Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

29 червня 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу (заробітку), щомісячно і до досягнення сином [PERSON], [INFO], трирічного віку. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що з 2014 року проживала однією сімєю з [PERSON] Від спільного проживання у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Позивачка перебуває у соціальній відпустці по догляду за дитиною, тому не може працювати, а відповідач не надає жодної допомоги, хоча спроможний надавати таку допомогу. В подальшому представником позивачки подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, та просила стягувати з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 500 гри. щомісячно і до досягнення сином [PERSON], [INFO], трирічного віку. Представник позивача подала заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] у відповідності до ч.4 ст. 84 СК України, оскільки ніде не працює та перебуває у скрутному матеріальному становищі, від утримання сина не відмовляється, однак на утримання матері дитини аліментів сплачувати не може, так як є безробітним. Із погіршенням стану здоровя обмежений у пошуках роботи. Крім того, відповідач звернувся до органу опіки та піклування з приводу нецільового використання [PERSON] стягнутих аліментів на утримання їхньої спільної дитини. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.\~ Судом обєктивно встановлено, що від спільного проживання у сторін є син [PERSON], [INFO]. Син проживає із позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сімї від 26.06.2017 року № 1684 . Судом встановлено, що згідно трудової книжки від 01.12.2006 року [PERSON]М з 19.11.2012 року є безробітним, оскільки звільнився з останнього місця своєї роботи за власним бажанням. Вказані обставини підтверджуються: паспортними даними позивачки, копією свідоцтва про народження дитини; копією трудової книжки; довідкою про склад сімї від 26.06.2017 року № 1684. Частиною 2 ст. 91 СК України передбачено, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до\~частин другої - четвертої статті 84\~та\~статей 86\~і\~88\~цього Кодексу. Відповідно до ч.2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.4\~ст.75 СК України один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Враховуючи те, що позивачка перебуває у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримує лише щомісячні виплати на дитину, (і саме призначення даних коштів має на меті забезпечення існування дитини, а не її матері), власних джерел доходу не має, суд вважає що [PERSON], в розумінні ч.4\~ст.75 СК України, є такою, що потребує матеріальної допомоги, оскільки її доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом. Крім того, згідно ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 р.» визначено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 1684 грн. з 1 травня 2017 р. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] зобовязаний утримувати [PERSON] до досягнення їх сином трирічного віку. Згідно ч. 1-3 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Враховуючи усі надані сторонами докази по справі, суд вважає безпідставними доводи відповідача про відсутність можливості допомагати колишній співмешканці через неможливість знайти роботу, у звязку із станом здоровя та відсутність коштів. Оскільки та обставина, що відповідач будучи працездатним не працює (згідно трудової книжки з 19.11.2012 року звільнився за власним бажанням) не є підставою вважати, що він не спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання [PERSON], так як небажання працювати чи приховування своїх доходів у спосіб неофіційного працевлаштування не може свідчити про непрацездатність особи.\~ Крім того, відповідачем не надано жодного доказу, щодо погіршення стану здоровя та неможливості працювати через це. Також, послання відповідача на проживання [PERSON] з іншим чоловіком, та нецільовим використанням аліментів на утримання дитини, які з нього стягуються згідно рішення Старокостянтинівського районного суду від 20 липня 2017 року не знайшли свого документального підтвердження. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти в сумі 350 грн. щомісячно на утримання [PERSON]. При визначенні цього розміру суд враховує матеріальне становище дитини, позивачки, відповідача, а також те, що відповідач працездатний та інших утриманців не має.

Outcome: partial