Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

30.01.2018 позивач [PERSON] подала до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , в якій просить суд розірвати їх шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Комарницької сільської ради Турківського району Львівської області 11.02.2016, актовий запис №01. Позивач обґрунтовує свої вимоги наступними обставинами. 11.02.2016 позивач [PERSON] уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , в якому в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , З серпня 2017 року сімейне життя з відповідачем остаточно погіршилося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю, Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи постійно виникають сварки між ними, свідком яких нерідко стає їхня дитина, що впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє позивачу душевні страждання. Із серпня 2017 року не проживають разом однією сім`єю. Вважає, що подальше сумісне життя і збереження їх сім`ї є неможливими, що є підставою для розірвання їх шлюбу. За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи, оформленого відповідним протоколом від 30.07.2020, для розгляду цієї справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І. Ухвалою суду від 03.08.2020 цивільна справа прийнята до провадження, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, 20.08.2020 через канцелярію суду подала заяву, в якій просить суд справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Просила повернути їй дошлюбне прізвище [PERSON] . Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку, в судове засідання повторно не з`явився, відзиву не подав. Відповідач, одночасно, був повідомлений про час і місце розгляду справи за місцем роботи. 06.10.2020 постановлено ухвалу суду про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 11.02.2016 Виконавчим комітетом Комарницької сільської ради Турківського району Львівської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №01, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11.02.2016. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (арк. справи 5). У шлюбі сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане Виконавчим комітетом Шандровецької сільської ради Турківського району Львівської області). Позивач, вказуючи, що спільне життя і збереження її шлюбу з відповідачем є неможливим і суперечить її інтересам та інтересам малолітньої дитини, на підставі ст. 110 СК України звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Вирішуючи цей сімейний спір між сторонами, суд виходить з наступних мотивів та норм права. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Водночас принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. Положеннями ч. 3, 4 ст. 56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування зокрема до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, то суд відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України постановляє рішення про розірвання шлюбу. З`ясувавши фактичні взаємини сторін у справі як подружжя та обставини їх життя, зокрема відсутність між ними взаємного розуміння, поваги, любові, припинення між ними шлюбних відносин, те, що сторони разом не проживають тривалий час, відсутність спільного побуту, наявність в них малолітньої дитини, те, що сторони не виявили бажання примиритись, зберегти сім`ю, позивач наполягала на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а продовження існування їх шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім`ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов`язках подружжя. Відтак суд дійшов висновку, що є підстави для розірвання шлюбу між сторонами, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до статті 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи положення ст. 113 СК України, а також заяву позивачки, в якій вона просила залишити їй дошлюбне прізвище, суд вважає за необхідне відновити позивачу дошлюбне прізвище [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позовні вимоги позивача задоволено повністю, тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704, 80 грн. за подання позовної заяви.

Outcome: approved