Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

7 грудня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO]. померла її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на садибу, розташовану в [ADDRESS] та інше майно. У встановлений строк [PERSON] прийняла спадщину, що належала спадкодавцю, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на це майно. В судове засіданні позивач не з'явилася, подала заяву у якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, справу просила розглянути у її відсутності. Представник Погребищенської міської ради в судове засідання не з'явився також, у телефонному режимі повідомив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. Враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось. З'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беззаперечно встановлено, що померлий [INFO]. [PERSON] (свідоцтво про смерть а. с. 9) був власником житлового будинку та земельних ділянок, розташованих в [ADDRESS] та за життя здійснював повноваження власника цієї садиби без реєстрації права власності у встановленому законом порядку. Після смерті чоловіка позивач продовжила проживати та користуватися садибою, здійснювала її догляд, обробляла земельну ділянку, тобто вступила в управління і володіння спадковим майном - фактично прийняла спадщину і таким чином законно набула право приватної власності на цю садибу. Однак у видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а. с. 10). Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: -ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; -ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року, відповідно до якої у разі спадкування за законом спадкоємцем першої черги є, зокрема, дружина померлого; -п.1 ч.1 ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, згідно з якою спадкоємець прийняв спадщину, якщо фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; -ч. 1 ст.381 ЦК України, за змістом якої садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними та підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], який помер [INFO]., був власником садиби, що розташована в [ADDRESS], однак не зареєстрував її у встановленому законом порядку; [PERSON], як спадкоємиця за законом, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном прийняла спадщину після смерті чоловіка, але в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів не може отримати свідоцтво про право на спадщину, то з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за нею право власності на цю садибу.

Outcome: approved