Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

9 квітня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми боргу, вказуючи на те, що на початку липня 2009 року [PERSON] взяла у нього в борг гроші в сумі 8400 гривень і зобов'залася повернути борг у 2014 році. Пізніше, за усною домовленістю [PERSON], щоб не повертати борг дозволила йому користуватися її земельною ділянкою протягом п'яти років, тобто передала землю в оренду, при цьому податок на землю зобов'язалася платити сама, про що 18 липня 2009 року власноруч написала розписку. Вказаною земельною ділянкою він користувався до осені 2012 року, а після того, як восени 2012 року він провів всі сільгоспроботи на земельній ділянці відповідачки, вона не дозволяє більше використовувати земельну ділянку і не повертає грошові кошти у розмірі 8400 гривень, які брала у нього в борг. Просить стягнути з відповідачки на його користь суму боргу у розмірі 8400 гривень, а також суму судового збору у розмірі 229 гривень 40 копійок та за послуги банку у розмірі 4 гривні 59 копійок. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, однак не повідомила суд про причину неявки. Відповідно ст.169 ч.4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Відповідно до ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачки та постановити заочне рішення. Згідно розписки від 18 липня 2009 року, [PERSON] взяла у борг у [PERSON] гроші у розмірі 8400 (вісім тисяч чотириста) гривень з зобов'язанням повернути борг до 2014 року. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що між сторонами 18 липня 2009 року фактично укладено договір позики, за яким [PERSON] взяла у борг у [PERSON] гроші у розмірі 8400 (вісім тисяч чотириста) гривень з зобов'язанням повернути борг до 2014 року. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Сторонами виконано вимоги ст.ст.1053 та 1047 ЦК України, що регулюють правовідносини, які виникли між сторонами, щодо укладення договору позики, на підтвердження якого та умов цього договору позивачем представлена розписка, згідно якої [PERSON] зобов'язалася повернути 8400 гривень боргу до 2014 року. На час розгляду справи в суді позичальник - відповідачка по справі не виконала свої зобов'язання щодо повернення боргу, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виходячи з вищенаведеного, враховуючи, що [PERSON] надав у борг [PERSON] грошову суму у розмірі 8400 гривень, що підтверджується розпискою від 18 липня 2009 року, відповідачка борг не повернула, за таких обставин суд вважає позов в цій частині підлягаючим задоволенню і стягує з відповідачки на користь позивача суму боргу по розписці у сумі 8400 (вісім тисяч чотириста) гривень. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 229 гривень 40 копійок, у зв'язку з чим вимоги про стягнення судових витрат у сумі 233 гривень 99 копійок підлягають задоволенню частково. . На підставі ст.ст.1047, 1049, 1050, 1053 ЦК України,

Outcome: partial