overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

29.11.2013 р. позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] просить стягнути з відповідача аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення нею 23 років. Вимоги позивача мотивовані тим, що вона навчається у Севастопольському національному технічному університеті на денному відділенні другого курсу і не має можливості працювати, а відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги, у зв'язку з чим вона змушена звернутись з даним позовом до суду. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, наполягала на його задоволенні. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Відповідно до довідки Севастопольського національного технічного університету №239 від 25.11.2013 [PERSON] навчається на другому курсі денної форми навчання. Строк навчання з 01.09.2012 р. по 30.06.2016 р. Обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови, що батьки можуть надавати матеріальну допомогу, передбачено ч. 1 ст. 199 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 182 ч. 1 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням норм ст. 182 ч.1 Сімейного кодексу України суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно - законний, обґрунтований і такий, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд відносить на відповідача. На підставі ст. ст. 182, 184, 199, 200 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

29.11.2013р. позивач, Державне підприємство «Макіїввугілля» (далі ДП «Макіїввугілля») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про виселення (з урахуванням уточнення позовних вимог під час розгляду справи). В обґрунтування позову позивач посилається на наступні підстави: так, [PERSON] зареєстрований в гуртожитку [ADDRESS] як працюючий на шахті »Ясінівська -Глубока» 31.07.2006 року [PERSON] був звільнений з шахти за власним бажанням,а тому втратив право проживати у відомчому житлі шахти. На теперішній час відповідач не проживає в гуртожитку [ADDRESS] з липня 2006 року без поважних причин. На момент обстеження житла (за період з травня 2013 року по жовтень 2013 року), відповідач в спірній квартирі не перебуває. [PERSON] в добровільному порядку знятися з реєстрації, відмовляється. Крім того відповідач плату за комунальні послуги не вносить. Тому позивач, ДП «Макіїввугілля« просить суд виселити [PERSON] із житлового приміщення,а саме з гуртожитку [ADDRESS]. В судове засідання представник позивача у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи,надав заяву про розгляд справи у його відсутність,позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи. Суд вивчивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини: - так, відповідно до наказів як від № 314/к від 01.07.2002 року так і № - 339/к від 01.08.2006 року, [PERSON] був прийнятий на підприємство ДХК «Макіїввугілля» ДВАТ шахта »Ясіновська - Глубока» та звільнився з ВП шахта «Ясіновська - Глубока» 01.08.2006 року за ст.38 КЗпП України (а. с. 5-6 ); - відповідно до даних актів обстеження в гуртожитку [ADDRESS](а. с. 8-13), [PERSON] з липня 2006 року не проживає за даною адресою без поважних причин та будь-якої участі по утриманню квартири не приймає. Відповідно до встановлених судом фактичних обставин, між сторонами склалися правовідносини з приводу користування жилою площею. Тому при розгляді справи слід керуватися нормами Житлового кодексу України. Частиною 1 ст.132 ЖК України визначено круг осіб, які припинили роботу, підлягають виселенню без надання іншого житлового приміщення. Так, відповідно до вимог, які викладені у ч.2 ст. 132 ЖК України передбачено про те, що робітники підприємств, які поселилися в гуртожитку у зв'язку з роботою,можуть бути виселенню у випадку звільнення за власним бажанням без поважних причин З наданих позивачем наказу про звільнення відповідача №-339/к від 01.08.2006 року ( а. с 6 ) видно, що [PERSON] звільнений з 31.07.2006 року за власним бажанням без поважної причини. Відповідно до даних, які викладені у актах (а. с.8-13 ), [PERSON] з липня 2006 року не проживає в названому житлі без поважних причин. На підставі доказів, наданих позивачем, суд вважає позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, тому необхідно [PERSON] виселити із житлового приміщення,а саме гуртожитку [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

29.11.2016 [PERSON] звернувся до суду з позовом до Воскодавинської сільської ради Красилівського району Хмельницької області про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування, посилаючись на наступне. За життя [PERSON] склав заповіт, який посвідчений Воскодавинською сільською радою 20.05.2014 за р/№4, згідно якого заповів для позивача усе належне йому майно. 26.05.2014 помер його дядько [PERSON]. після смерті якого відкрилась спадщина на спадкове майно житловий будинок в с.Воскодавинці, вул..Фрунзе,6 Красилівського району Хмельницької області, земельні ділянки площами 0.95 га. та 1.10 га. на території Воскодавинської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Він є єдиним спадкоємцем після смерті дядька. Спадщину він прийняв, оскільки подав заяву нотаріусу про прийняття спадщини та отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом №1478 та №1479, згідно яких успадкував вищезазначені земельні ділянки площами 1.10 га. та 0.95 га.. Оформити спадковий житловий будинок нотаріально не має можливості, оскільки його дядько за життя не встиг отримати свідоцтво про право власності на нього, що підтверджується постановою приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.01.2015. Підтвердженням набуття у власність [PERSON] житлового будинку є довідка з по-господарських книг Воскодавинської сільської ради 26.11.2016 №332 про те, що до 1961 року архів не зберігся, з 1961 року померлий [PERSON] проживав з сімєю до 15.06.1990 та був головою дворогосподарства, з 16.06.1990 до дня смерті проживав сам та був головою дворогосподарства. В судове засідання позивач не зявився, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати за його відсутності. Представник Воскодавинської сільської ради Красилівського району Хмельницької області в судове засідання не зявилася, надіслала до суду заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позов визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

29.11.2016. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтуванні позову позивач [PERSON]вказує, що з відповідачем по справі вона, перебуває у зареєстрованому шлюбі з 09.12.2000. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Добровільно надавати кошти на утримання дітей відповідач не бажає. У зв'язку з даними обставинами позивач була змушена звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала письмову заяву в якій просить суд розглядати справу за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON]є батьком дітей позивача: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], - а.с.4-6. Діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні, - а.с.8. Таким чином, суд вважає необхідним позов задовольнити і відповідно до ст.ст.182, 198-200 Сімейного кодексу України, стягувати на користь [PERSON]аліменти з [PERSON]на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини всіх видів доходу щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. На підставі ст.ст.180, 181 ч.3, 182 Сімейного Кодексу України та ст.ст.10, 11, 60, 169, 212-215, 367 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

29.11.2016 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що 07.09.2013 уклала з відповідачем шлюб, мають одну спільну дитину: [PERSON], [INFO]. Останнім часом їх сімейне життя не склалося, в сім'ї не має взаєморозуміння, виникають постійні сварки. Позивачка вважає, що їх сім'я розпалася і не бажає відновляти стосунки з відповідачем, що і стало причиною звернення до суду. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю, та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони 07 вересня 2013 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка реєстраційної служби Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №202, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07.09.2013. ( а.с.5) Сторони мають одну спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.06.2014.(а.с.5) Судом встановлено, що подружні стосунки між сторонами припинені. Відновлювати шлюбні відносини сторони не бажають. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. Згідно із ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявних для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки, їх сім'я розпалася, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

29.11.2016р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що з 27.04.2001 р. вони перебувають у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню доньку, оскільки спільне життя не склалося через непорозуміння, несумісність характерів, то шлюбні відносини з відповідачем припинені. Позивачка в судове засідання не зявився, надала суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності та позов підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, але він був належним чином повідомлений через засоби масової інформації про час і місце розгляду справи. У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 27.04.2001 р. Відділом реєстрації актів громадянського стану Заводського районного управління юстиції м.Запоріжжя за актовим записом № 90 (а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження 1-ЖС № 150498 (а.с.7). Сімейне життя не склалось, наразі сторони мешкають окремо,спільного господарства не ведуть. Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, відновляти їх позивач не має намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, сторони проживають окремо за різними адресами, підстав для збереження шлюбу між сторонами судом не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

29.11.2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач вказує, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі зареєстрованому 08.06.2007 р. в Центрально-Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 256. В період шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO], шлюбні стосунки припинено з 2016 року, вони втратили любов, спільні інтереси та взаєморозуміння. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи встановив, що згідно свідоцтва про шлюб сторони зареєстрували шлюб 08.06.2007 р. в Центрально-Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 256 а.с.7, відповідно до свідоцтва про народження в період шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO], а.с.8, сторони спільно не проживають, втратили любов, спільні інтереси та взаєморозуміння. Приймаючи до уваги, вищевказані обставини, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя та шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

29.11.2016р. до Словянського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, пояснюючи вимоги наступним:\~вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 05.12.2008р., одруження було зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 702.\~ Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Спільне життя між ними не склалося, через суттєві взаємні непорозуміння, через різні погляди на життя. Зникли любов, щирість, повага і підтримка у відношеннях, перестали розуміти один одного. На даний час шлюбні відносини між ними фактично припинені. Однією сімєю вони не мешкають з вересня 2016 року, відновлювати шлюбні стосунки не бажають.\~Спору про поділ майна та місце мешкання дитини не має. Просить суд\~ розірвати шлюб між ним та [PERSON] Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю,\~просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю,\~позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала. З наданих письмових доказів слідує наступне: [PERSON], [INFO] та [PERSON] (до шлюбу Карась) [PERSON], [INFO], уклали шлюб 05.12.2008 року, одруження було зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 702\~(а.с.3), є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с.4). Згідно ч.1 ст.24 СК України, ст.51 Конституції України, ст.16 Загальної декларації прав людини шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За таких обставинах суд приходить до переконання, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу\~ [PERSON] залишити прізвище «Винник». Враховуючи інтереси дитини, суд вважає за необхідне залишити дитину [PERSON], [INFO] на вихованні її матері [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

29.11.2016 року [PERSON] звернувся до суду з даною заявою, з проханням встановити факт належності йому трудової книжки, заповненої 21.10.1983 року Балаклійським районним міжколгоспним комбінатом комунального господарства Харківської області, з тих підстав, що при заповненні його трудової книжки працівником відділу кадрів було неакуратно виправлено рік народження на вірний «1964». Іншим шляхом встановити факт належності заявникові трудової книжки не має можливості. Встановлення даного факту заявнику необхідно для оформлення пенсії. Заявник просив розглянути справу за його відсутності. Заінтересована особа заперечень проти задоволення заяви не має, просила справу розглянути за відсутності їхнього представника. Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Особа заявника засвідчується: паспортом громадянина України на ім'я [PERSON], [INFO] (а.с. 2) та свідоцтвом про народження V-УP № 0539305 на ім'я «[PERSON], 12.12.1964г.р.» російською мовою (а.с. 5). 21 жовтня 1983 року була заповнена трудова книжка на ім'я «[PERSON], 12 декабря 1964г.р.» російською мовою, де неакуратно наведений (виправлений) рік народження на «1964». Перший запис від 03.10.1983р. про прийняття на роботу трактористом на трактор Т-150-к, звідки 20.10.1983 року був звільнений в зв'язку з призивом до лав [PERSON], останній запис під № 29 від 22.11.2005р. про звільнення з ТОВ «Зоря Плюс» в зв'язку з закінченням строку дії договору (а.с. 6-11). При заповненні трудової книжки було допущено неакуратність написання і виправлення року народження заявника на «1964», вірність року його народження «1964» підтверджується свідоцтвом про його народження, яке було видане 04.01.1965р. та його паспортом Громадянина України, який було видано 19.12.2014р. (а.с. 2, 5). Відповідно до архівної довідки КП БРР «Балаклійський районний трудовий архів» від 25.11.2016 року Балаклійський райсількомунгосп з 01.01.1990р. перейшов на орендну форму господарювання, а 24.10.1997р. був реорганізований в ТОВ «Райсількомунгосп» та з вересня 1999р. припинив свою діяльність (а.с. 12). Іншим шляхом встановити вказаний факт немає можливості. Сукупність особистих даних про особу, відносно якої складені вищенаведені документи, дають достатні підстави ідентифікувати його як заявника, [PERSON], 1964р.н., встановивши факт належності йому спірного правовстановлюючого документу трудової книжки. Факт встановлюється для звернення до органів Пенсійного фонду України за призначенням пенсії. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

29.11.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06.09.1997 року у Балаклійському РВ РАГС Харківської області, актовий запис №9. Мотивуючи позовну заяву вказав, що від шлюбу з відповідачем мають двох дітей сина [PERSON], 22.01.1998р.н. та доньку Руслану, 03.10.2002р.н. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Шлюбні відносини фактично припинені в 2010р. Кожен з них живе своїм життям та своїми інтересами. Просить розірвати шлюб та зазначає, що примирення з відповідачем не можливе, буде суперечити його інтересам. Позивач в судове засідання не з'явився. Надав заяву, у якій наполягає на розірванні шлюбу, просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилася. Надала заяву, у якій проти розірвання шлюбу не заперчує, просить розглянути справу за її відсутності. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06.09.1997 року (а.с.9). Від шлюбу сторони мають двох дітей сина [PERSON], 22.01.1998р.н. та доньку Руслану, 03.10.2002р.н. /а.с.10-11/ Як вбачається з позову, за час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Шлюбні відносини фактично припинені. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст.ст.10,11,60,88,212-215 ЦПК України, ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України, суд -

Outcome: approved