Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

30.05.2019 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем він перебуває з 23.05.1985 року. Від спільного подружнього життя у них народилось двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. Спільне подружнє життя з відповідачкою не складається через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на шлюб, сімейне життя та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Неодноразово намагалися налагодити сімейні відносини, однак сторонам це не вдалося. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим та не відповідає інтересам сторін, через органи РАЦС відповідач відмовляється розірвати шлюб, а тому просить суд шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 23.05.1985 року Рожищенським районним відділом ЗАГС Волинської області, актовий запис № 37, розірвати. До початку судового засідання позивач [PERSON] подав до суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Не заперечує щодо заочного розгляду справи, судові витрати залишити за ним. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надхалили. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23.05.1985 року, який зареєстрований Рожищенським районним відділом ЗАГС Волинської області, актовий запис № 37 (а.с.4). Від спільного подружнього життя у сторін народилось двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що спільне подружнє життя між сторонами не складається через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на шлюб, сімейне життя та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Неодноразово намагалися налагодити сімейні відносини, однак сторонам це не вдалося. На даний час шлюб існує формально, через органи РАЦС відповідач відмовляється розірвати шлюб. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до вимог ч.2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Пунктом 2 ч.3 ст.115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, згідно вимог позивача судові витрати слід залишити за останнім. На підставі ст. ст. 24, 56, 110, 112, 114, 115 СК України,

Outcome: approved