Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

30 червня 2015 р. позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача. Посилалася на те, що у 1993 році її батько [PERSON] придбав за 5 832 крб. у колгоспу імені Кірова житловий будинок [ADDRESS] в с. Баловне Новоодеського району Миколаївської області, але з невідомих причин нотаріально договір не посвідчили. Вказала, що батько помер [INFO] року. Після нього спадщину прийняв син, а їй брат - [PERSON], який не встиг оформити право власності на спірний будинок, оскільки помер [INFO] року. Зазначила, що після смерті брата вона як єдиний спадкоємець звернулася із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, але в цьому їй було відмолено за відсутності і правовстановлюючих документів на будинок. З посиланням на ці обставини та ст. 47 ЦК УРСР, статті 392, 1216, 1218, 1225 і 1268 ЦК України просить визнати дійсним договір купівлі продажу спірного житлового будинку та право власності за нею у порядку спадкування за законом. У судовому засідання позивач цивільний позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач - Баловненська сільська рада будучи своєчасно та належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи у судове засідання представника не надіслали, але надали суду письмову заяву, в якій вимоги визнали, а справу просили розглянути за відсутності їх представника. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до положень ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963 р., яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Згідно ст. 227 ЦК УРСР ( в редакції 1963 р.), договір купівлі-продажу жилого будинку та земельної ділянки повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом те, що на 1993 р. у власності колгоспу імені Кірова Новоодеського району Миколаївської області перебував житловий будинок [ADDRESS] в с. Баловне Новоодеського району Миколаївської області, балансовою вартістю 7 050 крб., який відносився до колгоспного двору, в якому на той час проживав чабан цього колгоспу [PERSON]. 03 березня 1993 р. на загальних зборах колгоспу ім. Кірова вирішено продати [PERSON] колгоспний будинок [ADDRESS] [PERSON] у повному обсязі сплатив вартість придбаного ним будинку, а для нотаріального посвідчення Договору купівлі-продажу вказаного житлового будинку керівництвом колгоспу видана відповідна довіреність [PERSON] Вказані обставини підтверджуються відповідними довідками, випискою та протоколом загальних зборів цього колгоспу. Судом з'ясовано, що в подальшому, незважаючи на звернення [PERSON] в різні інстанції, вказаний договір не був нотаріально посвідчений з невідомих причин, а тому покупцем не отримано правовстановлюючий документ на це домоволодіння. [INFO] р. [PERSON] - помер. За такого, з урахуванням того, що у спірному будинку [PERSON] проживав зі своєю сім'єю до дня своєї смерті, де був зареєстрований, проводив за свій рахунок ремонт, оплачував комунальні послуги, а колгосп отримав грошову суму за відчужену нерухомість, що йому належала та передав ключі від будинку і правовстановлюючі документи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав щодо визнання цього договору дійсним. Відповідно до ст. 1216 ЦК спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК). Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За правилами ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені діти після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК). Спадщину прийняли син спадкодавця - [PERSON] і дружина - [PERSON], які на той час проживали в одному будинку зі спадкодавцем. [INFO] року померла [PERSON], а [INFO] року помер [PERSON], тобто мати і рідний брат позивача, які за життя не отримали свідоцтво про право власності на спірний будинок у порядку спадкування за законом. Єдиною спадкоємицею померлих є [PERSON], тобто позивач у справі, яка у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, а відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок стало перешкодою для його успадкування у встановлений законом спосіб. Наведене свідчить про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача щодо визнання права власності у порядку спадкування за законом на нерухоме майно.

Outcome: approved