Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

31 березня 2017 року [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із вищезазначеною позовною заявою, де просить ухвалити судове рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем, [PERSON], 24 лютого 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області, за актовим записом № 36. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з осені 2015 року вони з відповідачем остаточно припинили сімейно-шлюбні стосунки, спільне господарство не ведуть. Причинами розпаду сім'ї стали різні погляди на сімейне життя, втрата почуття любові та взаємоповаги один до одного, що призвело до фактичного відчуження. Вважає, що їх сім`я розпалась остаточно і примирення в ній неможливе. Позивач, як і відповідач, у судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. У матеріалах справи містяться заяви сторін, де [PERSON] та [PERSON] просять справу розглядати за їх відсутності. При цьому, позивач позовні вимоги підтримує і просить шлюб розірвати, а відповідач позов визнає, також зазначаючи на необхідності розірвання шлюбу, зареєстрованого між ним та [PERSON] З урахуванням поданих сторонами по справі заяв, суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутності на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 24 лютого 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області, за актовим записом № 36, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.9). При цьому дошлюбне прізвище позивача «[PERSON]». Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Однак, з осені 2015 рокуподружні стосунки між сторонами припинені і на даний час відновлювати відносини [PERSON] та [PERSON] не бажають. Причинами розпаду сім'ї стали різні погляди на сімейне життя, втрата почуття любові та взаємоповаги один до одного, що призвело до фактичного відчуження. Спір про розподіл майна між сторонами відсутній. Малолітня дитина після розірвання шлюбу буде проживати з матір'ю. За таких обставин, позивач, як і відповідач, наполягають на розірванні шлюбу, вважають, що примирення між ними не можливе. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч.4. ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене те, що позивач та відповідач просять шлюб розірвати, вважаючи що він існує лише формально і примирення між ними не можливе, від спільного життя мають малолітню дитину, що досягла девятирічного віку, суд вважає що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини, а відтак позов необхідно задовольнити. При цьому, відповідач, яка змінила своє прізвище, у зв'язку із реєстрацією шлюбу, бажає у подальшому іменуватись прізвищем «[PERSON]». Судові витрати позивач просить віднести за свій рахунок.

Outcome: approved