Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

31 липня 2020 року позивач звернулася до Варвинського районного суду Чернігівської області з зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що за рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області 01 жовтня 2019 року з [PERSON] на її користь стягуються аліменти на її утримання, до досягнення дитиною трирічного віку, у розмірі 1/6 (однієї шостої) частки усіх доходів відповідача, щомісячно. Виконавчий лист за цим судовим рішенням знаходиться на виконанні у Варвинському районному відділі державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). Боржник ухиляється від виконання судового рішення, систематично не сплачує аліменти у повному обсязі, внаслідок чого має заборгованість на загальну суму - 13 677, 80 грн. Причин такої затримки щодо виплати аліментів [PERSON] не повідомляє, а тому заборгованість виникла з його вини. При цьому сума пені за період з 01 вересня 2019 року до 31 липня 2020 року, з урахуванням положень ст. 196 СК України, за її підрахунками становить 12 019, 24 грн. З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 06 жовтня 2020 року просить стягнути з [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01 вересня 2019 року до 06 жовтня 2020 року у сумі - 15 547, 07 грн та понесені позивачем витрати на професійну допомогу в сумі - 3 500 грн. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 08 вересня 2020 року цивільну справу прийнято до провадження, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 06 жовтня 2020 року, яке у зв`язку з заявленим позивачем збільшенням позовних вимог відкладено до 03 листопада 2020 року. Ухвалою від 03 листопада 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17 листопада 2020 року. 03 листопада 2020 року представником позивача - адвокатом Ріпкою І.В. через канцелярію суду було подано клопотання про долучення до матеріалів справи документів. Представник позивача - адвокат Ріпка І.В. в судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити позов. Проти винесення рішення при заочному розгляді справи не заперечувала. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, забезпечивши участь в судовому засіданні свого представника. Відповідач [PERSON] в у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся шляхом направлення судової повістки на адресу зареєстрованого у встановленому законом місяця проживання, а також через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 51). Відзиву на позов чи заяв з процесуальних питань від відповідача не надійшло. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України проводить заочний розгляд справи. З`ясувавши позицію сторони позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що 30 липня 2016 року позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 9). Від шлюбних стосунків у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 8). Відповідно до виконавчого листа по справі №731/400/19, виданого 04 листопада 2019 року Варвинським районним судом Чернігівської області, з [PERSON] на користь [PERSON] , стягуються аліменти на її утримання у розмірі 1/6 (однієї шостої) частки усіх доходів відповідача щомісячно, починаючи з 23 серпня 2019 року до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до [INFO] (а.с. 11). Згідно зі ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Відповідно до положень ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем щомісячно. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №60618560 від 01 жовтня 2020 року за виконавчим листом № 731/400/19, наданого головним державним виконавцем Варвинського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Коротун О. вбачається, що боржник [PERSON] аліменти не сплачує в повному обсязі, внаслідок чого, станом на 30 вересня 2020 року заборгованість по аліментах становить - 18 599, 81 грн (а.с. 33). Отже, відповідач [PERSON] свої аліментні зобов`язання в повному обсязі не виконує, заборгованість по аліментах постійно збільшується. Зважаючи на наявну заборгованість відповідача по аліментах щодо утримання позивача, остання посилаючись на ч. 1 ст. 196 СК України, надала суду розрахунок неустойки (пені), з якого вбачається, що за період з 01 вересня 2019 року по 06 жовтня 2020 року сума нарахованої пені становить - 15 547, 07 грн (а.с. 34-35). Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, подружжя, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначені СК України. Права та обов`язки подружжя щодо порядку їх утримання регламентовано главою 9 СК України. Статтею 84 СК гарантовано право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Разом з тим, вирішуючи вимогу про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів на утримання дружини, суд звертає увагу на наступне. Глава 15 СК України містить статтю 196, якою передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Сімейне законодавство поширює положення статті 196 СК України також на правовідносини, визначені главою 16 та 22 СК України, якими встановлено обов`язки батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та обов`язки по утриманню інших членів сім`ї та родичів. Разом з тим, сімейне законодавство, зокрема Глава 9 СК «Права та обов`язки подружжя по утриманню», не містить посилань на те, що визначення заборгованості по аліментам на одного із подружжя здійснюється відповідно до ст. 196 СК, а тому її зміст на спірні правовідносини не поширюються. До того ж, аналізуючи зміст Глави 9, 15, 22 СК України, ст. 196 СК України, може застосовуватися виключно у випадку прямого на це посилання, що унеможливлює застосування вказаної статті по аналогії до Глави 9 СК України. Аналогічний підхід щодо дії статті 196 СК висловив і Верховний Суд у постанові від 27 червня 2019 року по справі № 635/6679/16-ц (провадження № 61-22926св18). Зокрема касаційна інстанція наголосила на тому, що вимоги статті 196 СК передбачають відповідальність за прострочення сплати аліментів у вигляді неустойки, тільки при виникненні заборгованості за аліментами, які сплачуються на дітей, і не розповсюджуються на правовідносини щодо сплати аліментів на утримання батьків. Крім того Верховний Суд звернув увагу на неможливість застосування аналогії закону «розширивши» дію статті 196 СК на інші правовідносини. За таких підстав, оскільки до заборгованості по аліментам на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку можуть бути застосовані інші санкції майнового характеру, передбачені цивільним законодавством, однак, позивач обрала спосіб захисту своїх прав відповідно до ст.196 СК України, що вбачається як з самого позову так і з механізму розрахунку пені, в задоволенні її позовних вимог щодо стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, слід відмовити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed