Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

30.01.2009 року представник Франківської районної адміністрації Львівської міської ради звернувся в суд із вказаним позовом до відповідача, в якому просить: зобов'язати [PERSON], власника нежитлових приміщень площею 460,90 кв.м. (корпус 42) на [ADDRESS] у місячний термін привести у попередній стан самовільно переплановані нежитлові приміщення. У випадку невиконання рішення суду в добровільному порядку виконати демонтаж підрядною будівельною організацією, а витрати покласти на відповідача. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачем [PERSON] здійснено роботи із внутрішнього перепланування належних йому нежитлових приміщень першого поверху корпусу № 42, що за адресою: [ADDRESS]. Такі роботи проведені без відповідного дозволу, погодженої проектної документації, дозволу ДАБК. Розпорядженням Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 19.11.2008 №1141 [PERSON] зобов'язано самовільно переплановані нежитлові приміщення привести у попередній стан. [PERSON] вказаного розпорядження не виконав тому Франківська районна адміністрація Львівської міської звернулася до суду із даним позовом. 30.05.2014 року представник відповідача [PERSON] подав заперечення на позов Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, яким зазначив, що із позовом вони не погоджуються, вважають його таким, що не підлягає задоволенню. Вказує, що ним було проведено перепланування об'єкта громадського призначення, на яке не потрібно дозволу, із збереженням несучої конструкції, без перевищення допустимих навантажень на перекриття, стіни та фундамент за умови дотримання існуючих архітектурно-планувальних вимог, державних будівельних норм, місцевих правил забудови, без зміни основних техніко-економічних показників, отримання дозволу на виконання яких законом не вимагається, що підтверджується звітом «Про проведення технічного обстеження самовільно влаштованих дверних прорізів в приміщеннях 1-1 - 1-13 корпусу № 42 «Літ. А-5» на [ADDRESS] на відповідність проекту реконструкції нежитлових приміщень під магазин салон. Крім того, будівельними роботами відповідно до Закону України «Про архітектурну діяльність» є роботи нового будівництва, реконструкції, реставрації та капітального ремонту. Перепланування не є будівельними роботами. Проведене перепланування відповідає розробленому проекту на реконструкцію нежитлових приміщень під магазин-салон, а також відповідає будівельним нормам, місцевим правилам забудови та архітектурно-планувальним вимогам. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав, просить задовольнити, на підставі зібраних матеріалів справи. Повноважний представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов заперечив, просить відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у письмовому запереченні. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні щодо вирішення спору Франківської адміністрації Львівської міської ради про приведення до попереднього стану самовільно перепланованих нежитлових приміщень поклалась на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, встановивши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, нежитлові приміщення площею 460,90 кв.м., що розташовані на першому поверсі корпусу № 42 за адресою: [ADDRESS] належать на праві власності відповідачу - [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу об'єкту нерухомості, укладеного у формі біржової угоди №77-01/4 /т.1 а.с. 18-20/ та реєстраційним посвідченням від 13.08.2001, виданим Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки /т.1 а.с. 17/. [PERSON] на праві приватної власності належать нежитлові приміщення площею 174,1 кв.м., що розташовані в підвалі вказаного вище корпусу № 42. Даний факт підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.03.2005 № 6739689, виданим Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки /т. 3 а.с. 61/. У відповідності до ст.ст.10; 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Із поданих позивачем доказів та пояснень представника позивача наданих ним у ході судового розгляду не вбачається того, які які саме внутрішні перепланування здійснені відповідачем [PERSON] у належним йому нежитлових приміщеннях, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Незважаючи на те, що судом неодноразово роз'яснювалося представнику позивача необхідність доказування цієї обставини, яка має істотне значення для вирішення справи та встановлення по ній істини, жодного належного доказу в підтвердження обґрунтування того, які саме внутрішні перепланування були здійснені відповідачем суду не надано. Жодних клопотань із обґрунтуванням неможливості самостійного подання таких доказів та їх витребовування до суду не надходило. У матеріалах справи наявний акт обстеження нежитлових приміщень за адресою: [ADDRESS] від 28.08.2014, складений комісією (посадовими особами ФРА ЛМР), у якому зазначено, що наявність перепланувань в середині приміщень, що належать [PERSON] встановити не вдалося оскільки останній не забезпечив до них доступ. /т. 3 а.с. 58/. Таким чином, позивачем навіть не доведено в силу дії ст. 60 ЦПК України самого факту здійснення відповідачем [PERSON] внутрішнього перепланування нежитлових приміщень площею 460,90 кв.м., що розташовані на першому поверсі корпусу №42 за адресою: [ADDRESS]. При цьому судом встановлено, що відповідачем [PERSON] з належних йому приміщень, позначених на поверховому плані під номерами: 1-4, 1-6, 1-8, 1-10 на місці віконних влаштовано дверні прорізи, із приміщень, позначених під номерами: 1-4, 1-6, 1-8 у внутрішнє подвір'я, із приміщення, позначеного під номером [ADDRESS]. Із вказаного акту обстеження нежитлових приміщень за адресою: [ADDRESS] від 28.08.2014 року, складеного комісією (посадовими особами ФРА ЛМР) також вбачається, що із приміщень, які належать [PERSON] замуровано виходи у загальний коридор. Вирішуючи позов Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, суд вказані перепланування до уваги не бере, оскільки такі виходять на фасад будинку та внутрішній коридор і не можуть бути віднесені до внутрішніх. Розглядаючи позов ФРА ЛМР в частині підставності позову, суд враховує і наступне. У позовній заяві позивач покликається на ст.376 ЦК України, згідно ч.1 якої, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані, або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч.7 вказаної статті, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Таким чином, для задоволення даного позову про приведення приміщень до попереднього стану позивач повинен довести факт істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам, або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, а також неможливості проведення перебудови для приведення самочинного будівництва у відповідність із описаними нормативами. Факт наявності таких обставин у даній спірній ситуації позивачем не доведено, як на стадії прийняття розпорядження щодо спірного перепланування, так і під час судового розгляду спору. Окрім того, представником відповідача надано суду загальну пояснювальну записку проекту реконструкції належних відповідачу нежитлових приміщень, який передбачає влаштування у приміщеннях 1-4, 1-6, 1-8, 1-10 на місці віконних дверних прорізів. Даний проект є належною проектною документацією в розумінні ст.31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», що діяла на момент розроблення проекту (2012 рік) та діє на даний час. Зокрема згідно із вимогами даної статті, проектна документація не підлягає погодженню із будь-якими органами чи установами. Відповідачем також долучено до матеріалів справи експертний звіт від 17.08.2012 року № 14-02756-12 щодо розгляду проектної документації в частині міцності, надійності та довговічності будинків і споруд, їх експлуатаційної безпеки та інженерного забезпечення по вказаному проекту «Реконструкція нежитлових приміщень на [ADDRESS] під магазин-салон», складений Філією ДП «Укрдержбудекпертиза» у Львівській області. Згідно вказаного експертного звіту, проектна документація (Робочий проект «Реконструкція нежитлових приміщень на [ADDRESS] під магазин-салон») виконано згідно з вимогами ДБН А.2.2-3-2012 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» та розроблений з дотриманням вимог до міцності, надійності та довговічності будинків і споруд, їх експлуатаційної безпеки та інженерного забезпечення, охорони праці, забезпечення захисту від шуму. Також відповідачем надано суду звіт про проведення обстеження самовільно влаштованих дверних прорізів в виробничих приміщеннях 1-1-1-13 корпусу № 42 «Літ. А-5» на [ADDRESS], що належать відповідачу на відповідність проекту реконструкції нежитлових приміщень під магазин салон, який складений експертом із технічного обстеження будівель і споруд (кваліфікаційний сертифікат Серія [NUMBER]). Вказаним звітом встановлено, що дверні прорізи влаштовано на місці існуючих віконних прорізів у місцях передбачених проектом реконструкції нежитлових приміщень із збереженням несучих конструкцій, без перевищення допустимих навантажень на перекриття, стіни та фундаменти, з дотриманням існуючих архітектурно-планувальних вимог, державних будівельних норм, місцевих правил забудови. Також експерт ствердив, що ним не виявлено негативного впливу (тріщин, перекосів, руйнувань конструкцій) які б були наслідком влаштування дверних прорізів на місці віконних блоків. Таким чином відповідачем доведено відповідність реконструкції належному проекту, державним будівельним нормам та правилам, що в силу приписів ч.7 ст.376 ЦК України, виключає можливість для покладення на відповідача зобов'язання по приведенню приміщення до попереднього стану. Враховано судом і недотримання Франківською районною адміністрацією Львівської міської ради Порядку врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові, що затверджений Рішенням Львівської міської ради №406 від 06.05.2005 (був чинним на момент прийняття розпорядження від 19.11.2008 №1141 та звернення до суду із даним позовом). Зокрема матеріли справи не містять акту-попередження по факту виявлення самочинного будівництва та доказів його вручення відповідачу. Відсутній і технічний висновок міжвідомчої комісії про відповідність або невідповідність архітектурно-будівельним, протипожежним і санітарним (для об'єктів промисловості і інших екологічно небезпечних - екологічним) нормативним вимогам самочинного будівництва, із встановленням наявності істотного відхилення від проекту, із рекомендаціями щодо технічної можливості продовження будівництва, або експлуатації споруди, або перебудови, або зносу та із зазначенням змісту порушень, конкретних пунктів, параграфів, розділів державних будівельних норм і стандартів та ін. нормативно-технічних документів, за якими виявлено порушення, чи суперечать вони суспільним інтересам або порушують права інших осіб, в чому. У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. З огляду на наведене позовні вимоги Франківської районної адміністрації Львівської міської ради є невизначеними, підстави позову є недоведеними та необґрунтованими, що виключає можливість задоволення позову Франківської районної адміністрації. У позові слід відмовити.

Outcome: dismissed