Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

31.10.2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовом про визначення порядку користування земельною ділянкою за адресою м. Полтава , вул. Шевченка, 95. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона є власником ? частини житлового будинку з надвірними будівлями за вказаною адресою, відповідач [PERSON] є власником 11/20 частини цього будинку, а [PERSON] 1/5 частини. Будинок розташований на земельній ділянці площею 1165 кв.м, що виділена на підставі рішення Полтавської міської ради № 580 від 20.07. 1953 року з цільовим призначенням, для будівництва і обслуговування житлового будинку. Між ними склався фактичний порядок користування земельною ділянкою, однак юридично вказаний порядок користування земельною ділянкою не закріплений, а тому між співвласниками виникають конфлікти з приводу користування земельною ділянкою. Просила визначити порядок користування земельною ділянкою. У судове засідання позивач не з»яявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив визначити порядок користування спірною земельною ділянкою по фактичному користуванню, який зазначений в додатку №3 Висновку судової земельно-технічної експертизи № 149 від 30.01.2017 року. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явилась, надала заяву про визнання позовних вимог. Її представник просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»яаилась, про причини своєї неявки суд не повідомляла та не надавала заяв про неможливість розгляду справи у її відсутність. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків. Встановлено, що на підставі договору дарування від 04.07.2016 року позивач стала власником ? частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд , що знаходиться за адресою м. Полтава, вул.. Шевченка, 95.( а.с. 4-5). Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] є власником 1/5 частини будинку на підставі договору купівлі-продажу від 15.06.2015 року, а [PERSON] 11/20 частини будинку на підставі договору купівлі-продажу від 01.08.1979 року ( а.с. 12-14). Земельна ділянка за вказаною адресою надана на підставі рішення виконкому Полтавської міської ради від 20.07.193 року ( а.с. 10-11). [PERSON] помер 05.09.2016 року. Спадщину після його смерті прийняла [PERSON], свідоцтво про право на спадщину не видавалось ( а.с. 96). Ухвалою суду від 31.05.2017 року [PERSON] , як правонаступник відповідача [PERSON], залучена до участі у справі. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже відповідачеві [PERSON], в розумінні вимог ч. 5 ст. 1268 ЦК України, належить 1/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд , що знаходиться за адресою м. Полтава, вул.. Шевченка, 95. Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи № 149 від 30.01.2017 року за вказаною адресою склався фактичний порядок користування земельною ділянкою та наданий один варіант визначення порядку користування земельною ділянкою по фактичному користуванню. При переході права власності на частину будинку земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об'єктів. Частиною першою статті 356 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що власність двох чи більше осіб з визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до статей 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог статті 183 цього Кодексу. Як убачається із даних технічного паспорту на будинок кожен власник має у користуванні свою відокремлену частину будинку. Частиною першою статті 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку. Оскільки володіння та порядок користування земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, в тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, то при застосуванні статті 88 ЗК України при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або жилий будинок, слід брати до уваги цю угоду. Це правило стосується тих випадків, коли житловий будинок поділено в натурі. Верховний Суд України у справі №6-841цс16 виклав наступну правову позицію. «При застосуванні положень статті 120 ЗК України в поєднанні з нормою статті 125 цього Кодексу слід виходити з того, що в разі переходу права власності на обєкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці обєкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак обєкта права власності. Разом з тим відповідно до частини першої статті 318 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Зазначені положення щодо користування власністю цілком повинні застосовуватись до майнових прав на майно (зокрема до права користування земельною ділянкою). Відтак право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина пята статті 319 ЦК України). Отже, при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном». Оскільки між співвласниками домоволодіння склався порядок користування земельною ділянкою, матеріали справи не містять доказів, які передбачали необхідність зміни порядку користування, який склався, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved