Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

29 липня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, вказуючи, що 30 березня 2002 року між нею та [PERSON] було укладено угоду про завдаток, який було посвідчено приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], реєстр № 1216. Відповідно до вищевказаної угоди вона передала завдаток в розмірі 2500 грн. в рахунок належних з неї 3750 грн. по договору купівлі-продажу належного [PERSON] на праві власності житлового будинку за адресою [ADDRESS]. [PERSON], одержавши завдаток в сумі 2500 грн. взяв на себе зобов'язання оформити договір купівлі - продажу вказаного будинку до 1 вересня 2002 року. Нотаріус, який посвідчував угоду про завдаток не перевірив на підставі яких правовстановлюючих документів і кому належить будинок, що в [ADDRESS]. З'ясувалося, що інша 1/2 частина вищевказаного будинку з надвірними будівлями належить [PERSON] Даний факт підтверджується договором купівлі продажу від 22 серпня 1996 року на підставі якого, [PERSON], , [PERSON], [PERSON], [PERSON], що діяла як опікун неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], склали цей договір, згідно якого [PERSON] та [PERSON] продали гр. [PERSON] та [PERSON], [INFO] (відповідачу) жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про смерть, виданого Міським відділом по державній реєстрації смертей Головного управління юстиції у Кіровоградській області [PERSON] помер [INFO] року. З померлим у неї були нормальні відносини, він неодноразово просив відкласти вчинення правочину у зв'язку з його станом здоров'я. Дізналася про його смерть в 2012 році. Вона користується вищевказаним будинком з лютого 2002 року, доказом цього є запис в будинковій книзі, за якою [PERSON] зареєстрована з 23.04.2002 року в будинку по [ADDRESS]. Вважає, що має всі підстави для звернення до суду за захистом свого порушеного права відповідно до ст. ст.15, 16 ЦК України. На момент укладання угоди про завдаток діяв ЦК України в редакції 1963 року. Згідно ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 13 травня 2013 року по цивільній справі № 405/756/13-ц провадження № 2/405/163/13 позовом [PERSON] до Управління власності та комунального майна Кіровоградської міської ради, [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, яке набрало законної сили ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області 09 липня 2013 року, їй в задоволенні позовних вимог відмовлено. Але вищевказаними рішеннями встановлено, що спадкова справа не заводилася після смерті [PERSON] 22 липня 2013 року їй була направлена вимога, в якій [PERSON] вважає себе власником спірного будинку повністю і вимагає від неї виселення та зняття з реєстрації. Просить визнати дійсною угоду від 30 березня 2002 року, укладену між нею та [PERSON], за якою на підставі угоди про завдаток, яка була посвідчена приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], реєстр № 1216, вона передала завдаток в розмірі 2500 грн. в рахунок належних з неї 3750грн. по договору купівлі-продажу належного [PERSON] на праві власності 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS]. Визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку з надвірними будівлями, який розташований на земельній ділянці загальною площею 505,8 кв.м за адресою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та її представники позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач представник Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] та її представник в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлені про розгляд справи, причини неявки в судове засідання не повідомили, в минулих судових засіданнях заперечували щодо задоволення позовних вимог позивача, просили застосувати строк позовної давності, оскільки [PERSON] уклала угоду про завдаток 30.03.2002 року, відповідно до умов зазначеної угоди оформлення договору купівлі - продажу мало відбутися до 01.09.2002 року, таким чином строк позовної давності розпочав свій перебіг 01.09.2002 року і сплив 01.09.2005 року, пропущено його без поважних причин, пояснили, що [PERSON] є дідусем відповідача, про належність їй права власності на житловий будинок по [ADDRESS] їй не було відомо і про це ніхто не казав, так як вона була неповнолітньою. Про право власності на будинок їй повідомили в 2011 році орган опіки та піклування, коли проживала у прийомній сім'ї. Крім того, вказала, що в будинку дійсно проживає позивач [PERSON], її права власності на будинок не визнає. Вважають, що договір завдатку не є підставою для вселення в будинок та набуття права власності. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.42 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) угоди можуть укладатись усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній). Згідно ч.1 п.2,3, ч.2 ст. 44 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) повинні укладатись у письмовій формі угоди громадян між собою на суму понад сто карбованців, інші угоди громадян між собою, відносно яких закон вимагає додержання письмової форми. Письмові угоди повинні бути підписані особами, які їх укладають. Відповідно до ч.1 ст. 45 ЦК Української РСР (в редакції 1963року) недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі. Згідно ст.46 ЦК Української РСР (в редакції 1963року) недодержання простої письмової форми, що вимагається законом (стаття 44 цього Кодексу), позбавляє сторони права в разі спору посилатися для підтвердження угоди на показання свідків, а у випадках, прямо зазначених у законі, тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. У відповідності до ст. 47 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно ст. 48 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 224 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 225 вищезгаданого Кодексу право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. У відповідності до 227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. В судовому засіданні встановлено, що 30.03.2002 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір завдатку, згідно якого [PERSON] передала завдаток в розмірі 2500 грн. в рахунок належних з неї 3750 грн. по договору купівлі - продажу належного [PERSON] на праві власності житлового будинку під [ADDRESS], а [PERSON], що мешкає в [ADDRESS], одержавши завдаток в сумі 2500 грн. зобов'язався оформити договір купівлі - продажу вказаного житлового будинку до 01.09.2002 року. Пунктом 2 вищевказаного договору передбачено, що в разі невиконання договору (відмови від оформлення договору купівлі - продажу належного [PERSON] житлового будинку), він сплачує подвійну суму завдатку 5000 грн. Пунктом 3 угоди про завдаток передбачено, що у випадку невиконання договору з вини [PERSON] завдаток в сумі 2500 грн. залишається у [PERSON].( а.с.51). Крім того, в судовому засіданні з'ясовано, що відповідно до договору купівлі - продажу 22.08.1996 року [PERSON] та [PERSON] «продавці», та [PERSON] та [PERSON], що діє як опікун неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] уклали цей договір про вищезазначене, а саме - [PERSON] та [PERSON] продали [PERSON] та [PERSON], [INFO] житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] загальною площею 41.1 кв.м.( а.с.52) Таким чином, відповідачу [PERSON] відповідно до вищевказаного договору належить 1/2 частина вищевказаного будинку. Згідно витягу про державну реєстрацію прав, виданого Кіровоградським ООБТІ від 09.10.2012 року вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] належить 1/1 (приватна спільна сумісна) [PERSON] та [PERSON] на підставі дублікату договору купівлі - продажу від 18.09.2012 року, Кіровоградський обласний державний нотаріальний архів (а.с. 53). [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08.04.2011року, актовий запис № 3314( а.с.54). У відповідності до висновку про вартість об'єкта нерухомого майна ТОВ «Юридично - експертна компанія «Юрконсалтінг» ринкова вартість житлового будинку, загальною площею 56,8 кв.м. з надвірними будинками, що знаходиться за адресою [ADDRESS] складає 126 313,33 грн. ( без урахування ПДВ) та 151576 грн. ( з урахуванням ПДВ) (а.с. 59). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив факт продажу [PERSON] [PERSON] спірного будинку за 700 доларів США. З листа Кіровоградської міської державної нотаріальної контори № 1 вих. № 11/01-16 від 10.01.2014 року видно, що за даними Спадкового реєстру (інформаційна довідка зі Спадкового реєстру за № 36283770 від 10.01.2014 року) відсутні дані щодо спадкової справи до майна померлого [INFO] року [PERSON] ( а.с. 85-86). Згідно рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 листопада 2005 року позбавлено батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. У відповідності до рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.05.2013 року відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до Управління власності та комунального майна Кіровоградської міської ради, [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Виходячи з положень ст. ст. 178 та 195 ЦК УРСР угода про завдаток за своєю правовою природою, не породжує право володіння, користування та розпорядження нерухомим майном, тобто не породжує права власності нерухомого майна, а діє лише як забезпечення майбутніх правовідносин продавця та покупця, у разі порушення яких настають несприятливі фінансові наслідки для винної сторони, що виражаються у сплаті коштів. Укладаючи Угоду про завдаток сторони передбачили свої права, обов'язки та відповідальність за порушення умов угоди. Так, як свідчить п.1 вказаної угоди [PERSON] в момент укладення угоди передала [PERSON] 2500 грн., з належних з неї 3750 грн., в свою чергу, останній, як свідчить п.2 угоди, зобов'язався або укласти договір купівлі-продажу житлового будинку до 1 вересня 2002 року або повернути завдаток у подвійному розмірі, а саме в сумі 5000 грн. За період з 31.03.2002 року і по дату смерті [PERSON] інші угоди між сторонами не укладалися. Отже, як свідчить п.2 угоди про завдаток від 30.03.2002 року у разі не укладення договору купівлі-продажу будинку до 01.09.2002 року з вини [PERSON], останній мав сплатити [PERSON] 5000 грн. В той же час 01 вересня 2002 року є водночас датою порушення прав [PERSON] і датою початку перебігу позовної давності на звернення до суду за захистом своїх прав чи на укладення договору, чи на стягнення 5000 грн. Згідно умов угоди про завдаток було передбачено, що договір купівлі-продажу мав бути укладеним до 01.09.2002 року. Після настання вказаного терміну, у разі невиконання даного обов'язку, інша сторона починаючи з 01.09.2002 року і до 01.09.2005 року (з врахуванням загальних строків позовної давності) мала право звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Проте [PERSON] до вказаного строку не скористалася своїм правом на звернення до суду за захистом своїх прав та звернулася до суду лише у 2013 році, тобто після спливу строків позовної давності, що суперечить приписам ст. 71, 76, 80 ЦК УРСР (ст. 257, 261, 267 ЦК України). Приймаючи до уваги вищевикладене, те, що [PERSON] звернулася за захистом свого порушеного права після спливу строків позовної давності, суд приходить до висновку що позивач неправомірно просить визнати за нею право власності на 1/2 частину спірного будинку на підставі угоди про завдаток вважає, що це є договір купівлі - продажу будинку, оскільки угоду про завдаток [PERSON] не мав права укладати на весь будинок без надання згоди співвласника і спеціального дозволу органу опіки та піклування, так як співвласником будинку була малолітня дитина, крім цього угода про завдаток не породжує право володіння, користування та розпорядження нерухомим майном, тобто не породжує права власності нерухомого майна, тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] повинно бути відмовлено. Дані відносини регулюються ст.ст. 42, 44-48, 71, 74-76, 80, 178, 195, 224-225, 227 ЦК Української РСР (в редакції 1963року), Прикінцевими та перехідними положеннями Цивільного Кодексу України в редакції 2004 року, ст.ст. 317, 321, 328, 355, 368 - 370, 570, 571, 598, 608, 655-658 ( в редакції 2004 року). Відповідно до ст.79 ЦПК України [PERSON] сплатила судовий збір на користь держави в розмірі 344,10 грн.( 114,70 грн. + 229,40грн.).

Outcome: dismissed