Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

31.03.2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів (а.с.1-2). Позовні вимоги про зменшення розміру аліментів уточнив 19.04.2021 року (а.с. 21-25). Мотивував позов тим, що судовим наказом, виданим 04.01.2021 року Вінницьким міським судом Вінницької області у справі № 127/29290/20, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частки від всіх видів його доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 29.12.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. До видачі вказаного судового наказу він надавав матеріальну допомогу на утримання доньки [PERSON] по 3 000 грн., а в січні, лютому 2021 року по 2 500 грн., купував подарунки. Причиною зменшення матеріальної допомоги стало те, що він ще має на утриманні сина. Частину своїх заощаджень він витратив на придбання житла, в якому в даний час живе [PERSON] з дитиною і батьками, а також на придбання побутової техніки. Як батько, він приймає участь у вихованні та утриманні доньки. Вони зустрічаються, ходять на прогулянки, у магазини, в міру можливостей він купує дитині речі та іграшки. Він є військовослужбовцем, мав житло в м. Феодосії АР Крим, однак, з березня 2014 року проживає на материковій частині України і винаймає житло в м. Чернігів. На даний час середня зарплата позивача складає приблизно 20\~860 грн., згідно судового наказу аліменти утримуються щомісячно в розмірі 5\~000 грн. (1/4 частка), що перевищує встановлений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, тому позивач вважає, що він самостійно утримує доньку, що суперечить встановленому законом спільному обов`язку обох батьків утримувати свою дитину. На підставі ст. 192 СК України [PERSON] просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі судового наказу, виданого 04.01.2021 року Вінницьким міським судом Вінницької області у справі № 127/29290/20, з ј частки до 1/6 частки від всіх видів його доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просив задоволити. Зауважив, що 1/6 частина від його зарплати складатиме приблизно 3\~000 грн., що більше за прожитковий мінімум і буде достатнім для утримання доньки [PERSON] , враховуючи, що він приїжджає до доньки та витрачається на подарунки для неї. Вважає, що донька не знає, що він сплачує аліменти і повністю утримує її, а подарунки вона буде сприймати з більшим захопленням. Також просив врахувати, що він та відповідач мають нести рівні витрати на утримання дитини, проте він фактично несе більші витрати, ніж відповідач. Він ще має повнолітнього сина, 2000 р.н., який проживає в АРК, бажає йому допомагати, але з 2014 року грошові перекази в Крим не може відправити. Відповідач [PERSON] позов не визнала, вважає, що встановлений державою мінімум це завідомо недостатня сума для утримання дитини. Вона працює на посаді педагога, її зарплата складає приблизно 6\~000 грн. Донька [PERSON] проживає з нею, знаходиться на її утриманні, ходить до школи, відвідує гуртки. Вона забезпечує оплату комунальних послуг, придбаває продукти, одяг для дитини, забезпечує інші необхідні потреби дитини. [PERSON] проживає окремо, на свій розсуд надавав матеріальну допомогу, якої було недостатньо, тому вона звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки його доходів, що відповідає вимогам закону. Просила відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками доньки [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом, виданим 04.01.2021 року Вінницьким міським судом Вінницької області у справі № 127/29290/20 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі ј частки від всіх видів його доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 29.12.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] перебуває на військовій службі у в/ч [NUMBER] м. Чернігів (а.с. 7), сума його щомісячного доходу за січень-червень 2021 року 127\~724, 11 грн., з травня 2021 року утримуються аліменти. Нерухомого майна за [PERSON] станом на 18.03.2021 року на території України не зареєстровано (а.с. 9). Позивач також є батьком повнолітнього сина [PERSON] , 2000 р.н. (а.с. 8). Відомостей щодо сплати аліментів на утримання повнолітньої дитини в матеріалах справи немає. Також судом встановлено, що протягом 2018-2020 р.н. на рахунок [PERSON] позивач перераховував кошти на утримання доньки [PERSON] (а.с. 30-34, 36). Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей\~150,\~180 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до ст.\~181\~Сімейного\~кодексу\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 статті 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України № 2475-VІІІ від 03.07.2018 року визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України\~від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі\~№ 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до частини третьої\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга\~статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~статтею 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Отримувати більший, ніж мінімально гарантований розмір аліментів це безумовне право дитини, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Позивач не надав доказів того, що його матеріальний стан значно погіршився після 04.01.2021 року (видачі судом наказу про стягнення аліментів) і він не може сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки від свого заробітку (доходу). Позивач отримує офіційний стабільний дохід, інших неповнолітніх дітей, утриманців не має. Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що розмір аліментів, що стягується на підставі судового наказу від 04.01.2021 року відповідає закону, а посилання на те, що розмір аліментів перевищує встановлений законодавством прожитковий мінімуми для дитини відповідного віку, не є підставою для зменшення аліментів. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що правові підстави для задоволення позову відсутні, у зв`язку з чим в задоволенні позову необхідно відмовити. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати слід стягнути з позивача на користь держави, оскільки при звернення до суду з позовом судовий збір позивачем не був сплачений.

Outcome: approved