Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~30.05.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить визнати нікчемним попередній договір від 23.03.2017 року щодо купівлі-продажу обєкта нерухомості за адресою: [ADDRESS], який укладений між сторонами; стягнути з [PERSON] грошові кошти у розмірі 54\~000,00 грн., які передані як аванс; стягнути судовий збір. При цьому позивач посилається на те, що 23.03.2017 року між сторонами був укладений попередній договір, за яким Покупець ([PERSON]П.) передав, а Продавець ([PERSON]В.) прийняв грошову суму (аванс) у розмірі 54000,00 грн. в рахунок оплати обєкта нерухомості за адресою: [ADDRESS], з зобовязанням сторін у подальшому укласти договір купівлі-продажу зазначеного обєкта в термін до 20.04.2017 року. Станом на 03.05.2017 року відповідний договір купівлі-продажу укладений не був, в звязку з чим позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення авансу за попереднім договором, однак вказану вимогу відповідач [PERSON] не виконала та відповіді не надала, в звязку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Також позивач зазначає, що спірна квартира належить не тільки [PERSON], а й її чоловіку [PERSON], що не зазначено в попередньому договорі. Ухвалою від 07.08.2017 року провадження у справі відкрито. Ухвалою від 12.09.2017 року заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на ? частину квартири [ADDRESS], у межах ціни позову до вирішення спору по суті. Вказана ухвала залишена без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28.03.2018 року. 05.12.2017 року в якості третьої особи до участі в справі залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «[PERSON] Сіті». 15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Згідно з п.п. 9 п. 1 Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Стороною відповідача до суду 26.01.2018 року було подано відзив, в якому представник відповідача посилається на те, що договір купівлі - продажу обєкту нерухомості за адресою [ADDRESS], не був укладений з вини позивача, оскільки в призначений день позивач [PERSON] не зявився до приватного нотаріуса [PERSON] 20.04.2017 року, а також після домовленості щодо іншої дати та іншого нотаріуса 21.04.2017 року також не зявився до Шостої одеської державної нотаріальної контори, тобто навмисно ухилився від укладення основного договору. При цьому представник відповідача зазначає, що отримана відповідачем [PERSON] за попереднім договором грошова сума за своєю природою й цільовим призначенням є завдатком, а не авансом, а отже немає підстав для її повернення. Стосовно неповідомлення позивачу, що квартира належить крім відповідача ще і її чоловікові, представник відповідача вказує на те, що при оформленні попереднього договору позивач [PERSON] ознайомився з правовстановлюючими документами на квартиру, де зазначено, що квартира належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. На підставі викладеного сторона відповідача просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. 01.06.2018 року стороною позивача до суду надано відповідь на відзив, в якому представник позивача посилається на те, що відповідно до п. 7 попереднього договороу продавець та її чоловік зобовязуються погасити борги за комунальні послуги, виписати з обєкта нерухомості в строк до 20.04.2017 року всіх зареєстрованих і які проживають у ньому осіб. Сторона позивача стверджує, що [PERSON] звертався до [PERSON] з питанням про визначення дати укладення основного договору, однак відповідачем було повідомлено, що їй ще необхідний час для зняття з реєстрації неповнолітніх дітей. Стосовно обставин неявки позивача для укладення основного договору до нотаріуса представник [PERSON] зазначає, що позивач не отримав жодного повідомлення від відповідача про дату укладання основного договору. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, підтримала наданий відзив на позов та просить в задоволенні позову відмовити. Вислухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 23.03.2017 року Продавець [PERSON] та Покупець [PERSON] уклали попередній договір, відповідно до вимог якого Продавець зобовязується продати, а Покупець зобовязується купити двохкімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], та укласти в майбутньому в строк до 20.04.2017 року договір купівлі-продажу вищезазначеного обєкту нерухомості /а.с.9-10/. Відповідно до п. 5 попереднього договору в рахунок оплати обєкта нерухомості Покупець передав, а Продавець отримав грошову суму (аванс) в розмірі 54000,00 грн., що еквівалентно 2000,00 доларів США по курсу 27,00грн. 20.04.2017 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] склали [PERSON] про повідомлення, яким підтвердили, що [PERSON] та його дружина були завчасно повідомлені про укладення угоди, призначеної на 20.04.2017 року по обєкту нерухомості: двохкімнатна квартира, розташованому за адресою: [ADDRESS], шляхом телефонних переговорів, а також смс-повідомлень, оскільки Покупці не мають постійного місця проживання в Україні та адресу фактичного місцезнаходження надати відмовились /а.с.60/. З [PERSON] про неприбуття на угоду від 20.04.2017 року вбачається, що продавець [PERSON], директор структурного підрозділу ТОВ «[PERSON] Сіті» [PERSON] та [PERSON] склали акт в приміщенні приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON], розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 21, про те, що [PERSON] покупець обєкта нерухомості, розташованого за адресою: [ADDRESS], не зявився 20.04.2017 року о 14.00 для укладення договору купівлі-продажу вищезазначеної нерухомості. Судом досліджено свідоцтво, відповідно до якого державний нотаріус Шостої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] посвідчила, що громадянин [PERSON], [INFO], проживає за останнім місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS], 21.04.2017 року о 12.30 знаходився у приміщенні Шостої одеської державної нотаріальної контори за адресою: Україна, м. Одеса, вул. Середньофонтанська, буд. 19-Б /а.с.59/. Відповідно до ч. 1 \~ст. 635 ЦК України\~попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України\~виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Частиною 1 ст. 570 ЦК України\~ визначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України\~якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Пунктами 10, 11, 12 Попереднього договору від 23.03.2017 року визначено, що якщо по закінченню терміну, визначеного в п. 1 даного Попереднього договору, не буде укладений Основний договір, і жодна зі сторін не направить іншій стороні пропозицію про його укладення, то зобовязання по даному Попередньому договору припиняються. У випадку необґрунтованої відмови Продавця від укладення Основного договору або здійснення останнім дій, при яких укладення Основного договору стає неможливим, Продавець сплачує Покупцю штраф в розмірі 200% від суми авансу, визначеного в п. 5 даного Попереднього договору. У випадку ухилення Покупця від укладення Основного договору, останній сплачує Продавцю штраф в розмірі 100% від суми авансу, визначеного в п. 5 даного Попереднього договору. В ході судового розгляду судом встановлено, що укладення договору купівлі-продажу спірної квартири не відбулося з вини позивача [PERSON], який двічі не зявився для укладення основної угоди до нотаріусів, що підтверджується наданими актами та свідоцтвом. При цьому суд погоджується з викладеними в акті обставинами щодо неповідомлення [PERSON] адреси свого місця проживання, оскільки навіть в позовній заяві позивач зазначив не адресу місця проживання, а абонентську скриньку як спосіб звязку. Доводи сторони позивача щодо того, що йому не було повідомлено про перебування квартири у спільній частковій власності відповідача [PERSON] та її чоловіка [PERSON] спростовуються дослідженими правовстановлюючими документами, а саме договором купівлі-продажу зазначеної квартири від 29.11.2016 року, який був наданий для ознайомлення позивачу ще при укладанні Попереднього договору 23.03.2017 року, на що є посилання в п.2 вказаного договору /а.с. 9-10, 62-63/. Доводи сторони позивача щодо того, що не укладення угоди відбулось з вини відповідача [PERSON], яка просила надати їй час для зняття з реєстрації неповнолітніх дітей, належними доказами не підтверджені, так само як і факт невиконання умов попереднього договору стороною відповідача щодо зняття з реєстрації осіб, які проживають за адресою спірної квартири. У відповіді на відзив представник позивача посилалась на те, що свідоцтво, видане державним нотаріусом [PERSON] щодо перебування [PERSON] 21.04.2017 року о 12.30 в нотаріальній конторі встановлює факт, що станом на 21.04.2017 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. Однак вказані посилання не відповідають дійсності, оскільки в зазначеному свідоцтві вказано «проживає за останнім місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS]», з чого вбачається, що зазначена адреса була останнім відомим місцем реєстрації [PERSON], проте в свідоцтві не зазначено, що реєстрація за вказаною адресою є дійсною на час складання свідоцтва. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені, оскільки в судовому засіданні не виявлено порушення прав позивача [PERSON] стороною відповідача [PERSON] Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed