Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 30.03.2018 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить захистити її право власності визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою №87 по вул. Будівельній м. Харкова, яка належить на праві власності позивачу. В обгрунтування вказаних підстав посилається на наступне. Позивач є власником однокімнатної квартири [ADDRESS], житловою площею 16,60 кв.м., розташованою на 5-му поверсі 5-ти поверхового будинку на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.08.2007 року. 09.12.2010 року позивача надала згоду на реєстрацію відповідача у вказаній квартирі, оскільки вони намагалися створити сімю без реєстрації шлюбу, але сумісне життя у сторін не склалось. З 20.12.2015 року відповідач зібрав свої речі, та залишив квартиру добровільно. Позивач сплачує щомісячно комунальні послуги за відповідача, котрий не проживає в квартирі, але зберігає реєстрацію. А тому позивач як власник квартири несе додаткові витрати по утриманню свого житла, та не в повній мірі може ним розпорядитись. Позивач та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити та ухвалити заочне рішення по справі. \~ Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник третьої особи Відділу реєстрації місця проживання у Київському районі м. Харкова Управління ведення реєстру територіальної громади ХМР в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином та своєчасно, надіслав до суду пояснення, в яких просив розглянути справу без участі представника у відповідності до норм матеріального та процесуального права. \~ За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача в заочному провадженні за згодою позивача та її представника, та за наявними в справі доказами. Ухвалою судді від 16.04.2018 року було прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 04.05.2018 року було закрито підготовче провадження по справі, та призначено справу до судового розгляду, за клопотанням представника позивача [PERSON] було викликано свідків в судове засідання, витребувано з Київського ВП ГУ НП в Харківській області та у КЗОЗ «ХМЛ №27» відомості про звернення відповідача за місцем його реєстрації за медичною допомогою, та зі скаргами на перешкоджання його проживання у спірній квартирі. Також за клопотанням представника позивача було надано текст оголошення до ЗМІ для належного сповіщення відповідача про судове засідання. В судовому засіданні судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Судом встановлено, що відповідач разом позивачем проживали разом однією сімєю без реєстрації шлюбу у належній позивачеві на праві власності квартирі №87, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Будівельна, буд. 29. Відповідно до наданої довідки КП «Жилкомсервіс» від 02.02.2018 року, відповідач зареєстрований у вказаній квартирі з 09.12.2010 року. Вказаний факт реєстрації відповідача в належній позивачеві квартирі порушує її права як власника, та змушує нести додаткові витрати на сплату комунальних послуг, тому вона звернулась до суду за захистом своїх прав. Відповідно до наданих актів від 27.08.2016 року, 08.01.2017 року, 04.02.2018 року, який підписаний сусідами позивачки, відповідач у належній позивачу на праві власності квартирі не проживає з 20.12.2015 року по теперішній час. Відповідно до відповіді Київського ВП ГУ НП в Харківській області від 31.05.2018 року, відповідач за період часу з 2015-2018 років не звертався зі скаргами на перешкоджання його проживанню у квартирі за місцем його реєстрації. Відповідно до відповіді КЗОЗ «ХМКЛ №27», відповідач звертався за медичною допомогою 02.11.2015 року, 06.11.2015 року, та 07.03.2018 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що вона є сусідкою позивачки, та відповідач дійсно не мешкає у квартирі позивача з 20.12.2015 року, та його речі в квартирі відсутні. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до частини четвертої статті 9\~ЖК Української\~РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. За змістом статтей 71\~, 72\~ЖК\~Української РСР наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилою площею, зокрема, коли вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймачем, а в разі спору - судом. Як роз'яснено у п. п. 10, 11\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»\~у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК Української РСР\~), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім'ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Поважність\~причин відсутності\~особи за\~місцем проживання\~визначається судом\~у кожному\~конкретному випадку\~з урахуванням\~обставин справи\~та правил\~ ЦПК\~України щодо оцінки доказів. Таким чином, встановивши, що відповідач дійсно не проживає у спірній квартирі більше 2 років, та оплату комунальних послуг не здійснює, а тому суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved