Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

30.09.2013 р. Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], ПАТ «Укрсиббанк», ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», треті особи: приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу [PERSON], Верхньогаївська сільська рада, [PERSON], [PERSON] про визнання посвідчувального напису Верхньогаївського сільського голови на підробленій згоді [PERSON] на розпорядження квартирою в [ADDRESS], на основі якого укладено спірний договір іпотеки, недійсним, визнання договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Стрийського нотаріального округу [PERSON], укладеного між [PERSON] та АКІБ «Укрсиббанк» (тепер ПАТ «Укрсиббанк») від 26.06.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №887 недійсним. При цьому в позові вказує, що квартира, що є об'єктом іпотеки, є спільною сумісною власністю його та відповідачки [PERSON], проте згоди на укладення оспорюваного договору він не давав, а його підпис на такій згоді був роблений. Крім цього зазначає, що н а момент нотаріального посвідчення такої згоди та укладення оспорюваного договору знаходився за межами території України. З цих підстав просить Суд позов задовільнити, судові витрати стягнути з відповідачів. 22.07.2014 р. представником позивача [PERSON] позов було уточнено шляхом подачі відповідної заяви, в якій [PERSON] просив залишити без розгляду позовну вимогу щодо визнання посвідчувального напису Верхньогаївського сільського голови на підробленій згоді [PERSON] на розпорядження квартирою в [ADDRESS], на основі якого укладено спірний договір іпотеки, недійсним, уточнив вимогу щодо судових витрат, а саме стягнути на користь [PERSON] з ПАТ «Укрсиббанк», ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», [PERSON] солідарно 8673,4 гривні (вісім тисяч шістсот сімдесят три гривні сорок копійок) судових витрат, в іншій позивній вимозі уточнено повні імена відповідачів. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовільнити в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Відмовився від вимоги стосовно визнання посвідчуваного надпису нотаріуса недійсним. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала. Просила задовільнити останній з підстав зазначених в позовні заяві. Пояснити обставини за яких підписувався договір без участі позивача незмогла. Представник Відповідача ПАТ «Укрсиббанк» в судові засідання не з'являвся, про причини неявки не повідомляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи. Представником відповідача [PERSON] поштою надіслано заперечення на позовну заяву датоване 25.09.2013 р. В останньому зазначається, що нотаріальне посвідчення згоди другого з подружжя було вчинено з додержанням вимог законодавства, доки в позивач не доведе факту підроблення підпису, вважається, що останній є справжнім, так як посвідчувальний напис не є одностороннім правочином, останній не може бути визнаний недійсним, позивачем не наведено підстав та доказів для визнання договору іпотеки недійсним. Просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» в судове засідання призначене на 23.09.2014 р. не з'явився хоча був повідомлений про час такого. Також останнім без поважних причин було пропущено інші судові засідання по даній справі. В попередніх судових засіданнях вказував на недостовірність доказів, зокрема висновків комплексної судової експертизи враховуючи порушення процедури відібрання підписів. Остаточної позиції щодо позовних вимог суду відповідачем не надано. Враховуючи повторну неявку без поважних причин належним чином повідомленого позивача судом вирішено розгляд справи продовжити за відсутності останнього. Приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання призначене на 23.09.2014 р. не з'явилася. В попередніх засіданнях позов заперечила з позиції правильності вчинення нею своїх дій. По суті позовних вимог позиції не висловлювала. Судом вирішено продовжити розгляд справи за відсутності останньої. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася. До суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов просила задовільнити з підстав зазначених у позовній заяві. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився. Представник Третьої особи Верхньогаївської сільської ради в судове засідання повторно не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Враховуючи думку сторін Судом вирішено продовжити розгляд справи за відсутності зазначених осіб. Поясненнями позивача, дослідженими по справі доказами доведено, що позовні вимоги частково підставні та підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідн ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. 3 цієї статті, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ч. 1 ст. 203 цього Кодексу, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 2 цієї статті вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином наведеною статтею СК України встановлено презумпцію спільності всього майна подружжя набутого за час шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Ч. 2 цієї статті встановлено, що дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Згідно ч. 3 ст. 65 СК України, для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Згідно ч. 1 ст. 577 ЦК України, якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ч. 1 ст. 575 цього Кодексу, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Ст. 4 Закону України «Про іпотеку» встановлено обов'язок щодо державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про іпотеку» майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників. Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості. Як випливає з пояснень сторін та вбачається з матеріалів шлюб між [PERSON] та [PERSON] було укладено 20 травня 1978 року, про що в книзі реєстрації шлюбів 20 травня 1978 року зроблено відповідний актовий запис №192. Це підтверджується долученим до матеріалів справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15 березня 2007 року.Квартира [ADDRESS] була придбана за договором купівлі-продажу у [PERSON] за 8700 (вісім тисяч сімсот гривень) 16 січня 2001 року. Договір відповідає вимогам законодавства, нотаріально посвідчений, та було здійснено його державну реєстрацію 21.03.2001 р, про що свідчить реєстровий напис на договорі. Таким чином встановлено, що квартира придбана протягом часу після реєстрації шлюбу. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] на підставі ч. 1, ч. 2 ст. 60 СК України. Жодних доводів, які б спростували даний факт сторонами по справі та третіми особами не наведено. Згідно положень договору іпотеки на підставі висновку суб'єкта оціночної діяльності вартість даної квартири станом на момент укладення договору іпотеки становила 249 290 гривень (двісті сорок дев'ять тисяч двісті дев'яносто гривень). Таким чином суд вважає, що ця квартира є цінним майном, а договір іпотеки щодо неї виходить за межі дрібного побутового. Виходячи з наведеного вище комплексного аналізу законодавства суд приходить до висновку, що згода [PERSON] на укладення договору іпотеки щодо відповідної квартири [PERSON] повинна була бути надана в письмовій формі та підлягала нотаріальному посвідченню. Згідно п. 3 висновків експертів за результатами проведення комплексної судово-почеркознавчої та фототехнічної експертизи №1596/1597/14-32/1792/14-35 від 08.05.2014 р., підпис від імені [PERSON] у заяві від його імені на адресу нотаріусів м. Стрий від 25 червня 2008 року про згоду [PERSON] на розпорядження квартирою за адресою [ADDRESS], тобто про згоду на укладення договору іпотеки з АКІБ «Укрсиббанк» (яка посвідчена у виконкомі Верхньогаївської сільської ради та зареєстрована в реєстрі за №153) (а.с. 85), - виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] Як пояснив представник позивача, так як [PERSON] терміново змушений був виїхати за кордон, і враховуючи брак часу, зразки підпису були відібрані згідно з науково-методичними рекомендаціями під відеозапис. Згідно з п. 4 висновків експертів, на відеозаписах «MOV05500» та «VIDEO0015» зафіксовано процес виконання рукописних документів, які є аркушами 51-67 матеріалів цивільної справи №456/4800/13-ц. Згідно з вмістом відеозаписів « 29082013010»; «MOV05500»; «MOV05501»; «MOV05503»; «VIDEO0014»; «VIDEO0015», що знаходяться на Диску ARITA DVD-R «Відеозаписи», що знаходиться в матеріалах справи на останніх зображено процес виконання зразків підписів [PERSON]. На дослідження надано зразки підпису [PERSON] у кількості по 15 на 8 аркушах та в меншій кількості на 9 аркушах. При цьому згідно з вмістом відеозаписів, виконання підписів здійснювалося у звичайному та пришвидшеному темпі. Згідно п. 3 описової частини експертного дослідження, наведені розбіжні ознаки суттєві, стійкі, виходять за межі варіаційності підписного почерку [PERSON] та у сукупності своїй достатні для висновку про те, що даний досліджуваний підпис виконаний не [PERSON], а іншою особою. Що стосується збіжних ознак, то вони не є суттєвими, на негативний висновок експерта про тотожність не впливають та пояснюються виконанням цього досліджуваного підпису з наслідуванням підпису [PERSON] Допитана у судовому засіданні 08.09.2014 р. [PERSON] засвідчив, що саме [PERSON] виконував підписи на зразках, які є аркушами 51-67 матеріалів справи, цей процес фіксувався на відеозапис, особу [PERSON] достовірно може встановити, оскільки останній робив довіреність на ім'я [PERSON] у нотаріуса. Крім цього засвідчила це, що, на її думку, було дотримано правил відібрання зразків підпису, підписи виконувалися в звичайному та пришвидшеному темпі. На питання відповідача вказала, що відібрання підписів здійснювалося у звичайній сидячій позі. Підстав даному свідку не довіряти Суд не вбачає, оскільки остання була під присягою, обставини про які вказує свідок відображені у відеозаписах, що знаходяться в матеріалах справи. Сторони по справі та треті особи жодних доводів, які б вказували на недостовірність свідчень не навели. Таким чином Суд вважає встановленим, що подані зразки підпису [PERSON], які є аркушами 51 - 67 матеріалів цивільної справи виконані саме ним. Отже, підстав для задоволення заявленого клопотання представником позивача щодо призначення додаткової почеркознавчої експертизи немає. Під час проведення почеркознавчої експертизи жоден з експертів не звертався до суду з проханням надати додаткові об'єкти для проведення експертизи, жодної обставини, яка б ускладнювала проведення експертизи чи впливала на її об'єктивність у висновку експертів не наведено. Суд оцінює висновок експерта за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів за правилами ст. 212 ЦПК України. Враховуючи в сукупності чіткий та всебічний висновок експерта, зміст відеозаписів, показання свідка та кількість об'єктів що надані експерту для дослідження суд приходить до висновку, що висновок експерта є достовірним, не суперечить іншим матеріалам справи, у суду не виникає сумнівів в його правильності, а отже правових підстав для задоволення клопотань представника позивача щодо проведення додаткової та повторної експертиз немає. Посилання представника ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» на недостовірність висновків експерта суд вважає необґрунтованими. Оскільки немає достовірних та обґрунтованих даних, що досліджувана заява-згода виконувалася лежачи чи стоячи, не відібрання зразків таким чином не може вплинути на результати дослідження. Щодо посилання на те, що експертам було подано менше зразків підпису, ніж необхідно для об'єктивного дослідження, це не відповідає дійсності. Інші посилання позивача на недодержання формальностей при проведенні та призначенні експертизи Суд не вважає істотними та такими, що можуть вплинути на об'єктивність висновку експерта. Крім цього представник ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» своїм правом подати заяву про призначення повторної експертизи не скористався, не навів конкретних доводів, які б давали підстави вважати висновок експерта недостовірним, інших доказів, які б доводили протилежне чи суперечили висновку експерта до суду не пред'явив. Інші матеріали справи висновку експертизи не суперечать. Так, згідно даних Головного центру обробки спеціальної інформації Державної Прикордонної служби України щодо перетину державного кордону України громадянином [PERSON] за різні періоди часу, подані представником позивача та безпосередньо отримані від Державної прикордонної служби України - усього у трьох різних екземплярах, [PERSON] у час, коли виконкомом Верхньогаївської сільської ради нотаріально посвідчено досліджувану згоду від його імені, знаходився за межами території України. Доводів, які б вказували на протилежне, сторонами по справі та відповідачем, не надано до Суду. Допитана як свідок секретар виконкому Верхньогаївської сільської ради [PERSON] пояснити суду обставини здійснення нотаріального посвідчення досліджуваної згоди не змогла, посилаючись на те, що не пам'ятає цих обставин, оскільки це було давно. На питання чи звертався до неї [PERSON] за посвідченням справжності підпису відповіла, що знає [PERSON] з вигляду, проте не пам'ятає, чи у 2008 році останній звертався до неї особисто за вчиненням нотаріальних дій. Враховуючи в сукупності висновок експертів за результатами проведення комплексної судово-почеркознавчої та фототехнічної експертизи №1596/1597/14-32/1792/14-35 від 08.05.2014 р., дані Головного центру обробки спеціальної інформації Державної Прикордонної служби України щодо перетину державного кордону України громадянином [PERSON], Суд приходить до висновку, що представник позивача довів той факт, що підпис від імені [PERSON] на заяві на адресу нотаріусів м. Стрий від 25 червня 2008 року про згоду на укладення договору іпотеки з АКІБ «Укрсиббанк» (яка посвідчена у виконкомі Верхньогаївської сільської ради та зареєстрована в реєстрі за №153) (а.с. 85) виконаний не ним з огляду на те, що останній на момент його посвідчення не знаходився в Україні, а також з огляду на висновок експерта. Таким чином Суд приходить до висновку про те, що оскільки нотаріально посвідчена згода на укладення оспорюваного договору іпотеки не надавалася, останній не відповідає вимогам законодавства і суперечить вимогам ч. 1 ст. 203 ЦК України. Отже, суд вбачає підстави для застосування положень ст. 215 ЦК України та визнання даного договору іпотеки недійсним. Враховуючи відмову представника позивача стосовно вимоги про визнання посвідчуваного надпису нотаріуса недійсним, суд вважає за доцільне прийняти таку відмову. Представник позивача також просить суд стягнути з відповідачів судові витрати на проведення експертизи та прибуття представника до суду у розмірі 8673,4 гривні (вісім тисяч шістсот сімдесят три гривні сорок копійок). Понесені судові витрати підтверджені банківською квитанцією та проїздними документами, а також копією паспорта [PERSON], який підтверджує необхідність прибуття до іншого населеного пункту. Відповідачі заперечень та інших доводів з приводу судових витрат не подали. При цьому суд не вважає , що з «КЕЙ-КОЛЕКТ» слід стягувати судові витрати, так як товариство не укладало спірного договору , а тому суд приходить до переконливого висновку , що судові витрати слід стягувати з зацікавленої особи яка укладала спірний договір та надавала всі необхідні документи на укладення такого , а саме з [PERSON]. А тому в частині позовних вимог про стягнення судових витрат з товариства «КЕЙ-КОЛЕКТ» слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed