Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

30.08.2017 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб укладений 27.11.2014 між нею та відповідачем [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя і несумісність характерів. З часом сімейне життя погіршувалося та сім'я розпалася остаточно, з грудня 2016 року сторони проживають окремо. Відновити подружні стосунки вважає неможливим. Від шлюбу сторони дітей не мають, проте, через органи РАЦСу відповідач розривати шлюб безпідставно відмовляється, тому позивач звернулася з даним позовом до суду. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність та проти винесення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений судом у встановленому ст. ст. 128, 130 ЦПК України порядку. На підставі ст. ст. 280-282 ЦПК України, за письмовою згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної цивільної справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 27.11.2014 сторонами у справі було укладено шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Бабанської селищної ради Уманського району Черкаської області, про що зроблено актовий запис № 9, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 27.11.2014 Виконавчим комітетом Бабанської селищної ради Уманського району Черкаської області. Дітей від шлюбу сторони не мають. Спільне життя не склалося, примирення між собою та збереження сім'ї позивач вважає неможливим та таким, що суперечило б їх інтересам. З грудня 2016 року сторони у справі однією сім'єю не проживають та не ведуть спільного господарства. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї у даному випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі. Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved