Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

30.05.2018 року Нікопольська міська рада звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Згідно свідоцтва про право власності н нерухоме майно від 30.07.2003 року виданого виконавчим комітетом Нікопольської міської ради на підставі рішення № 470/1 від 23.07.2003 року власником нежитлової будівлі, яка складається з наступних обєктів : виробнича база літ. «А-2», гаражі літ. «Б», «Д», «Г» , склади літ. «В», «Ж», ГРП літ. «Е» є територіальна громада в особі Нікопольської міської ради. Право власності на майно зареєстровано в Реєстрі прав власності відповідно до витягу № 1130292 від 30.07.2003 року, виданого КП «Нікопольське МБТІ». У 2005, 2010 та 2011 роках з цього обєкту проводилося відчуження (нежитлові вбудовані приміщення та частки) шляхом приватизації комунального майна, тому згідно [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 91759880 від 12.07.2017 року частка, яка належить Територіальній громаді м. Нікополя в особі Нікопольської міської ради становить 133/170 та складається з: частина виробничої будівлі літ. «А»: приміщення І поверху: 1/2 частка тамбуру І = 1,2 кв.м., 1/2 частка сходової клітини II = 7,3 кв.м., приміщення II поверху: частина сходової клітини IX = 8,6 кв.м., 1/2 частка коридору 11,9 кв.м., приміщення 2 = 28,8 кв.м., приміщення 3 = 50,2 кв.м., приміщення 4 = 22,0 кв.м., санвузол 5 = 6,8 кв.м., вбиральня 6 = 4,0 кв.м., шафа 7 = 0,9 кв.м., загальною площею 141,7 кв.м.; гараж літ. «Д», загальною площею 77,0 кв.м., частина виробничої будівлі літ. «А», площею 1499,6 кв.м.; частина гаражу літ. «Б», площею 22,3 кв.м.; літ. «В» - склад, загальною площею 63,8 кв.м., літ. «Г» - гараж, загальною площею 66,4 кв.м., літ. «Е» - ГРП, загальною площею 32,1 кв.м. У 2016 році рішеннями Нікопольської міської ради № 50-7/VII та № 52-7/VII від 29.04.2016 було включено до переліку та визначено спосіб приватизації «ПРОДАЖ НА АУКЦІОНІ» нежитлового вбудованого приміщення, площею 141,7 кв.м., за адресою: м. Нікополь, вул. Гагаріна, 85а. Згідно технічного висновку від 08.06.2017 № 74, виданого інженером КП «НМБТІ» [PERSON] було проведено обстеження в натурі, розрахунок ідеальних часток нежитлових будівель, що знаходяться за адресою: м. Нікополь, вул. Гагаріна, 85 а, та встановлено, що в даному майні 5 співвласників: - Територіальна громада м. Нікополя в особі Нікопольської міської ради - 133/170 частин на підставі свідоцтва про право власності від 30.07.2003 року; - [PERSON] - 1/17 частина (літ. «Ж») - на підставі дублікату договору купівлі-продажу від 26.03.2012 року, реєстровий № 324; - [PERSON] - 13/170 частин (частина літ. «А», загальною площею 240,1 кв.м.) - на підставі договору дарування від 15.12.2015 року, реєстровий № 941, договору дарування від 09.12.2015 року, реєстровий № 930; - [PERSON] - 7/170 частин (частина гаражу літ. «Б», загальною площею 42,7 кв.м.) - на підставі договору купівлі-продажу від 24.11.2011 року, реєстровий № 1721; -\~[PERSON] -\~вбудоване нежитлове\~приміщення (окреме\~індивідуально визначене\~майно)\~на підставі\~свідоцтва про\~право власності\~від 07.05.2012 року. Управління комунального майна зверталося до КП «Нікопольське МБТІ» з листом щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна та отримало лист від 10.08.2017 №769, що відповідно до Інструкції щодо поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 № 55 розрахунок часток у спільній власності на об'єкти нерухомого майна виконується за заявами всіх співвласників об'єктів нерухомого майна. У разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлюючих документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних право установлювальних документів. Тому зробити перерахунок часток за зверненням лише одного співвласника, КП «НМБТІ» не має законної підстави. З метою отримання відповідної згоди управлінням комунального майна було направлено листи до співвласників нерухомого майна відповідачам по справі. Але співвласники не звернулися до управління комунального майна та не надали згоду для проведення перерахунку часток у спільній власності на об'єкт нерухомого майна. Таким чином, укласти договір про виділ у натурі частки з нерухомого майна з співвласниками обєкта нерухомого майна, розташованого за адресою м. Нікополь, вул. Гагаріна, буд. 85 а не є можливим, оскільки неможливо зібрати усіх власників. На підставі викладеного позивач просить суд виділити частку з обєкту нерухомого майна, яка становить 133/170 частин та складається з : частини виробничої будівлі літ. «А»: приміщення І поверху: 1/2 частка тамбуру І = 1,2 кв.м., 1/2 частка сходової клітини II = 7,3 кв.м., приміщення II поверху: частина сходової клітини IX = 8,6 кв.м., 1/2 частка коридору 11,9 кв.м., приміщення 2 = 28,8 кв.м., приміщення 3 = 50,2 кв.м., приміщення 4 = 22,0 кв.м., санвузол 5 = 6,8 кв.м., вбиральня 6 = 4,0 кв.м., шафа 7 = 0,9 кв.м., загальною площею 141,7 кв.м.; гараж літ. «Д», загальною площею 77,0 кв.м., частина виробничої будівлі літ. «А», площею 1499,6 кв.м.; частина гаражу літ. «Б», площею 22,3 кв.м.; літ. «В» - склад, загальною площею 63,8 кв.м., літ. «Г» - гараж, загальною площею 66,4 кв.м., літ. «Е» - ГРП, загальною площею 32,1 кв.м., розташовані за адресою м. Нікополь, вул. Гагаріна, буд. 85 а, загальною площею 1902,9 кв.м. в окремий обєкт нерухомого майна та визнати за територіальною громадою м. Нікополя в особі Нікопольської міської ради право власності на цей обєкт. Припинити за територіальною громадою в особі Нікопольської міської ради право спільної часткової власності на 133/170 частин обєкта нерухомого майна, розташованого за адресою м. Нікополь, вул. Гагаріна, буд. 85 а. Також позивач просить стягнути витрати, повязані зі сплатою судового збору з відповідачів. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, надала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання зявилися, кожен окремо були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи належним чином (а.с. 48-51), причини неявки суду не відомі, заяв про відкладення справи чи про розгляд справи за їх відсутності не надали, як і заперечень на позов. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Справу розглянуто у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2\~ст. 124 Конституції України\~юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності н нерухоме майно від 30.07.2003 року виданого виконавчим комітетом Нікопольської міської ради на підставі рішення № 470/1 від 23.07.2003 року власником нежитлової будівлі, яка складається з наступних обєктів : виробнича база літ. «А-2», гаражі літ. «Б», «Д», «Г» , склади літ. «В», «Ж», ГРП літ. «Е» є територіальна громада в особі Нікопольської міської ради. Право власності на майно зареєстровано в Реєстрі прав власності відповідно до витягу № 1130292 від 30.07.2003 року, виданого КП «Нікопольське МБТІ» (а.с. 9-10) . У 2005, 2010 та 2011 роках з цього обєкту проводилося відчуження (нежитлові вбудовані приміщення та частки) шляхом приватизації комунального майна, тому згідно [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 91759880 від 12.07.2017 року частка, яка належить Територіальній громаді м. Нікополя в особі Нікопольської міської ради становить 133/170 та складається з: частина виробничої будівлі літ. «А»: приміщення І поверху: 1/2 частка тамбуру І = 1,2 кв.м., 1/2 частка сходової клітини II = 7,3 кв.м., приміщення II поверху: частина сходової клітини IX = 8,6 кв.м., 1/2 частка коридору 11,9 кв.м., приміщення 2 = 28,8 кв.м., приміщення 3 = 50,2 кв.м., приміщення 4 = 22,0 кв.м., санвузол 5 = 6,8 кв.м., вбиральня 6 = 4,0 кв.м., шафа 7 = 0,9 кв.м., загальною площею 141,7 кв.м.; гараж літ. «Д», загальною площею 77,0 кв.м., частина виробничої будівлі літ. «А», площею 1499,6 кв.м.; частина гаражу літ. «Б», площею 22,3 кв.м.; літ. «В» - склад, загальною площею 63,8 кв.м., літ. «Г» - гараж, загальною площею 66,4 кв.м., літ. «Е» - ГРП, загальною площею 32,1 кв.м (а.с. 4). У 2016 році рішеннями Нікопольської міської ради № 50-7/VII та № 52-7/VII від 29.04.2016 було включено до переліку та визначено спосіб приватизації «ПРОДАЖ НА АУКЦІОНІ» нежитлового вбудованого приміщення, площею 141,7 кв.м., за адресою: м.Нікополь, вул.Гагаріна, 85а (а.с. 21-22). Згідно технічного висновку від 08.06.2017 № 74, виданого інженером КП «НМБТІ» [PERSON] було проведено обстеження в натурі, розрахунок ідеальних часток нежитлових будівель, що знаходяться за адресою: м. Нікополь, вул.Гагаріна, 85 а, та встановлено, що в даному майні 5 співвласників: - Територіальна громада м. Нікополя в особі Нікопольської міської ради - 133/170 частин на підставі свідоцтва про право власності від 30.07.2003 року; - [PERSON] - 1/17 частина (літ. «Ж») - на підставі дублікату договору купівлі-продажу від 26.03.2012 року, реєстровий № 324; - [PERSON] - 13/170 частин (частина літ. «А», загальною площею 240,1 кв.м.) - на підставі договору дарування від 15.12.2015 року, реєстровий № 941, договору дарування від 09.12.2015 року, реєстровий № 930; - [PERSON] - 7/170 частин (частина гаражу літ. «Б», загальною площею 42,7 кв.м.) - на підставі договору купівлі-продажу від 24.11.2011 року, реєстровий № 1721; - [PERSON] - вбудоване нежитлове приміщення (окреме індивідуально визначене майно) на підставі свідоцтва про право власності від 07.05.2012 року (а.с. 20). Управління комунального майна зверталося до КП «Нікопольське МБТІ» з листом щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна та отримало лист від 10.08.2017 №769, що відповідно до Інструкції щодо поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 № 55 розрахунок часток у спільній власності на об'єкти нерухомого майна виконується за заявами всіх співвласників об'єктів нерухомого майна. У разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлюючих документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних право установлювальних документів. Тому зробити перерахунок часток за зверненням лише одного співвласника, КП «НМБТІ» не має законної підстави. (а.с. 18-19). З метою отримання відповідної згоди управлінням комунального майна було направлено листи до співвласників нерухомого майна відповідачам по справі (а.с. 16-17 на звороті). Але співвласники не звернулися до управління комунального майна та не надали згоду для проведення перерахунку часток у спільній власності на об'єкт нерухомого майна. Таким чином, укласти договір про виділ у натурі частки з нерухомого майна з співвласниками обєкта нерухомого майна, розташованого за адресою м. Нікополь, вул. Гагаріна, буд. 85 а не є можливим, оскільки неможливо зібрати усіх власників. Згідно з положеннями\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Закріплений в нормативно-правових актах принцип непорушності права приватної власності означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Європейською конвенцією про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) гарантується кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла, яке охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла (п. 1 ст. 8 Конвенції). Згідно ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~та\~Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Загальні положення про право власності викладені у\~главі 23 ЦК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1\~ст. 317 ЦК України). За частинами 1-3\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Положеннями\~ст. 321 ЦК України\~встановлено принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Здійснення права спільної часткової власності передбачено положеннями\~ст. 358 ЦК України, за якими право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно із ч.1\~ст. 364 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3\~ст. 358 Цивільного кодексу України\~право спільної\~часткової власності\~здійснюється співвласниками\~за їхньою\~згодою.\~Співвласники можуть\~домовитися про\~порядок володіння\~та користування\~майном,\~що є\~їхньою спільною\~частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Зазначена норма права свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. При виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, існує можливість звернення із відповідним позовом до суду. Виходячи з викладеного, оцінюючі наявні докази в їх сукупності,\~суд приходить до висновку, що позовна заява\~Нікопольської міської ради до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виділення частки з обєкта нерухомого майна є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно\~ст.141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3524,00 грн. має бути стягнуто з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved