Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

29 квітня 2016 року заявник [PERSON],заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України. В обґрунтування вимог заяви заявник зазначила, що 14 березня 2016 року помер її батько [PERSON] у Гвардійському районі міста Макіївка Донецької області. Встановлення даного факту їй потрібне для отримання свідоцтва про смерть, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції. На підставі наведеного заявник просить встановити факт смерті [PERSON], який помер 14 березня 2016 року у Гвардійському районі міста Макіївка Донецької області та допустити негайне виконання рішення суду. Заявник та представник заінтересованої особи у судове засідання не зявилися. Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 257-1 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якої справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду, суд вважає за можливе слухати справу за відсутності сторін на підставі зібраних по справі доказів. Суд, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач є дочкою [PERSON] (а.с. 12-14). Відповідно до копії лікарського свідоцтва про смерть № 543 від 15 березня 2016 року, [PERSON], [INFO], помер 14 березня 2016 року у Гвардійському районі міста Макіївка Донецької області (а.с. 5-6). [PERSON] отримала від Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції відмову у проведенні державної реєстрації смерті від 27.04.2016 року за № 1389/03.4-01-08 у звязку тим, що заявником для підтвердження факту смерті [PERSON] предявлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024 (а.с. 3). Відповідно до довідки від 19.11.2014 року № [NUMBER], [PERSON] взятий на облік як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (а.с. 4). Відповідно до ч. 2\~ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України,\~в порядку окремого провадження суд розглядає, зокрема, справи про встановлення фактів. Частина 1 статті 257-1 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.\~ Відповідно до частин 2-3 статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», \~будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачає, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою\~забезпечення\~реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті; державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Згідно з ч. 1\~ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»,\~\~державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в\~певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених\~наказом\~Міністерства\~юстиції України\~18 жовтня\~2010 року №\~52/5\~(з відповідними змінами та доповненнями), підставою для проведення державної реєстрації смерті є, зокрема,\~лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545,\~рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Оскільки у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] дійсно помер 14 березня 2016 року у місті Макіївка Донецької області, встановлення факту смерті необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть, тому суд дійшов висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення заяви. У відповідності з ч. 4 ст. 257-1, п. 8 ч. 1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved