Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

29 листопада 2016 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась [PERSON] із заявою окремого провадження, в якій просила суд встановити факт постійного проживання на території України. В обґрунтування своїх вимог заявниця посилалася на те, що народилася 26 вересня 1948 року у с. Дмухайлівка Царичанського району Дніпропетровської області та все своє життя проживала та працювала на території України. У 1994 році у звязку з викраденням паспорта звернулась до органів внутрішніх справ та отримала тимчасове посвідчення громадянина України, оскільки на той момент не було бланків паспортів громадянина України. З 2005 року заявниця отримувала пенсію за віком, однак у травні 2016 року Пенсійний фонд припинив виплату пенсії у звязку з відсутністю паспорта громадянина України. У судове засідання заявниця не зявилася, однак надала на адресу суду заяву в якій повідомила, що не може прийняти участь у засідання через хворобу. Заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник заявниці [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Представник заінтересованої особи, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, що не перешкоджає суду розглянути питання у відсутності осіб, що беруть участь у справі. Заслухавши пояснення представника заявниці, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. 26 вересня 1948 року у с. Дмухайлівка Царичанського району Дніпропетровської області народилася [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії VІ-УР №161548 від 27 вересня 1965 року (а.с. 5). Як вбачається з матеріалів справи заявниця вийшла заміж за [PERSON] та змінила та змінила прізвище з «Клочко» на «Яворську», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія ІІ-АБ №888254 від 22.02.1967. У 1994 році у звязку з викраденням паспорта заявниця звернулася до Барвінківського РВ УМВС України в Харківській області та отримала тимчасове посвідчення особи громадянина України №53 від 22.02.1994 (а.с. 7). Також заявницею було надано копію трудової книжки відповідно до якої, остання з 05.03.1991 по 10.07.1991 працювала муляром в радгоспі «Соцнаступ» Барвінківського району Харківської області, що підтверджується записом у трудовій книжці (а.с. 8), у період з 25.07.1991 по 02.01.1992 працювала муляром в ПМК-254 УС «Днепрканалстрой» (а.с. 9). У зазначений період часу заявниця проживала у [INFO], де придбала будинок. Після звільнення з радгоспу «Соцнаступ» заявниця переїхала в Магдалинівський район Дніпропетровської області та влаштувалась дояркою в радгосп «Пролетарій», де пропрацювала з 28.03.1994 р. по 17.09.1994 р, що підтверджується, що підтверджується записом у трудовій книжці (а.с. 9). У 2005 році заявниця оформила в Управлінні пенсійного фонду у Магдалиновському районі та отримувала пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серія АГ №260603 від 05.06.2005 (а.с. 11). Згідно довідки №1247/1140 від 19 жовтня 2016 року, наданої Магдалинівським РС ГУДМС України в Дніпропетровській області встановлено, що в ході перевірки встановлено особу заявниці, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави (а.с. 12). Крім того, заявницею надано договір оренди житлового приміщення від 01.11.2016, відповідно до якого остання з 01.11.2016 проживає за адресою: [INFO] (а.с. 13-14), у звязку з чим розгляд заяви підсудний Кіровському районному суду м.\~Дніпропетровська.. Таким чином, наданими до суду документами достовірно підтверджується факт постійного безперервного проживання [PERSON] на території України за станом на 24.08.1991 р. та в подальшому. Відповідно до ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Статтею 256 ЦПК України передбачено перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в порядку окремого провадження, де серед іншого зазначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Таким чином, встановлення юридичного факту необхідне заявниці для підтвердження підстав набуття нею громадянства України. У звязку з наведеним, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту постійного проживання на території України. На підставі викладеного,

Outcome: approved