Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

30 травня 2018 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення у квартиру, вказавши наступне. Він є власником ? частини квартири за адресою: [ADDRESS], згідно договору дарування від 19 грудня 2017 року. Власником іншої ? частини вказаної квартири є відповідач, який не пускає його в квартиру та не дає ключі від неї. Таким чином, позивач не має вільного доступу до вказаної квартири , у зв'язку з чим позбавлений права користування нею. За таких обставин, він вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважаючи їх необґрунтованими, посилаючись на те, що він не може проживати із сторонньою особою в однокімнатній квартирі, у зв'язку з чим просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно договору дарування частки в праві власності на квартиру, посвідченого 19 грудня 2017 року державним нотаріусом Куп'янської державної нотаріальної контори Харківської області, зареєстрованого в реєстрі за № 1-3173, та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № [NUMBER] від 19 грудня 2017 року, [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить ? частка квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.3, 4). Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України). В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Ст. 47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Згідно ст. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач безпідставно перешкоджає позивачу вселенню в квартиру та проживанню в ній, 1/2 частка якої належать позивачу, без належного на те законного права, чинить перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм нерухомим майном. А тому, порушене право підлягає відновленню. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved