Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

8 липня 2014р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 21 серпня 2011р. між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 001-03008-210811. Відповідно до п. 1.1 договору Позивач зобов'язався надати [PERSON] кредит у сумі 16537,50грн. на придбання певного майна/послуг, на умовах визначених договором. Відповідно до п.2.3 Договору за користування кредитом Відповідач сплачує Кредитору проценти виходячи зі стави 0,01% в рік. Процентна ставка може змінюватися відповідно до умов Договору. Також, за ведення кредитної справи Відповідач сплачує Кредитору плату в розмірі 3,42% в місяць відповідно до п.2.5. Договору. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши Відповідачеві кредит у сумі 16537,50грн. Відповідач свої зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконує, що стало причиною звернення з вказаним позовом до суду, в якому він просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 25250,47грн. та судові витрати по справі. (а.с.2). В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у відсутність їх представника не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялась. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 21 серпня 2011р. між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 001-03008-210811, відповідно до умов якого банк надав відповідачу на придбання майна (послуг) гроші у сумі 16537,50грн. (а.с.5-6). Відповідно до п.2.3. за користування Кредитом Позичальник сплачує Кредитору проценти, виходячи зі ставки 0,001% річних. Відповідно до п.2.5 за обслуговування кредитної заборгованості Позичальник сплачує Кредитору плату в розмірі 3,42% в місяць. Отримання грошових коштів в повному обсязі відповідачем [PERSON], підтверджується меморіальним ордером №29268041 від 22 серпня 2011р. (а.с.3). Натомість відповідач, станом на 15 квітня 2014р. має заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 25250,47грн, яка складається з: - заборгованості за сумою кредиту - 15068,93грн; - заборгованості за відсотками - 1,10грн; - заборгованості за комісіями - 10180,44грн, що підтверджується розрахунком заборгованості складеного позивачем. (а.с.4). Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України та умовами укладеного між сторонами кредитного договору. В силу п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст.1054 ЦК України, було укладено. В силу ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ураховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обов'язки з повернення кредиту, відсотків та комісії за ним, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням її зобов'язань у розумінні наведеної норми. Згідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. В силу ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, суд доходить висновку про те, що позов необхідно задовольнити в заявлений позивачем спосіб.

Outcome: approved