Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

29 жовтня 2019 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до директора КП Очаківської міської ради «Очаків-сервіс». Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 26 липня 2019 року він написав заяву на ім`я відповідача з проханням прийняти його на роботу на посаду комірника дільниці водопровідних мереж. 29 липня 2019 року з ним було проведено співбесіду, внаслідок якої було отримано відмову у прийнятті на роботу. В подальшому, 07 серпня 2019 року він подав іншу заяву з проханням прийняти його на роботу на посаду оператора хлораторної установки, однак 13 серпня 2019 року отримав відповідь, в якій було зазначено, що вищевказану посаду скорочено. Такі відмови вважав незаконними, у зв`язку з порушенням його права на працю. Посилаючись на викладене, просив визнати відмову в прийнятті його на роботу незаконною та зобов`язати відповідача прийняти його на роботу на посаду комірника дільниці водопровідних мереж з повною виплатою заробітної плати, починаючи з 29 липня 2019 року за весь період вимушеного прогулу по день ухвалення рішення суду. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали,вважали вимоги позивача безпідставними, посилаючись на те, що [PERSON] було відмовлено у прийнятті на роботу на законних підставах і у повній відповідності до чинних норм законодавства про працю. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. В судовому засіданні встановлено, що 26 липня 2019 року позивач [PERSON] подав заяву до відповідача з проханням прийняти його на роботу на посаду комірника дільниці водопровідних мереж (а. с. 5). З відповіді № 242 від 29 липня 2019 року КП Очаківської міської ради «Очаків-сервіс» (а. с. 6) вбачається, що позивачеві за результатами співбесіди було відмовлено в прийнятті на роботу. Крім того, позивач [PERSON] 07 серпня 2019 року подав заяву до відповідача з проханням прийняти його на роботу на посаду оператора хлораторної установки (а. с. 7). Як вбачається з роз`яснення № 276 від 13 серпня 2019 року КП Очаківської міської ради «Очаків-сервіс» (а. с. 6), вищевказану посаду було скорочено, про що позивачу було повідомлено. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, які він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової тощо. Наведені гарантії збігаються з гарантіями, викладеними в статті 5-1 КЗпП України, в якій проголошена гарантія правового захисту від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу. Згідно зі ст.22 КЗпП України забороняється необґрунтована відмова у прийнятті на роботу. Вказана стаття КЗпП України передбачає наявність двох окремих складів правопорушень трудового законодавства при відмові у прийнятті на роботу, а саме: необґрунтована відмова у прийнятті на роботу і відмова у прийнятті на роботу за ознаками дискримінації особи у випадках, як прямо передбачених ч. 2 ст. 22КЗпП України, так і в інших нормах трудового права. Відповідно до положень ст. 21 КЗпП України укладення трудового договору, як і будь-якої іншої двосторонньої угоди, потребує згоди не тільки працівника, а й власника або уповноваженого ним органу. Зазначеним забезпечується оптимальне узгодження інтересів роботодавця і особи, яка бажає укласти трудовий договір, інакше роботодавець буде позбавлений можливості у повному обсязі виконувати свої функціональні обов`язки щодо підбору та розміщення кадрів і нести відповідальність за той обсяг роботи, за який він відповідає за законом. Судом в ході розгляду справи не було встановлено, що [PERSON] належить до кола осіб, з якими відповідач зобов`язаний був укласти трудовий договір (запрошення на роботу в порядку переведення, молоді спеціалісти, котрих в установленому законом порядку направлено на роботу в дану організацію тощо). Відмова у прийнятті на роботу [PERSON] на посаду комірника дільниці водопровідних мереж була прийнята роботодавцем у зв`язку з відсутністю у позивача навиків роботи в бухгалтерській програмі «1С:Бухгалтерія», що передбачена посадовою інструкцією комірника № 36 (а. с. 25-28), а у випадку працевлаштування позивача на посаду оператора хлораторної установки така відмова була обґрунтована скороченням вказаної посади, що підтверджується рішенням № 1 від 09 серпня 2019 року Очаківської міської ради (а. с. 29). Проаналізувавши викладені вище обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження викладених ним обставин щодо незаконної відмови в прийнятті на роботу, як і не доведено, що відповідачем було порушено норми чинного законодавства про працю під час процедури прийняття його на роботу. Оскільки рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] , оскільки судом не встановлено порушення відповідачем трудових прав позивача. У порядку, передбаченому ч. 6 ст. 141 ЦПК України, підлягає компенсації за рахунок держави судовий збір, від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивач звільнений. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed