Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

30.10.2015 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем позивачка перебувала з 1995 по 2012 рік. Від шлюбу сторони мають трьох доньок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Станом на час подачі позовної заяви доньки [PERSON] та [PERSON] досягли повноліття. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11.06.2012 року з відповідача були стягнуті аліменти на трьох дітей у розмірі ? частки щомісячного заробітку. У звязку з досягненням найстаршими доньками повноліття, на теперішній час позивачка отримує лише аліменти на доньку [PERSON] в розмірі ? частини заробітної плати відповідача. Посилаючись на те, що повнолітні доньки продовжують навчання за денною формою та враховуючи положення ст.ст. 182, 199, 200 СК України і той факт, що відповідач працевлаштований, тобто має стабільний заробіток, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітніх доньок в розмірі 1/3 частини щомісячного заробітку відповідача починаючи з дня подачі позову і до досягнення ними 23 річного віку чи закінчення навчання. В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити і додатково пояснила суду, що вона протягом року після досягнення дітьми повноліття не зверталась з відповідним позовом до суду, однак на даний час матеріальне становище погіршилось у звязку з її станом здоровя, тому належних коштів родина не має. Позивачка підтвердила викладені в позові обставини про сплату відповідачем аліментів на молодшу доньку та зазначила, що аліменти на утримання неповнолітньої дитини відповідач сплачує добровільно. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково у розмірі 1/16 частини на кожну повнолітню доньку та пояснив суду, що окрім повнолітніх дітей він має неповнолітню доньку [PERSON], на яку сплачує аліменти в добровільному порядку. Також, відповідач зазначив, що слід прийняти до уваги незадовільне відвідування донькою [PERSON] занять за місцем навчання. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити і додатково пояснила суду, що вона не прогулювала занять без поважних причин, оскільки після вступу до навчального закладу три місяці хворіла на бронхіт та пневмонію. На даний час вона практично вже змогла наздогнати навчальну програму. Третя особа зазначила, що кошти їй дуже потрібні для забезпечення нормального навчання у закладі. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити і додатково пояснила суду, що потребує матеріальної допомоги від батька для придбання їжі, одежі та ліків, а заробітку матері на її забезпечення зовсім не вистачає. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача та третіх осіб, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони у справі мають трьох спільних дітей: -[PERSON], [INFO]; -[PERSON], [INFO]; -[PERSON], [INFO]. Відповідно до положень ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно довідки №459 від 09.09.2015 року виданої Університетським коледжем Київського університету імені [PERSON], [PERSON] є студенткою 3-го курсу за спеціальністю «Дизайн». Форма навчання денна. Строк навчання з 01.09.2013 року по 30.06.2017 року. Згідно довідки №40 від 03.09.2015 року виданої Національним університетом фізичного виховання і спорту України, [PERSON] є студенткою 1-го курсу тренерського факультету. Форма навчання денна. Строк навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Таким чином, при визначені розміру аліментів, у відповідності до положень ст. 182 СК України, суд враховує: матеріальний стан третіх осіб, які навчаються на денній формі навчання, що обєктивно позбавляє їх належної можливості працювати особисто для отримання заробітку; стан здоровя та матеріальний стан відповідача, який працює та таким чином має стабільний заробіток, при цьому має на утриманні ще одну неповнолітню дитину, а також те, що відсутні будь-які нарікання зі сторони відповідача щодо свого незадовільного стану здоровя та у звязку з цим суд приходить до наступного. Як роз'яснено в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Всі вказані факти встановлені судом. Так, треті особи досягли 18 річного віку, продовжують навчання, потребують матеріальної допомоги і батько має можливість надавати таку допомогу, оскільки має офіційне місце працевлаштування, тож щомісячно отримує дохід. При цьому, оцінивши зібрані у справі докази, надані учасниками судового розгляду пояснення, суд приходить до висновку про необхідність зменшення заявленого до стягнення розміру аліментів з 1/3 частини до ? частини заробітку відповідача, враховуючи наступне. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11.06.2012 року з відповідача на користь позивачки були стягнені аліменти на утримання трьох дітей в розмірі ? частини від його заробітку до досягнення повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Так, у своїй позовній заяві позивачка вказує, що після досягнення найстаршими доньками 18 років, відповідач сплачує аліменти на неповнолітню доньку [PERSON] в розмірі ? частини заробітку. Вказана обставина не заперечувалась позивачкою в судовому засіданні та остання зазначила, що ці аліменти відповідач сплачує добровільно. Такі обставини в судовому засіданні підтвердив і відповідач. Отже, у разі повного задоволення позовних вимог частина заробітку, що буде відраховуватись на сплату аліментів становитиме більше половини (1/2 частини) доходу відповідача (1/4 + 1/3), що не дозволить відповідачу хоча б на рівні задовільного стану підтримувати своє особисте матеріальне забезпечення. За таких умов суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання двох повнолітніх доньок, які продовжують навчання у розмірі ? частини від його заробітку, що з урахуванням розміру сплати аліментів на неповнолітню дитину складатиме ? частину його доходу. На підставі викладеного,

Outcome: partial