Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

31.08.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що 03.12.2008 року в с. Романова Балка, Первомайського району, Миколаївської області помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, що складається з житлового будинку № 30 по вул. Степовій в с. Романова Балка, Первомайського району, Миколаївської області та земельні ділянки площею 0,12 га для обслуговування будинку (присадибна ділянка) та площею 0,37 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою будинку, грошового вкладу та земельної ділянки розміром 5,18 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Романобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. За життя 20.06.2008 року [PERSON] склав два заповіти. За одним заповітом, що був посвідчений Романобалківською сільською радою, за реєстраційним номером 188, він заповів позивачці житловий будинок № 30 по вул. Степовій в с. Романова Балка, Первомайського району, Миколаївської області та земельні ділянки площею 0,12 га для обслуговування будинку (присадибна ділянка) та площею 0,37 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою будинку та грошовий вклад. За іншим заповітом, що був посвідчений Романобалківською сільською радою, за реєстраційним номером 187, [PERSON] заповів брату позивачки [PERSON] земельну ділянку розміром 5,18 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Романобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Так, у встановленому законодавством порядку, [PERSON] подала заяву до Першої Первомайської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька та 15.07.2009 року нею було отримане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 30 по вул. Степовій в с. Романова Балка, Первомайського району, Миколаївської області. 05.06.2015 року вона звернулася до нотаріуса Першої Первомайської державної нотаріальної контори з заявою щодо видачі їй свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті батька на земельні ділянки, але їй було відмовлено, оскільки у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на них. Вказані вище земельні ділянки були приватною власністю померлого на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-МК № 032140 від 08.12.1995 р. та державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-МК № 032141 від 08.12.1995 р., про що свідчить довідка Управління Держземагенства в Первомайському районі Миколаївської області № 29-14-0.4-0.4-2569/0/2-15 від 07.07.2015 року. Із набранням чинності ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно і їх обтяжень» друк бланків державних актів, а також державна реєстрація і видача державних актів на право власності на земельні ділянки скасовано, повноваження по державній реєстрації прав на нерухоме майно територіальними органами земельних ресурсів припинені. Вказані повноваження передані Державній реєстраційній службі Міністерства юстиції України. Дана служба видає дублікати зазначених документів лише власникам або уповноваженим ними особам за довіреністю. А тому, отримати дублікат на померлу людину неможливо. Позивачка є єдиною спадкоємицею за заповітом на вказані вище земельні ділянки, проте, оскільки її брат є спадкоємцем за законом першої черги, то саме він залучений в якості Відповідача у справі. З підстав, зазначених вище, позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, тому єдиним правовим способом захисту її законних прав та інтересів є звернення до суду з позовом про визнання права власності на земельні ділянки площею 0,12 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та площею 0,37 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані по вул. Степовій,30 в с. Романова Балка, Первомайського району, Миколаївської області в порядку спадкування за заповітом після смерті мого батька, [PERSON], що помер 03.12.2008 року в селі Романова Балка, Первомайського району, Миколаївської області. Представник позивача в судове засідання надав заяву в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Від відповідача надійшла заява, в якій він вказав, що не заперечує проти задоволення позову та просив розглядати справу у його відсутність. Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті її батька [PERSON], який помер 03.12.2008 року, який заповідав їй житловий будинок № 30 по вул. Степовій в с. Романова Балка, Первомайського району, Миколаївської області та земельні ділянки площею 0,12 га для обслуговування будинку (присадибна ділянка) та площею 0,37 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою будинку та грошовий вклад. [PERSON] частково прийняла спадщину та 15.07.2009 року нею було отримане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 30 по вул. Степовій в с. Романова Балка, Первомайського району, Миколаївської області. Нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті батька на земельні ділянки, оскільки у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на них. Вказані вище земельні ділянки були приватною власністю померлого на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-МК № 032140 від 08.12.1995 р. та державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-МК № 032141 від 08.12.1995 р., про що свідчить довідка Управління Держземагенства в Первомайському районі Миколаївської області № 29-14-0.4-0.4-2569/0/2-15 від 07.07.2015 року. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 332 ЦК України право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Обовязковість державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року. Порядок та умови державної реєстрації передбачені тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене наказом МЮ України № 7/5 від 7 лютого 2002 року з наступними змінами. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує будь-чиї права, свободи чи інтереси, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved