overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

30.03.2016 року позивачка звернулася до Любашівського районного суду Одеської області з зазначеним позовом, вказавши, що 08.04.2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. За час спільного проживання сімейні відносини не склались, постійно виникали сварки та непорозуміння. Неодноразові спроби примиритися результатів не дали, в наслідок чого з жовтня 2012 року вони проживають окремо. Під час шлюбу у них народилася донька : [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Посилаючись на те, що примирення між нею та відповідачем неможливе ні за яких умов, позивачка просила суд розірвати їх шлюб. Позивачка в судове засідання не з'явилася, повідомивши суд письмовою заявою про розгляд справи у її відсутність, вказавши, що позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомивши суд телефонограмою про розгляд справи у його відсутність, вказавши, що позов визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 08.04.2008 року, який був зареєстрований в відділі реєстрації актів цивільного стану Ширяївського районного управління юстиції Одеської області ( актовий запис № 16). Як вбачається з матеріалів справи, в сім'ї склались ненормальні стосунки. Неодноразові спроби примиритися результанів не дали. Сторони спільно не проживають з жовтня 2012 року, в заяві та телефонограмі надісланих до суду просили суд розірвати їх шлюб. За таких обставин суд вважає, що збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

30.03.2016 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.02.2012 року між позивачкою та відповідачем зареєстровано шлюб у Пісківській сільській раді Козельщинського району Полтавської області. Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO], батьком якого у свідоцтві про народження вказано відповідача. Подружні стосунки з відповідачем припинені з червня 2015 року з причин розходження поглядів на життя та виховання дитини. Позивачка, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 04 лютого 2012 року Пісківською сільською радою Козельщинського району Полтавської області, актовий запис №01 (а.с.6). Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню дитину, а саме: [PERSON], [INFO] (а.с.4). Сторони припинили шлюбні відносини. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, є підстави для розірвання шлюбу. Позивачка не скористалась правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку ст.113 Сімейного Кодексу України, тому суд не вирішує це питання. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст.105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

30.03.2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 20.10.2012 року. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Позивачка вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння по більшості питань, що стосуються сімейного життя та взаємовідносин подружжя, подружні відносини припинені з квітня 2014 року. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. У судове засідання відповідач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу без надання строку для примирення. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20.10.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис за № 498, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.4). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. (а.с.6) Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» судові витрати, понесені позивачем при зверненні з позовом до суду в сумі 551,20 грн., слід відшкодувати йому за рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

30.03.2016 року позивач подала в суд позов, в якому просила усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування домоволодінням № 112 по проїзду Електровозному в м. Харкові. В обґрунтування вимог позивач посилалась на те, що домоволодіння належить їй на праві особистої приватної власності. На спірній житловій площі зареєстровані відповідачі, які на займаній житловій площі не проживають більше року, особистих речей не зберігають, участі в утриманні майна не приймають. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явились,\~\~у зв'язку з тим, що їх місце знаходження невідоме, викликались до суду шляхом розміщення оголошення в засобах масової інформації, а саме газеті «Слобідський край», примірник якої знаходиться в матеріалах справи. Зі згоди представника позивача\~\~суд розглянув справу в порядку заочного провадження,\~\~на підставі наявних доказів, відповідно до вимог\~ст.224\~\~ЦПК України. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що домоволодіння № 112 по проїзду Електровозному в м. Харкові належить на праві особистої приватної власності [PERSON] на підставі договору дарування від 28 березня 1978 року. В домоволодінні зареєстровані відповідачі, які на займаній житловій площі не проживають понад один рік без поважних на то причин. Дана обставина підтверджується показаннями свідків, які були допитані в судовому засіданні. Зокрема свідок [PERSON] пояснив, що будинок належить його матері. В будинку вона проживає одна, його брат [PERSON] в будинку з 2010 року не проживає, інших відповідачів він взагалі ніколи там не бачив. Свідок [PERSON], який є сусідом позивача, підтвердив, що декілька останніх років [PERSON] проживає одна. З листа № 2310/119 від 22.04.2016 року, наданого відділом поліції в Орджонікідзевському районі м. Харкова вбачається, що ніхто з відповідачів зі скаргами на перешкоджання у доступі до спірного житла не звертався. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Реєстрація відповідачів на спірній житловій площі позивача порушує права останньої на вільне розпорядження своїм майном та призводить до додаткових витрат на утримання майна. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачі відсутні в займаному приміщенні понад один рік без поважних причин і, як наслідок, втратили право користування домоволодінням № 112 по проїзду Електровозному в м. Харкові.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

30.03.2016 року товариство з обмеженою відповідальністю Краматорськтеплоенерго звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання. У судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду заяву про те, що позов підтримує і просить справу розглянути у його відсутність. Із позову вбачається, що відповідач є власником [ADDRESS], для якого ТОВ Краматорськтеплоенерго здійснювало поставку теплової енергії й гарячого водопостачання. Відповідач несвоєчасно і не в повному обсязі сплачує отриману теплову енергію й гаряче водопостачання, допустивши виникнення заборгованості в період з 01.03.2011 р. по 01.12.2015 року у розмірі 7236,78 грн., яку просить стягнути з відповідача на користь позивача, а також понесені судові витрати. Вiдповiдач до судового засiдання не зявився, незважаючи на те, що про час i мiсце розгляду справи повiдомлен належним чином. Позивач надав згоду на ухвалення заочного рiшення. Згiдно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разi неявки в судове засiдання вiдповідача, який належним чином повiдомлений i вiд якого не надiйшло повiдомлення про причини неявки або якщо зазначенi ним причини визнанi неповажними, суд може ухвалити заочне рiшення на пiдставi наявних у справi доказiв, якщо позивая не заперечує проти такого вирiшення справи. Суд, врахувавши думку представника позивача, якому розясненi наслiдки ч. 3 ст. 224 ЦПК України, вважає що є вci пiдстави для заочного розгляду справи, тому ухвалює рішення про заочний розгляд справи. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов ТОВ «Краматорськтеплоенерго» підлягає задоволенню у повному обсязі, що обєктивно підтверджується особистим рахунком (а.с. 4), з яких вбачається, що позивач ТОВ Краматорськтеплоенерго здійснювало поставку теплової енергії й гарячого водопостачання, а відповідач несвоєчасно і не в повному обсязі оплачує отриману теплову енергію й гаряче водопостачання, допустивши виникнення вище зазначеної заборгованості. Згідно ст.ст. 156, 162 ЖК України, власник зобов'язаний вчасно вносити плату за комунальні послуги по встановленим у законному порядку тарифам. Відповідно до п.п. 18, 20 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за № 630, відповідач зобовязаний оплачувати послуги не пізніше 20 числа місяця, який настає за розрахунковим... Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачені ним витрати: судовій збір 1378,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

30.03.2017р. [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначив, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 22.09.2007р., зареєстрований виконавчим комітетом Білицької міської ради м.Добропілля Донецької області, актовий запис №60. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалось, не зійшлись характерами та мають різні погляди на життя. З 26.07.2016р. мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, збереження сім'ї неможливе та суперечить інтересам сторін. Спір про місце мешкання дитини та розподілу спільного майна відсутній. Просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, але в матеріалах справи мається заява де просив задовольнити його вимоги, розглянути справу без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання без поважної причини не з'явилась, хоча про дату, час, та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст.158, ст.169, ст.197, ст.224 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідив матеріали справи, приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони одружені з 22.09.2007р. Шлюб зареєстрований виконавчим комітетом Білицької міської ради м.Добропілля Донецької області, актовий запис №60. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] Мета подальшого спільного життя подружжя та збереження родини відсутня. Майновий спір відсутній, спір з приводу виховання дитини також відсутній. Спільне життя з відповідачем не склалось, з причин різних поглядів на життя, разом не мешкають. Спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам позивача. Згідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст.110 СК України. Відповідно до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що мета подальшого спільного життя подружжя та збереження родини відсутня і тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

30.03.2017 р. [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Надвірнянської РДА, як представник органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав. Зважаючи на складність у викладенні рішення в повному обсязі, повязану з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

30.03.2017р. до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що їй на праві спільної власності разом з її доньками [PERSON] та [PERSON], належить квартира за адресою: [ADDRESS]. У зазначеній квартирі на даний момент зареєстрований її чоловік [PERSON], [INFO], який з березня 2014 року по даний час в квартирі не проживає, його речі у квартирі відсутні, поштова кореспонденція на його прізвище не надходить. Просить суд визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 73, у будинку № 9 по вул. Ярослава Мудрого в м. Словянськ Донецької області. У судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] не зявилися, але надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю,\~на задоволенні позовних вимог наполягали, проти винесення заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач [PERSON], який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом публікації оголошення у засобі масової інформації, у судове засідання не зявився і не повідомив суд про причину своєї неявки, з заявою про розгляд справи за його відсутністю до суду не звертався. \~Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі за наступних підстав: [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власницями квартири [ADDRESS] (а.с.14-17). Відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] зареєстрований з 21 листопада 1986 року, але з березня 2014 року у вказаній квартирі не проживає (а.с.18-19). Згідно ч. 1, 3 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а [PERSON] потрібно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 73 будинку № 9 по вулиці Ярослава Мудрого м. Словянська Донецької області з наступних причин: відповідач [PERSON] дійсно не мешкає у квартирі [ADDRESS] з березня 2014 року та не є власником вказаної квартири, тому згідно ч. 1, 3 ст. 405 ЦК України він втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 73 будинку № 9 по вулиці Ярослава Мудрого м. Словянська Донецької області. [PERSON] є інвалідом ІІ групи (а.с.20), та звільнена від сплати судового збору, відповідно до ст.88 ЦПК України, у звязку із задоволенням позовних вимог, судовий збір потрібно стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

30.03.2017 р. до суду заявлено позов, в якому позивачка просила щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частки від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до їх повноліття, оскільки відповідач добровільно не виконує свого законного обов'язку надавати їх спільним неповнолітнім дітям щомісячне утримання, хоча отримує заробітну плату, є трактористом-машиністом ТОВ ПК «Зоря Поділля» і має стабільний дохід, що дає можливість надавати кошти. Позивачка в судове засідання не з`явилася, письмово позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити без її участі (а.с. 17). Відповідач в судове засідання не з`явився, письмово позовні вимоги визнав повністю, проти їх задоволення не заперечував, просив справу розглянути без нього (а.с.18). З урахуванням позиції сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позовні вимоги задовільнити повністю з таких міркувань. Доведено, що [PERSON] є рідним батьком дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], але добровільно не виконує свого законного обов'язку по наданню утримання неповнолітнім дітям, хоча отримує постійний і стабільний дохід, має можливість надавати кошти. Зазначені правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181 п.3, ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; в разі ухиляння батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду, зокрема, у визначеній судом частці від їх доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки відповідач має стабільний дохід і можливість надавати утримання своїм неповнолітнім дітям: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], але від добровільного виконання свого законного обов`язку по наданню коштів на їх утримання ухиляється, чим порушує їх права, то належні кошти необхідно щомісячно стягувати з нього в розмірі 1/2 частки від усіх видів її заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивачки до суду і до їх повноліття,- в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

30.03.2017 р. до суду заявлено позов, у якому представник позивача вказав, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 12.09.2012 р. укладено кредитний договір б/н у розмірі 300 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредиту в розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, позичальник зобовязався сплачувати щомісячні обовязкові мінімальні платежі в останній робочий день поточного місяця та відсотки за користування кредитом, але цих зобовязань не виконує, в звязку з чим станом на 31.01.2017 р. виникла заборгованість в розмірі 36801,31 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в поданій до суду заяві просив справу розглянути без нього, позовні вимоги підтримав повністю, у разі неявки відповідачки постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів (а.с. 38). Відповідачка в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про перенесення справи не заявляла, відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України повідомлення про час та місце розгляду справи вручалось їй належним чином. З урахуванням позицій позивача, дослідження матеріалів справи та вимог закону суд визнає за необхідне задовольнити позовні вимоги повністю з таких підстав. Доведено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 12.09.2012 р. укладено кредитний договір б/н у розмірі 300 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредиту в розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, позичальник зобовязався сплачувати щомісячні обовязкові мінімальні платежі в останній робочий день поточного місяця та відсотки за користування кредитом, але станом на 31.01.2017 р. виникла заборгованість в розмірі 36 801,31 грн. Вказані правовідносини регламентуються: -ст.ст. 525,526,530 ЦК України, за якими одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; -ст. 1054 ЦК України, за якою за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Оскільки [PERSON] добровільно не виконує взятих на себе зобовязань по сплаті кредиту та відсотків за користування ним на підставі укладеного нею з ПАТ 12.09.2012 р. виникла заборгованість в розмірі 36801,31 грн., то з метою захисту законних інтересів позивача борг з відповідачки й судові витрати в сумі 1600 грн. необхідно стягнути рішенням суду. В звязку з повним задоволенням вимог ПАТ КБ «Приватбанк» з [PERSON] на його користь стягуються всі судові витрати.

Outcome: approved