Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

30.03.2020 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача про встановлення батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини. Свої вимоги позивач мотивував тим, що на з вересня 2017 р. почав проживати однією сімєю з [PERSON] . Від цих стосунків народилася донька [PERSON] , [INFO] . На момент народження дитини, відповідачі проживали окремо вже більш ніж 2 роки. Запис про батька в свідоцтві про її народження було зроблено згідно ст. 133 СК України. Посилаючись на те, що він піклується про свою доньку та проживає разом з нею, позивач просив суд визнати його батьком дитини. Ухвалою судді від 03.04.2020 року прийнято до розгляду цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Миколаївськи міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Одеса) про визнання батьківства в порядку загального позовного провадження та призначеного підготовче судове засідання. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, та підтвердила факт народження доньки [PERSON] , [INFO] батьком якої є [PERSON] . Відповідач [PERSON] надав суду завірену належним чином заяву, в якій просив розглядати справи у його відсутність, позовні визнає повністю та стверджує, що донька [PERSON] , що народилася [INFO] не є його донькою. Третя особа надала суду заяву про розгляд справи без участі представника, заперечень щодо позовних вимог не має. Протокольною ухвалою від 23.02.2021 року закрито підготовче судове засідання. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 січня 2020 року розірвано шлюб, зареєстрований 03.10.2015 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №818, між [PERSON] та [PERSON] . Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Отже, підставою актового запису про народження дитини є заява її матері; запис про батька дитини вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини. Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною. Згідно ч.1 ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч.2 ст.128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Згідно ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно ч. 4 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до прав щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів постанова Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved