Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

29 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом до [PERSON], третя особа Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора, Дніпропетровське міське управління юстиції про\~\~ визнання\~\~ права власності\~\~ в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову посилалась на те, що 12 липня 2015 року померла її матір громадянка [PERSON] Федерації [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно квартиру № 4, розташовану в м. Дніпропетровську, ж/м Тополя-3, буд.30, корп.1.За життя спадкодавцембув складений заповіт, яким вона вказану квартиру заповідала позивачу. Після смерті матері позивач звернулась до Сьомої дніпропетровськоїдержавної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак, в процесі прийняття спадщини виявилося неможливимвстановити коло спадкоємців після смерті громадянки [PERSON] Федерації [PERSON], виявилося неможливим й отримати нотаріусу інформацію щодо наявності спадкової справи, зареєстрованої на території [PERSON] Федерації після смерті спадкодавиці, так само як і про наявність заповітів, посвідчених на території РФ від імені [PERSON]Через вказані обставини, постановою Сьомої дніпропетровськоїдержавної нотаріальної контори від 01.12.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру № 4, розташовану в м. Дніпропетровську, ж/м Тополя-3, буд.30, корп.1. Крім позивача, іншим спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є чоловік спадкодавця [PERSON], що мешкає на території [PERSON] Федерації. Вказує, що після смерті матері вона фактично вступила в управління і володіння спадковою квартирою, проживає в ній разом із своїми синами, сплачує всі необхідні комунальні платежі. Станом на 12.12.2015 року вона є єдиною особою, що звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] З огляду на викладене, позивачка просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті громадянки [PERSON] Федерації [PERSON], померлої 27.04.2015 року, на квартиру № 4, розташовану в м. Дніпропетровську, ж/м Тополя-3, буд. 30, корп. 1, яка складається з: 1 коридор, 2 житлова, 3 туалет, 4 ванна, 5 житлова, 6 житлова, 7 кухня, загальною площею 64,8кв.м., жилою площею 39,6кв.м. В судове засідання позивач не зявився, представник позивача надав суду заяву, у якій просив розглянути справу у його та позивача відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав до суду нотаріально посвідчену заяву, у якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] є рідною донькою [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтва про народження [PERSON] серії ІІ-КИ № 395542, виданого відділом реєстрації актів Ленінського району м. Дніпропетровська 29.04.1977 року, свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] серія І-КИ № 080476, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Бабушкінської районної ради м. Дніпропетровська 21.08.1999 року, свідоцтва про розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] серія І-КИ № 241257, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Бабушкінськоїрайонного управління юстиції м. Дніпропетровська 26.03.2003 року, свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] серія І-КИ № 001965, виданого АНД відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 18.03.2005 року, свідоцтва про розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] серія І-ПН № 502231, виданого Сургутським районним відділом РАЦС 26.07.1999 року, свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] серія і-ПН № 522336, виданого адміністрацією Білоярської сільради Сургутського району Хапнти-Мансійського автономного округу, Росія 24.04.2001 року. Згідно з копією свідоцтва про право власності на квартиру від 05 січня 2001 року, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради[ADDRESS], розташована в м. Дніпропетровську, ж/м Тополя-3, буд. 30, корп. 1, належить [PERSON] на праві приватної власності . [PERSON] померла 12липня 2015 року . Як вбачається з відмітки про реєстрацію у паспорті [PERSON], позивач з 26.12.1997 року зареєстрована за адресою: м. Дніпропетровськ, Тополя-3[ADDRESS]. Постановою завідуючої Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] від 12 грудня 2015 року відмовлено [PERSON] у видачі їй свідоцтва про право на спадщину на квартиру № 4, розташовану в м. Дніпропетровську, ж/м Тополя-3, буд. 30, корп. 1, після померлої [PERSON] в звязку з неможливістю встановити коло спадкоємців та наявності заповіту. З копії заповіту, посвідченого Сьомою дніпропетровськоюдержавною нотаріальною конторою 27.07.2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-3649, вбачається, що громадянка РФ [PERSON]належну їй квартиру № 4, що знаходиться в м. Дніпропетровську, ж/м Тополя-3, буд. 30, корп. 1 заповіла позивачці. Згідно зі ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до вимог ч.1 ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.ч.1,3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, позивач [PERSON] набула право на спадкування квартири № 4, розташованої в м. Дніпропетровську, ж/м Тополя-3, буд. 30, корп. 1, після смерті матері [PERSON]. Частинами 1, 3 статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. За нормами ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності на інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, та відповідно до ч.4 ст. 334 ЦК України: права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обовязковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним особам. Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться лише на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації разом із заявою. Відповідно до п.п.14.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п.23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Таким чином, в звязку з тим, що оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку позивач не має можливості, його права підлягають судовому захисту. Тому суд вважає, що позивачем обрано вірний спосіб захисту права, а позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню в судовому порядку.

Outcome: approved