Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

29 липня 2014 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON]., [PERSON] та [PERSON]., третя особа - виконком Костянтинівської міської ради,- про визнання часток власності на квартиру. Вони обґрунтували свої вимоги тим, що в спірній квартирі [ADDRESS] проживала їх сім'я, яка складалася із шістьох людей: Дідусь - [PERSON], [INFO], бабуся - [PERSON], [INFO], батько - [PERSON], [INFO], мати - [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], що підтверджується доданим до матеріалів справи Витягом із домової книги. 25 лютого 1994 року квартира була приватизована, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 25.02.1994 року, що видане Відділом з приватизації при заводі «Укрцинк». На час приватизації, вони - позивачі у справі були неповнолітніми, тому усі документі оформлювали наші батьки. У свідоцтвах про народження позивачів по справі, стоїть штамп про використання ними права на приватизацію житла. 07.07.1998 року по місцю свого постійного мешкання вмерла бабуся - [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді частини спірної квартири. На момент смерті бабусі, крім неї, в спірній квартирі мешкав тільки дідусь - [PERSON]. Він фактично прийняв спадщину після дружини, але на своє ім'я частку квартири, що належала дружині - не оформлював. Інші спадкоємці спадщину після смерті [PERSON] не приймали. [INFO] року по місцю свого постійного мешкання помер їх дідусь - [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді спірної квартири, частку якої він приватизував, а також частки квартири, що належала [PERSON], яку успадкував дідусь. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є діти померлого, а саме наш батько - [PERSON] та його рідний брат - [PERSON] - відповідачі у справі. [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № [NUMBER] від 02.07.2014 р. Для оформлення спадщини було надано Свідоцтво про право на житло від 25.02.1994 року. Нотаріус дав роз'яснення, що згідно вищевказаного Свідоцтва, власниками спірної квартири є: дідусь, бабуся та наші батьки. Кожному з них належить по ? частини квартири. А їм - позивачам, право власності на житло, згідно Свідоцтва від 25.02.1994 року - не визначено. Вважають, що тим самим їх цивільні права порушені. Вважають, що їм - позивачі по справі, на час приватизації квартири також повинні належати по 1/6 частини спірного житла, як і іншим членам сім'ї - відповідачам у справі. Тому просили: поновити строк позовної давності звернення до суду, вважаючи, що пропустили цей строк з вищевказаних поважних причин; визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 25.02.1994 року, видане відділом з приватизації при заводі «Укрцинк»; визначити частки власності у квартири [ADDRESS]., з урахуванням спадку, їм позивачам по справі - по 1/6 частини житла; 1/6 частина їх матері - [PERSON]; частина житла [PERSON] - їх батька - 1/3 частиу, та 1/6 частини з урахуванням спадщини - [PERSON]. У судовому засіданні представник позивачів [PERSON] підтримав позовні вимоги, посилаючись на ті ж обставини, що й у позовній заяві. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явились з поважних причин, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися з поважних причин, надали письмову заяву в якій позовні вимоги визнали повністю та просили розглянути справу за їх відсутності. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] вирішення питання залишив на розсуд суду. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, вирішення позову залишив на розсуд суду. З'ясувавши вищенаведену позицію сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що в спірній квартирі [ADDRESS] проживала сім'я [PERSON], яка складалася із шістьох осіб: Дідусь позивачів - [PERSON], [INFO], бабуся позивачів - [PERSON], [INFO], батько позивачів - [PERSON], [INFO], мати позивачів - [PERSON] [INFO], та позивачі [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], що підтверджується Витягом із домової книги (а.с.4). 25 лютого 1994 року вказана квартира, загальною площею 49,5 кв. метри, була приватизована, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 25.02.1994 року, виданому Відділом по приватизації при заводі «Укрцинк» (а.с. 5). Власниками спірної квартири згідно Свідоцтва зазначені: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. При цьому частки кожного з власників у свідоцтві не визначені. На час приватизації позивачі по справі [PERSON] та [PERSON], які є доньками [PERSON] та [PERSON], згідно свідоцтв про народження, - були неповнолітніми, тому оформленням документів не займались. У той же час, у свідоцтвах про народження [PERSON] та [PERSON] 21 квітня 1994 року проставлений штамп про використання нами права на приватизацію житла із зазначенням розміру - 9,9 кв. метри при нормі 21,0 кв. метр (а.с. 6-7). Це дозволяє суду прийти до висновку, що частки власності позивачів були також враховані під час проведення приватизації. Зміна прізвища позивачки [PERSON] з [PERSON] підтверджена свідоцтвом про одруження від 21 квітня 1999 року (а.с. 8) 07.07.1998 року за місцем свого постійного проживання померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 9). Після її смерті залишилася спадщина у вигляді частини спірної квартири. На момент смерті [PERSON] в спірній квартирі мешкав тільки її чоловік - [PERSON]. Він фактично прийняв спадщину, але на своє ім'я частку квартири, що належала дружині - не оформлював. Інші спадкоємці спадщину після смерті [PERSON] не приймали. [INFO] року по місцю свого постійного проживання помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.10). Після його смерті залишилася спадщина у вигляді частини спірної квартири, частку якої він приватизував, а також частки квартири, що успадкованої після смерті [PERSON] Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно ст. 346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті власника. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1261 ЦК України до спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] є діти померлого, відповідачі: [PERSON] та його рідний брат - [PERSON], що визнається сторонами. [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №37762489 від 02.07.2014 року (а.с. 11). Згідно повідомлення Костянтинівської державної нотаріальної контори від 03.12.2014 р. в спадковій справі також є заява відповідача [PERSON] про прийняття спадщини (а.с. 34-35). Згідно відповіді виконкому Костянтинівської міської ради від 26.03.2015 року, первинні документи з приватизації квартири [ADDRESS] у судове засідання надати немає можливості, оскільки документи постійного зберігання даного підприємства на державне зберігання не надходили (а.с. 51). Відповідно до ч.1, 2 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року № 2482-ХІІ (із змінами та доповненнями), приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами. Передача квартир здійснюється в приватну власність членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі. Таким чином, суд приходить до висновку, що під час видачі Свідоцтвом про право власності на житло від 25.02.1994 року, виданому Відділом по приватизації при заводі «Укрцинк», права позивачів були порушені і вказане свідоцтво підлягає скасуванню. Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України, вважається, що на час приватизації спірної квартири частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно, станом на дату приватизації спірної квартири її співвласниками були: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та діти останніх - позивачі у справі - [PERSON] і [PERSON]. Частки кожного співвласника при цьому становили - по 1/6 (одній шостій). Після смерті [PERSON], її 1/6 частину житла успадкував її чоловік [PERSON], який постійно проживав із спадкодавицею на момент її смерті. Разом із приватизованою ним 1/6 (однією шостою) часткою квартири, загальна його частина повинна дорівнювати - 1/3 (одній третій) частки квартири. Після смерті [PERSON] ця частина повинна бути розподілена між спадкоємцями першої черги - синами [PERSON] та [PERSON] по 1/6 (одній шостій) частки кожному. Таким чином, позивачам по справі повинно належати по 1/6 (одній шостій) частки квартири. Така ж, 1/6 (одна шоста) частка квартири повинна належати [PERSON], яка отримала цю частку під час приватизації. З урахуванням спадщини загальна частка [PERSON] повинна дорівнювати 1/3 (одній третій) частки. [PERSON] з урахуванням спадщини повинен отримати 1/6 (одну шосту) частку квартири [ADDRESS]. Щодо поновлення позивачам строку звернення до суду із цим позовом, то суд вважає, що позов ними подано у встановлений строк, який починає рахуватись з моменту, коли вони дізнались про порушення свого права, тобто після звернення до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини після смерті [PERSON] у липні 2014 року. Тобто підстави для поновлення цього строку відсутні. На підставі ст.ст. 25, 382, 392,1261,1268, 1273 ЦК України, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року № 2482-ХІІ (із змінами та доповненнями),

Outcome: approved