Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

31.05.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до дочірнього підприємства «Санітарно - курортний реабілітаційний центр «Слов'янський курорт» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофздравниця» та з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 43547,14 грн. Позивач зазначає, що з 2003 року працював у відповідача. На початку 2014 року відповідач почав затримувати виплату заробітної плати, хоча він продовжував працювати і під час окупації міста Слов'янська. Згодом ситуація не покращувалася, заробітну плату почали виплачувати частками. 22.05.2017 року він звільнився з роботи. В день звільнення розрахунок із ним проведений не був, відповідач навіть не надав довідку про заборгованість перед ним із виплати заробітної плати. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився. Надав заяву про розгляд справи у його відсутності за участі його представника [PERSON] Представник позивача - [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача, дочірнього підприємства «Санітарно - курортний реабілітаційний центр «Слов'янський курорт» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофздравниця» , у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, прийнявши вимоги позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Вирішуючи заявлені вимоги про наявну заборгованість по заробітній платі суд дійшов до таких висновків. Згідно ч. 7 ст. 43 Конституції України, ч. 1 ст. 115 КЗпП України, відповідач мав виплачувати працівникам заробітну плату регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженому у встановленому порядку, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У силу ст. 116 ч.1 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Ще за час роботи позивача на підприємстві відповідача, що підтверджується копією трудової книжки [PERSON] (а.с.3-4), останній прострочив виплату заробітної плати, внаслідок чого утворилася заборгованість. Оскільки, відповідач порушив право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання заробітної плати, таке право підлягає судовому захисту. Відповідно довідки ДП «Санітарно - курортний реабілітаційний центр «Слов'янський курорт» від 12.06.2017 року за вих. № 07/622 відповідач підтвердив, що станом на 22.05.2017 року мається заборгованість по виплаті заробітної плати [PERSON] в сумі 43547,14 грн. в тому числі: -червень 2016 року - 220,22 грн.; -серпень 2016 року - 2922,08 грн.; -вересень 2016 року - 2922,08 грн.; -жовтень 2016 року - 2922,08 грн.; -листопад 2016 року - 2922,08 грн.; -грудень 2016 року - 2922,08 грн.; -січень 2017 року - 3870,41 грн.; -лютий 2017 року - 3829,26 грн.; -березень 2017 року - 3941,09 грн.; -квітень 2017 року - 4166,95 грн.; -травень 2017 року - 12908,81 грн. Суд приймає дану довідку як доказ у справі. Між тим, як роз'яснив Верховний Суд України у постанові Пленуму «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.99 року, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справлення і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без урахування цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, суд, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп., оскільки позовна заява містить у собі вимоги матеріального та нематеріального характеру. На підставі ст.ст. 47, 116, КЗпП України,

Outcome: approved