Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

29 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з дійсним позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що вона постійно мешкає та зареєстрована за адресою: [INFO]. Відповідно до рішення виконавчого комітету Словянської міської ради №27 від 20 січня 2016 року їй була дана згода на зміну договору найму жилого приміщення, тобто вона є користувачем. На теперішній час вона вирішила дану квартиру приватизувати та звернулася до органів приватизації Словянської міської ради. При зверненні було встановлено, що в квартирі значиться зареєстрованим за місцем мешкання колишній чоловік її матері [PERSON], який не мешкає в квартирі [ADDRESS] більше ніж 20 років без поважних причин. В звязку з тим, що [PERSON] не відмінив своєї реєстрації місця мешкання, що порушує її право на приватизацію житла, вона вимушена звертатися до суду за захистом своїх прав. Просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №97 в будинку №57 по вул.Вокзальній м.Словянськ Донецької області. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, пояснення надала аналогічні викладеним у заяві, не заперечувала проти постановлення заочного рішення. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі договору на представництво інтересів від 23 серпня 2016 року (а.с.12), у судовому засіданні підтримав позовні вимоги [PERSON], наполягав на їх задоволенні, пояснення надав аналогічні, викладеним у заяві, не заперечував проти постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, шляхом надіслання судової повістки (а.с.18) та розміщення оголошення в друкованих засобах масової інформації (газета центральних органів виконавчої влади України «Урядовий Курєр») (а.с.26), причини своєї неявки суду не повідомив. У зв'язку з вищевикладеним, суд відповідно до\~ст. 224 ЦПК України\~дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Так, у ході судового розгляду достовірно встановлено, що з 18 липня 1990 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с.4 зв.б). Відповідно до довідки співвласників багатоквартирного будинку «ГАБАРИТ» №1054 від 28 грудня 2015 року, [PERSON] постійно проживає за вказаною адресою (а.с.5). Згідно витягу з рішення виконкому Словянської міської ради №27 від 20 січня 2016 року, було змінено договір найму жилого приміщення на трикімнатну квартиру [ADDRESS] на імя [PERSON] (а.с.6). Відповідно до довідки співвласників багатоквартирного будинку «ГАБАРИТ» №954 від 09 липня 2016 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с.7). Зазначене підтверджується також карткою прописки, відповідно до якої наймачем зазначеної квартири була [PERSON], яка померла 26 червня 2015 року (а.с.8). Як вбачається з довідки співвласників багатоквартирного будинку «ГАБАРИТ» від 21 липня 2016 року, архівна картка реєстрації Ф-А [ADDRESS] [PERSON] в картотеці не збереглась та він не значиться зареєстрованим за вказаною адресою (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про припинення одруження серії І-ДИ №019750, [PERSON] та [PERSON] припинили одруження 08 квітня 1966 року, актовий запис №217 (а.с.10). Згідно акту голови співвласників багатоквартирного будинку «ГАБАРИТ» [PERSON] складеного в присутності свідків-сусідів [PERSON], [PERSON] від 24 серпня 2016 року, [PERSON] не проживає в [INFO] понад 20 років (а.с.11). Так, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що вона мешкає в квартирі [ADDRESS] з 1990 року та їй достовірно відомо, що в квартирі №97 наразі проживають [PERSON] з племінником. Вона неодноразово була в їх квартирі та жодного разу не бачила там особистих речей [PERSON] та весь час, що вона там мешкає, вона ніколи його не бачила. При вирішені даного спору суд керується положеннями глави 2 ЖК України. Відповідно до ч.1 ст.61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Згідно вимог ст.64 ЖК України члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до положення ст.65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сімї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселились в жиле приміщення відповідно до цієї статті як члени сімї наймача, набувають рівного з іншими членами сімї права користування приміщенням, якщо при їх вселенні між цими особами, наймодавцем, наймачем та членами його сімї, які проживають разом з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. У відповідності до ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно до ст. 72 ЖК, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що відповідач відсутній за місцем своєї реєстрації понад строки, встановлені ст.71 ЖК України, його відсутність не повязана з поважними причинами, передбаченими вказаною статтею. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Судом встановлено, що з понад 20 років [PERSON] не проживає у спірному жилому приміщенні без поважної причини, спроб вселитися до нього не робив, ніхто не перешкоджав проживанню або вселенню його до спірної квартири, він не отримує кореспонденцію за даною адресою, його особистих речей у домоволодінні не має. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню. Позивач не вимагає компенсації понесених ним судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved