Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

31.03.2021 року позивач звернувся до суду з позовом, який в послідуючому уточнив, в якому просив: - поновити йому строк позовної давності для звернення до суду; - визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 4,30 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Новосанжарської селищної ради Полтавської області (колишньої Малоперещепинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області) та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; - виділити йому земельну ділянку площею 4,30 умовних кадастрових гектара для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель комунальної власності Новосанжарської селищної ради Полтавської області (колишньої Малоперещепинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області). В обґрунтування позову зазначив, що з 15.03.1993 року по 23.03.1996 року він був членом колективного сільськогосподарського підприємства «Більшовик» Новосанжарського району Полтавської області, на якому працював трактористом. 16.12.1995 року КСП «Більшовик» одержав державний акт на право колективної власності на землю серії ПЛ 0018. Таким чином позивач зазначає, що станом на дату видачі державного акту на право колективної власності на землю, він був членом КСП та має право на земельну частку (пай). Проте всупереч наведеним обставинам він не був включений до списку осіб членів КСП «Більшовик», що мають право на земельну частку (пай). Про порушення свого права позивач дізнався 08.02.2021 року, отримавши довідку відділу у Новосанжарському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, де зазначена інформація про дату одержання КСП державного акту на право колективної власності. На даний час позивач бажає скористатися своїм правом на земельну частку (пай), тому звернувся до суду з вказаним позовом. Матеріли справи містять письмове клопотання позивача про поновлення строків позовної давності. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 06.04.2021 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 29.04.2021 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду надали письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримали. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. В матеріалах справи є відзив на позов, в якому в задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі (а.с. 33-37). Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Пунктом 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08.08.1995 року встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Згідно п. 2 вищезазначеного Указу право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За змістом ст. 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента України № 720/95 особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання колективним сільськогосподарським підприємствам державного акту. Як визначено п. 6 листа-роз`яснення Верховного Суду України № 19-3767/0/8-08 від 29.10.2008 року, при розгляді справ про визнання права на земельну частку (пай) судам необхідно: а) перевіряти наявність підстав, передбачених Указом Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, організаціям», відповідно до п. 2 якого право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), сільськогосподарського кооперативу (далі - СК), сільськогосподарського акціонерного товариства (далі - САТ), в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При цьому слід мати на увазі, що трудова книжка свідчить не про членство в КСП, СК чи САТ, а про наявність трудових відносин з ними; б) досліджувати статут підприємства, оскільки відповідно до ст. 4 Закону України від 14.02.1992 року № 2114-XII «Про колективне сільськогосподарське підприємство» підприємство діє на основі статуту, в якому вказується порядок вступу до підприємства і припинення членства в ньому, принципи формування спільної власності та права членів щодо неї; в) з`ясовувати, коли було видано державний акт на право колективної власності на землю, оскільки член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта (п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»). За змістом положень статті 5 ЗК України у редакції закону від 11.03.1992 року № 2196-XII, статті 3 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання колективним сільськогосподарським підприємством, сільськогосподарським кооперативом, або сільськогосподарським акціонерним товариством державного акта на прав колективної власності на землю. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право власності колективної власності на землю. Отже, особа набуває право на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Судом встановлено, що відповідно до пункту 3.2. статуту КСП «Більшовик» Новосанжарського району Полтавської області, прийняття у члени підприємства проводиться правлінням підприємства, у присутності особи, яка подала заяву, з послідуючим затвердженням вищим органом самоврядування підприємства. Пунктом 3.3. вказаного статуту визначено, що на кожного члена підприємства ведеться трудова книжка єдиного зразка (а.с. 83-100). Відповідно до записів у вкладиші до трудової книжки колгоспника серії [NUMBER] [PERSON] 15.03.1993 року був прийнятий в члени КСП «Більшовик» Новосанжарського району Полтавської області і на роботу трактористом. 23.03.1996 року вибув з членів КСП та звільнений з роботи тракториста за власним бажанням (а.с. 6). Факт перебування [PERSON] членом КСП «Більшовик» також підтверджується архівним витягом із протоколу загальних зборів уповноважених членів колгоспу «Більшовик» від 03.02.1994 року та архівним витягом № 2 із протоколу загальних зборів членів КСП «Більшовик» від 11.02.1996 року, що містяться в довідці архівного сектору Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області № Г-01-29/09 від 02.02.2021 року (а.с. 7). З довідки відділу у Новосанжарському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 32/113-21 від 08.02.2021 року вбачається, що «…у списку громадян-членів КСП «Більшовик», що додавався до державного акта на право колективної власності на землю серії ПЛ 0018, зареєстрованого 16.12.1995 року за № 1, громадянин [PERSON] не значиться. Відповідно розпорядження голови Новосанжарської районної державної адміністрації № 534 від 20.12.1996 року розмір земельної частки (паю) по колишньому КСП «Більшовик» на території Пологівської (Писарівської) сільської ради Новосанжарського району Полтавської області складає 4,30 умовних кадастрових гектар, а її вартість без урахування коефіцієнтів індексації становить 20206,00 грн.» (а.с. 19). Враховуючи те, що позивача [PERSON] було виведено із членів КСП «Більшовик» 23 березня 1996 року, суд дійшов висновку, що на момент отримання КСП «Більшовик» державного акта на право колективної власності на землю (16 грудня 1995 року) позивач був членом цього підприємства і мав право на земельну частку (пай). Що стосується клопотання позивача про поновлення строку позовної давності, суд зазначає наступне. Згідно пунктів 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року цей Кодекс набирає чинності з 01 січня 2004 року. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, його положення застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таким чином, оскільки спірні правовідносини виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, з моменту отримання КСП «Більшовик» державного акту на право колективної власності на землю, до них застосовуються положення Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року. Статтею 71 ЦК Української РСР визначено, що загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Перебіг строку позовної давності згідно статті 76 ЦК Української РСР починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Позовна давність застосовується незалежно від заяви сторін. Закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. Пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (2003 року) передбачено, що правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред`явлення яких встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом. Посилання позивача на те, що про порушення законних прав йому стало відомо лише у лютому 2021 році після отримання довідки відділу у Новосанжарському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, суд приймає до уваги, оскільки позивач з 1997 року по 27.05.2020 року постійно здійснював догляд за хворою дружиною [PERSON] , яка була інвалідом першої групи, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Таким чином, враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що позивачем доведено наявність у нього необхідних умов для набуття права на земельну частку (пай) та пропущено строк позовної давності з поважних причин, тому позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. Позивач не ставить питання про стягнення судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved