Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

31 травня 2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, посилаючись на те, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 29 червня 2017 року із [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] у твердій грошовій сумі 888 грн 50 коп., [PERSON] 713 грн, щомісячно, починаючи з 14.06.2017 року і до досягнення дітьми повноліття. На думку позивачки відповідний розмір аліментів не задовольняє потреби дітей. З огляду на вимоги ст.ст.183, 192 СК України, позивач просить її вимоги задовольнити та змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати їх в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу відповідача, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, у випадку неявки відповідача не заперечила, щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, відзив на позов не надсилав, про причини неявки суд не повідомив. 09 вересня 2021 року із згоди позивача суд постановив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів відповідно до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов слід задовольнити з огляду на наступне. Як встановлено в судовому засіданні рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 29 червня 2017 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі 888 грн 50 коп., [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 713 грн, щомісячно, починаючи з 14.06.2017 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. ч. 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки ч.3 ст.182 СК України визначено два способи стягнення аліментів у частці від доходу та у твердій грошовій сумі, право вибору одного із них надано позивачу нормами зазначеної статті, у суду відсутні законні підстави для відмови у задоволенні вимог [PERSON] . Як слідує з роз`яснень Пленуму Верховного суду України 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п. 23) відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів суд має виходити з розумності та достатності розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивачки на утримання дітей, а також з реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми 888 грн 50 коп та 713 грн, що стягувалися на підставі рішення на утримання дітей на частку від доходу відповідача, яку слід визначити у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходів [PERSON] , щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із дня набранням рішенням законної сили. За змістом ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 908 грн.

Outcome: approved