Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

29.11.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись у заяві на те, що він є власником житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] . В зазначеному житловому будинку зареєстрована [PERSON] , [INFO] та її неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , але в житловому будинку відповідачі не проживають, їх особистих речей в будинку не має. Вважає, що порушуються його права, як власника будинку, оскільки відповідачі комунальні платежі не сплачують, в утриманні житла не приймають участь, ніяких договірних відносин щодо їх проживання і реєстрації в будинку немає. Просить визнати [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, який розташований в [ADDRESS] . Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання позову і розгляд справи за його відсутності. При цьому у заяві зазначила, що у вказаному житловому будинку будучи зареєстрованими 18.12.2018 року ні вона, ні її неповнолітній син не проживали і не проживають, оскіллки фактично проживає в [ADDRESS] . Представник третьої особи - органу опіки та піклування Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Позивач [PERSON] є власником є власником житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 24.09.2008р. , посвідченого приватним нотаріусом Олешківського районного нотаріального округу Херсонської області Красновою Н.В.(а.с.9-10). В зазначеному житловому будинку зареєстрована [PERSON] , [INFO] та її неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується будинковою книгою та довідкою виконкому Олешківської міської ради від 13.12.2019 р. № 3194/04-12( а.с.11-15, 20). Відповідач [PERSON] та її син [PERSON] в житловому будинку, який розташований за в [ADDRESS] ,не проживають з дня їх реєстрації за вказаною адресою - з 12.12.2018 року, що підтверджується заявою [PERSON] від 10.03.2020 р.(а.с.23). Відповідно до вимог ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Згідно з ст. 319 ЦК України власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України закріплено право захисту власності власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно з ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку, місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до положень ст. 29 ЦК України місцем проживання дітей, які не досягли десятирічного віку, є місце проживання їх батьків(усиновлювачів). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач разом зі своїм сином не проживає у спірному житловому будинку без поважних причин, і тому втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , що відповідачем визнано у повному обсязі, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved