Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~30.01.2019 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В своїй заяві позивач посилається на те, що їй на підставі приватної власності належить домоволодіння [ADDRESS] , де крім неї зареєстровані: донька [PERSON] , а також колишній зять [PERSON] . \~ \~ \~ \~Відповідач не проживає в даному домоволодінні понад 20 років, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має. Позивач зазначає, що [PERSON] виїхав на постійне місце проживання до іншого населеного пункту, а саме до м. Київ. Перешкод в користуванні житловим будинком відповідачу ніхто не чинив. \~ \~ \~ \~Факт реєстрації відповідача [PERSON] порушує право [PERSON] на вільне розпорядження і користування майном. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та просить визнати [PERSON] таким,\~що втратив\~право на\~користування житловим\~приміщенням будинку\~ [ADDRESS] , не заперечує проти винесення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] \~в судові\~засідання 16.04.2019\~та 23.05.2019не з`явився. Про місце, час і день слухання справи був повідомлений за відомою адресою місця проживання належним чином, що підтверджується довідкою про доставку SMS-повідомлення та поштовим відправленням, яке повернулося до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відзив та будь-які інші клопотання на адресу суду не надано. Відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~223\~ЦПК України,\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи повторну неявку у судове засідання відповідача по справі, з метою дотримання встановлених законодавством строків розгляду судом справи, зі згоди позивача, суд може ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити із наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них такі правовідносини. Статтею 47 Конституції України визначено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ст. 9 ЖК УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного ним приміщення або обмежений у праві користуватись жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян. Позивачу на праві приватної власності належить домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено копією Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. \~ \~ \~ \~Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку осіб, виданої Петриківською селищною радою Петриківського району Дніпропетровської області № 25 від 10.01.2019, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON] уповноважений власник, [PERSON] - донька, [PERSON] - колишній зять. \~ \~ \~ \~Згідно з [PERSON] обстеження проживання [PERSON] від\~07.12.2018,\~ проведеного\~депутатом Петриківської селищної ради [PERSON] . за участі двох сусідів: [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] за зареєстрованою адресою по [ADDRESS] фактично\~не проживає\~з 1998\~рокупо теперішній час. При цьому з реєстрації за даною адресою [PERSON] до цього часу в добровільному порядку не знявся. Вказані обставини обмежують право позивача володіти, користуватись та розпоряджатись належною їй нерухомістю. Між сторонами відсутні будь-які договірні правовідносини з приводу володіння та користування відповідачем житловим будинком, оскільки в судовому засіданні не добуто належних та допустимих доказів укладення між сторонами договорів найму належного позивачу житла (який відповідно до\~ст. 811 ЦК України\~має укладатись в письмовій формі). Також [PERSON] не реалізовує своє право користування вказаним житлом і на даний час фактично проживає за іншою адресою, тому реєстрація відповідача у будинку позивача неправомірно обмежує його правомочності по користуванню та розпорядженню належним йому майном. Згідно з ч. 1 ст.\~311\~та ст.\~391 ЦК України\~житло фізичної особи є недоторканним, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Дана норма визначає право власника, в тому числі житлового будинку, вимагати усунення будь-яких порушень свого права від будь-яких осіб будь яким шляхом, який він вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. За порівняльним аналізом статей\~383,\~391,\~405 ЦК України\~та статей\~150,\~156\~у поєднанні зі\~статтею 64 ЖК України\~суд дійшов до висновку що положення статей\~383,\~391 ЦК України\~передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення\~статей 405 ЦК України, статей\~150,\~156 ЖК України\~регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Частиною першою статті 383 ЦК України\~та\~статтею 150 ЖК УРСР\~закріплені положення відповідно до яких громадяни, які\~мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання\~і\~проживання\~членів\~їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою\~статті 156 ЖК УРСР\~передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також\~стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої\~статті 156 ЖК України\~до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони\~\~постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони\~\~постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з положеннями\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які\~\~постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Такий висновок суду повністю узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом України в постанові від 16.11.2016 по справі № 6-709цс16. Враховуючи те, що [PERSON] є законним власником житлового будинку [ADDRESS] , а зареєстрований в цьому будинку відповідач [PERSON] не проживає та не перебував без поважних причин понад один рік, суд вважає, що позов є обґрунтованим, ґрунтується на вимогах закону, у зв`язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно зі\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем долучено квитанцію № 0.0.1254186286.1 від 30.01.2019 про сплату нею судового збору у сумі 768,40 грн. за подання до суду даного позову. Тому, слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати в сумі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved