Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

30 березня 2016 року, [PERSON] звернулася до суду з названим позовом, в якому просила суд, розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 16 жовтня 2004 року Миколаївською сільською радою Овідіопольського району Одеської області (актовий запис № 01), в період якого у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], яку після розірвання шлюбу, вона просила суд залишити на їй виховання та повернути їй дошлюбне прізвище «[PERSON]», посилаючись на те, що між подружжям, спільне життя не склалося у зв'язку з виявленням несумісності характерів, різних поглядів на сімейне життя з відповідачем, з яким вони втратили почуття любові, поваги один до одного, взаємодопомоги, порозуміння, внаслідок чого в сім`ї панує напруженість, розлад, і їхній шлюб носить формальний характер, а спільне проживання з відповідачем неможливе і буде суперечити її правам та правам малолітньої дитини. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач позов не визнав та просив суд, надати їм з позивачкою строк на примирення терміном на 1 місяць для збереження сім`ї, проти чого категорично заперечувала позивачка. Ухвалою Овідіопольського райсуду Одеської області від 17.05.2016 р., клопотання відповідача було задоволено і сторонам був наданий строк на примирення 1 місяць. В судовому засіданні 16.06.2016 р., яке відбулося після спливу строку на примирення подружжю, позивачка наполегливо і категорично просила суд, задовольнити її позов та розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на марність часу, наданого судом для примирення, на протязі якого сторони не примирилися. Відповідач в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. Заслухавши думку сторін по справі та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що офіційно, шлюб між сторонами був зареєстрований 16 жовтня 2004 року Миколаївською сільською радою Овідіопольського району Одеської області (актовий запис № 01), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16.10.2004 р., в період якого у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.09.2008 р. (а.с. 6,9). З пояснень позивачки вбачається, що між подружжям, спільне життя не склалося у зв'язку з виявленням несумісності характерів, різних поглядів на сімейне життя з відповідачем, до якого вона втратила почуття любові та поваги, взаємодопомоги, порозуміння, внаслідок чого в сім`ї панує напруженість, розлад та сварки, сторони фактично не проживають разом, і їхній шлюб носить формальний характер, а спільне проживання з відповідачем неможливе і буде суперечити її правам та правам малолітньої дитини, яку вона просила залишити їй на виховання, і проти чого не заперечував відповідач. Суд встановив, що на сьогодні, сторони фактично припинили будь-які шлюбні відносини. У відповідності зі ст. 19 СК України - при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним - обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи Статтею 24 СК України передбачено - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено - позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено - особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після реєстрації шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до свідоцтва про шлюб, дівоче прізвище позивачки - [PERSON], яке вона просила суд повернути їй після розірвання шлюбу. При таких обставинах, враховуючи категоричну позицію позивачки стосовно її бажання на розірвання шлюбу, яку вона висловила в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин - буде суперечити інтересам та свободам позивачки, малолітньої дитини та моральним засадам суспільства, а тому на думку суду, позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved