Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

31.08.2018 р. представник позивача [PERSON] подала до суду вказану позовну заяву, в обґрунтування якої вказує, що позивачу на праві власності належить 1/2 частина квартири [ADDRESS]. На теперішній час за вказаною адресою зареєстровано місце проживання його племінника [PERSON], якого він оселив до квартири у 2010 році як члена своєї сімї. У липні 2012 року відповідач забрав свої речі і залишив місце свого проживання і з того часу у вказаній квартирі не проживає, її приміщеннями не користується, його особистих речей у квартирі не залишилось. Будь-яких перешкод відповідачу у користуванні квартирою позивачем не чинилося. Ухвалою від 17.09.2018 р. зазначену позовну заяву було залишено без руху та надано строк позивачу для усунення недоліків. Представник позивача 05.10.2018 р. та 06.12.2018 р. подав суду позовну заяву, якою усунув недоліки, визначені в ухвалі від 17.09.2018 р.. Ухвалою суду від 10.01.2019 р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судовому засіданні 06.02.2019 р. було задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків, в звязку з чим судом оголошено перерву у справі до 13.03.2019 р.. Представник позивача у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги з підстав, викладених у позові, та просила їх задовольнити повністю. Відповідач у судове засідання 13.03.2019 р. повторно не з'явився, заперечень на позов не надав. Судові повістки про виклик повернуті суду із відміткою про причини невручення: за закінченням строку зберігання. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~280\~ЦПК України\~у разі\~неявки у\~судове засідання\~відповідача повідомленого належним чином, без поважних причин або без повідомлення причин, за відсутності у справі поданого ним відзиву, і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів (ухвалює заочне рішення). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків та дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені такі факти, що мають значення для справи і відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва №Т381 на право власності на житло від 08.07.2005 р. [PERSON] та позивачу [PERSON] належить на праві власності квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Згідно з Витягом про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно №7812651 від 19.07.2005 р., виданого Комунальним підприємством Дніпропетровської обласної [PERSON] «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» за позивачем та [PERSON] зареєстровано право приватної спільної часткової власності за вищевказаною квартирою (а.с.7). Відповідач [PERSON] зареєстрований у даній квартирі з 20.06.2011 р., про що свідчать довідки Криворізької обєднаної міської довідково-інформаційної служби №44 від 23.08.2018 р. та Відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Тернівської районної у місті [PERSON] ради вих.№2002 від 04.09.2018 р. (а.с.10, 16). Проте відповідач [PERSON]\~ не проживає у квартирі позивача з липня 2012 року, що підтверджується актом про не проживання від 27.08.2018 р. (а.с.11). Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Так, допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив суду, що раніше в квартирі позивача проживала його сестра із сином [PERSON]. У 2012 році сестра виїхала з квартири, а пізніше її залишив і відповідач. Оскільки свідок часто буває в гостях у позивача, то бачив, що речей [PERSON] в квартирі немає. У судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив, що живе по сусідству з позивачем, знає останнього і його сестру з дитинства, а з відповідачем вчився в одній школі. [PERSON] останній раз років 10 тому. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Після дослідження та оцінки доказів у справі, наданих позивачем відповідно до ст.ст. 81, 83 ЦПК України, вони вважаються судом належними, допустимими, достовірними та достатніми згідно зі ст. ст. 77, 78, 79, 80 ЦПК України та свідчать про наявність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, так як він без поважних причин понад рік у ньому не проживає за відсутності між позивачем і відповідачем домовленості про це і відсутністю причин, передбачених законом, які вважаються поважними. На підставі викладеного, ст. ст. 317, 319, 383, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved