Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

30 червня 2020 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позову, позивач зазначив, що 18.11.2017 року він уклав шлюб з [PERSON] . Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, вони фактично припинили шлюбні відносини та проживають окремо, подальше життя і збереження шлюбу неможливе. В той же час, між ним та відповідачем існує спір щодо місця проживання дитини, яка від народження та до цього часу зареєстрована та проживає з ним та його батьками за адресою: [ADDRESS] . Відповідач за зареєстрованим місцем проживання в смт. Градизьк не проживає. На даний час виявляє наміри забрати доньку без спільного узгодження її місця проживання, що суперечитиме її інтересам. Посилаючись на викладене, [PERSON] просив суд, розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 18.11.2017 року у Глобинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 144, місце проживання доньки [PERSON] , [INFO] визначити з ним, стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати. 09 липня 2020 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернулася до суду із зустрічною позовною заявою про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування зустрічного позову представник зазначила, що під час спільного проживання, позивач та відповідач проживали за місцем реєстрації відповідача за адресою: [ADDRESS] . Періодично, позивач та її донька - [PERSON] проживали за місцем реєстрації позивача в квартирі [ADDRESS] , яка належить матері позивача - [PERSON] . Спочатку сімейне життя позивача з відповідачем проходило нормально, але останнім часом, через постійні сварки та застосування відповідачем до позивача фізичного насильства, їх спільне проживання стало нестерпним, фактично з жовтня 2019 року вони з відповідачем припинили сімейні відносини. З середини червня 2020 року між позивачем та відповідачем виник спір з приводу місця проживання малолітньої доньки. З середини серпня 2020 року відповідач систематично чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з дитиною, забороняє бачитись з донькою, що травмує психіку дитини. 23.06.2020 року позивач звернулася із заявою до Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області про те, що відповідач не допускає позивача до спілкування з дитиною та 23.06.2020 року до органу опіки та піклування Глобинської міської ради. 28.06.2020 року під час спроби позивача поспілкуватися з донькою, мати відповідача - [PERSON] не допустила позивача до дитини, у зв`язку з чим було викликано наряд поліції та складено протокол про прийняття заяви про кримінальне правопорушення щодо незаконного утримання малолітньої [PERSON] - [PERSON] проти волі дитини. 30.06.2020 з метою встановлення днів побачень позивач звернулася до органу опіки та піклування Глобинської міської ради. Позивач зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , де проживає разом з матір`ю - [PERSON] . У вказаній квартирі створені усі умови для комфортного та здорового зростання дитини, є окреме ліжко, іграшки, книжки, шафа для одягу, одяг, взуття, створені належні побутові умови для проживання, відпочинку, розвитку та навчання дитини. За місцем реєстрації, позивач характеризується позитивно, веде порядний спосіб життя, навчається та підробляє. В період з 15 листопада 2019 року по 10 червня 2020 року, позивач працювала на посаді сестри медичної МЦ «Кіндерклінік», де характеризується позитивно, спиртними напоями не зловживає, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Позивач та бабуся приймають активну участь у вихованні дитини, купують одяг, іграшки, продукти харчування для дитини. На даний час позивач перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, а отже має змогу займатися дитиною. Проживання доньки з позивачем, а не з відповідачем відповідає інтересам дитини. Посилаючись на викладене, представник позивача за зустрічним позовом, просила суд, визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , стягнути з відповідача судові витрати та витрати на правову допомогу (а.с.22-27). 29.07.2020 року відповідач за зустрічним позовом [PERSON] подав до суду відзив на зустрічний позов, у якому зазначив, що заперечує проти задоволення зустрічного позову, оскільки позивач за зустрічним позовом не має власного житла, крім того, не проживає за тією адресою, за якою здійснювалося обстеження її житлово-побутових умов, про що зазначено у акті, що [PERSON] працює та проживає у м. Києві. У постанові Великої Палати Верховного суду від 17 жовтня 2018 року (справа № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18) зазначено, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан, тощо. Наразі доньці комфортніше проживати разом з ним, оскільки у нього вона народилася, звикла до помешкання, бабусі та дідуся, окрім того він має достатній дохід для належного утримання та забезпечення усіх інтересів дитини. У той же час, відповідач не має повноцінного заробітку, оскільки надала довідку про заробітну плату зі свого місця роботи, де вона працювала до виходу у декретну відпустку, які вона має доходи зараз - невідомо, невідомо також яку частину зі свого доходу відповідач витрачає на своє проживання у м. Києві. Також [PERSON] не доведено, що з його боку чиняться перешкоди у побаченні з донькою (а.с.59-61). Ухвалою суду від 06.08.2020 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] позовні вимоги підтримав та пояснив суду, що він перебуває у шлюбі з [PERSON] [INFO] у них народилася донька [PERSON] та вони усі разом проживали з його батьками за адресою: [ADDRESS] . Відповідач була з дитиною 3 місяці, а потім за спільної домовленості поїхала на навчання в м. Київ, також між ним була домовленість, що дитину в цей час буде виховувати його мати. Коли дитині був майже рік, він поїхав працювати до Республіки Польща, оскільки зросла потреба у фінансах. Дитина цей час проживала з його батьками. Відповідач періодично приїздила на вихідних та разом із донькою вони їхали за місцем проживання її матері у смт. Градизьк. Разом з тим, з початком карантину, відповідач перестала приїздити з Києва до доньки. Коли він приїхав з Республіки Польща, то 11.06.2020 року поїхав до неї у м Київ, де виявилося, що [PERSON] веде аморальний спосіб життя та з того часу вони припинили шлюбні відносини і між ними виник конфлікт стосовно місця проживання дитини. Після визначення органом опіки днів побачень, близько 6 місяців, донька проживає 1 тиждень у нього, 1 тиждень у відповідача. На даний час він працює на двох роботах та отримує заробітну плату на місять близько 10000,00 грн. Дитячий садочок дитина на даний час не відвідує, оскільки визначено, що вона тиждень проживає у нього, а тиждень у відповідача. З 11 червня 2020 року він вже остаточно проживає у м. Глобине. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив суду, що дитина з народження проживає у м. Глобине з позивачем та з його батьками, де забезпечена усім необхідним, а саме одягом, продуктами харчування. Позивач працює та повністю фінансово забезпечує дитину, у зв`язку з чим, деякий час, працював за кордоном. [PERSON] переважну більшість часу проживає у м. Києві, не виконує рішення суду про стягнення з неї аліментів, у зв`язку з чим має заборгованість, немає самостійного доходу. Крім того, відповідач після визначення днів побачень з донькою не щоразу забирає їх доньку до себе, а коли забирає, то дитина перебуває не завжди з нею, а з бабусею. В судовому засіданні позивач за зустрічним позовом [PERSON] пояснила суду, що з часу народження дитини вони проживали у м. Глобине з батьками чоловіка. 6 місяців вона перебувала з дитиною. На підставі усної домовленості з матір`ю [PERSON] , вона поїхала закінчувати навчання у м. Київ. Через деякий час, [PERSON] поїхав у Республіку Польща на заробітки. Кожні вихідні, а були такі випадки, що і на цілий тиждень вона приїздила та забирала дитину за місцем проживання своєї матері. Крім того, приїздила з Києва та забирала дитину, коли батьки відповідача вживали алкогольні напої, але потім коли усе закінчувалося повертала їм дитину. Крім того, [PERSON] неодноразово застосовував до неї фізичне насильство, 11.06.2020 року коли приїхав у м. Київ наніс тілесні ушкодження, у зв`язку з чим, вона зверталася у поліцію. У м. Києві вона була офіційно працевлаштована. На даний час вона закінчила навчання та з 28.01.2021 року постійно проживає у смт. Градизьк зі своєю матір`ю в будинку, який їй належить. [PERSON] власного житла немає та у нього погані відносини з вітчимом. Представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні визнала позовні вимоги в частині розірвання шлюбу, заперечувала проти позову в частині визначення місця проживання з [PERSON] , просила в цій частині позов залишити без розгляду оскільки він не відповідає нормам ЦПК України та просила суд, визначити місце проживання дитини з матір`ю [PERSON] з огляду на наступне. До 11.06.2020 року між сторонами були договірні відносини, відповідно до яких дитина проживала з батьками відповідача, оскільки [PERSON] необхідно було закінчити навчання, а її матір працює. 11.06.2020 року після конфлікту між сторонами та отримання [PERSON] від [PERSON] тілесних ушкоджень вони припинили шлюбі відносини та відповідач повернувся додому. Та коли [PERSON] приїхала та виявила намір побачити дитину, відповідач почав чинити їй перешкоди у цьому, не пускав її до домоволодіння, мати відповідача утримувала дитину проти її волі в будинку, в зв`язку з чим, вони зверталися до працівників поліції. У зв`язку з такими діями відповідача, позивач була вимушена звернутися до органу опіки та піклування для визначення їй днів побачень, щоб хоч якимось чином побачити доньку. Позивач закінчила навчання та постійно проживає у смт. Градизьк. В той час коли дитина згідно встановлених днів перебуває у позивача, вона відвідує дитячий садочок. Позивач не сплачує аліменти, оскільки пів місяця дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Позивач отримує соціальну допомогу на утримання дитини, мати позивача працює, прабабуся отримує пенсію. Батько дитини не має власного житла, є жорстокою людиною, що відчувала на собі позивач, тому не може виховувати дитину. Разом з тим, позивач не чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. Крім того, дитина є дівчинкою, тому їй необхідно проживати з матір`ю. Представник и третіх осіб як за первісним так і за зустрічним позовами подали до суду заяви, у яких просили розгляд справи проводити у їх відсутність. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності Вислухавши пояснення позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом - [PERSON] , відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] та їх представників, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у Глобинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 18 листопада 2017 року уклали шлюб (а.с.6). [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Вирішуючи позовну вимогу за первісним позовом в частині розірвання шлюбу, суд зазначає наступне. Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що [PERSON] та [PERSON] фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що позивач за первісним позовом наполягає на розірванні шлюбу, відповідач за первісним позовом проти розірвання шлюбу не заперечує, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, примирення між сторонами неможливе, тому шлюб необхідно розірвати. Вирішуючи позовні вимоги за первісним за зустрічним позовами про визначення місця проживання дитини, суд встановив наступне. Між [PERSON] та [PERSON] виник спір стосовно визначення місця проживання малолітньої дитини - [PERSON] , якій на час розгляду справи судом виповнилося 2 роки. [PERSON] чинив перешкоди [PERSON] у спілкуванні з дитиною (а.с.40-45). Рішенням виконавчого комітету Глобинської міської ради від 14 липня 2020 року № 146, встановлено дні побачень [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON] кожний другий та четвертий тиждень місяця з 10:00 год. понеділка до 18:00 год. неділі, по місцю проживання матері (а.с.100). Відповідно до ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 161 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. [PERSON] (мати дитини) зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.9), зазначена квартира належить матері [PERSON] - [PERSON] (а.с. 32-37), згідно довідки характеристики з місця реєстрації, селищна компрометуючих даних на [PERSON] немає (а.с.50), в період з 15 листопада 2019 року по 10 червня 2020 року [PERSON] працювала на посаді сестри медичної МЦ «Кіндерклінік», де характеризується позитивно, за період з 01.01.2020 року по 10.06.2020 року її сукупний дохід склав 42599,53 грн. (а.с.52,53), [PERSON] на обліку у лікарів нарколога не перебуває (а.с.54, 94) . [PERSON] (батько дитини) проживає за адресою: [ADDRESS] , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с.63,64), нагороджений медаллю «За безкорисне служіння батьківщині» (а.с.71) та відзнакою Президента України (а.с.72), в період часу з 28.10.2019 року по 09.06.2020 року [PERSON] працював на території Республіки Польща, де за вказаний період отримав заробітну плату в сукупному розмірі 15100 злотих (а.с.73-76). Відповідно до довідки, виданої УПСЗН Глобинської районної державної адміністрації, [PERSON] перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Глобинської РДА та отримує допомогу при народженні та з 01.04.2018 року по 01.04.2021 року їй призначено допомогу (а.с.56). В період часу з лютого 2020 року по липень 2020 року, [PERSON] отримала щомісячну одноразову допомогу при народжені дитини в сукупному розмірі 5160,00 грн. (а.с.96). Мати [PERSON] - [PERSON] працює у Відділі освіти Глобинської райдержадміністрації, де за період з січня 2020 року по червень 2020 року отримала сукупний дохід в розмірі 77508,36 грн. (а.с.97), є власником двох земельних ділянок (а.с.98). [PERSON] працює з 20 жовтня 2020 року у ФОП [PERSON] з місячним окладом 5030 грн. та у ФГ «Глобинщини», де характеризується позитивно та отримав сукупний дохід за період з липня 2020 року по жовтень 2020 року в розмірі 17847,83 грн. (а.с.178,181,182, 235). [PERSON] в ході судового розгляду зазначив, що [PERSON] веде аморальний спосіб життя, тому дитина не може з нею проживати. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надаючи оцінку вказаним твердженням, суд встановив, що фото [PERSON] у соціальній мережі (а.с.162-166) не містять будь-якої інформації, яка дасть суду підстави дійти висновку, що остання веде аморальний спосіб життя, інших будь-яких доказів суду не надано. За таких обставин, суд дійшов висновку, що [PERSON] не доведено що мати дитини [PERSON] своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. [PERSON] в ході судового розгляду зазначила, що [PERSON] систематично застосовує до неї фізичний тиск, тому дитина не може з ним проживати. Згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 11.06.2020 року, приблизно 12:00 год. за адресою: [ADDRESS] , чоловік [PERSON] в ході конфлікту заподіяв своїй дружині [PERSON] , руками та ногами в область голови та ніг, чим заподіяв останній тілесних ушкоджень та фізичного болю (а.с.38). В ході судового розгляду [PERSON] пояснила суду, що вказане кримінальне провадження було закрите за її заявою. Відповідно до довідки МВС України, [PERSON] станом на 08.07.2020 року до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с. 65). Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Згідно довідки КНП «Консультативно-діагностичний центр № 1 Дарницького району м. Києва», [PERSON] 16.06.2020 року з`являлася на амбулаторний прийом лікаря невропатолога з діагнозом: наслідки травми від 11.06.2020 року у вигляді садна обличчя, стійкий церебростенічний синдром, повторний візит був здійснений 17.06.2020, 26.06.2020 року (а.с.39). Разом з тим, із вказаної довідки неможливо встановити місце отримання тілесних ушкоджень [PERSON] та хто саме заподіяв останній тілесні ушкодження. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За таких обставин, суд дійшов висновку, що факт застосування насильства [PERSON] стосовно [PERSON] є недоведеним, оскільки не підтверджений достатніми доказами. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що виключні обставини, встановлені ч. 2 ст. 161 Сімейного кодексу України, які унеможливлюють передачу дитини для проживання як матері [PERSON] так і батьку [PERSON] - відсутні. Відповідно до ч. 4 ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 1,2 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до Акту № 53 обстеження житлово-побутових умов від 25.06.2020 року, проведено обстеження умов за адресою: [ADDRESS] , санітарно-гігієнічні умови: добрі, чисто, прибрано, будинок повністю умебльований та обладнаний побутовою технікою, для виховання, розвитку та проживання дитини створено умови, є все необхідне. За даною адресою: проживають [PERSON] . [PERSON] працює та проживає в м. Києві. Дитина [PERSON] за вказаною адресою на момент перевірки не проживає (а.с.49). Відповідно до Акту № 108 обстеження житлово-побутових умов від 19 листопада 2020 року, проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , санітарно-гігієнічні умови: задовільні, чисто, тепло, затишно, є м`який інвентар, одяг та продукти харчування. Для виховання, розвитку та проживання дитини створено умови, є дитячий одяг по сезону, іграшки. За даною адресою: проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Мати дитини [PERSON] на момент перевірки вдома відсутня, зі слів [PERSON] - її дочка хвора на корона вірус і перебуває на самоізоляції на іншій квартирі. Мати (зі слів баби) має намір постійно проживати із дочкою. У зв`язку з тим, що баба [PERSON] працює вчителем у гімназії, то дитину доглядає прабаба, провести бесіду із матір`ю дитини не вдалося (а.с.183). Як вбачається з Акту оцінки потреб сім`ї, складеного відділом соціального забезпечення виконкому Глобинської міської ради № 41-з від 25.11.2020 року, було проведено оцінювання [PERSON] , місце проживання: [ADDRESS] та зокрема встановлено, що за вказаною адресою проживають: [PERSON] (батько), [PERSON] (дочка), [PERSON] (баба), [PERSON] (дід), вага, зріст дитини - [PERSON] відповідають віку, одяг відповідає сезону, має чисту постільну білизну, має медичну картку, проходить профілактичний огляд, харчування відповідає віку, дитина врівноважена та спокійна, любить та поважає обох батьків, довірливі стосунки з дідусям, бабусями, вміє одягатися, може самостійно їсти. Дитина проживає у добрих матеріально-побутових умовах. Обладнано спальне місце з чистою постільною білизною, окремий обладнаний ігровий куточок з іграшками, розвиваючими іграми та дитячими книгами. В будинку створені усі умови для проживання й розвитку дитини (а.с.184-189). Отже, як встановлено судом, як за місцем проживання батька дитини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , так і за місцем проживання матері дитини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , санітарно-гігієнічні умови задовільні, для виховання, розвитку та проживання дитини створено умови. Згідно відповіді від 10.09.2020 Служби у справах дітей Глобинської районної державної адміністрації Полтавської області на ім`я [PERSON] , 18.08.2020 року комісією було здійснено виїзд за адресою: [ADDRESS] . По місцю проживання мати та дитина булим відсутні, у телефонній розмові з бабою дитини [PERSON] стало відомо, що мати та дитина поїхали відпочивати на море. Повторно, 25 серпня 2020 року комісією було відвідано сім`ю за вказаною адресою, мати з дочкою була вдома та мати повідомила, що не віддала дочку у визначений день, оскільки донька хворіла на бронхіт. Під час обстеження встановлено, що санітарний стан квартири добрий, чисто та прибрано. Є літній одяг для дитини, іграшки. На запитання чому одяг у мінімальній кількості мати пояснила, що всі інші речі знаходяться у м. Глобине, де дитина проживала постійно (а.с.180). Відповідно до медичної документації, профілактичними оглядами [PERSON] та її обстеженнями займається [PERSON] (мати [PERSON] ) (а.с.70), [PERSON] (а.с.55) та [PERSON] (а.с.170-172). Згідно Довідки № 6/20 від 15.12.2020 року, [PERSON] , 22.03.2018 року регулярно відвідує Градизький заклад дошкільної освіти № 4 «Сонечко». Дитина завжди охайна, оглянута. Мати- [PERSON] спілкується з педагогами, цікавиться життям дитини під час перебування у дитячому садочку. Дитину до садочка приводять та забирають мати або бабуся (а.с.195). [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів, які стягнуто з неї на користь [PERSON] на утримання [PERSON] на підставі судового наказу від 21.07.2020 року за період з 15.07.2020 року по жовтень 2020 року в сукупному розмірі 8822,15 грн.(а.с.179). Нормами статті 19 Сімейного кодексу України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до Висновку комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Глобинської мської ради від 26.11.2020 року, [PERSON] займається вихованням дочки, піклується про її стан здоров`я, матеріально утримує її. Виходячи з інтересів малолітньої дитини, беручи до уваги, що батько може забезпечити усі необхідні умови для проживання, виховання та повноцінного, всебічного розвитку малолітньої дитини, комісія не заперечує щодо визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] з батьком - [PERSON] (а.с.153-155). Згідно Висновку Глобинської районної державної адміністрації Полтавської області від 25.11.2020 року, прямих перешкод для проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] немає при умові, якщо мати постійно проживатиме та виховувати дитину самостійно (а.с.143-146). Отже, як вбачається із вказаного висновку, перешкод для проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] немає при умові, якщо мати постійно проживатиме та виховувати дитину самостійно. На підтвердження того, що [PERSON] постійно проживає у смт. Градизьк, суду надано письмові підтвердження [PERSON] та [PERSON] , у яких останні підтверджують, що [PERSON] разом зі своєю донькою [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.214-219). Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 94 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Приймаючи до уваги, що письмові підтвердження [PERSON] та [PERSON] не є письмовими документами, клопотань про допит вказаних осіб у якості свідків до суду не надходило, суд дійшов висновку, що вони є не допустими доказами на підтвердження місця проживання [PERSON] . Відповідно до довідки виконавчого комітету Градизької селищної ради № 3548 від 08.12.2020 року, за результатами перевірки умов проживання дитини - [PERSON] , [INFO] представником виконкому 26.07.2020 року, 25.08.2020 року, 19.11.2020, 01.12.201року, дитина перебувала з мамою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.213). Разом з тим, із вказаної довідки вбачається, що представники виконкому відвідували місце проживання [PERSON] з періодичністю близько 1 разу на місяць, що не є підтвердженням постійного місця проживання [PERSON] за вказаною адресою. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини необхідно враховувати найкращі інтереси дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) вказано, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». Як встановлено судом, як мати дитини, так і батько дитини не в повній мірі займалися вихованням дитини, оскільки мати з часу як дитині виповнилося 6 місяців постійно проживала, навчалася та працювала у м. Києві, батько тривалий час близько 1,5 років працював у Республіці Польща. Крім того, як встановлено судом, за місцем проживання матері, одяг дитини знаходиться у мінімальній кількості (літній), що свідчить про те, що дитина за місцем проживання матері знаходиться періодично, також як вбачається з Висновку Глобинської районної державної адміністрації Полтавської області від 25.11.2020 року, [PERSON] повідомила, що [PERSON] з народження проживає у батька та сватів. Мати дитини [PERSON] зрідка забирала дочку до баби [PERSON] у смт. Градизьк. 19 листопада 2020 року в ході обстеження було встановлено, що малолітню [PERSON] доглядають баба [PERSON] та прабаба [PERSON] та в зв`язку з тим, що [PERSON] працює, малолітню дитину фактично доглядала прабаба, яка в силу свого віку не може в достатній мірі проконтролювати малолітню дитину. На неодноразові дзвінки мати не відповідала що вказує на відсутність інтересу матері у розв`язанні спору. Натомість, судом встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] з народження, а саме з 03 квітня 2018 року і по даний час зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Також судом встановлено, що малолітня дитина постійно, з народження, проживає за місцем проживання батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , який з червня 2020 року постійно проживає за вказаною адресою. Крім того, судом встановлено, що за період постійного проживання дитини за місцем проживання батька вага, зріст дитини [PERSON] відповідають віку, одяг відповідає сезону, дитина має чисту постільну білизну, має медичну картку, проходить профілактичний огляд, харчування відповідає віку, дитина врівноважена та спокійна, любить та поважає обох батьків, має довірливі стосунки з дідусям, бабусями, вміє одягатися, може самостійно їсти. Дитина проживає у добрих матеріально-побутових умовах. Обладнано спальне місце з чистою постільною білизною, окремий обладнаний ігровий куточок з іграшками, розвиваючими іграми та дитячими книгами. В будинку створені усі умови для проживання й розвитку дитини. Батько дитини офіційно працює, має можливість забезпечувати дитину для її гармонійного розвитку. Отже, суд дійшов висновку що за місцем постійного місця проживання дитини, де вона проживає з народження створено усі умови для розвитку її особистості, побудови гармонійної картини світу та якщо забрати дитину із звичного для неї середовища, вказане може призвести до її негативного емоційного стану. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 року (справа № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18 вказала, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року. За таких обставин, з урахуванням принципу якнайкращого забезпечення інтересів дитини, враховуючи Висновок комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Глобинської мської ради від 26.11.2020 року, згідно якого комісія не заперечує щодо визначення місця проживання [PERSON] з батьком - [PERSON] ,суд дійшов висновку про необхідність визначення її місця проживання з батьком, тому первісний позов підлягає до задоволення, а зустрічний позов не підлягає до задоволення. Вказане рішення суду не призведе до розлучення дитини з матір`ю, оскільки дитина з шести місяців з нею постійно не проживає. Крім того, визначення місця проживання дитини з батьком не обмежує матір у своєму праві на спілкування з дитиною, турботи стосовно дитини та участі у вихованні дитини. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сплачений ним при подачі позову до суду судовий збір в розмірі 1681,60 грн. (а.с.10, 16). В зв`язку з відмовою у задоволенні зустрічного позову, не підлягають розподілу судові витрати за ним.

Outcome: approved