overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

31.03.2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання відповідача такою, що втратила право користування [ADDRESS]. В обґрунтування вказує, що вона є власником квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.09.1998 року. Відповідач не мешкає у квартирі протягом тривалого часу, не сплачує комунальні послуги,які нараховуються щомісячно, тому вважає, що відповідач втратила право користування житлом. Позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування [ADDRESS] та зняти її з реєстраційного обліку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про місце, день та час розгляду справи повідомлена згідно ч.3 ст.76 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено , що згідно свідоцтва про право власності на житло від 25.09.1998 року, позивачу [PERSON], [PERSON] та відповідачу [PERSON] належить квартира [ADDRESS], а.с.9.У спірній квартирі зареєстрована позивач, її донька [PERSON] та син [PERSON] що підтверджується довідкою КП «ЖЕО №14» від 19.03.2015р., а.с.10. Згідно ст.405 ч.2 ЦК України - члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач є власником квартири [ADDRESS], в якій відповідач зареєстрована, тобто відповідач зареєстрована у спірній квартирі на відповідній правовій підставі, має право користування та розпорядження власністю, суд вважає, що реєстрація відповідача у спірній квартирі не порушує право позивача на користування спільним майном, тому відсутні правові підстави для задоволення позову. На підставі ст. 405 ч.2 ЦК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

31.03.2015 р. до Іллічівського міського суду Одеської області надійшла позовна заява (а.с.4-6), в якій [PERSON] просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що після розірвання шлюбу в 2008 році батько з дітьми не проживає, не приймає участі у їх вихованні, утриманні. В судове засідання зявилася позивачка [PERSON] та її представник [PERSON], які підтримали позов, просили його задовольнити. Представник прокуратури м. Іллічівська [PERSON] вважав позов таким, що підлягає задоволенню. Представник органу опіки та піклування надав письмовий висновок про доцільність задоволення позову (а.с. 45-46), який підтримала у судовому засіданні. Відповідач [PERSON] неодноразово у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 74). Заперечення на позов не надав. З урахуванням заяви [PERSON] на а.с. 81, судом винесена ухвала про розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку на підставі ст. ст. 224-226 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідків, з'ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі факти та правовідносини. Батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15-16). Батько дітей [PERSON] участі у їх вихованні не приймає, не цікавиться їх фізичним та духовним розвитком, не спілкується з донькою та сином, матеріально не допомагає і разом з дітьми не проживає, в зв'язку з чим діти перебувають у сім'ї позивача [PERSON], що підтверджується матеріалами справи на а.с. 12-14, 17-27, 45-46, 69-73. Відповідні обставини підтвердили допитані у судовому засіданні малолітні [PERSON] та [PERSON], а також свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. На підставі викладеного та ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України позов підлягає задоволенню. При цьому суд бере до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність задоволення позову (а.с. 23), а також думку представника прокуратури м. Іллічівська [PERSON] про доведеність та обґрунтованість позовних вимог і міркування дітей, які підтримали позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

31.03.2015 р. до Словянського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку № 44 по вул. 1-го Травня в смт. Билбасівка Словянського району Донецької області. В належному йому будинку з 14.02.2013 року зареєстрований відповідач, який з 18 серпня 2013 року за вказаною адресою не проживає, будь-яких платежів не здійснює. Перешкод в користуванні жилим приміщенням він відповідачу не чинив, відповідач добровільно виїхав з належного йому будинку до іншого місяця мешкання, але добровільно знятися з реєстрації відповідач відмовляється. Просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням житловим будинком № 44 по вул. 1-го Травня в смт. Билбасівка Словянського району Донецької області. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, після друкування у засобі масової інформації про виклик [PERSON] до суду заяв про розгляд справи за його відсутністю, відкладання судового розгляду справи від нього до суду не надходило, тому суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи.. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі за наступних підстав: [PERSON] є власником житлового будинку № 44 по вул. 1-го Травня в смт. Билбасівка Словянського району Донецької області: ? частка будинку їй належить на підставі договору купівлі-продажу від 09.09.1976р., який зареєстрований належним чином (а.с. 7). В будинку 44 по вул. 1-го Травня в смт. Билбасівка Словянського району Донецької області з 14.02.2013 року зареєстрований [PERSON] (а.с. 6, 9-13). З акту від 16.03.2015 року, складеного депутатом Билбасівської селищної ради, слідує, що [PERSON], який зареєстрований у [INFO], з 18.08.2013 року фактично не мешкає в цьому будинку, його особистих речей в будинку немає (а.с.5). Згідно ч. 1, 3 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а [PERSON] потрібно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком № 44 по вул. 1-го Травня в смт. Билбасівка Словянського району Донецької області з наступних причин: відповідач [PERSON] дійсно не мешкає в будинку № 44 по вул. 1-го Травня в смт. Билбасівка Словянського району Донецької області без поважних причин більш одного року та не є власником цього будинку, тому згідно ч. 1, 3 ст. 405 ЦК України [PERSON] втратив право користування житловим будинком № 44 по вул. 1-го Травня в смт. Билбасівка Словянського району Донецької області. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

31.03.2015 року [PERSON] звернувсяся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 28.06.2006 року він зареєстрував шлюб з відповідачем - [PERSON] Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя в них не склалось через несумісність характерів, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. На даний час проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Досягли угоди про місце проживання дитини після розірвання шлюбу, донька буде проживати з матір'ю. На підставі вищезазначеного позивач просив суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явилися. До початку розгляду справи сторони надали заяви, згідно яких, просили слухати справу у їх відсутність, відповідач позов визнала, позивач позов підтримав. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між сторонами 28 жовтня 2006 року зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про одруження, видане відділом РАЦС Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 611 /а.с.7/. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] /а.с.6/. Зі змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у зв'язку з чим вони відмовляються від примирення. Тривалий час шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у зв'язку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, що унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано спільне бажання сторін швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, та інтересам дитини, що має істотне значення, у зв'язку з чим укладений шлюб слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

31.03.2015 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 24.07.2009 року за актовим записом № 809 у Книзі реєстрації шлюбів Відділу реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.05.2015 року подружжю Куц надавався строк 3 місяці на примирення. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.08.2015 року провадження у справі відновлено. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала на адресу суду заяву, якою просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала, щодо ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, заперечень чи пояснень по суті заявлених вимог не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи. Дослідивши та оцінивши подані докази суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з врахуванням наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 24.07.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕГ № 047567 від 24.07.2009 року (а.с. 4). Від спільного шлюбу в сторін народилися: син [PERSON], [INFO] та донька Марія, [INFO] (а.с.5-6). Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, спільна діти проживають із позивачем. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам неповнолітніх дітей, а тому шлюб слід розірвати. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

31.03.2015 року [PERSON] звернулася в суд із заявою, в якій просила встановити факт, що [PERSON], [INFO], померла [INFO] в смт. Довбиш Баранівського району Житомирської області. Обґрунтовуючи заяву [PERSON] зазначила, що [INFO] в смт. Довбиш Баранівського району Житомирської області померла її тітка [PERSON], [INFO] та була захоронена 28.02.2015 року на кладовищі с. Вільха Романівського району Житомирської області. Тіло померлої не було доставлене до Новоград-Волинського відділення судово-медичних експертиз. Оскільки у неї відсутні документи про причину смерті, вона не може отримати свідоцтво про смерть, необхідне для отримання допомоги на поховання. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву, якою підтримала свої вимоги, просила розглянути справу без її участі. Представник заінтересованої особи - Управління ПФУ в Баранівському районі Житомирської області в судове засідання не з'явився, подав до суду лист про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи, не заперечував проти задоволення заяви. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Факт смерті [PERSON], [INFO] підтверджується даними висновку Баранівського РВ УМВС України в Житомирській області від [INFO] щодо ненасильницької смерті людини за місцем проживання (а.с. 7-8). Реєстрація смерті [PERSON] по відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Баранівського районного управління юстиції не проводилась згідно повідомлення від 06.03.2015 року (а.с. 5). Встановлення факту смерті [PERSON] має юридичне значення для заявника - для оформлення допомоги на поховання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

31.03.2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та просить її задовольнити, посилаючись на те, що згідно паспорта її дані вказано як : [PERSON]. Вона має Державний акт на право приватної сласності на замлю серії [NUMBER], де в написі прізвища вказано «[PERSON]», пропущено м'який знак. Ці обставини порушують її право на укладення договору оренди землі, тому вона просить суд встановити факт належності їй Державного акту на право приватної власності на землю. У судове засідання заявник не з'явилася, хоча про час, місце та дату розгляду справи повідомлялася належним чином, проте надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність наполягає на задоволенні заявлених вимог, посилаючись на обставини, викладені у заяві. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи тільки з участю їхнього представника не надав. Неявка заінтересованої особи не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи неявку у судове засідання сторін, суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про задоволення заявлених вимог в повному обсязі, з наступних підстав: Причиною звернення до суду є те, що у зв'язку з допущеною помилкою у Державному акті на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданий 12.11.23001 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER], де вказано прізвище заявника «[PERSON]», замість «[PERSON]», тому заявник не може оформити договір оренди земельної ділянки. З ксерокопії паспорта та картки вбачається, що прізвище заявника «[PERSON]» (а.с. 4-7), а в Державному акті на право приватної власності на землю, помилково вказано «[PERSON]», тому заявлені вимоги заявника підлягають задоволенню. Таким чином, заява обґрунтована і законна, т.я. відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не зберігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. На підставі ст.ст.256-259 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

31.03.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві вказує, що знаходилась у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 01 березня 2008 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне проживання між сторонами припинено з серпня 2009 року. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає, тому вона змушена звернутися до суду з проханням стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх доходів відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивачки [PERSON], яка надіслала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Справу розглянуто заочно відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідача, який вдруге не з'явився в судове засідання не повідомивши причин неявки. Про час слухання справи в суді був повідомлений належним чином. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Березівської сільської Покровського району Дніпропетровської області вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 01 березня 2008 року. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.3). Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Березівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.5). У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, таким чином з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору в дохід держави. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

31.03.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В позовній заяві вказує, що знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 23 вересня 2000 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає, тому вона змушена звернутися до суду з проханням стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх доходів відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивачки [PERSON], яка надіслала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Справу розглянуто заочно відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідача, який вдруге не з'явився в судове засідання не повідомивши причин неявки. Про час слухання справи в суді був повідомлений належним чином. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого Курахівською міською радою Мар'їнською району Донецької області вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружились 23 вересня 2000 року. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.6). Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого виданого Курахівською міською радою Мар'їнською району Донецької області, [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.7). У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, таким чином з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору в дохід держави. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

31.03.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Посилається на те, що шлюб між ними було зареєстровано 19 червня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області. Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені з січня 2014 року. Спільне життя не склалося з причини, що кожен мав різні погляди на вирішення сімейних проблем, відсутність порозуміння, в результаті чого втратили почуття поваги та кохання один до одного. Постійно виникали сварки з різних побутових питань. Спір про поділ майна відсутній. Дитина проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. Позивачем до суду була надана заява в якій вона просить справу розглянути без неї позов підтримує, на його задоволенні наполягає. [PERSON] не виявила бажання на зміну прізвища після розірвання шлюбу. Відповідачем до суду також надана заява в якій він просить справу розглянути без нього, проти задоволення позову не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст. ст. 110, 112 СК України підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей , що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 19 червня 2010 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі (а.с.3). Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.4-5). Шлюбні відносини припиненні з січня 2014 року. Спір про поділ спільного майна подружжя відсутній. За спільною домовленістю сторін діти після розірвання шлюбу залишаються проживати з матір'ю. Сторони бажають розірвати шлюб, збереження його суперечило б їх інтересам, тому суд вважає, що шлюб потрібно розірвати.

Outcome: approved