Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

30 листопада 2016 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з ПП «Грандфінресурс» на користь позивача 69 764,47 грн. та 698,00 грн. судових витрат, сягнути з ТОВ «Гранфінресурс» на користь позивача 45 557,05 грн. та 456,00 грн. судових витрат. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 15.03.2013 року між ним та ПП «Грандфінресурс» був укладений договір №218861, предметом якого було отримання грошових коштів у сумі 200 000,00 грн. на навчання доньки за кордоном. На виконання умов договору він сплатив на користь ПП «Грандфінресурс» 8 000,00 грн. комісійного внеску, а після цього сплачував щомісячно до 15 числа «чистий внесок» в сумі 1 666,70 грн. та «адміністративні витрати» в сумі 840,00 грн. 11.12.2013 року між сторонами було підписано додаткову угоду до договору №218861 про передачу прав та обов'язків адміністратора Програми «Альянс Україна» з ТОВ «Гранфінресурс». Як зазначає позивач, за 36 місяців (до квітня 2016 року) він сплатив на користь ПП «Грандфінресурс» 30 560,30 грн. та на користь ТОВ «Гранфінресурс» 67 680,90 грн., проте грошових коштів у сумі 200 000,00 грн. так і не отримав від відповідачів, тому позивач звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкас з позовом про визнання договору недійсним та повернення грошових коштів та рішенням суду позовні вимоги задоволено частково, визнано недійсним договір №218861 від 15.03.2013 року з додатками укладений між ПП «Грандфінресурс» та [PERSON]; визнано недійсним додаткову угоду від 11.12.2013 року до договору №218861 від 15.03.2013 року, укладену між ПП «Грандфінресурс», ТОВ «Гранфінресурс» та [PERSON]; стягнуто з ПП «Грандфінресурс» грошові кошти в сумі 30 560,30 грн. отримані на виконання недійсного правочину та судовий збір в сумі 305,60 грн., а всього 30 865,90 грн.; стягнуто з ТОВ «Гранфінресурс» на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 67 680,90 грн. отримані на виконання недійсного правочину та судовий збір в сумі 676,80 грн., а всього 68 357,70 грн.. Позивач вважає, що відповідачі мають сплатити на його користь у відповідності до положень ч.2 ст.625 ЦК України три відсотки річних та індекс інфляції. Позивач зазначає, що на час вступу рішення в законну силу 22.09.2016 року індекс інфляції склав 325,28462%, а тому на сумі боргу 30 560,30 грн. позивач втратив 68 847,66 грн. та 3% річних від суми боргу становить 916,81 грн., а всього 69 764,47 грн.; індекс інфляції становить 164,31152% та на сумі боргу 67 680,90 грн. він втратив 43 526,62 грн., та 3% річних на зазначену суму боргу становить 2 030,43 грн., а всього 45 557,05 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності в заяві позивач зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомили. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.07.2016 року, яке змінене рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 22.09.2016 року позовні вимоги [PERSON] до Приватного підприємства «Грандфінресурс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранфінресурс» про визнання угод недійсними, стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди задоволено частково, визнано недійсним Договір №218861 від 15.03.2013 року з Додатками, укладений між Приватним підприємством «Грандфінресурс» та [PERSON]; визнано недійсним Додаткову угоду від 11.12.2013 року до договору №218861 від 15.03.2013 року укладену між Приватним підприємством «Грандфінресурс», Товариством з обмеженою відповідальністю «Гранфінресурс» та [PERSON]; стягнуто з Приватного підприємства «Грандфінресурс» на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 30 560,30 грн. отримані на виконання недійсного правочину та судовий збір в сумі 305,60 грн., а усього 30 865,90 грн.; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранфінресурс» на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 67 680,90 грн. отримані на виконання недійсного правочину та судовий збір в сумі 676,80 грн., а усього 68 357,70 грн., в іншій частині у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. Рішенням судів встановлено, що 15.03.2013 року між ПП «Грандфінресурс», за текстом договору «Адміністратор» та [PERSON], за текстом договору «Учасник», укладено Договір №218861, згідно з яким Адміністратор зобов'язується за згодою Учасника вчинити від імені та за рахунок Учасника певні юридичні дії спрямовані на придбання Учасником грошової суми, зазначеної у Додатку №1 до Договору на умовах діяльності програми «Альянс Україна», що міститься в Додатку №2, в тому числі: а) сформувати Реєстр учасників, забезпечити його адміністрування; б) організувати та проводити захід по розподілу грошового фонду, надати Учаснику відповідну суму, заявлену для придбання на умовах діяльності Програми; в) надавати інші послуги і здійснювати інші правочини погоджені сторонами у порядку та строки передбачені цим Договором і додатками до нього. Згідно Додатку №1 до Договору №218861 визначено, що розмір заявленої [PERSON] до отримання суми становить 200000 гривень; призначення грошової суми, - на навчання; одноразовий комісійний внесок 8000 гривень; адміністративний платіж 8000 гривень; адміністративні витрати 840 гривень; чистий внесок 1666,7 гривень; загальний платіж 2506,7 гривень; мінімальний платіж 1673,35 гривень; кількість платежів 120. Додатком №2 до Договору №218861 від 15.03.2013 року є Умови програми «Альянс Україна». 11.12.2013 року між ПП «Грандфінресурс», ТОВ «Гранфінресурс» та [PERSON] укладено Додаткову угоду до Договору №218861 від 15.03.2013 року, згідно з якою ПП «Грандфінресурс» передає ТОВ «Гранфінресурс» права та обов'язки адміністратора програми «Альянс Україна» за Договором №218861 від 15.03.2013 року. Банківськими квитанціями наданими позивачем, підтверджено сплату [PERSON]: - на користь ПП «Грандфінресурс» за Договором №218861 від 15.03.2013 року: 8000 гривень одноразового комісійного внеску, 15000,3 гривень щомісячних чистих внесків, 7560 гривень адміністративних витрат; - на користь ТОВ «Гранфінресурс» за Договором №218861 від 15.03.2013 року: щомісячних чистих внесків на суму 45000,90 гривень, адміністративних витрат на суму 22680 гривень. Також суд прийшов до висновку, що оскільки ПП «Грандфінресурс» укладаючи 15.03.2013 року із [PERSON] Договір №218861, а ТОВ «Гранфінресурс» укладаючи із [PERSON] Додаткову угоду від 11.12.2013 року до Договору №218861 не мали ліцензії на надання фінансових послуг із залучення та адміністрування фінансових активів фізичних осіб, то Договір №218861 від 15.03.2013 року з Додатками, а також Додаткову угоду від 11.12.2013 року до цього договору необхідно визнати недійсними. На підставі ч.1 ст.216 ЦК України, застосувавши наслідки недійсного правочину, суд вирішив з ПП «Грандфінресурс» на користь [PERSON] необхідно стягнути грошові кошти в сумі 30560,3 гривень отримані на виконання недійсного правочину (із розрахунку 8000 гривень одноразовий комісійний внесок + 15000,3 гривень щомісячних чистих внесків + 7560 гривень адміністративних витрат). А з ТОВ «Гранфінресурс» на користь [PERSON] необхідно стягнути грошові кошти в сумі 67680,90 гривень отримані на виконання недійсного правочину (із розрахунку 45000,90 гривень щомісячних чистих внесків + 22680 гривень адміністративних витрат). Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях. Оскільки за рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 04.07.2016 року стягнуто суму сплачених коштів за недійсним договором в загальному розмірі 98 241,20 грн., проте позивач у розрахунку, який додано до позовної заяви зазначає суми внесків у загальному розмірі 100 747,90 грн. (при сумуванні розмірів внесків), до суду не надано копій квитанцій з яких суд мав можливість здійснити перевірку розрахунку, тому суд не вбачає підстав для стягнення індексу інфляції. Крім того, як вбачається з розрахунку індексу інфляції, він здійснений у відношенні до курсу долара, а не за офіційним індексом інфляції, що розраховується Держкомстатом. Також позивачем не здійснено розрахунок нарахування 3% річних, а тому суд позбавлений можливості перевірити його нарахування, позивач в судове засідання не з'явився, детального розрахунку не надав та суд позбавлений можливості в судовому засіданні уточнити нарахування сум, тому не вбачає підстав для стягнення 3% річних. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed