Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

30 листопада 2016 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] в інтересах [PERSON] до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування Костянтинівської міської області, про позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]; скасування рішення суду № 233/3656/14-ц від 14 серпня 2014 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх відомих доходів щомісяця до повноліття дитини від дня подання позову до суду, але не менше 30% прожиткового мінімуму. 30 березня 2017 року позивач надав заяву про уточнення позовних вимог, просив суд передати на виховання малолітнього [PERSON], [INFO], батькові [PERSON], [INFO] за місцем мешкання Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Бульварна, буд.8; п.2 та п.3 первісної позовної заяви залишено без змін. Представником позивача [PERSON] 17 травня 2017 року надано заяву про залишення без розгляду частини позовних вимог п.2 та п.3 первісної позовної заяви щодо скасування рішення суду № 233/3656/14-ц від 14 серпня 2014 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх відомих доходів щомісяця до повноліття дитини від дня подання позову до суду, але не менше 30% прожиткового мінімуму. Ухвалою суду від 17 травня 2017 року позовні вимоги в цій частині залишені без розгляду відповідно до ст.207 п.5 ЦПК України. У судове засідання 24 травня 2017 року сторони не зявились, просили закінчити розгляд справи за їх відсутності. При цьому відповідачка [PERSON] проти задоволення позовних вимог щодо визначення місця проживання її малолітнього сина [PERSON] разом із його батьком - позивачем по справі, не заперечувала (а.с.80). Представник третьої особи у судовому засіданні проти визначення місця проживання дитини разом із батьком не заперечував. Зясувавши вищенаведену позицію сторін, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 січня 2007 року (а.с.8). Від цього шлюбу вони мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-НО, №126328, виданим 12 травня 2007 року відділом РАЦС по м. Костянтинівці (а.с. 16). Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду від 06 квітня 2010 року шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-НО, №178621 від 07 липня 2010 року (а.с.9-10). З 2010 року сторони проживають окремо. Відповідачка мешкає із новою сімєю в Харківській області. Відповідно до частини 1\~ст.161 СК України\~якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.24\~постанови від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю України»\~(Згідно\~Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року\~«Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» п.24 залишений в силі), вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обовязків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За принципом ст.6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матірю. [PERSON] працює, має стабільний заробіток. Відповідно до висновку про можливість проживання [PERSON] разом із бак тьом Орану опіки та піклування Костянтинівської міської ради № 208/26 від 13.03.2017 року, за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Бульварна, буд. 8, де проживає позивач [PERSON] разом із сином [PERSON], [INFO], є необхідні умови для проживання, розвитку та виховання (а.с.19-23, 49). Дослідивши в сукупності надані суду докази, суд враховує позицію матері дитини [PERSON], яка не заперечувала проти визначення місця проживання малолітнього сина разом із батьком, те, що позивачем створено належні умови для виховання [PERSON], [INFO], на час розгляду справи дитина проживає разом із батьком [PERSON], відвідує навчально-виховний комплекс із загальноосвітньою школою м. Костянтинівка, суд дійшов висновку, що визначення місця проживання дитини разом з її батьком буде відповідати її інтересам, а тому позовні вимоги в цій частині обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved