Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

30 липня 2014 року позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500072456 від 19.02.2008 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14.07.2010 року ТОВ «Кредитні ініціативи», що стало правонаступником ЗАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредит Колекшн груп» уклали договір факторингу. Згідно договору факторингу та виписки із реєстру боржників від 14 липня 2010 року банк передав позивачу право вимоги до [PERSON] 19.02.2008 року банк та відповідач уклали кредитний договір № 500072456 відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 8050 дол. США. Станом на 05.03.2014 року загальна сума заборгованості відповідача перед банком становить 86786,51 грн. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит Колекшн Груп» заборгованість за кредитним договором № 500072456 від 19.02.2008 року, та витрати зі сплати судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься заява з проханням розглядати справу без його присутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 18). Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.07.2010 року ТОВ «Кредитні ініціативи», що стало правонаступником ЗАТ «Альфа -Банк» та ТОВ «Кредит Колекшн Груп» уклали договір факторингу (а.с. 16). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 500072456 від 19.02.2008 року, станом на 05 березня 2014 року сума заборгованості становить 86786,51грн (а.с. 5). Згідно заяви [PERSON] про відкриття поточного (карткового) рахунку в ЗАТ «Альфа-Банк» відповідач просила відкрити поточний рахунок у доларах США на своє ім'я.(а.с. 6). Розпискою від 19.02.2008 року [PERSON] підтвердила, що вона отримала платіжну картку та з правилами та умовами користування ознайомлена (а.с. 7). Відповідно до графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної відсоткової ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг вбачається, що [PERSON] здійснювала розрахунки в період з 19.02.2008 року по 12.02.2011 року (а.с. 8-9). Відповідно до листа від 19.02.2008 року відповідач зазначає, що ознайомлена у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями та перевагами (а.с. 10). 29.12.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу фінансування клієнта № 29122008 за яким Клієнт зобов'язується відступити Факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с. 15). 14.07.2010 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Кредит Колекшн груп» укладено договір факторингу відповідно до якого Клієнт зобов'язується відступити Факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с. 16). Суд вважає, що Банк за кредитним договором свої зобов'язання виконав повністю. Відповідач в свою чергу не виконав умови договору і своєчасно не повернув банку кредитні кошти, не сплатив відсотки за користування кредитом, в зв'язку з чим станом на 05.03.2014 року утворилася сума заборгованості у розмірі 86786,51 грн. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається в письмовій формі. Таким чином, позичальник не виконав умови Кредитного договору, чим порушив зобов'язання, взяті на себе згідно договору. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вище викладене, а також приймаючи до уваги, що відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобов'язання по поверненню кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними не виконала, у зв'язку з чим у позивача виникло право вимагати повернення кредиту та стягнення заборгованості у примусовому порядку, з урахуванням викладеного суд вважає звернення позивача з позовом до відповідача про стягнення заборгованості та судових витрат цілком обґрунтованим, та таким що відповідає характеру та змісту цивільно-правових відносин. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути понесені позивачем судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved