overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

29 квітня 2015 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, який був зареєстрований 08.09.2007 року за актовим записом № 3 в Розважівській сільській раді Іванківського району Київської області. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя із відповідачем на склалося через несумісність характерів, шлюбні відносини між ним припинені. Спільно нажитого майна не мають. Позивач просить суд розірвати їх шлюб з відповідачем, прізвище після розірвання шлюбу змінювати не бажає, тобто залишити «[PERSON]», дитину просить залишити на її вихованні та утриманні, судові витрати згодна нести самостійно. В судове засідання позивач не з'явилася; подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач, в судове засідання не з'явився, також подав заяву про розгляд справи у його відсутність, щодо задоволення позову не заперечив. Суд, вивчивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08.09.2007 року, від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони виявили взаємне бажання розірвати шлюб, і причини які спонукають їх до прийняття такого рішення суд вважає обґрунтованими, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам та інтересам їх спільної дитини. Судовий збір по справі не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки останній згоден нести судові втрати самостійно. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

29 квітня 2015 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона із відповідачем з 15.10.2011 року перебуває у шлюбі, зареєстрованому Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції, актовий запис №500. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні стосунки між нею та відповідачем припинені з лютого 2015 року через відсутність взаєморозуміння, у зв»язку з різними поглядами на життя. Позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати. Просила позов задовольнити, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. У судове засідання позивач не зявилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, у присутності її представника [PERSON], позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила шлюб розірвати. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з»явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно належним чином, тому суд за наявності письмової згоди позивача та його представника ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-НО №269553, виданого 15 жовтня 2011 року Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 500, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Майновий спір на теперішній час між сторонами відсутній. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище позивачу залишити без змін «Бескровна».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

29 квітня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначала, що 03 грудня 1997 року було зареєстровано їх з відповідачем шлюб. В шлюбі народились їх діти, донька - [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. Разом з тим сімейне життя із відповідачем не склалося, між ними втрачено почуття любові один до одного, та вони припинили шлюбні стосунки і мешкають окремо один від одного. Позивачка вважає, що подальше сумісне життя та збереження їх шлюбу неможливе, тому просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути у її відсутності. У разі задоволення позову, бажала залишити прізвище, обране нею під час державної реєстрації шлюбу. Відповідач [PERSON] також звернувся до суду із заявою, в якій проти задоволення вимог щодо розірвання їх з позивачкою шлюбу не заперечував, просив справу розглянути за його відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого Первомайською селищною радою Жовтневого району Миколаївської області, сторони зареєстрували шлюб 03 грудня 1997 року, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було здійснено актовий запис за № 27. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.4). Проте шлюбні стосунки між сторонами не склались, вони фактично припинили шлюбні відносини і мешкають окремо один від одного. Сторони мають неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (7-10). Спір між сторонами щодо розподілу спільного майна та місця проживання їх неповнолітніх дітей на час розгляду справи відсутній. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, а також приймаючи до уваги, що шлюб є вільним союзом чоловіка та жінки, тому, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

29 квітня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 12.07.2005 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. З грудня 2014 року сторони припинили спільне життя, у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння по більшості питань, що стосуються сімейного життя та взаємовідносин подружжя, відносини між ними погіршилися. Спільного господарства не ведуть. Позивачка вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов просила задовольнити у повному обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12 липня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис за № 434, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] (а.с.3). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6-7). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

29 квітня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з 24 квітня 2007 року він та відповідач перебувають у шлюбі, який зареєстровано виконавчим комітетом Новодністровської міської ради Чернівецької області за актовим записом №21. Від спільного подружнього життя мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Починаючи з 2014 року, вони не проживають однією сімєю та припинили шлюбні відносини. Намагання зберегти сімю ні до чого не привели. Просить прийняти рішення, яким розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 24 квітня 2007 року виконавчим комітетом Новодністровської міської ради Чернівецької області за актовим записом №21. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак надіслав на адресу суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без його присутності, позовні вимоги повністю підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак подала до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги повністю визнає та не заперечує проти їх задоволення. За таких обставин, суд ухвалив розглянути справу без участі сторін, ухваливши рішення у даному судовому засіданні на підставі доказів, які є в матеріалах справи. З наведених у позовній заяві обставин, які згідно положень ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, встановлено, що з 24.04.2007 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано виконавчим комітетом Новодністровської міської ради Чернівецької області за актовим записом №21, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-МИ №023526 від 24.04.2007 року. Від спільного подружнього життя мають спільну малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-МИ №051574 від 25.05.2007 року. Спільне життя у сторін не склалося через відсутність порозуміння між позивачем і відповідачем, та різні погляди на сімейне життя. Сторони припинили шлюбні відносини та перестали вести спільне сімейне господарство. Таким чином, враховуючи наведені обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що їх сімя остаточно розпалась і зберегти її уже не можливо. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вимоги закону, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати та залишити прізвище відповідачу, яке вона набула під час державної реєстрації шлюбу, а саме - «Руснак». На підставі ст.ст.110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

29 квітня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: Дніпропетровська область, Павлоградський район, с.Богуслав, вул. Першотравнева, буд. 172. Позовна заява мотивована тим, що позивач є власником будинку № 172 по вул.Першотравнева в с.Богуслав Павлоградського району Дніпропетровської області. У вищевказаному будинку зареєстровано місце проживання [PERSON], колишньої дружини, яка проживала в будинку до листопада 2009 року, на даний час вона в будинку не проживає, добровільно від зняття з реєстрації ухиляється. Позивач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] є власником будинку № 172 по вул.Першотравнева в с.Богуслав Павлоградського району Дніпропетровської області на підставі свідоцтва про право власності, виданого 08 травня 2002 р. Павлоградською райдержадміністрацією на підставі розпорядження голови Павлоградської райдержадміністрації, р.№ 185р. Місце проживання [PERSON], [INFO], зареєстровано за адресою: [INFO], згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області з 01.03.2001 року. Відповідно до акту, складеного 25.04.2016 року сусідами, діловодом та депутатом Богуславської сільської ради, в будинку № 172 по вул.Першотравнева в с.Богуслав Павлоградського району Дніпропетровської області [PERSON] не проживає з листопада 2009 року. Відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Дослідивши письмові докази у справі, встановив, що відсутність відповідача в будинку № 172 по вул.Першотравнева в с.Богуслав Павлоградського району Дніпропетровської області, складає більш ніж рік, що є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування вищезазначеним житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

29 квітня 2016 року [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із вищезазначеним позовом, де просить ухвалити рішення, яким дозволити їй оформлення виїзду на постійне місце проживання до Німеччини без згоди батька [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що її батьки, відповідач по справі [PERSON] та мати [PERSON], перебували у шлюбі з 24.04.1993 по 03.05.2004 року. На момент розірвання між ними шлюбу вона була неповнолітньою, що стало підставою стягнення з відповідача аліментів, які він у добровільному порядку не сплачував, ухиляючись від виконання свого батьківського обов'язку щодо утримання неповнолітньої дитини, а також тоді, коли позивач вже стала повнолітньою, але продовжувала навчання та мала право на утримання відповідно до ст. ст.\~180,\~199 СК України, відповідач продовжував ухилятися від сплати аліментів, що ставило її та її мать, яка несла весь тягар утримання позивача, у скрутне матеріальне становище. Протягом десяти років з моменту розірвання шлюбу між батьками, позивач неодноразово намагалася спілкуватися з відповідачем, але відповідач її життям не цікавився. У теперішній час позивач разом з чоловіком вирішила виїхати на постійне місце проживання до Німеччини, саме тому їй необхідна передбачена законом заява відповідача про його згоду на виїзд за кордон. Однак, відповідач, для надання дозволу на виїзд позивача за кордон, до нотаріуса не зявився, про причини неявки або відмову від надання дозволу жодним чином не повідомив, що і стало підставою звернення до суду за захистом прав та інтересів, що охороняються законом. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву про розгляд справи в її відсутності, на задоволені позовних вимог наполягає. Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явились, про день та час слухання справи повідомлялись належним чином з урахуванням положень ч.5 ст.74 ЦПК України, про поважність причин своєї неявки суд не повідомили. Тому, згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті у відсутності відповідача [PERSON] та третьої особи -\~Головного управлінням Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, оскільки вони не зявилась в судове засідання без поважних причин. Дослідивши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

29 квітня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 21 січня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Уманському району реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 6, вказавши, що від шлюбу з відповідачем дітей та спільного майна не мають, разом не проживали та не проживають. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, підтримує заявлені позовні вимоги, строк на примирення не бажає, проти винесення заочного рішення не заперечує, просить після розірвання шлюбу залишити прізвище «Гриценко». Відповідач [PERSON] до суду не зявився, хоча своєчасно був повідомлений про час та місце розгляду справи, що відповідає ст. 74 ЦПК України. Від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд ухвалив винести по даній справі заочне рішення, і позивач проти цього не заперечує. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 21 січня 2015 року. Шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Уманському району реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 6. Від шлюбу дітей не мають, разом не проживали та не проживають. Дані правовідносини регулюються ч. 2 ст. 112 СК України, де вказано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що сторони миритись не бажають, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд вирішує справу по суті, тому вважає, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

29 квітня 2016 року [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб укладений з [PERSON], посилаючись на те, що шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені у 2013 році, подальше спільне життя , примирення і збереження шлюбу вважає неможливим. В судове засідання позивач не з'явилась, надала письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просить судове засідання проводити за його відсутності, позовні вимоги визнав. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони розуміють наслідки відповідних процесуальних дій, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 05 липня 2008 року у Московському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 552.(а.с. 4) Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] [INFO], яка проживає разом із матір'ю. (а.с. 5) Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаємопорозуміння, різні погляди на сімейне життя та виховання дитини, втрату почуття любові один до одного, внаслідок чого фактично шлюбні відносини остаточно припинились у 2013 році, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Суд вважає, що в наданні сторонам строку для примирення немає підстав, оскільки встановлено, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливо. Вимоги щодо розподілу майна не пред'являлись. Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, вважає за необхідне позов задовольнити. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

29 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 16.11.1996 року. Від спільного життя мають неповнолітнього сина який не працює у звязку з навчанням у міжрегіональному вищому професійному училищі з поліграфії та інформаційних технологій. Оскільки він навчається на стаціонарній формі навчання та не має ніякого джерела прибутку, потребує матеріальної допомоги. Позивач просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, на період навчання. Позивач в судове засідання не зявилась, повідомлена належним чином, надіслала на адресу суду заяву в якій підтримувала позовні вимоги в повному обсязі та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома, у звязку з чим суд вважає за можливе застосувати положення ст.ст. 224-225 ЦПК України та розглянути справу заочно. Приймаючи до уваги позицію позивача та відповідача, дослідивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком повнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 3). [PERSON] є студентом денної форми навчання Державного навчального закладу «Міжрегіональне вище професійне училище з поліграфії та інформаційних технологій» за спеціальністю «Компютерна обробка текстової, графічної та образної інформації», термін навчання до 30.06.2017 року (а.с. 15). Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітній син, дочка продовжують навчання і у звязку у цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Положеннями ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. В силу ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд приймає до уваги дійсні обставини справи, зокрема матеріальне становище сторін, а також обов'язок відповідача по утриманню дитини до закінчення нею навчання. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Також суд вважає, що витрати пов'язані з розглядом справи необхідно покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved