Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

30.11.2020 року позивач [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , [INFO] , в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 07.07.2017 року Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис № 679, посилаючись на те, що подружні стосунки не складаються, не має спільних інтересів, почуття поваги та любові остигли, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини фактично припинені, проживають з жовтня 2020 року окремо, примирення та збереження шлюбу неможливі, відповідач не бажає добровільно розірвати шлюб шляхом звернення до органів РАЦС, тому позивач змушений звернутися до суду із позовом. Спору щодо поділу спільного майна на теперішній час не існує. Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.11. 2020 року вищевказану справу було розподілено судді Гниличенко М.В. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 08.12.2020 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами. Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін. Відповідач правом на подання відзиву не скористалась. 24.02.2021 року через канцелярію суду від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та проханням надати строк на примирення з метою збереження сім`ї протягом 2 місяців. 24.02.2021 року клопотання відповідача про надання строку на примирення судом було задоволено частково, з огляду на строки розгляду справи про розірвання шлюбу з 30.11.2020 року, було надано строк на примирення протягом одного місяця. Позивач [PERSON] до судового засідання з`явився, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на те, що відповідач неодноразово до судових засідань не з`являлась, не мотивувала свою позицію, у подальшому подала письмове клопотання про надання строку на примирення протягом 2 місяців, однак відновлення сімейних стосунків не відбулось, тому позивач наполягав на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, неодноразово належним чином повідомлялась за зареєстрованою адресою місця проживання - [ADDRESS] , яку зазначено в відповіді відділу адресної довідкової роботи від 07.12.2020 року та вказану адресу відповідач особисто вказувала у своїх заявах до суду./а.с.8,29/ Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] /до шлюбу - « [PERSON] »/ 07.07.2017 року уклали шлюб, який зареєстрований Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис № 679, що вбачається із свідоцтва про шлюб, яке видано повторно серії [NUMBER] від 26.11.2020 року./ а.с.5/. Дітей від шлюбу у сторін немає, проте відповідач має від першого шлюбу неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було з`ясовано взаємостосунки сторін, дійсні мотиви розірвання шлюбу, було надано строк на примирення з метою збереження сім`ї. Судом встановлено, що сімейні стосунки між подружжя були припинені у жовтні 2020 року, з цього часу сторони проживають за різними адресами, спільного господарства не ведуть, дітей від шлюбу не має, спору щодо поділу спільного майна сторони не заявляли, після надання строку на збереження сім`ї примирення між сторонами не відбулось, позивач наполягає на розірванні шлюб. Суд, заслухавши пояснення позивача приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, втрачено почуття любові та поваги, збереження сім`ї неможливо та шлюб носить формальний характер. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання та право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією № 72022 від 27.11.2020 року./а.с.3/

Outcome: approved