Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

29.10.2014 року прокурор Луцького району звернувся в суд із позовом до відповідачів про визнання протиправним та скасування рішень Піддубцівської сільської ради № 7/13.4 та № 7/13.5 від 23.12.2001 року, визнання частково недійсними Державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯК № 383237 та ЯК № 383238 від 07.02.2012 року, повернення частини земельної ділянки законному власнику. Вказує, що прокуратурою району проведено перевірку, в результаті якої встановлено, що [PERSON] виданий державний акт на право приватної власності на землю, згідно якого останньому передано у власність земельну ділянку площею 0,5384 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд 0,1200 га, ведення особистого селянського господарства в розмірі 0,4184 га у с. Гаразджа Піддубцівської сільської ради. При виготовленні проекту відведення вказаного землекористування у акті погодження меж із суміжними землекористувачами, міститься відмітка про погодження голови сільської ради. В той же час, перевіркою встановлено, що [PERSON] дійсно використовує дану земельну ділянку, однак частина її незаконно передана сільською радою у власність іншим особам - [PERSON] та [PERSON], за рішенням Піддубцівської сілької ради від 20.09.2011 року № 6/3.30 та № 6/3.31, а в подальшому сільською радою рішеннями № 7/13.4 та 7/13.5. було затверджено проекти землеустрою щодо відведення та передання цих земельних ділянок відповідачам [PERSON] та [PERSON] Просить визнати протиправними та скасувати рішення Піддубцівської сільської ради № 7/13.4. та № 7/13.5 від 23.12.2011 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність», визнати частково недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 383238 від 07.02.2012 року, виданий [PERSON], в частині накладки на земельну ділянку [PERSON], площею 0,11 га, визнати частково недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №383237 від 07.02.2012 року, виданий [PERSON], в частині накладки на земельну ділянку [PERSON], площею 0,05 га, повернути [PERSON] частину земельної ділянки площею 0,11 га, із земельної ділянки, що належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 383238 від 07.02.2012 року, кадастровий номер 0722885000:02:001:3936, повернути [PERSON] частину земельної ділянки площею 0,05 га, із земельної ділянки, що належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №383237 від 07.02.2012 року, кадастровий номер 0722885000:02:001:3937. Прокурор Войтюк К.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав на адресу суду заяву, якою просив слухання справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], представник Піддубцівської сільської ради у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, заперечень по суті заявлених вимог не подали, хоча повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державна інспекція сільського господарства у Волинській області у судове засідання не з'явився. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із врахуванням наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності та на підставі рішення Піддубцівської сільської ради від 26.11.2001 року № 15/4-3, належить земельна ділянка площею 0,5384 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (0,1200 га), ведення особистого селянського господарства (0,4184 га) у с. Гаразджа Піддубцівської сільської ради, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 124870 від 16.04.2002 року (а.с.6). Вказаний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №381. Змін до даного державного акту на право власно, на землю не вносилось, що підтверджується копією листа Управління Держземагентства Луцькому районі від 12.06.2014 №01-01-09/99 (а.с.16). Як вбачається із акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 000272 від 13.06.2014 року встановлено, що [PERSON] дійсно використовує власну ділянку площею 0,5384 га. В той же час встановлено, що частина ділянки передана ІІіддубцівською сільською радою у власність іншим особам - відповідачам [PERSON] та [PERSON] (а.с.13-14). Із досліджених судом матеріалів справи вбачається, що рішенням Піддубцівської сільської ради від 20.09.2011 року №6/3.30 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1353 га, для обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Гаразджа відповідачу [PERSON] (а.с.7). Рішенням Піддубцівської сільської ради від 20.09.2011 року №6/3.31 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1403 га: обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд с. Гаразджа відповідачу [PERSON] (а.с.8). Пізніше, рішеннями Піддубцівської сільської ради від 23.12.2011 року №7/13.4 та №7/13.5 затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок [PERSON] площею 0,1353 га та [PERSON] площею 0.1403 га відповідно, що розташовані с. Гаразджа для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вказаними рішеннями №7/13.4 та №7/13.5 також передано у власність земельні ділянки площею 0.1353 га [PERSON], та площею 0.1403 га - [PERSON] (а.с.9-10). На вищевказані земельні ділянки площею 0.1353 га та площею 0.1403 га було видано державні акти на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯК № 383238 від 07.2012 року та серії ЯК № 383237 від 07.2012 року відповідно (а.с.11-12). Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 116 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 126 ЗК України (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-57цс-13 від 19 червня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Судом встановлено, що вищевказані земельні ділянки площею 0.1353 га та площею 0.1403 га, що належать на праві власності відповідача [PERSON] та [PERSON] надані частково із земельної ділянки [PERSON], та накладаються орієнтовно на земельну ділянку [PERSON] площею 0,11 га та 0,05 га відповідно, що вбачається із вищевказаного акту перевірки Державної інспекції сільського господарства у Волинській області. В той же час, із акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 000272 від 13.06.2014 року також встановлено, що проекти землеустрою щодо відведення вищевказаних земельних ділянок відповідачам [PERSON] та [PERSON] розроблені із порушенням земельного законодавства, не відповідають конфігураціям та площам, які запроектовані для індивідуальної забудови, містять завідомо неправдиві відомості (а.с.13-14). Згідно ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування та іншими, передбаченими законом, способами. Частиною 1 ст. 155 ЗК України встановлено, що у разі видання органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти на право власності на земельні ділянки, так і самі державні акти. Визнання недійсними державних актів є законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги прокурора Луцького району в інтересах [PERSON] про визнання протиправним та скасування рішень Піддубцівської сільської ради № 7/13.4 та № 7/13.5 від 23.12.2001 року, визнання частково недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯК № 383237 та ЯК № 383238 від 07.02.2012 року, повернення частини земельної ділянки законному власнику слід задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідачів в доход держави слід стягнути по 81, 20 грн. судового збору з кожного.

Outcome: approved