Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

29.11.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Азот» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненн. Свої вимоги мотивує тим, що 01 травня 2015 року його було переведено на посаду машиніста компресорних установок у ВАТ «Азот» (на даний час ПАТ «Азот»). 29 травня 2017 року він звільнився з даного підприємства на підставі п. 1\~ст. 36 КЗпП України\~за згодою сторін. Просить суд зобовязати відповідача надати довідку про належну йому заборгваність по заробітній платі та довідку про нараховану йому заробітної плати за останні два місяці, що передували моменту звільнення; стягнути на його користь з відповідача ПАТ «Азот» належні йому заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за весь час її затримки, моральну шкоду. Ухвалою суду від 30.11.2018 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін та відкрито провадження у справі. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. 09.01.2019 року ПАТ «Азот» надало відзив на позов [PERSON], в якому позовні вимоги не визнало повністю. При цьому посилалося на те, що невиплата належних позивачу сум при звільненні сталась не з вини ПАТ «Азот», а через відсутність об'єктивної можливості здійснити таку виплату. З урахуванням співмірності вважають, що розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку має бути суттєво зменшеним. Крім того у разі задоволення позовних вимог [PERSON], сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає зменшенню на суму податку на доходи фізичних осіб та військового збору, які ПАТ «Азот» повинен буде сплатити до бюджету. З урахуванням викладеного ПАТ «Азот» просило повністю відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. 18.01.2019 року [PERSON] подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій, з урахуванням довідок наданих відповідачем, просив стягнути з ПАТ «Азот» на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 9728,18 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку виходячи з розміру 385,72 грн. за кожен день до моменту винесення судового рішення, моральну шкоду в розмірі 4000грн. У визначений судом час ПАТ «Азот» не було подано відзиву на заяву [PERSON] про збільшення позовних вимог. Суд вивчивши заяви сторін по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки серії АС № 409549 [PERSON] з 01.05.2015 року прийнятий машиністом компресорних установок 4 розряду, технологічного персоналу цеху А-5. Наказом № 544-вк від 29.05.2017 року він був звільнений з посади за угодою сторін (ст. 36 п. 1 КЗпП України). Відповідно до довідки ПАТ «Азот» від 03.01.2019 № 5, станом на 02.01.2019 року заборгованість складає: за березень місяць 2017 року\~1374,61 грн., за квітень місяць 2017 року -2582,92 грн., за травень місяць 2017 року\~-2235,76 грн., за січень місяць 2018 року\~3352,81 грн., за лютий місяць 2018 року\~-182,08 грн. Загальна сума заборгованості-9728,18 грн. Статтею 115 КЗпП України\~передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок (ст. 47 КЗпП). Згідно\~ст. 116 КЗпП України, - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч. 1\~ст. 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Частиною 2\~ст. 117 КЗпП України\~передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. ПАТ «Азот» на день вирішення справи не заперечує наявність заборгованості по заробітній платі перед [PERSON] за березень місяць 2017 року\~1374,61 грн., за квітень місяць 2017 року -2582,92 грн., за травень місяць 2017 року\~-2235,76 грн., за січень місяць 2018 року\~3352,81 грн., за лютий місяць 2018 року\~-182,08 грн. Загальна сума заборгованості-9728,18 грн. А тому, сума заборгованості по заробітній платі в розмірі 9728,18 грн. підлягає стягненню. Виходячи з правової позиції ВСУ, висловленої в постанові від 13.03.2017 року у справі №6-259цс17, - у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за вест час затримки по день фактичного розрахунку. А тому суд не приймає до уваги заперечення ПАТ «Азот» щодо зменшення суми середнього заробітку входячи із співмірності суми боргу та позовних вимог [PERSON] За період з 30.05.2017 (наступний день після звільнення) по 13.02.2019 року (день винесення рішення) пройшло 429 робочих днів. Отже розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.05.2017 по 13.02.2019 року становить 165 473,88 гривень (із розрахунку 385,72 грн. х 429 днів), яка і підлягає до стягнення з ПАТ «Азот» на користь [PERSON] Оскільки розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] в сумі 165473,88 грн. визначено із нарахованої заробітної плати до утримання податків та обов'язкових платежів, то середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.05.2017 по 13.02.2019 в сумі 165473,88 гривень на користь [PERSON] необхідно стягнути із відрахуванням (утриманням) при виплаті податків та обов'язкових платежів передбачених законодавством України. Статтею 237-1 КЗпП\~передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач визначив розмір завданої йому моральної шкоди в 4000грн, проте всупереч вимог ч.1, 3\~ст.81 ЦПК\~суду не надано доказів на обґрунтування підстав з яких виходив позивач при визначенні такого розміру. В цьому контексті суд звертає увагу, що сам по собі факт несвоєчасного розрахунку роботодавця з працівником ще не свідчить про завдання моральної шкоди. Суду не надано відповідних доказів на підтвердження обставин, які свідчать про втрату нормальних життєвих зв'язків і здійснення позивачем додаткових зусиль для організації свого життя, а отже вимога про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованою і не підлягає до задоволення.\~ На основі повно і всебічно зясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог. У відповідності зі\~ст. 430 ч.1 п.2 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення суду в частині присудження виплати заробітної плати за один місяць. На підставі наведеного, ст.ст.115,116,117 КЗпП України\~

Outcome: partial