Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

31 жовтня 2016 року до Любешівського районного суду надійшов цивільний позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування, яке знаходиться по вулиці Лісовій, 6 села Судче Любешівського району Волинської області. Позивач просила розподілити та визнати за нею, відповідачами по 1/3 частки у згаданому спадковому майні. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що після смерті її батька [PERSON] 05 жовтня 2015 року залишилось нерухоме майно, спадкоємцем якого за законом є позивач. Через відсутність державної реєстрації успадкованого [PERSON] не може оформити своїх прав. За таких обставин змушена звернутись до суду. У попереднє судове засідання сторони не з'явились. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності. Відповідачі подали аналогічні клопотання. На підставі частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 207 ЦПК позов у частині позовних вимог про розподілення спадкового майна та про визнання за [PERSON], [PERSON] права власності на 1/3 частки у ньому залишено без розгляду. Таким чином, не вирішеними залишаються позовні вимоги [PERSON] у частині визнання за нею права власності на 1/3 частки нерухомого майна. Відповідно до положень частини четвертої статті 130 ЦПК при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку статті 174 цього ж Кодексу. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки викладені у позовній заяві обставини, на які позивач покладається в обґрунтування своїх вимог, сторонами фактично визнаються, то на підставі частини першої статті 61 ЦПК суд визнає їх доведеними. Пунктом 11 частини першої статті 346 Цивільного кодексу України (далі -- ЦК) визначено, що право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. У відповідності до частини першої статті 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до статті 392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з статтями 1216, 1217 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1261 ЦК визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з частиною першою статті 1267 ЦК частки у спадщині кожного з спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до частин першої, п'ятої статті 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Аналізуючи наявні у справі докази, суд вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved