overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

30.12.2015 року позивач подала до суду позовну заяву, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісяця, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В обґрунтування вимог [PERSON] посилалася на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 20 квітня 2002 року. Шлюбно - сімейні відносини припинено з вересня 2013 року, відповідач надає нерегулярну допомогу на утримання дітей, в незначній сумі та на свій розсуд. Діти фактично знаходяться на утриманні позивачки. Позивач надала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. Позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в своїх письмових поясненнях проти позовних вимог не заперечував. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Сторони надали суду заяви про можливість розгляду справи за їх відсутністю. За вказаних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутністю сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який було укладено 20 квітня 2002 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 242. [INFO] народилася дочка [PERSON] та [INFO] року - син [PERSON]. В свідоцтві про народження [PERSON] та [PERSON], в графі «батько» зазначено [PERSON]. Діти знаходяться на утриманні матері. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку не надає. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 та ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Згідно ст.183 Сімейного Кодексу України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, стан здоров'я відповідача, який не є інвалідом, також суд враховує, що у відповідача відсутні інші аліментні зобов'язання. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

30.12.2015 року позивач поштою звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору в розмірі 15396,93 грн, мотивуючи вимоги тим, що 11.11.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту №CL143385, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит в розмірі 15500 грн. Згідно умов кредитного договору позичальник зобовязувався щомісяця повертати кредит відповідно до графіка погашення заборгованості та відсотки за користування кредитом в розмірі 39% річних до 05.11.2016 року. Відповідач свої зобовязання за вказаним договором не виконує належним чином. В судове засідання представник позивача [PERSON] не прибув, в поданій заяві від 05.04.2016 року просить суд розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання повторно та без поважних причин не прибув. Суд вважає за можливе постановити заочне рішення на підставі наявних доказів у справі і проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що 11.11.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту №CL143385, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит в розмірі 15500 грн. Згідно умов кредитного договору позичальник зобовязувався щомісяця повертати кредит відповідно до графіка погашення заборгованості та відсотки за користування кредитом в розмірі 39% річних до 05.11.2016 року (а.с.5-21). Відповідач свої зобовязання за вказаними договорами не виконує належним чином і станом на 11.11.2015 року заборгованість за вказаним договором складала 15396,93 грн (а.с.22). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Таким чином відповідач зобовязання не виконує належним чином, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг за кредитним договором в розмірі 15396,93 грн і судові витрати по справі в розмірі 1218 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

30.12.2016 року [PERSON] (далі - заявник) звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із матір'ю - [PERSON], яка померла [INFO], за адресою: [ADDRESS], починаючи з січня 2006 року і до дня її смерті. В обґрунтування заяви зазначив, що встановлення факту постійного проживання разом із матір'ю необхідно для оформлення спадщини матері. У судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні; представник заінтересованої особи проти задоволення заяви заперечень не висловив. Допитані судом в якості свідків [PERSON], [PERSON] і [PERSON] (сусіди [PERSON].) підтвердили, що на момент смерті матері заявник більше року постійно проживав разом із нею за адресою: [ADDRESS]. Заявник доглядав за хворою матір'ю, яка за станом свого здоров'я потребувала постійного стороннього догляду, а також вів домашнє господарство. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Заявник народився [INFO] в с. Макишин Городнянського району Чернігівської області. Його матір'ю була [PERSON], яка померла [INFO]. Показаннями свідків [PERSON], [PERSON] і [PERSON], які в сукупності узгоджуються між собою, підтверджується, що заявник понад рік до дня смерті матері постійно проживав з нею за адресою: [ADDRESS]. Він доглядав за хворою матір'ю, яка за станом свого здоров'я потребувала постійного стороннього догляду, а також вів домашнє господарство. Встановлення факту постійного проживання необхідно заявнику для отримання в нотаріуса свідоцтва про право на спадщину матері як особою, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що в силу положень частини третьої статті 1268 Цивільного кодексу України не потребує подання спадкоємцем заяви про прийняття спадщини в шестимісячний строк із часу відкриття спадщини, встановлений статтею 1270 цього Кодексу. За таких обставин, подана заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

30.12.2016 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав. Пояснив, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] з 2003 року. Мають двох спільних неповнолітніх дітей сина [PERSON] [INFO] і дочку [PERSON] [INFO]. Сімейні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння і поваги один до одного. Шлюб просив розірвати, своєї згоди на примирення не надав. Відповідачка [PERSON] не висловила заперечень проти розірвання шлюбу та не вбачала необхідності в наданні строку для примирення. Після розірвання шлюбу просила суд залишити їй прізвище «Молнар». Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2003 року, мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO] (а.с. 3-6). Згідно ст.ст. 104; 105; 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на ту обставину, що позивач наполягав на розірванні шлюбу, а відповідачка своїх заперечень не висловила, позов підлягає до задоволення. Оскільки позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідачки на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

30.12.2016 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав. Пояснив, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] з 2015 року. Мають спільну неповнолітню дитину дочку [PERSON] [INFO]. Сімейні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння і поваги один до одного. Шлюб просив розірвати, своєї згоди на примирення не надав. Відповідачка [PERSON] не висловила заперечень проти розірвання шлюбу та не вбачала необхідності в наданні строку для примирення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01 серпня 2015 року, мають спільну неповнолітню дитину дочку [PERSON] [INFO] (а.с. 5-6). Згідно ст.ст. 104; 105; 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на ту обставину, що позивач наполягав на розірванні шлюбу, а відповідачка своїх заперечень не висловила, позов підлягає до задоволення. Оскільки позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідачки на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

30.12.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, який був зареєстрований 02.09.2008 року відділом РАЦС Новоград-Волинського МУЮ, актовий запис № 252. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Однак, спільне життя не склалось, від шлюбу мають дитину [PERSON] Перебування в шлюбі та примирення є неможливим і суперечить їх інтересам, оскільки давно втратили один до одного почуття любові та поваги, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач в судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позов просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибула, однак про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Зважаючи на вищевказані обставини, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, прийшов до висновку про необхідність провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши\~\~у\~\~судовому\~\~засіданні\~\~матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Дослідивши\~\~у\~\~судовому\~\~засіданні\~\~матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 02.09.2008 року відділом РАЦС Новоград-Волинського МУЮ, актовий запис № 252, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП № 046651 від 02.09.2008 р. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. При розгляді справи суд виходив з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. А тому, враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, а тому, наявні підстави для розірвання шлюбу. Оскільки відсутній спір про місце проживання неповнолітньої дитини, яка проживає з відповідачем, суд вважає можливим при розгляді справи вирішити питання про залишення дитини на виховання матері. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

30.12.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, який був зареєстрований 27.08.1988 року міським відділом РАЦС по м. Новоград-Волинський , актовий запис № 324. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Однак, спільне життя не склалось, мають повнолітніх дітей. Перебування в шлюбі та примирення є неможливим і суперечить їх інтересам, оскільки давно втратили один до одного почуття любові та поваги, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не зявився, однак про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Зважаючи на вищевказані обставини, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, прийшов до висновку про необхідність провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши\~\~у\~\~судовому\~\~засіданні\~\~матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 27.08.1988 року міським відділом РАЦС по м. Новоград-Волинський, актовий запис № 324, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІІ-ТП № 293053 від 27.08.1988 р. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. При розгляді справи суд виходив з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. А тому, враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, а тому, наявні підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України позивач має право на збереження шлюбного прізвища після розірвання шлюбу. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

30.12.2016 року до суду надійшов позов [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON], оскільки: втратили взаєморозуміння, мають розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини; фактичні шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться вже 3 місяці, втрачені всі фізичні та духовні зв'язки між подружжям, подальше збереження сім'ї і шлюбу є неможливим, і це суперечить їх інтересам. Позивач надала письмову заяву про підтримку позову, розгляд справи за її відсутності. Виявила бажання залишити шлюбне прізвище. Відповідач надав письмову заяву про визнання позову, обізнаність з наслідками його визнання, розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

30.12.2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Дзержинським районним у м. Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Дніпропетровській області, актовий запис № 571 (а.с.7). Від шлюбних стосунків [INFO] року у сторін народився спільний син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 30.12.2016 року (а.с.8). Як вказувала позивач, дитина зареєстрована та проживає разом з нею як матір'ю. Судовим розглядом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинено у зв'язку з різними поглядами на життя, відсутністю почуття любові та поваги, виникненням постійних суперечок. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, єдиного бюджету не мають. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 30.12.2016 року слідує, що під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]», яке після розірвання шлюбу просить залишити без змін за відсутності від позивача будь-яких заяв про відновлення дошлюбного прізвища (а.с.7). Аналізуючи викладене, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу між подружжям на майбутнє неможливе, оскільки це суперечитиме інтересам позивача, відзив із викладенням заперечень проти розірвання шлюбу відповідач не надав, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач від явок до суду ухиляється, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити: шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 30.12.2016 року Дзержинським районним у м. Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Дніпропетровській області, актовий запис № 571- розірвати, та після розірвання шлюбу залишити позивачеві прізвище «[PERSON]» без змін. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 704,80 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с.1,2).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

30.12.2016 року на адресу суду надійшла позовна заява [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19.01.2002 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 22. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.01.2002 року у Відділі РАГС Шевченківського РУЮ у м.Києві він з відповідачкою зареєстрував шлюб. Від шлюбу позивач і відповідачка мають дітей, а саме дочок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Водночас, зазначає, що спільне життя з відповідачкою не склалось, через відсутність взаємопорозуміння та спільних поглядів на життя та шлюб. З травня 2016 року він з відповідачкою припинив вести спільне господарство та проживають окремо. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить їхнім з відповідачкою інтересам, просить суд позовні вимоги задовольнити, тобто розірвати шлюб, зареєстрований 19.01.2002 року у Відділі РАГС Шевченківського РУЮ у м.Києві, актовий запис № 22. Позивач у судове засідання не з'явився, однак через канцелярію суду подав письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що останній позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу за його відсутності. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, однак через канцелярію суду подала письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що остання позовні вимоги визнала у повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутності. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідачка перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.01.2002 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.9). Разом з тим, відповідно до копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER], позивач та відповідачка від шлюбу мають дітей, а саме дочок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.10-11). Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст.ст. 104, 114 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що травня 2016 року сторони припинили вести спільне господарство, проживають окремо та подружні відносини не підтримують. Крім того, спір про місце проживання дітей та поділ майна подружжя між сторонами відсутній. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved