Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

30 грудня 2015 року позивач звернувся до Іллічівського районного суду м. Маріуполя з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування, де зазначив, що домоволодіння що розташоване за адресою : [ADDRESS] з 1963 року належало у рівних частках його батьку - [PERSON], його матері - [PERSON] та його бабці - [PERSON] , тобто по 1\\3 частині. Після смерті його бабці - [PERSON] відкрилась спадщина на 1\\3 частину домоволодіння [ADDRESS]. [INFO] року Третьою Маріупольсьекою державною нотаріальною конторою за реєстром № 51 після смерті [PERSON] на ім'я його батька - [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину на 1\\2 частку спадкового майна. На 1\\6 частку домоволодіння свідоцтво про право на спадщину не видано. 7 квітня 2006 року Третьою Маріупольською державною нотаріальною конторою за реєстром № 2-886 після смерті батька - [PERSON] йому було видано свідоцтво про право власності за заповітом на 1\\2 частку домоволодіння [ADDRESS], та за реєстром № 2-889 після смерті матері - [PERSON] йому було видано свідоцтво про право власності за заповітом на 1\\3 частку домоволодіння [ADDRESS] . Таким чином він є власником 5\\6 частки спірного домоволодіння. Його батько постійно проживав у спірному будинку та фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері - [PERSON] Він також постійно з часу народження мешкає у будинку [ADDRESS] . Окрім нього , спадкоємцем є відповідач по справі - його рідний брат [PERSON] Просив визнати за ним право власності на 1\\6 частини домоволодіння , що розташоване за адресою : [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті його бабусі [PERSON]. ( а.с.3-4). До судового засідання позивач не з'явився , надав заяву, якорю позов підтримав, просив його задовольнити та розглянути справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, надав заяву, якою позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності. В зв'язку з неявкою сторін та у відповідності до вимог ст.. 198 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,що домоволодіння,що розташоване за адресою : [ADDRESS] з 25 січня 1963 року перебувало у сумісній дольовій власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1\\3 частки за кожним , про що в Жданівському (Маріупольському) інвентар бюро 6.02.1963 року було зроблено відповідну реєстрацію. [INFO] року померла [PERSON]. 28 січня 1985 року Третьою Маріупольською Державною нотаріальною конторою на ім'я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину в 1\\2 частці від спадкового майна, тобто на 1\\6 частку від домоволодіння [ADDRESS]. На іншу 1\\6 частку спірного домоволодіння свідоцтво про право на спадщину не видано та власником зареєстровано [PERSON]. [INFO] року помер [PERSON], [INFO] року померла [PERSON], які є батьками позивача та відповідача. 7 квітня 2006 року позивач після смерті батьків отримав свідоцтва про право на спадщину на в наступний час є власником 5\\6 часток домоволодіння [ADDRESS]. Відповідач з заявою про прийняття спадщини не звертався . Звертаючись до суду, позивач просив визнати за ним право власності на 1\\6 частку домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування. ( а.с.8,9,10,11,12-13,14-20). Ст.1218 ЦК України встановлено,що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі , на житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 року, та інших нормативно-правових актів. Згідно п.4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року( надалі - Інструкція від 31.01.1966 р.) , яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року № 56, передбачено обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ. Судом встановлено,що право власності [PERSON] на 1\\3 частку у спірному домоволодінні , у відповідності до вимог зазначеної Інструкції від 31.01.1966 р. , було зареєстроване БТІ м. Маріуполя , про що свідчить реєстраційний напис на свідоцтві про право власності [NUMBER].. ( а.с. 66,67). Відповідно до п 4 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-1У «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Таким чином, судом встановлено,що фактично частка [PERSON] у розмірі 1\\3 була визначена державним органом та зареєстрована у БТІ м. Маріуполя. Після смерті [PERSON], право власності в порядку спадкування у розмірі 1\\2 частки ( а саме на 1\\6 частку) було видано на ім'я [PERSON], а 1\\6 частка до наступного часу зареєстрована за [PERSON] Разом з тим , третя Маріупольська державна нотаріальна контора не має можливості повідомити та визначиться з колом спадкоємців після смерті [PERSON], оскільки спадкові справи по 1996 рік включно передані на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву. Станом на 01.01.2015 року місцем розташування Донецького обласного державного нотаріального архіву є 1-а Красноармійська державна нотаріальна контора. Згідно відповіді з Красноармійської державної нотаріальної контори, всі документи, прийняті на зберігання в Донецький обласний державний нотаріальний архів, залишилися в архівосховищах нотаріального архіву м. Донецька, доступ до яких відсутній. ( а.с.95,96). У відповідності до ст. 529 ЦК України( 1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. У відповідності до ст.. 549 ЦК України ( 1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; Як вбачається з домової книги будинку [ADDRESS] на час смерті [PERSON], її син - [PERSON] та онук - позивач по справі [PERSON] мешкали разом з нею. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті матері - [PERSON]. В подальшому цю спадщину фактично прийняв позивач, який з часу народження мешкав у спірному будинку. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено,що позивач є сином [PERSON] та онуком [PERSON] та це підтверджується відповідними документами ( а.с.38,41-44). За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню та за ним слід визнати право власності в порядку спадкування на 1\\6 частину домоволодіння,що розташоване за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, також судом встановлено, що права інших осіб при цьому не порушуються.

Outcome: approved