overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

30.08.2016 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що спільне життя із відповідачем не склалося через несумісність поглядів на подальше спільне життя та сімейні відносини, не бажання відповідача піклуватись про добробут сімї. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. 22 вересня 2016 року відповідачем було заявлено клопотання про надання строку про примирення. Клопотання відповідача судом було задоволено та надано строк для примирення з метою збереження сімї. Наступне судове засідання було призначено на 21.10.2016 рік. У сьогоднішнє судове засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до суду не зявився, хоча про день та час слухання справи був сповіщений своєчасно та належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки (а.с. 20). Заяв про розгляд справи у його відсутності, або про перенесення розгляду справи на адресу суду не надходило. Заперечення також не надходили на адресу суду. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини: шлюб між сторонами зареєстрований 19.07.2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, за актовим записом № 730 (а.с. 4). Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Так, в своїй заяві позивач зазначає про те, що сторони намагалися зберегти сімю, але їх спроби були марними, через що спільне подружнє життя припинилось. З урахуванням досліджених доказів по справі, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, а тому позов законний, обґрунтований і такий, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

30.08.2016 [PERSON]звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через постійні сварки і психологічну несумісність характерів, шлюбні стосунки припинені з жовтня 2015 року, спільне господарство не ведеться. Посилаючись на неможливість подальшого спільного проживання, позивач просить розірвати шлюб. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 06.09.2016 провадження у даній справі було зупинено строком на чотири місяці до 06 січня 2017 року, і цей строк надано сторонам для примирення. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 10.01.2017 провадження у даній справі відновлено. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на задоволенні позову, посилаючись на те, що почуття любові втрачено, спільно з відповідачем вони не проживають з жовтня 2015 року, спільне господарство не ведуть. Просила суд після розірвання шлюбу залишити набуте при укладенні шлюбу прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував щодо розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши в судовому засіданні надані позивачем письмові докази, суд дійшов такого. 23 березня 1991 року сторони уклали шлюб (а. с. 4). У шлюбі у подружжя народилися діти, які станом на день розгляду справи є повнолітніми син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] (а.с. 8,9). Через розбіжності у поглядах на характер сімейних стосунків і життя в цілому сторони шлюбні стосунки фактично припинили з жовтня 2015 року. Спільне господарство ними не ведеться. Примирення та поновлення сімейних стосунків між сторонами не можливе, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд вважає, що примирення сторін та поновлення сімейних стосунків між ними не можливе, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, отже за таких обставин шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

30.08.2016 р. [PERSON], звернулась до суду з цією заявою, вказуючи, що по місцю реєстрації її народження в Книзі реєстрації актів громадянського стану про народження був зроблений відповідний актовий запис №22 та видано свідоцтво про народження, в якому запис імені її матері був зроблений як «[PERSON]», тоді як необхідно було зробити правильний запис її прізвища, як «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про її смерть, серії [NUMBER]. [INFO] мати заявниці, [PERSON], померла. Право на отримання свідоцтва про право на спадщину на підставі заповіту мала її сестра [PERSON], яка від належної їй частки спадкового майна відмовилась. В теперішній час заявниця не може реалізувати своє право на спадщину після смерті матері, в зв'язку з невідповідністю актового запису прізвища матері в свідоцтві про смерть, що підтверджували б родинні зв'язки між [PERSON], та [PERSON], яка померла [INFO] та є рідною матір'ю заявнці. Заявниця в судове засідання не з'явилась, просила провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, про що до суду подала відповідну заяву. Представник заінтерисованої особи Старостинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області, просив провести розгляд даної справи за відсутності їхнього представника, про що до суду подав відповідну заяву, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких міркувань. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні, зокрема, свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 7), свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с.8 ), достовірно доведено, що [PERSON], [INFO] є рідною дочкою [PERSON], яка померла [INFO] Дані правовідносини регулюються п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, згідно з яким суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, [PERSON], [INFO] є рідною дочкою [PERSON], яка померла [INFO], то цей факт необхідно встановити на підставі п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

30.08.2016 р. до суду заявлено позов, у якому представник позивача вказав, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 25.11.2005 р. укладено кредитний договір б/н на суму 2000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредиту в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, позичальник зобов'язався сплачувати щомісячні обов'язкові мінімальні платежі в останній робочий день поточного місяця та відсотки за користування кредитом, але цих зобов'язань не виконує, в зв'язку з чим станом на 31.07.2016 р. виникла заборгованість в розмірі 11706,10 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в поданій до суду заяві просив справу розглянути без нього, позовні вимоги підтримав повністю, у разі неявки відповідача постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів (а.с. 20). Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про перенесення справи не заявляв, відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України повідомлення про час та місце розгляду справи вручалось йому належним чином. З урахуванням позицій позивача, дослідження матеріалів справи та вимог закону суд визнає за необхідне задовольнити позовні вимоги повністю з таких підстав. Доведено, що 25.11.2005 р. укладено кредитний договір б/н на суму 2000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредиту в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, позичальник зобов'язався сплачувати щомісячні обов'язкові мінімальні платежі в останній робочий день поточного місяця та відсотки за користування кредитом, але станом на 31.07.2016 р. виникла заборгованість в розмірі 11706,10 грн. Вказані правовідносини регламентуються: -ст.ст. 525,526,530 ЦК України, за якими одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; -ст. 1054 ЦК України, за якою за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Оскільки [PERSON] добровільно не виконує взятих на себе зобов'язань по сплаті кредиту та відсотків за користування ним на підставі укладеного ним з ПАТ КБ «Приватбанк» договором б/н від 25.11.2005 р., в зв'язку з чим станом на 31.07.2016 р. виникла заборгованість в розмірі 11706,10 грн., то з метою захисту законних інтересів позивача борг з відповідача й судові витрати в сумі 1378 грн. необхідно стягнути рішенням суду. В зв'язку з повним задоволенням вимог ПАТ КБ «Приватбанк» з [PERSON] на його користь стягуються всі судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

30.08.2016 року [PERSON] (дошлюбне прізвище Паскар) звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 11.09.2012 року виконавчим комітетом Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис № 07, мотивуючи тим, що вона з відповідачем 11.09.2012 року зареєструвала шлюб, від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] З серпня 2016 року вони не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що вони мають несумісні характери та різні погляди на життя. Вважає примирення неможливим. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та наполягає на їх задоволенні. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 11.09.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1- ЖД № 172394 від 11.09.2012 року, виданим виконавчим комітетом Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 417431, виданим 23.01.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області. Сторони з серпня 2016 року не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що вони мають несумісні характери та різні погляди на життя. Спору щодо розподілу спільного майна немає. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

30.08.2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі ордеру на житлове приміщення № 31 він являється власником житлового будинку № 3 по вул. Львівській в с. Чаруків Луцького району Волинської області. В даному будинку зареєстрований відповідач [PERSON], який з 02.11.2015 року в даному будинку не проживає. Позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням будинком № 3 по вул. Львівській в с. Чаруків Луцького району Волинської області. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин хоча, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується розміщеним оголошенням в пресі. Про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Позивач в судове засідання не зявився, проте подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами справи. Просив суд позов задовольнити. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, які не зявились за наявними матеріалами справи. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Як вбачається з ордеру на житлове приміщення № 31 [PERSON] являється основним квартиронаймачем будинку № 3 по вул. Львівській в с. Чаруків Луцького району Волинської області (а.с. 2). З довідки про склад сімї або зареєстрованих в житловому приміщенні осіб № 701 від 25.08.2016 року вбачається, що у спірному будинку зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с. 11). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] хоч і зареєстрований у вищезазначеному будинку, проте з 02.11.2015 року в даному будинку не проживає, що підтверджується поясненнями позивача, актом № 388 від 13.11.2015 року (а.с. 10). Ч.1 ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком № 3 по вул. Львівській в с. Чаруків Луцького району Волинської області, у звязку з відсутністю в спірному житловому приміщенні без поважних причин понад шість місяців. Крім того, задовольняючи позов про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом, суд використовує права надані ст. 217 ЦПК України, щодо встановлення порядку виконання рішення суду, і вважає, що в рішенні слід вказати на те, що дане рішення є підставою для зняття особи з реєстрації. На підставі наведеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

30.08.2016 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. В направленому на адресу суду позові позивач [PERSON] зазначив, що йому на праві власності належить 1/5 частина житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS]. В квартирі за його згодою значиться зареєстрованим племінник [PERSON], але фактично з 2006 року не проживає, жодних його речей в квартирі немає. Просить відповідача [PERSON] визнати таким, що втратив право на користування належною йому квартирою №4 по вул.. Грекова 38 в м. Миргороді, оскільки його реєстрація створює для нього перешкоди в користуванні власністю. При судовому розгляді справи позивач [PERSON] позов підтримав з підстав зазначених в позовній заяві, просив його задовольнити як законний та обґрунтований. Відповідач [PERSON] про день та час судового розгляду справи повідомлений у відповідності до вимог ст. 74 ЦПК України за місцем реєстрації, в судове засідання не зявився. Відповідно до положень ст.ст. 77, 225 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 20 січня 1982 року є власником 1/5 частини житлового будинку (квартира №4) з надвірними спорудами, що розташований в м. Миргороді по вул.. Грекова 38 (а.с.4-5). В належній йому квартирі значиться зареєстрованим [PERSON] (а.с.7). З акту голови вуличного комітету вбачається, що [PERSON] не проживає в спірній квартирі з 2006 року (а.с.8). Згідно ст. 156 ч.4 ЖК України до членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в [INFO] з 2006 року, то його слід визнати таким, що втратив право на користування спірним житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

30.08.2016 року [PERSON] звернулась до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовом до Веселобалківської сільської ради Казанківського району Миколаївської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, просила визначити додатковий строк у один місяць для прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Позивач у судове засідання не з'явився , однак від представника позивача [PERSON] надійшла до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за їх з позивачем відсутності. Представник відповідача Веселобалківської сільської ради Казанківського району Миколаївської області в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника і не заперечують проти задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до поданих сторонами заяв суд розглянув справу у їх відсутності. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

30.08.2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просить розірвати шлюб зареєстрований у Добрянській сільській раді Городоцького району Львівської області 30.12.2003 р., актовий запис № 11, мотивуючи тим, що подружнє життя не склалося, причиною цьому стала поведінка відповідача, який почав ображати її, вести себе агресивно, зловживати алкоголем. Просить розірвати шлюб, оскільки подальше спільне проживання суперечить інтересам сімї, тому збереження шлюбу вважає неможливим. Просила задоволити позов. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала, крім того пояснила, що примирення є неможливим, відповідач зловживає спиртними напоями. З 2012 року спільно не проживають. Відповідач [PERSON]І в судовому засіданні показав, що погоджується на розірвання шлюбу, з вересня 2012 року проживають окремо. Заслухавши позивачку, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд задовільняє позов. Відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З пояснень сторін, долученого до справи свідоцтва про шлюб серії І-СГ № 155370 (а.с.5), свідоцтва про народження серії І-СГ № 310188 від 08.01.2004 року (а.с.6), видно, що сторони в шлюбі з 30.12.2003 р., мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] Як убачається зі змісту позову, сторони з 2012 року припинили подружні стосунки, проживають окремо, спору щодо майна немає, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, втратили одне до одного почуття любові та поваги, примирення між ними неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя, а тому згідно з ст. 112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, які знайшли своє підтвердження у процесі розгляду справи, причиною розірвання шлюбу є відсутність бажання у сторін будувати у подальшому сімейні відносини. На підставі вищезазначеного, суд приходить переконання, що шлюб між сторонами є формальним і розриває такий. Дитина залишається проживати з позивачкою. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд покладає судові витрати на обидві сторони, з відповідача на користь позивача стягує 275 грн. 60 коп.

Outcome: approved