Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

31 березня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], ПрАТ «СТ «Іллічівське», Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги було обґрунтовано тим, що 13.07.2016 року [PERSON] на перехресті вул. Грушевського та вул. Свєтлова в м. Дніпрі, керуючи автомобілем марки «Daewoo», реєстраційний номер АЕ5274ВК, скоїла зіткнення з автомобілем позивача марки «Chevrolet», реєстраційний номер АЕ7690ЕВ. У результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачеві була заподіяна матеріальна шкода. Витрати з проведення відновлювального ремонту автомобіля позивача склали 41 305,00 грн. Цивільно-правова відповідальність власниці автомобіля марки «Daewoo» застрахована ПрАТ «СТ «Іллічівське», ліцензія кого на провадження страхової діяльності була анульована. Відповідачі добровільно не відшкодовують позивачеві витрачені кошти. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідачів у солідарному порядку компенсації заподіяної матеріальної шкоди в сумі 42\~605,00 грн. (з урахуванням витрат з проведення автотоварознавчого дослідження), компенсації заподіяної моральної шкоди в сумі 20\~000,00 грн., а також судових витрат (а.с.а.с. 3 8). 20 липня 2017 року позивач уточнив заявлені вимоги, звернувши їх до безпосереднього заподіювача шкоди [PERSON], зазначивши ПрАТ «СТ «Іллічівське» та Моторне (транспортне) страхове бюро України в якості третіх осіб (а.с.а.с. 119 124). Позивач, його представник у судовому засіданні підтримали заявлений позов, а відповідачка, її представник заперечували проти його задоволення. Представник ПрАТ «СТ «Іллічівське» до суду не зявився, був повідомлений належним чином. Представник Моторного (транспортного) страхового бюро України до суду також не зявився, звернувшись із заявами про розгляд справи за його відсутності (а.с.а.с. 74, 101). Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідка, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що 13.07.2016 року [PERSON] на перехресті вул. Грушевського та вул. Свєтлова в м. Дніпрі, керуючи автомобілем марки «Daewoo», реєстраційний номер АЕ5274ВК, скоїла зіткнення з автомобілем позивача марки «Chevrolet», реєстраційний номер АЕ7690ЕВ, таким чином пошкодивши його (а.с. 9). Цивільно-правова відповідальність власниці автомобіля марки «Daewoo» застрахована ПрАТ «СТ «Іллічівське» (а.с. 75). 08 серпня 2016 року постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за фактом дорожньо-транспортної пригоди відповідачку було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 9). Згідно із звітом про оцінку вартості матеріальної шкоди, заподіяної володільцю колісного транспортного засобу, від 28.08.2016 року №81/07/16, складеним за заявою ПрАТ «СТ «Іллічівське» субєктом оціночної діяльності [PERSON], величина матеріальної шкоди, заподіяної позивачеві, склала 20\~440,24 грн. Огляд транспортного засобу при проведенні дослідження здійснювався за участі позивача (а.с.а.с. 165 178). Дотепер заподіяну позивачеві шкоду відповідачкою не відшкодовано. Відповідно до частин першої третьої статті 22 Цивільного кодексу України (далі ЦК) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності з частиною другою статті 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За правилами, встановленими пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідачка 13.07.2016 року керувала автомобілем правомірно, отже, у розумінні закону, була володільцем джерела підвищеної небезпеки, тому має нести відповідальність за заподіяну шкоду. Частиною четвертою статті 61 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) передбачено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Вина відповідачки була встановлена Кіровським районним судом м. Дніпропетровська 08.08.2016 року під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Таким чином, суд вважає, що вимоги про відшкодування відповідачкою позивачеві заподіяної матеріальної шкоди є цілком обґрунтованими. Між тим, ці вимоги мають бути задоволено частково з наступних підстав. Так, заявлений позов ґрунтується на висновку експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 16.09.2016 року №4030, складеного експертом-автотоварознавцем [PERSON], за яким вартість матеріального збитку, заподіяного позивачеві, склала 27\~077,51 грн. (а.с.а.с. 24 43). Суд вважає посилання позивача на вказаний висновок безпідставним, оскільки за умови його проведення за ініціативи позивача не була забезпечена участь усіх заінтересованих сторін (зокрема, відповідачки, яка до експерта не викликалася). Водночас, суд знайшов за можливе побудувати свої висновки на іншому дослідженні звіті про оцінку вартості матеріальної шкоди, заподіяної володільцю колісного транспортного засобу, від 28.08.2016 року №81/07/16, складеному за ініціативи страховика (до якого звернувся позивач) і за безпосередньої участі позивача (а.с.а.с. 165 178). При цьому суд також критично ставиться до акту виконаних робіт від 02.12.2016 року №86 та квитанції до прибуткового касового ордеру до вказаного акту, складених від імені фізичної особи-підприємця [PERSON] на підтвердження вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача в сумі 41\~305,00 грн. (а.с.а.с. 44, 45), оскільки його діяльність de-yure була припинена 25.12.2015 року (а.с.а.с. 136 149). Вказані обставини [PERSON] підтвердив також у суді під час допиту в якості свідка. Викладене, безумовно, свідчить про нікчемність акту виконаних робіт від 02.12.2016 року №86 та квитанції до прибуткового касового ордеру до вказаного акту як доказів понесення позивачем витрат з ремонту пошкодженого автомобіля. Ураховуючи встановлені судом обставини, суд вважає за необхідне задовольнити позов у частині стягнення з відповідачки компенсації заподіяної матеріальної шкоди в сумі 20\~440,24 грн. При цьому суд вважає правильним звернення позовних вимог лише до відповідачки як до безпосередньої заподіювачки шкоди, оскільки це цілком відповідає приписам статей 1166, 1188 ЦК. Розвязуючи позов у частині відшкодування заподіяної моральної шкоди, суд виходить з такого. За змістом частини першої статті 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала цю шкоду, при наявності її вини. Факт заподіяння матеріальної шкоди та вина відповідачки встановлені судом, а тому суд доходить висновку про те, що позивачеві насправді було завдано й моральну шкоду, яка полягає в моральних стражданнях через пошкодження належного йому майна тощо. Приймаючи до уваги положення приведеної норми та співвідношуючи їх із встановленими фактами, ураховуючи ступінь моральних страждань, суд вважає, що суму компенсації завданої моральної шкоди має бути зменшено до 5 000,00 грн. У порядку статті 88 ЦПК з відповідачки на користь позивача також підлягає стягненню компенсація понесених останнім судових витрат у сумі 1\~280,00 грн. (судовий збір) та 5\~000,00 грн. (витрати на правову допомогу) (а.с.а.с. 1, 2, 13). Суд при цьому бере до уваги відповідність вимог про відшкодування витрат на правову допомогу приписам статті першої Закону України від 20.12.2011 року №4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», а також надання позивачем договору про надання адвокатських послуг, квитанція про їх оплату, а також розрахунку відповідних витрат (а.с.а.с. 10, 13, 14).

Outcome: partial