проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. Від їх фактичних шлюбних відносин народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ВЛ № 258668, актовий запис № 113, яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції Харківської області 18 жовтня 2011 року ( а.с.4). Відповідно до ст.135 Сімейного кодексу України , при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків, заяви батька, або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно свідоцтва про народження, батьком дитини записаний громадянин України [PERSON], запис про батька вчинено у відповідності до ст.135 Сімейного кодексу України. За клопотанням позивача по справі була проведена судово генетична експертиза. З висновків експерта № 648 Харківського науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру судової молекулярно-генетичної експертизи встановлено, що громадянин [PERSON], [INFO], може бути біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO]. Ймовірність даної події складає 99,9999999995% ( а.с.71-85). Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Статтею 128 Сімейного кодексу України, передбачено ,що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно правових рекомендацій ,викладений у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм Сімейного Кодексу України , зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. ст. 213,215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по-батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір'ю. За правилами до ст. 134 Сімейного кодексу України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженихнаказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.4. Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженихНаказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов'язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану. Враховуючи викладене, а також визнання [PERSON] свого батьківства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання батьківства [PERSON], щодо дитини [PERSON], [INFO], підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно зі ст. 181 Сімейного кодексу України одним із способів виконання батьками свого обов'язку щодо утримання дитини є стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), які присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. При визначені розміру аліментів суд враховує обставини передбачені ч.1 ст. 182 Сімейного кодексуУкраїни. Відомостей про стан здоровя та матеріальне становище дитини, яка потребує матеріальної допомоги; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; відсутність у платника аліментів на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків, стягнень за виконавчими документами на користь третіх осіб; наявність можливості у відповідача надавати матеріальну допомогу; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення, відомостей суду не надано. Відповідно до ч.1 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено , що за рішенням суду аліменти можуть бути визначені в частці від заробітку (доходу ) матері , батька дитини. Відповідач працює старшим пожежником - рятувальником\~ в частині № 54 ПРЧ ГУ ДСНС України в Харківській області, що підтверджується довідкою про доходи від 26 жовтня 2017 року, отримує заробітню платню. Також з довідки про доходи вбачається ,що відповідач щомісяця сплачує аліменти в розміру ? частини від доходу на утримання доньки [PERSON] , [INFO]. Окрім того згідно довідки № 1738 Шевченківського ЦРЛ від 27 жовтня 2017 року, відповідач перебуває на диспансерному обліку, має захворювання гостра попереково - крижова радикулопатія та потребує відповідного лікування. Враховуючи викладене ,дослідивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, суд вважає можливим призначити аліменти в розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходів) ,щомісячно до досягнення донькою повноліття, з дня подачі позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати, що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: partial