Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

29 листопада 2016 року представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») за довіреністю Сафір Ф.О. звернувся до суду з позовною заявою згідно якої 11 вересня 2012 року відповідно до укладеного договору [PERSON] отримав кредит в банку в розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з тим, що відповідач порушив умови договору і не надавав грошові кошти позивачу для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами згідно умов договору станом на 30 вересня 2016 року існує заборгованість в сумі 11668,93 грн., з них: заборгованість за кредитом - 486,49 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 7352,61 грн., заборгованість з комісії та пені -2797,98 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 531,85 грн. Вказану суму боргу, а також сплачений судовий збір в сумі 1378,00 грн. позивач просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явився, згідно поданої заяви просить розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Згідно отриманої судом 19 грудня 2016 року інформації з Летичівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області [PERSON], [INFO], уродженець с. Усть-Куйга, Республіка Саха, Якутія, Російська Федерація, зареєстрований [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На адресу місця реєстрації відповідача судом направлялась судова повістка, яка повернута до суду з відміткою працівника відділу поштового зв'язку «за зазначеною адресою не проживає». У відповідності до ч. 3 ст. 76 ЦПК України на адресу органу місцевого самоврядування судом направлявся лист з проханням вручити судову повістку відповідачу на що було отримано акт Меджибізьковї селищної ради Летичівського району Хмельницької області від 27 січня 2017 року про неможливість вручення судової повістки, оскільки адреса місця реєстрації [PERSON] по вул. Шевченка, 123 с. Головченці Летичівського району Хмельницької області - це адреса дитячого інтернату, який ліквідовано, за вказаною адресою відповідач зареєстрований, але не проживає, повістку вручити немає можливості, місце проживання [PERSON] невідоме. У відповідності до вимог ч. 5 ст. 74, ч. 3 ст. 76 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомлений про розгляд справи. До суду від відповідача письмові заперечення на позовну заяву, заява про розгляд справи за його відсутності, не надходили. Враховуючи те, що представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення судом проведено заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно ст.ст. 526, 527, 530, 599, 610, 615, 625, 626, 629, 1054 ЦК України: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є обов'язковим для виконання сторонами; за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, [PERSON] була подана анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 11 вересня 2012 року. Своїм підписом відповідач підтвердив свою згоду з тим, що вказана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, з якими ознайомився, становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, зобов'язався виконувати вказані Умови та Правила, регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку. Отже, з урахуванням положень Умов і Правил надання банківських послуг суд вважає, що шляхом подання [PERSON] анкети-заяви до Банку від 11 вересня 2012 року між сторонами було укладено договір про надання банківських послуг. З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти вбачається, що старт карткового рахунку [PERSON] відбувся 10 вересня 2012 року - картка універсальна 55 днів. Цього ж дня встановлено кредитний ліміт 300 грн., який змінено 25 липня 2013 року - 1500 грн., 13 листопада 2013 року - 380 грн., 29 листопада 2013 року - 360 грн. Строк дії кредитної картки 03/16. ПАТ «КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит. Із розрахунку заборгованості за договором вбачається, що [PERSON] користувався кредитними коштами. З позовної заяви, поданого позивачем розрахунку вбачається, що у відповідача станом на 30 вересня 2016 року існує заборгованість в сумі 11668,93 грн., з них: заборгованість за кредитом - 486,49 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 7352,61 грн., заборгованість з комісії та пені -2797,98 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 531,85 грн. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. У зв'язку із зазначеним позовні вимоги щодо стягнення штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 531,85 грн. задоволенню не підлягають. Отже, відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості відповідно до умов договору, тобто зобов`язання за вказаним договором не виконав. Відповідачем доказів, які б стосувалися відсутності заборгованості або існування заборгованості в іншому розмірі, суду не надано. У зв'язку з тим, що відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання внаслідок чого виникла заборгованість позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з вищевикладених підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому на користь позивача з відповідача слід стягнути 1378,00 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: partial