Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

30 травня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 30 червня 2012 року. Від подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Однією сімєю проживали до серпня 2014 року. З цього часу сімя фактично розпалася внаслідок зловживання відповідачем спиртними напоями та постійних сварок, свідком яких є дитина. Вважає, що відповідач не розуміє та не хоче розуміти зміст проблем, не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, у звязку з чим подальше спільне проживання не можливе, суперечить її інтересам та інтересам дитини. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує (а. с. 16). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився без повідомлення причин. Про час, день і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 15). У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 30 червня 2012 року у виконавчому комітеті Марківської сільської ради Білопільського району Сумської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №03. Після укладення шлюбу позивачці присвоєно прізвище чоловіка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-БП №069454 (а. с. 7). Згідно з свідоцтвом про народження серії І-БП №138963 [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини [PERSON], [INFO] (а. с. 6). Як вбачається зі змісту позовної заяви, причиною розпаду сімї стало часте вживання відповідачем алкогольних напоїв та постійні сварки, свідком яких є дитина, а також відсутність між подружжям взаємної любові, поваги та взаєморозуміння. Відповідно до вимог ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Приймаючи до уваги, що сторони в справі не висловлюють взаємної згоди та не бажають підтримувати подружні стосунки, суд вбачає підстави для розірвання шлюбу. На підставі заяви позивачки та відповідно до ст. 113 СК України, якою визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за необхідне залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Від стягнення з відповідача судових витрат позивачка відмовилася, про що подала відповідну письмову заяву (а. с. 16). На підставі викладеного,

Outcome: approved