Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

29.12.2016 року Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Миколаївській області звернулося до суду із позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування збитків завданих рибним запасам України в сумі 1836 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 06.06.2014 року о 07.00 годин в біля с. Воронівка Вознесенського району Миколаївської області на р. Мертвовод відповідач проводив лов риби забороненими знаряддями сіткою(з ліски), при цьому спричинивши шкоду рибним запасам України. За зазначеним фактом відносно [PERSON] було складено протокол № 004824/937 від 06.06.2014 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 85 КУпАП і 29.07.2014 року Вознесенським міськрайонним судом була винесена постанова в якій справу було закрито у зв'язку із відсутність складу адміністративного правопорушення. Відповідно до Положення про Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Миколаївській області затверджене наказом Державного агентства рибного господарства України № 195 від 19.04.2012року, наділено правом звернення до суду про відшкодування витрат. В результаті незаконного вилову відповідачем спричинено майнову шкоду на суму 1836 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на користь Держави у судовому порядку. Позивач надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без участі, представника Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Миколаївській області , позовні вимоги підтримав і просить задовольнити їх не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився надав заяву про розгляд справи без його участі у зв'язку з хворобою, просив в задоволенні позовних вимог відмовити оскільки справа про адміністративне правопорушення відносно нього закрита.. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України. кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення - 06.06.2014 року, близько 07 год. 00 хв., [PERSON] на р. Мертвовід в с. Воронівка Вознесенського району Миколаївської області, проводив вилов риби забороненими знаряддями лову - сіткою з ліски в кількості 9 штук, під час нерестової заборони. Виловив цінні види риби: щука-1шт., судак - 1 шт., лящ- 1 шт., карась - 3 шт., товстолоб - 3 шт., загальною вагою 11 кг., чим заподіяно рибному господарству збитки на суму 1836 гривень (а.с.5-6). Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.07.2014року відносно [PERSON] провадження по справі закрито у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с.4). В розумінні ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, виключно з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, судом при вирішенні справи про адміністративне правопорушення встановлено невинуватість [PERSON]. Розмір збитків, заподіяних рибному господарству або іншій особі внаслідок такого порушення постановами суду не встановлений, питання про їх стягнення під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення судом не вирішувалося. Об'єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 85 КУпАП - є дія або бездіяльність, пов'язані з порушенням правил рибальства, а правопорушення вважається закінченим з моменту порушення відповідних правил; настання наслідків, наявність потерпілих на склад вказаного адміністративного правопорушення не впливає, а тому їх встановлення не вимагається. Отже, посилання позивача, як на доказ заподіяння шкоди, на протокол про адміністративне правопорушення та постанову про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності без встановлення інших обставин, які в даному випадку є необхідними для вирішення спору про відшкодування шкоди, не відповідають вимогам, передбаченим ст. 58. ст. 60 ЦПК України. Відповідно до ст.10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», посадові особи органів рибоохорони уповноважені визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками. В частині 2 статті 22 ЦК України розкрито поняття збитків, якими, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). В своїх позовних вимогах Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Миколаївській області просить стягнути з [PERSON] майнову шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, в розмірі 1836 грн.00 коп., на користь держави. При цьому з постанови Вознесенського міськрайонного суду від 29.07.2014 року, вбачається, що [PERSON] займався ловом риби на Таборівському водосховищі біля с. Воронівка Вознесенського району з дозволу [PERSON], яка орендувала це водосховище, до того ж на її човні, який даною ухвалою суду було повернуто останній. Згідно ст. 41 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» штучне відтворення водних біоресурсів здійснюють суб'єкти рибного господарства шляхом розведення, вселення, переселення водних біоресурсів для здійснення рибогосподарської діяльності. Стаття 1 цього Закону визначає, що суб'єктом рибного господарства є юридична чи фізична особа, яка проводить рибогосподарську діяльність відповідно до законодавства. Відповідно до ст.37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», право власності на водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об'єктах, територіальному морі, у виключній(морській) економічній зоні Україні, на континентальному шельфі, є об'єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Водні біоресурси можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, загальними умовами відповідальності за шкоду є наявність шкоди. За відсутності цього не виникають і деліктні зобов'язання. Наявність шкоди і її розмір доводить потерпілий, якому вона спричинена. Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про відсутність причинно-наслідкового зв'язку між протиправними діями відповідача та шкідливими наслідками у вигляді матеріальної шкоди, яка спричинена саме Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Миколаївській області. За недоведеності збитків для потерпілого та не встановлення особи потерпілого (фізичної чи юридичної особи) відповідач не може нести цивільної відповідальності по відшкодуванню шкоди, оскільки у них не виникло деліктне зобов'язання. Враховуючи вищевикладене позовні вимоги Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Миколаївській області про стягнення збитків на користь держави - не підлягають задоволенню у зв'язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed