Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

31.08.2021 року до суду надійшов вказаний позо, в якому позивачі просять суд стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 72555,20 грн. та судовий збір по справі.Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , та користується послугами, що надаються позивачами. Комунальне підприємство «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м.Києва» здійснювало утримання будинків та прибудинкової території відповідача до 28.02.2015. З 01.03.2015 утримання будинків та прибудинкової території здійснює Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва». Відповідно до розрахунку заборгованості за період з 01.01.2011 по 28.02.2015 заборгованість за житлово-комунальні послуги відповідача перед Комунальним підприємством «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м.Києва» складає 52143,23грн, з них: 37878,08 грн - основна сума заборгованості; 11507,40 грн - інфляційні нарахування; 2757,74 - 3% річних. Заборгованість відповідача перед Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва» за період з 01.03.2015 по 01.05.2021 складає 20411,97 грн, з них:15903,14 грн - основна сума заборгованості; 3273,16 грн - інфляційні нарахування; 1235,67 3% річних. У зв`язку з чим, позивачі звернлився до суду та просять стягнути з відповідача на користь Комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м.Києва» заборгованість в розмірі 52143,23 грн., а на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва» заборгованість в розмірі 20411,97 грн, а також стягнути суму сплаченого судового збору. Ухвалою суду від 27.09.2021 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження без виклику сторін (а.с. . Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість ухвалення по справі рішення у відповідності до вимог п. 5 ст. 279 ЦПК України та задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Рішенням Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання. Одним із таких прикладів, коли поведінка заявників стала однією з причин затягування розгляду справи, є рішення Європейського суду з прав людини «Чікоста і Віола проти Італії». Відповідно до ч. 1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судовим розглядом встановлено, що КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» створене на підставі рішення Святошинської районної місті Києві ради «Про удосконалення комунальних підприємств та реорганізацію КП «Галагани»№ 212 від 24.04.2008. КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» створене на підставі рішення Київської міської ради «Про удосконалення структури управління житлово-комунального господарства міста Києва»№270/270 від 09.10.2014. КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» здійснювало утримання будинку та прибудинкової території відповідача до 01.05.2015 р. З 01.03.2015 року утримання будинку та прибудинкової території відповідача здійснює безпосередньо КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва». Відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 12.09.2005 та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 31.07.2007 (а.с.24-26). Згідно з розрахунком заборгованості за житлово-комунальні послуги за період 01.01.2011 по 28.02.2015 заборгованість за житлово-комунальні послуги відповідача перед Комунальним підприємством «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м.Києва» складає 52143,23 грн. з них: 37878,08 грн. - основна сума заборгованості; 11507,40 грн. - інфляційні нарахування; 2757,74 грн. - 3% річних. Заборгованість відповідача перед Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва» за період з 01.03.2015 по 01.05.2021 складає 20411,97 грн. з них: 15903,14 грн. - основна сума заборгованості; 3273,16 грн. - інфляційні нарахування; 1235,67 грн. - 3% річних. Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно, відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови у стягненні з відповідачів коштів за надані житлово-комунальні послуги. Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. Таким чином судом встановлено, що у відповідача утворилась заборгованість перед позивачами у зв`язку з несплатою комунальних послуг, розрахунок вказаної заборгованості відповідачами не спростований, жодних заперечень щодо розміру суду не надано, а тому суд приходить до висновку, що позивачами, на виконання вимог ст. 81 ЦПК України, доведені позовні вимоги, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. З огляду на викладене,

Outcome: approved