Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

31.05.2019 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Вимоги обґрунтував тим, що 03 вересня 2016 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за №573. Від даного шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, причиною є те, що в позивача з відповідачем різні погляди на життя та сім`ю, збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам. Підставою для розірвання шлюбу стала втрата між ними почуття любові та взаємної поваги, відсутність нормального морального клімату в родині, тому просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. Статтею 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2, 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03 вересня 2016 року, актовий запис №573, що вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Причиною розпаду сім`ї є непорозуміння між сторонами, фактичне припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем носить формальний характер. Беручи до уваги відсутність у сторін бажання зберегти сім`ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім`ї суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати сплачені останньою, а саме, судовий збір в сумі 768,40 гривень. На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved