Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

31 січня 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі по тексту ПАТ КБ «Приватбанк», Банк, Позичальник) звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з [PERSON] (далі по тексту - боржник) заборгованість за кредитним договором № б/н від 24 лютого 2012 року у розмірі 11965 грн. 28 коп. та судові витрати у розмірі 1762 грн. 00 коп.. Вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписав Заяву № б/н від 24 лютого 2012 року, згідно якої отримав кредит в розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк свої зобов`язання виконав та надав обумовлені договором кошти,\~ в свою чергу позичальник умови договору не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором № б/н від 24 лютого 2012 року у розмірі 11965 грн. 28 коп., яка складається з: нарахованих відсотків за користування кредитом 2338 грн. 89 коп., нарахованої пені 8654 грн. 95 коп., штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 545 грн. 97 коп. Зважаючи на вказане, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 24 лютого 2012 року у розмірі 11965 грн. 28 коп. та судові витрати по справі у розмірі 1762 грн. 00 коп.. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надав заяву, згідно якої у задоволенні позову просив відмовити, оскільки він являється військовослужбовцем Військової частини [NUMBER] з 21.08.2013 року та відповідно до Законом України від 20.05.2014 року №1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» відсотки за користування кредитом, штрафні санкції, пеня для даних осіб не нараховуються. Крім того, просив суд застосувати строки позовної давності відносно позовної заяви. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що у задоволенні пред`явленого позову належить відмовити з наступних підстав. Відповідно ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 24 лютого 2012 року [PERSON] , підписав анкету - заяву № б/н між ним і ПАТ КБ «Приватбанк» та отримав кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. З вищевказаного договору видно, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифи складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідач [PERSON] свої зобов`язання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків не виконав,\~ зв`язку з чим станом на 03.01.2018 року\~ у нього виникла заборгованість на загальну суму\~ 11965грн. 28 коп., що складається з: нарахованих відсотків за користування крикетом 2338 грн. 89 коп., нарахованої пені 8654 грн. 95 коп., штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 545 грн. 97 коп. Відповідач в поданій до суду заяві просив застосувати строки позовної давності, яку мотивоване тим, що на час звернення позивача до суду з цим позовом сплинув трирічний строк позовної давності. Відповідно до ст.256 та ст.257 ЦК України особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу у межах строку тривалістю у три роки. Згідно з ч.1 ст.261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За правилом ч.4 та ч.5 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Встановлено, що згідно Розрахунку заборгованості за договором б/н від 24 лютого 2012 року, 01 січня 2018 року відповідач вніс суму коштів на погашення заборгованості у розмірі 100 грн. З цієї дати розпочався перебіг строку позовної давності. З реєстраційного штампу, що міститься на позовній заяві (а.с.2), вбачається, що ПАТ КБ «Приватбанк» пред`явив позов 31 січня 2018 року. Тобто в межах строку позовної давності. Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави для застосування строків позовної давності. Разом з тим, відповідно до Довідки №350/133138/142ПС від 06 лютого 2018 року [PERSON] перебуває на військовій службі у В/Ч [NUMBER] з 21 серпня 2013 року. Законом України від 20.05.2014 року №1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до ст.14 Закону України від 20.12.1991 року №2011 - XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту «військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються». Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду,а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Аналіз наведеної норми дає можливість зробити висновок про те, що усі військовослужбовці з початку і до закінчення особливого періоду користуються пільгами передбаченимип.15 ст. 14 вищезгаданого закону. Згідно зст.1 Закону України «Про оборону України`особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Указом в.о. Президента України від 17.03.14 №303/2014, затвердженого Законом України від 17.03.14 №1126-VII, в Україні оголошена мобілізація, у зв`язку з чим з 17.03.2014 настав особливий період. Враховуючи, що [PERSON] є особою, на яку розповсюджується дія п. 15 ст.14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову та стягненні з [PERSON] заборгованість на загальну суму\~ 11965грн. 28 коп., що складається з: нарахованих відсотків за користування кредитом 2338 грн. 89 коп., нарахованої пені 8654 грн. 95 коп., штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 545 грн. 97 коп. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed