Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

30.11.2017 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (на далі ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитною лінією. У своєму позові позивач зазначив, що 10.11.2013 року ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON], шляхом акцептування Банком пропозиції Клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 002-14932-101113. Відповідно до умов даного Договору (заяви) банк відкриває клієнту картковий рахунок № 26257910133650 в національній валюті України гривні та встановлює ліміт Кредитної лінії у розмірі: 50 000,00 грн. Обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до Тарифів, що є невідємною частиною Договору. Згідно п. 2.5. частини 3 Договору, відповідач до підписання Пропозиції був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування (у формі встановлення кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту відповідно до законодавства України. Банк виконав взяті на себе зобов'язання, відкривши відповідачу картковий рахунок № 26257910133650 в національній валюті України - гривні, та встановивши ліміт Кредитної лінії в розмірі 50 000,00 грн. Відповідач скористався кредитною лінією, але станом на 06.10.2017 року не виконує належним чином зобовязання за Договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 57185,19 грн. Ухвалою від 05.12.2017р.по даній справі відкрито провадження. 08.02.2018 року ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва дана цивільна справа прийнята до провадження судді Павлової Ж.П. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. До судового засідання відповідач не зявився, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до заяви за № 002-14932-101113 від 10.11.2013 року, позивач відкрив клієнту картковий рахунок № 26257910133650 в національній валюті України гривні та встановив ліміт кредитної лінії у розмірі: 50 000,00 грн. Відповідач до підписання Пропозиції був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування (у формі встановлення кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту відповідно до законодавства України, про що він особисто розписався 10.11.2013 року. Також встановлено, що відповідач [PERSON] скористався кредитною лінією, але станом на 06.10.2017 року не виконує належним чином зобовязання за договором, в результаті чого виникла заборгованість на загальну суму 57185,19 грн., з яких: - тіло кредиту 0,00грн.; - прострочене тіло кредиту 41678,25 грн.; - заборгованість за відсотками 15506,94 грн.; - заборгованість за комісіями 0,00 грн. У відповідності з ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до положень ч.2 ст.1054 ЦК України та згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за кредитною лінією № 002-14932-101113 від 10.11.2013 року та те, що відповідач не подав суду відзиву на позовну заяву та жодних письмових чи електронних доказів, які би є обґрунтованою та підлягає задоволенню., а саме стягненню з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитною лінією в розмірі 57185,19 грн. Також, відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені останнім судові витрати в розмірі 1600,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved