Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

29 вересня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні квартирою шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що йому на праві приватної власності належить квартира № 17 будинку № 70 мікрорайон Індустріальний в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Дана квартира була придбана позивачем за договором купівлі-продажу від 18.08.2015. Відповідачі не являються членами сімї позивача, не мешкають за зазначеною адресою, і їх реєстрація в спірній квартирі унеможливлює здійснення позивачем права користуватися та розпоряджатися нею, крім того позивач несе додаткові витрати на оплату комунальних послуг, в звязку з чим позивач вимушена звернутися з даним позовом до суду. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судове засідання не зявилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягала, просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися через періодичне видання газети «Вісті Придніпров'я». На підставі ч. 9\~ст. 74 ЦПК України\~після опублікування оголошення в пресі відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд за згодою позивача вправі постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 серпня 2015 року між [PERSON] (Покупець) та [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності (Продавець), було укладено договір купівлі-продажу, за яким Продавець передав майно у власність Покупцю, а той прийняв майно і сплатив за нього оговорену грошову суму. Предметом цього договору є нерухоме майно, а саме квартира № 17 у будинку № 70 мікрорайоні Індустріальний в місті Кривому Розі Дніпропетровської області (а.с. 5-6). Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 1097. Згідно із п.п. 3.1 зазначеного Договору купівлі-продажу особи, місце проживання яких зареєстровано за адресою відчужуваної квартири знімуться з реєстрації місця проживання у строк до 18.09.2015 (а.с. 5 зворотній бік). Згідно з витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.08.2015, право власності на спірну квартиру зареєстровано за позивачем (а.с. 7). Як вбачається з довідки № 515 від 25.09.2015, виданої ПП «Домініум», власником квартири [ADDRESS] являється [PERSON], за вказаною адресою зареєстровані [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Статтею 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За правилами ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1\~ст. 321 ЦК України\~встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~ст. 379 ЦК України\~житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Таким чином, право користування відповідачів спірною квартирою припинилося унаслідок укладення позивачем з [PERSON] договору купівлі-продажу, за умовами якого останній продав вказану квартиру позивачу у справі.

Outcome: approved