Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

31.07.2020 року представник ТОВ «ВЕЛЛФІН» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 17682 грн., посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором позики. Ухвалою суду від 12.08.2020 року відкрите провадження по справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження . В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю, позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з`явилась, про судові засідання була повідомлена належним чином. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористалась. Документів, що підтверджують поважність причин її відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло, а тому суд вбачає за можливе проводити розгляд справи у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 10.06.2017 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] укладено договір позики №204789 в електронній формі, у відповідності до якого позивач передав грошові кошти в розмірі 400 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, на строк 16 днів. В зазначений строк відповідач грошових коштів не повернув, заборгованість за позикою станом на 27.07.2020 року складає 17682 грн., з яких 400 грн.- основний борг, 8716,80 - заборгованість по відсоткам, 8565,20 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, які звичайно ставляться. Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що відповідач у визначені договором позики строки не повернув в повному обсязі суму позики, вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Разом з тим, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача і сума судових витрат, у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2102 грн., сплачені позивачем при зверненні з позовом до суду. На підставі наведеного та

Outcome: approved