Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

29.08.2018 року Управління поліції охорони в м. Києві звернулися до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, посилаючись на те, що 10.05.2017 року Управління поліції охорони в м.Києві, [PERSON] та Вінницьке вище професійне училище Департаменту поліції охорони уклали договір на навчання за кошти підрозділу поліції охорони з кандидатом на службу в органи внутрішніх справ України, вищим професійним училищем Департаменту поліції охорони та підрозділом поліції охорони. Відповідно до договору, позивач прийняв на себе зобов'язання перерахувати навчальному закладу кошти за підготовку відповідача за професією охоронник для служби в УПО в м.Києві, а відповідач оволодіти всіма видами професійної діяльності та прибути після закінчення навчального закладу на службу до підрозділу УПО в м. Києві та відпрацювати не менше двох років. Відповідачем умови договору дотримані не були, тому Управлінням поліції охорони в м. Києві 03.04.2018 року видано наказ, яким капрала [PERSON] поліцейського Оболонського РВ УПО в м.Києві було звільнено зі служби в поліції відповідно до ст. 77 п. «6» ч.1 Закону України «Про національну поліцію». Виходячи з викладеного, позивач просить стягнути з відповідача 23547,72 грн боргу та витрати, пов'язані з розглядом справи. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2018 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просила позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. В судове засідання відповідач не з'явився, повідомлений вчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. У встановлений строк від відповідача відзиву на позовну заяву до суду не надійшло. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. При розгляді справи судом встановлено, що 10 травня 2017 між Управлінням поліції охорони в м. Києві (як підрозділом), [PERSON] (як поліцейським) та Вінницьким вищим професійним училищем Департаментом поліції охорони (як Навчальним закладом) укладено Договір №452 про навчання поліцейського за кошти поліції охорони (а.с.5-10). Предметом даного договору є здійснення проходження поліцейським первинної професійної підготовки та навчання за професією «Охоронник» і кваліфікацією 3-го розряду за кошти підрозділу. Розділом 4 договору передбачено, що поліцейський зобов'язаний після закінчення Навчального закладу прибути на службу 23.08.2017 року до Оболонського районного відділу Управління поліції охорони у Києві і відпрацювати у підрозділах У(В)ПО не менше двох років з дня укладання контракту про проходження служби в поліції. У разі неприбуття за призначенням або відмови стати до роботи відповідно до умов укладеного договору, дострокове відрахування з навчального закладу, де він проходив первинну професійну підготовку, через недисциплінованість, невиконання навчального плану, небажання продовжувати або проходити навчання, припинення служби в поліції до закінчення уперше укладеного контракту з підстав, визначених підпунктами 5-11 пункту 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію», у порядку встановленому чинним законодавством України компенсувати витрати понесені Підрозділом у зв'язку з проведенням навчання та утримання поліцейського в навчальному закладі. При відмові поліцейського від добровільного відшкодування підрозділу витрат, таке відшкодування здійснюється у судовому порядку відповідно до чинного законодавства. За період навчання у Вінницькому вищому професійному училищі з 24.04.2017 року по 20.08.2017 року згідно довідки №5 для відшкодування вартості початкової підготовки [PERSON], загальна сума витрат склала 23547,72 грн. Сума відшкодування - 23547,72 грн., (а.с.11). Згідно наказу Управління поліції в м.Києві від 02.04.2018 року за № 88 за скоєння дисциплінарного проступку, який виразився у грубому порушенні вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Закону України «Про національну поліцію», наказу Департаменту поліції охорони в частині придбання, зберігання, перевезення та вживання психотропної речовини, що призвело до недотримання службової дисципліни та законності, Присяги працівника поліції, капрала поліції [PERSON] притягнуто до дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби (а.с.27-32). Відповідно до витягу з наказу начальника Управління поліції охорони в м. Києві від 03.04.2018 року за № 117 о/с «По особовому складу», капрала поліції [PERSON], поліцейського взводу охорони об'єктів та публічної безпеки Оболонського районного відділу Управління поліції охорони в м. Києві було звільнений зі служби в поліції за ст. 77 п.6 ч.1 ст. Закону України «Про Національну поліцію» /у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції/. Таким чином, відповідач порушив умови договору та був звільнений протягом перших двох років після закінчення навчання, а за умов договору він зобов'язаний компенсувати на користь позивача фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладу в розмірі 23547,72 грн. За правилами ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитись від виконання зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 538 ЦК України виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, відшкодування збитків. За правилами ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Обов'язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Небажання відповідача надавати докази, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані у справі докази, суд дійшов висновку, що факт неналежного виконання відповідачем умов договору знайшов своє підтвердження при розгляді справи і є підставою, відповідно до змісту договору, наданого позивачем розрахунку боргу та вимог чинного законодавства для задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин,, правомірними суд визнає і вимоги позивача про стягнення з відповідача суми сплаченого судового збору, оскільки вони підтвердженні відповідною квитанцією.

Outcome: approved