Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

30 липня 20012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Обласного комунального підприємства «Новомосковська пересувна механізована колона № 91» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування завданої моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] посилався на те, що з вересня 2005 року працював на посаді виконроба Обласного комунального підприємства «Новомосковська пересувна механізована колона № 91». 07 жовтня 2011 року він був звільнений з роботи на підставі ст. 38 КЗпПУ ( за власним бажанням) При звільненні йому не була виплачена заборгованість по заробітній платі та компенсація за невикористану відпустку 12 календарних днів. Позивач зазначив, що відповідачем порушені норми ст. 116 КЗпПУ, щодо проведення повного розрахунку при звільненні, заборгованість по заробітній платі складає 9 768,26 грн.. Крім того, у відповідності до ст. 117 КЗпПУ, відповідач повинен виплатити йому середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. Сума компенсації за затримку розрахунку при звільненні за період з 07 жовтня 2011 року по 03 березня 2014 року складає 26 480,26 грн. Діями відповідача йому була спричинена і моральна шкода, яка полягає в тому, що він не мав можливості розпоряджатися своїми коштами, в нього склалося важке матеріальне становище, не мав можливості проходить ти відповідне лікування (він є інвалідом по зору 3 групи), що призвело до порушення нормальних життєвих зав'язків, моральну шкоду він оцінює в 10 000 грн. В зв'язку з наведеним, позивач [PERSON] просив суд стягнути на його користь з Обласного комунального підприємства «Новомосковська пересувна механізована колона № 91» заборгованість по заробітній платі при звільненні в сумі 9 768,26 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 26 480,26 грн., в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди - 10 000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов в повному обсязі, посилався на підстави звернення до суду. викладені в позовній заяві, просив суд задовольнити вимоги. Представник відповідача - Обласного комунального підприємства «Новомосковська пересувна механізована колона № 91», в судове засідання не з'явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в зв'язку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, наданим позивачем, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 2005 року працював на посаді виконроба Обласного комунального підприємства «Новомосковська пересувна механізована колона № 91», що підтверджується трудовою книжкою. 07 жовтня 2011 року він [PERSON] звільнений з роботи на підставі ст. 38 КЗпПУ. Судом встановлено, що при звільненні позивачу не була виплачена заборгованість по заробітній платі та компенсація за невикористану відпустку, згідно довідки Обласного комунального підприємства «Новомосковська пересувна механізована колона № 91» складає 9 768,26 грн., що підтверджується відповідною довідкою. У відповідності до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, або на яку погоджується. Кожен має право на заробітну плату. У відповідності до ст. 116 КЗпПУ, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. В зв'язку з наведеним, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі при звільненні підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 117 КЗпПУ, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Судом встановлено, що з вини відповідача позивачу не була виплачена заробітна плата з 07 жовтня 2011 року по 03 березня 2014 року, тобто затримка становити 2 роки 4 міс 16 днів.) Згідно довідки відповідача, середньомісячна заробітна плата [PERSON] складала 960 грн., середньоденна - 43,64 грн., в зв'язку з чим, сума компенсації за затримку розрахунку при звільненні становить 25 570,96 грн. (960 грн. х 28 міс. 16 днів), тому. вимоги позивача в зазначеній частині підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає … у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала в зв'язку із протиправною поведінкою відносно неї. У відповідності до ч.3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обстави, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. У відповідності до ст. 237-1 КЗпПУ, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд приходить до переконання, що діями відповідача, які полягали у порушенні відносно позивача трудового законодавства в частині своєчасної виплати заробітної плати, позивачу була спричинена моральна шкода, оскільки порушення його прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя, але, з урахуванням обстави справи, враховуючи принцип справедливості та розумності, суд приходить до переконання. що вимоги позивача є завищеними, а тому, підлягають частковому задоволенню, на суму 700 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial