Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

30 січня 2019 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 05 серпня 2015 року у виконкомі Підвиноградівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №54. Від даного шлюбу народилась одна дитина: дочка [PERSON], [INFO] Сімейне життя в них не склалось, шлюбні стосунки припинені, вони разом проживають не проживають з серпня 2018 року, спільного господарства не ведуть, сімя фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання позивачка не зявилася, однак надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, обставини справи підтвердила. Просила слухати справу у її відсутність. В судове засідання відповідач не з'явився, однак надав письмову заяву в якій просив слухати справу у його відсутність, проти позову не заперечував. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 05 серпня 2015 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане виконкомом Підвиноградівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, й зроблений в книзі реєстрації актів запис за №54 (а.с.4). В шлюбі народилась одна дитина: дочка [PERSON] (31.08.2016 р.н.), що підтверджується свідоцтвом про народження, видане виконавчим комітетом Матіївської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області від 05.09.2016 року серії 1-ФМ №351832 (а.с.7). Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній, спору, щодо місця проживання дитини немає, дочка залишається проживати з матірю. З цього приводу спір відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивачка звернулася з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони хоч і проживають разом, однак спільного господарства не ведуть, сімя фактично розпалась, унеможливлює їх сумісне співіснування та шкодить їх інтересам та інтересам малолітньої дитини. При ухваленні рішення судом враховано спільне бажання [PERSON] та [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини, що має істотне значення, у звязку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати у справі, а саме суму судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. покласти на відповідача, оскільки рішення ухвалено на користь позивача.

Outcome: approved