Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

30.11.2016 р. [PERSON] (далі за текстом позивач) звернулась до суду із зазначеним позовом до [PERSON] (далі за текстом відповідач) про розірвання шлюбу (а. с. 2). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15.10.1988 р. вони з відповідачем уклали шлюб. Від цього шлюбу мають неповнолітніх синів: [PERSON] (11.07.1999 р. н.), [PERSON] (11.07.1999 р. н.). Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок того, що в них з відповідачем різні склади характеру, спільні інтереси відсутні, спільне господарство не ведеться, подружні відносини припинені. Таким чином, позивач прийшов до висновку, що збереження шлюбу не можливе і наполягає на його розірванні. У судове засідання позивач не зявився, 03.02.2017 р. надіслав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, без надання строку для примирення. Також позивач в заяві зазначив, що в разі неприбуття в судове засідання відповідача, згоден на прийняття заочного рішення у справі (а. с. 16). Відповідач в судове засідання не зявився; про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення йому судових повісток про виклик до суду, однак до суду не зявлявся, клопотання про розгляд справи у його відсутність не подавав, про причини неявки не повідомляв. Враховуючи вказані факти, згоду позивача, що викладена у його письмовій заяві, суд ухвалив, у відповідності до ч. 4 ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України), прийняти рішення у справі при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У звязку з неявкою сторін в судове засідання, суд ухвалив, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати. Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі із наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, повязані з припиненням шлюбу між подружжям, тому при вирішенні спору слід керуватися Сімейним кодексом України 9далі за текстом СК України). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Зі свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що 15.10. 1988 р. Лощинівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області зареєстровано шлюб між сторонами, про що зроблено відповідний актовий запис за №9 (а. с. 5). Шлюб у сторін перший. Сторони мають неповнолітніх синів: [PERSON] (11.07.1999 р. н.), [PERSON] (11.07.1999 р. н.), що підтверджено свідоцтвами про народження (а. с. 6, 7). Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. У відповідності до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, шлюб носить формальний характер. Сторони фактично припинили подружні стосунки, відносини не підтримують, спільно не проживають. Суперечки матеріального характеру, майнових претензій один до одного в них не має, спірне майно відсутнє. За таких обставин суд вважає, що сімя розпалася, подальше спільне проживання сторін і збереження їхньої родини неможливо, родина розпалася остаточно й шлюб між ними варто розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України,\~суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається зі свідоцтва про укладення шлюбу, при реєстрації шлюбу позивач змінив прізвище, у якого до шлюбу було прізвище «Арабаджи». Позивач не виявив бажання, після припинення шлюбу, змінити своє наявне прізвище на дошлюбне, про що зазначив у позові. Тому, суд не вбачає підстав після припинення шлюбу між сторонами змінювати прізвище позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України,\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне розяснити, що згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 115 СК України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 88 ЦПК України,\~витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved