Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

30.07.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Першої Селидівської державної нотаріальної контори про визнання незаконними постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобов,язання вчинити нотаріальні дії. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що після смерті своєї дружини [PERSON], померлої [INFO], 12.12.2014 року він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини в інтересах своєї дитини - [PERSON], відповідачем було прийнято заяву та заведено спадкову справу. 08.01.2015 року поштою він направив відповідачу заяву про прийняття спадщини від свого імені, дана заява була вручена 10.01.2015 року уповноваженій особі - Климовій О. В. 20.01.2015 року він отримав у нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки він не надав оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно, а також через те, що заява, що надійшла від нього поштою вважається не своєчасно поданою, оскільки підпис у ній не посвідчено нотаріально. Окрім нього, спадкоємцями є батько померлої [PERSON] та її дитина [PERSON] Оскільки у нього відсутній оригінал договору дарування квартири, що входить до спадкового майна, він звернувся до відповідача із заявою від 30.06.2015 року про видачу дублікату договору дарування квартири від 16.02.2012 року. 13.07.2015 року його представник - [PERSON] звернулася до нотаріуса з повторною заявою від його імені про видачу дублікату договору дарування квартири від 16.02.2012 року. 13.07.2015 року нотаріусом було прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - оскільки для підтвердження втрати документу не надано заяви інших спадкоємців про видачу дублікату договору дарування. Вважає дані постанови не обґрунтованими та безпідставними та просить суд: визнати незаконною постанову від 20.01.2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії прийняту державним нотаріусом Першої Селидівської державної нотаріальної контори. Климовою О. В. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON]; визнати незаконною постанову від 13.07.2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії прийняту державним нотаріусом Першої Селидівської державної нотаріальної контори Климовою О. В. щодо видачі дубліката договору дарування квартири від 16.02.2012 року, посвідченого Першою Селидівською державною нотаріальною конторою за № 256, стороною якого є [PERSON] її спадкоємцю - [PERSON]; зобов,язати Першу Селидівську державну нотаріальну контору видати дублікат договору дарування квартири від 16.02.2012 року, посвідченого Першою Селидівською державною нотаріальною конторою за № 256, стороною якого є [PERSON] її спадкоємцю - [PERSON], який діє від свого імені та від імені [PERSON]; зобов,язати Першу Селидівську державну нотаріальну контору видати свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] спадкоємцю [PERSON], який діє від свого імені та від імені [PERSON] У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON], яка діє на підставі довіреності, підтримали позов, просили його задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача Климова О. В. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви, надала заперечення, відповідно яких вважає, що позов пред,явлено не до тієї особи, яка є порушником права, оскільки Перша Селидівська державна нотаріальна контора є робочим містом нотаріуса, нею обґрунтовано було винесено 21.01.2015 року та 13.07.2015 року постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Пояснила, що [PERSON] є особою, що прийняв спадину після смерті своєї дружини. Просила відмовити у задоволенні позову повністю. У судовому засіданні представник третьої особи - Органу опіки та піклування Селидівської міської ради Сузіна Л. О. просила винести рішення на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб № 111405 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб 27.11.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 191. (а.с.6) На підставі свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно 17.06.2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції Донецької області [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. (а.с.8) Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 15.07.2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] померла [INFO], актовий запис № 231. (а.с.7) Відповідно постанови від 20.01.2015 року прийнятої державним нотаріусом Першої Селидівської державної нотаріальної контори Климовою О. В., розглянуто письмову заяву [PERSON], яка надійшла 20.01.2015 року, та відповідно до п. 2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадкоємцем нотаріусу не надано оригінал документа на спадкове майно - квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], а також з тих підстав, що заява про прийняття спадщини спадкоємцем, яка надійшла поштою вважається несвоєчасно поданою, так як підпис на якій не засвідчений нотаріально у відповідності до чинного законодавства України. (а.с. 12) Згідно постанови від 13.07.2015 року прийнятої державним нотаріусом Першої Селидівської державної нотаріальної контори Климовою О. В., за наслідком розгляду заяви від 13.07.2015 року, що надійшла від [PERSON], яка діє від імені [PERSON], відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі дубліката договору дарування квартири від 16.02.2012 року, посвідченого Першою Селидівською державною нотаріальною конторою за № 256, оскільки для підтвердження втрати або зіпсування документа не надано письмової заяви від спадкоємців померлої [PERSON] - батька померлої [PERSON] та [PERSON] - законного представника сина померлої [PERSON] При зверненні до нотаріальної контори, для огляду надавався оригінал вищезазначеного договору дарування спадкоємцями померлої - [PERSON] та [PERSON]. В матеріалах спадкової справи 201/2014 міститься копія документа з оригіналу договору дарування. (а.с. 21-22) Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює спірні правовідносини вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Обов'язок нотаріуса та відповідної посадової особи вчиняти нотаріальні дії передбачений ч. 3 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», де встановлено заборону безпідставної відмови в її вчиненні. Як випливає з п. 9 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії можуть встановлюватися тільки цим Законом. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про нотаріат» нотаріус має право витребувати від підприємств, установ і організацій відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. При вирішенні позовних вимог щодо правомірності постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.01.2015 року, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до п. 3.23 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, чинного на час виникнення спірних відносин, своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу. Судом встановлено, що [PERSON] направив поштовим зв,язком заяву від 08.01.2015 року про прийняття спадщини після смерті дружини - [PERSON] до Першої Селидівської державної нотаріальної контори, дану заяву вручено адресату особисто 10.01.2015 року, що підтверджується довідкою відповідно штрих кодового ідентифікатора 8540001737922. (а.с.13-15). Таким чином, позивач, у визначений законом строк подав заяву про прийняття спадщини до Першої Селидівської державної нотаріальної контори. Враховуючи викладене, суд вважає, що постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Першої Селидівської державної нотаріальної контори Климової О. В. від 20.01.2015 року, якою відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, є необґрунтованою і безпідставною, а тому позовна вимога про визнання цієї постанови незаконною підлягає задоволенню. При вирішенні позовних вимог щодо правомірності постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.07.2015 року, суд зазначає наступне. Як встановлено судом, позивач, у визначений законом строк, подав заяву про прийняття спадщини від свого імені та від імені неповнолітньої дитини [PERSON]; у Першій Селидівській державній нотаріальній конторі відкрито спадкову справу № 201/2014 до майна померлої [INFO] [PERSON] та державним нотаріусом встановлено, що до складу спадкового майна входить нерухоме майно, а саме квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. Окрім позивача та [PERSON], спадкоємцями є [PERSON] - батько померлої та [PERSON] -законний представник - опікун малолітнього сина померлої [PERSON] Статтею 53 Закону України «Про нотаріат» визначено, що у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, за письмовою заявою осіб, перелічених у першому реченні частини п'ятої статті 8 цього Закону, видається дублікат втраченого документа. Видача дубліката втраченого або зіпсованого документа здійснюється державним нотаріальним архівом. До передачі в архів примірників документів, посвідчених або виданих нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, дублікат втраченого документа видається відповідно нотаріусом чи посадовою особою виконавчого комітету за місцем його зберігання. Відповідно до п. 1.2 Глави 22 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 дублікати документів, посвідчених або виданих нотаріусом, можуть бути видані за письмовою заявою спадкоємців осіб, за дорученням яких або щодо яких вчинялася нотаріальна дія, а також виконавця заповіту та на запит нотаріуса, яким заведено спадкову справу. У цьому разі нотаріусу, крім свідоцтва про смерть таких осіб, подаються документи, які підтверджують їх родинні стосунки (свідоцтво виконавця заповіту). Суд вважає неправомірною постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.07.2015 року з тих підстав, що звернення представника позивача [PERSON] про видачу їй дублікату викликане тим, що [PERSON] та неповнолітня [PERSON], як особи, що прийняли спадщину, не мають на руках правовстановлюючого документу на нерухоме майно, що входить до складу спадщини, а інші спадкоємці - [PERSON] та [PERSON], якими надано нотаріусу оригінал вищезазначеного документу, копія якого зберігається в матеріалах спадкової справи, не бажають звертатися із заявою про видачу дубліката. Таким чином, штучно створена ситуація, яка позбавляє позивача виконати будь-які дії щодо можливості користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Суд зазначає, що ст. 53 Закону України «Про нотаріат» і п. 1.2 Глави 22 Розділу ІІ Порядку (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) не передбачають, що видача дубліката можлива лише за заявою всіх осіб, щодо яких вчинялася нотаріальна дія, і неможлива за заявою лише однієї особи, щодо якої вчинялася нотаріальна дія. Тлумачення правових норм в спорі між громадянином і державним органом повинно бути на користь громадянина, в інтересах якого і повинні діяти всі державні органи. Необхідність задоволення вимог позивача, який діє в своїх інтересах і від імені неповнолітньої дитини, випливає також із загальних завдань цивільного судочинства (ст. 1 ЦПК України). На підставі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Статтею 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Суд враховує практику Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що майно, яке входить до складу спадщини є об,єктом власності у розумінні Статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Враховуючи те, що відмова нотаріуса щодо отримання дублікату правовстановлюючого документу на спадкове майно, унеможливлює отримання свідоцтва про право на спадщину та фактично позбавляє позивача права користуватися та розпоряджатися своїм майном, що не обмежено часовими межами, суд вважає, що у даному випадку має суттєвий негативний вплив на юридичну визначеність у сфері особистих прав і цивільних правовідносин, що порушує принцип, закріплений у Статті 1 Першого Протоколу Конвенції та справедливий баланс між інтересами захисту права власності та загальними інтересами. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Першої Селидівської державної нотаріальної контори Климової О. В. від 13.07.2015 року, є безпідставною, а тому позовні вимоги про визнання зазначеної постанови незаконною та зобов,язання видати дублікат договору дарування квартири від 16.02.2012 року, посвідченого Першою Селидівською державною нотаріальною конторою за № 256, стороною якого є [PERSON] її спадкоємцю - [PERSON], який діє від свого імені та від імені [PERSON], є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про зобов,язання відповідача видати свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] спадкоємцю [PERSON], який діє від свого імені та від імені [PERSON] суд вважає, що вони не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Так, відповідно до ст. 69 Закону України «Про нотаріат» нотаріус повинен перевірити факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. Оскільки позивачем оскаржено відмову нотаріуса від 20.01.2015 року лише з підстав відсутності оригіналу правовстановлюючого документу про належність майна спадкодавцеві та пропущення строку на прийняття спадщини, суд вважає, що дана позовна вимога про зобов'язання вчинити дії є передчасною та задоволенню не підлягає. Суд вважає неспроможними заперечення представника відповідача з приводу того, що Перша Селидівська державна нотаріальна контора не є належним відповідачем, оскільки державний нотаріус, крім загального статусу нотаріуса, також має особливий статус - працівника юридичної особи, тобто державної нотаріальної контори. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial