Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

31 серпня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи вимоги тим, що відповідач з травня 2014 року у спірному домоволодінні не проживає. 17 вересня 2015 року позивач подала уточнену позовну заяву, в якій просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком № 198 по вул.Димитрова у м.Слов?янськ, мотивуючи свої вимоги припиненням права власності відповідача на спірне домоволодіння та відсутністю його за місцем реєстрації без поважних причин більше року. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду, не використала свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, через канцелярію суду подала письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить справу розглядати без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує /а.с.28/. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги № 89 від 20 серпня 2015 року, був належним чином сповіщений про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з?явився через канцелярію суду подав письмову заяву про підтримання заявлених позовних вимог, просив їх задовольнити, справу розглядати у його відсутність, зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення /а.с.25/. У позовній заяві зазначено, що [PERSON] є власником будинку № 198 по вул. Димитрова у м.Слов?янську на підставі договору купівлі-продажу. У зазначеному домоволодінні зареєстрований його колишній власник, який з травня 2014 року не проживає у будинку. Враховуючи, що відповідач у добровільному порядку не бажає знятися з реєстраційного обліку, у будинку не проживає з травня 2014 року, комунальні платежі не сплачує, позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: вул.Димитрова, 198, м.Слов?янськ. Відповідач [PERSON], місце проживання якого на даний час невідоме, про час та місце розгляду справи, відповідно до положень частини 9 статті 74 ЦПК України був повідомлений судом шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації державної сфери розповсюдження газеті «Урядовий курєр» /а.с.32/. Здійснити відповідно до розпорядження КМУ від 21січня 2015 року №41р розміщення оголошення про виклик відповідачів у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження газеті «Донеччина», не є можливим у звязку з перебуванням редакції цієї газети на території, що тимчасово не контролюється Україною у місті Донецьку /а.с.35,36/. На електронну пошту суду надійшла заява відповідача [PERSON] про розгляд справи за його відсутності, в якій він зазначив, що визнає позовні вимоги /а.с.36/. Відповідно до положень статей 169, 224 ЦПК України та враховуючи згоду позивача та його представника, суд вважає можливим відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України розглядати справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Згідно з вимогами ч.1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України). Згідно договору договору купівлі-продажу житлового будинку серії НАМ № 878788 від 22 травня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1798, та посвідченого приватним нотаріусом Слов?янського міського нотаріального округу [PERSON] [PERSON], діюча в інтересах [PERSON] за довіреністю, продала, а [PERSON] купила житловий будинок з господарчими та побутовими спорудами, що відносяться до нього, розташований за адресою: вул.Димитрова, 198, м.Слов?янськ /а.с.6-7/. Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕЕА № 372345 від 22 травня 2015 року за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок № 198 по вул.Димитрова у м.Слов?янську /а.с. 8/. Згідно акту № 718 від 16 червня 2015 року, складеного керівником комітету мікрорайону «Словважмаш» м.Слов?янська у присутності сусідів, відповідач [PERSON], 23 лютого 1980 року, не мешкає у будинку № 198 по вул. Димитрова у м.Слов?янську з травня 2014 року /а.с.27/. Як вбачається із домової книги у спірному домоволодінні з 21 травня 2013 року зареєстрований [PERSON], [INFO] /а.с.10-11/. Як вбачається з копії паспорта відповідача, [PERSON] з 17 грудня 2014 року зареєстрований за адресою [INFO] /а.с.37-40/. Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р. « Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону з своєю волею, незалежно від волі інших осіб. (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України. Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України). Відповідно до положення п.1 ч.1 ст.346 ЦК України підставою припинення права власності є відчуження власником свого майна. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені відповідно до положень ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON], [INFO], втратив право користування спірним житлом у звязку із припиненням права власності та відсутністю у ньому без поважних причин більше року.

Outcome: approved