Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

30 травня 2018 року позивач звернувся до Личаківського районного суду міста Львова про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 1813,41 гривень та 62,36 гривень пені, а всього 1875,77 гривень. Позов мотивує\~тим,\~що \~6\~вересня 2016\~року між\~регіональним відділенням\~Фонду державного\~майна України\~по Львівській\~області та\~фізичною особою-підприємцем\~[PERSON]\~укладено договір\~оренди індивідуально\~визначеного нерухомого\~майна,\~що належить\~до державної\~власності №\~145.\~6\~грудня 2016\~року позивачем\~скеровано на\~адресу відповідача\~заяву від\~6\~грудня 2016\~року №\~11-03-07919\~про припинення\~зазначеного вище\~договору,\~у звязку\~з невиконанням\~умов договору\~щодо внесення\~завдатку,\~страхування майна\~і т.д.\~ 14\~грудня 2016\~року згідно\~з актом\~приймання-передачі\~індивідуально визначеного\~нерухомого майна,\~що належить\~до державної\~власності,\~орендоване майно\~повернуто балансоутримувачу,\~відповідно договір\~оренди вважається\~припиненим 14\~грудня 2018\~року.\~Заборгованість відповідача\~становить 1875,77\~гривень.В обґрунтування позовних вимог посилається на додані до позовної заяви письмові докази, які підтверджують право вимоги до відповідача та розмір заборгованості останньої. Ухвалою суду від 4 червня 2018 року позов скеровано за підсудністю до Галицького районного суду м. Львова у звязку з тим, що предметом договору є державне нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення №8, 9, 10, загальною площею 22,2 кв.м., розміщені на першому поверсі одноповерхової будівлі прохідної за адресою: м. Львів, вул. Високий Замок, 4, та знаходиться на території Галицького району м. Львова. Постановою Апеляційного суду Львівської області від 17 вересня 2018 року апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області задоволено, а ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 4 червня 2018 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Матеріали позову надійшли до Личаківського районного суду м. Львова 11 жовтня 2018 року. У відповідності до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, судом 11 жовтня 2018 року було скеровано запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] З отриманої судом 5 листопада 2018 року відповіді вбачається, що місцем реєстрації останньої є: м. Львів, вул. Шафарика, 8/2, що знаходиться на території до Личаківського району м. Львова. 5 листопада 2018 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначену таку до судового розгляду. Представник позивача [PERSON], яка діяла на підставі довіреності від 2 січня 2019 року, в судовому засіданні позов підтримала, пояснення надала аналогічні викладеним в ньому, просила такий задовольнити. Відповідач в судові засідання 5 грудня 2018 року та 25 січня 2019 року не зявилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце їх проведення, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву або клопотання про відкладення розгляду справи не подала. За таких обставин суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності відповідача у справі та ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи, відносно чого представника позивача не заперечила. Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів. \~ Частиною 1\~статті 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»\~передбачено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Згідно\~з ст.5 Закону України\~«Про оренду\~державного та\~комунального майна» орендодавцями є: Фонддержавного майнаУкраїни, його регіональні відділення та представництва - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло\~до\~статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що є державною власністю, крім майна, що належить до майнового комплексу Національної академії наук України та галузевих академій наук, а також майна, що належить вищим навчальним закладам та/або науковим установам, що надається в оренду науковим паркам та їхнім партнерам; органи,\~уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування управляти майном ,- щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке відповідно\~належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності; державне підприємство із забезпечення функціонування дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних міжурядових організацій в Україні Державного управління справами - щодо нерухомого майна та іншого окремого індивідуально визначеного майна цього підприємства, що передається дипломатичним представництвам та консульським установам іноземних держав, представництвам міжнародних міжурядових організацій в Україні; підприємства, установи та організації\~щодо нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 200 квадратних метрів на одне підприємство, установу, організацію, та іншого окремого індивідуально визначеного майна. Відповідно до ст.\~6 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»\~орендарями згідно з цим Законом можуть бути господарські товариства, створені членами трудового колективу підприємства, його структурного підрозділу, інші юридичні особи та громадяни України, фізичні та юридичні особи іноземних держав, міжнародні організації та особи без громадянства. Фізична особа, яка бажає укласти договір оренди державного майна з метою використання його для підприємницької діяльності, до укладення договору зобов'язана зареєструватись як суб'єкт підприємницької діяльності. Особливості оренди майна для здійснення підприємницької та іншої діяльності громадянами та юридичними особами іноземних держав та особами без громадянства визначаються законодавством України. Суд встановив, що 6 вересня 2016 року між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір оренди нерухомого державного майна № 145. (а.с.3-5). Відповідно до п. 1.1 Договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно нежитлові приміщення № 8, 9, 10, загальною площею 22,2 кв.м., розміщенні на першому поверсі одноповерхової будівлі прохідної за адресою: м. Львів, вул. Високий Замок, 4, що перебуває на балансі Філії Національної телекомпанії України «Львівська регіональна дирекція». Відповідно до п. 3.6 Договору, орендна плата перераховується щомісяця, не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції у наступному співвідношенні: 50% до державного бюджету; 50% на рахунок балансоутримувача. Згідно з п. 5.3 договору орендар зобовязується своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату. Пунк 3.7 договору визначає, що орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному п. 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати. Як вбачається із матеріалів справи 6 грудня 2016 року позивачем скеровано на адресу відповідача заяву від 6 грудня 2016 року № 11-03-07919 про припинення зазначеного вище договору, у звязку з невиконанням умов договору щодо внесення завдатку, страхування майна. 14 грудня 2016 року згідно з актом приймання-передачі індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності, орендоване майно повернуто балансоутримувачу, відповідно договір оренди вважається припиненим 14 грудня 2018 року (а.с. 8, 9). Відповідно до\~ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»\~однією із істотних умов договору оренди та основним обов'язком орендаря є сплата орендних платежів з урахуванням індексу інфляції. Згідно з п. 3\~ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»\~строки внесення орендної плати визначаються у договорі. Відповідно\~до ст. 629 ЦК України\~встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до\~ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.\~Статтею 530 ЦК України\~встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У\~ст. 610 ЦК України\~встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Як вбачається із наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості по орендній платі та пені до Державного бюджету у відповідача по договору оренду від 6 вересня 2016 року № 145 виникла заборгованість у сумі 1813,41 гривень та 62,36 гривень пені (а.с.8). Оскільки відповідачем не спростовано правильність нарахування розміру орендної плати з врахуванням встановленого індексу інфляції, а також пені, суд при стягненні заборгованості виходить з розрахунків позивача. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушив умови договору, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за таким, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором від 6 вересня 2016 року № 145 в розмірі 1813,41 гривень заборгована орендна плата з врахуванням індексу інфляції та 62,36 гривень пені, а всього 1875,77 гривень. При цьому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в розмірі 1762 гривень судового збору.

Outcome: approved