Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

8 липня 2015р. представник позивача ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 4 листопада 2010р. між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та [PERSON] був укладений кредитний договір №005-03516-041110, відповідно до якого у відношенні останньої встановлено кредитну лінію на загальну суму 30тис.грн. та на день укладання кредитного Договору встановлено ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 10тис.грн. Посилаючись на те, що відповідач взяті на себе зобовязання не виконує, позивач просив стягнути заборгованість. У судове засідання позивач не зявився, клопотав розглядати справу за відсутності його представника, підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позові, просив задовольнити позов і розглянути справу заочно. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних доказів у справі. Відповідач двічі в судове засідання не зявилася, хоча була повідомлена належним чином про дату, час та місце судового засідання. Ніяких заперечень суду не надіслала. Клопотання позивача про заочний розгляд задоволено і цивільна справа розглянута заочно. Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази що у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити в повному обсязі за таких підстав. Судом було встановлено, що 4 листопада 2010р. між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та [PERSON] був укладений кредитний договір №005-03516-041110, відповідно до якого у відношенні останньої встановлено кредитну лінію на загальну суму 30тис.грн. та на день укладання кредитного Договору встановлено ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 10тис.грн. (а.с.4-5). Дотепер відповідач неналежно виконує свої зобовязання з повернення кредиту та сплаті відсотків за ним, в результаті чого станом на 12 червня 2015р. перед позивачем утворилася заборгованість за кредитом в сумі 6890грн.23коп, яка складається із: тіла кредиту 6232грн.84коп, простроченого тіла кредиту 122грн.19коп, заборгованості за відсотками 535грн.20коп, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.8). Умовами кредитного договору, передбачено обовязок відповідача щомісячно повертати частинами кредитні кошти, сплачувати проценти за користування кредитними коштами, а також на вимогу банку сплачувати можливі штраф та пеню. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України та умовами укладеного між сторонами кредитного договору. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори й інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Ураховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обовязки з повернення кредиту, відсотків та комісії за ним, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням її зобовязань у розумінні наведеної норми. Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, суд доходить висновку про те, що позов необхідно задовольнити в заявлений позивачем спосіб.

Outcome: approved