Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

30.01.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне підприємство «Стармакс» про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позову посилається на те, що 03 липня 2015 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого заповіла їй земельну ділянку площею 1,4100га., кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Долинянської сільської ради Хотинського району Чернівецької області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та яка належала [PERSON] на підставі державного акта на праві власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого Хотинською районною державною адміністрацією 08 квітня 2009 року. Зазначає, що на початку 2018 року їй стало відомо, що [PERSON] померла [INFO] проте так як на день смерті покійної [PERSON] вона була особою похилого віку, та через це не змогла раніше захистити свої права на земельну ділянку. Вказує, що 08 квітня 2016 року [PERSON] отримав свідоцтво № [NUMBER], згідно якого успадкував земельну ділянку площею 1,4100га., кадастровий номер [NUMBER]. Дізнавшись про заповіт, [PERSON] погодився, щоб вона успадкувала земельну ділянку, але пізніше жодних дій для прийняття нею спадщини не вжив і на даний час бажає, щоб земельна ділянка залишилась у його власності, тому в позасудовому порядку врегулювати даний спір немає можливості. Зазначає, що вона будучи особою похилого віку на день смерті [PERSON] в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Підтримуючи вищевикладене, просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, яке посвідчене Хотинською державною нотаріальною конторою 08 квітня 2016 року за реєстровим № 230, зареєстроване в реєстрі за № [NUMBER] на земельну ділянку площею 1,4100 га., кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Долинянської сільської ради Хотинського району Чернівецької області - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала [PERSON], яка померла [INFO] Визнати за нею, [PERSON] ([INFO], жителькою с. Долиняни, Хотинського району, Чернівецької області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER]) право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 1,4100 га., кадастровий номер - [NUMBER], що розташована на території Долинянської сільської ради Хотинського району Чернівецької області, яка призначена - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Хотинською районною державною адміністрацією 08 квітня 2009 року на підставі розпорядження Хотинської районної державної адміністрації за № 47-р від 26 січня 2009 року, та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010982000056. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення. Третя особа - представник Приватного підприємства «Стармакс» в підготовче судове засідання не з'явився, але був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON]. 03 липня 2015 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого заповіла [PERSON] земельну ділянку площею 1,4100га., кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Долинянської сільської ради Хотинського району Чернівецької області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та яка належала [PERSON] на підставі державного акта на праві власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого Хотинською районною державною адміністрацією 08 квітня 2009 року. Проте, як встановлено судом, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що 08 квітня 2016 року відповідач [PERSON] отримав свідоцтво № [NUMBER], згідно якого успадкував земельну ділянку площею 1,4100га., кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Долинянської сільської ради Хотинського району Чернівецької області, та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та яка належала [PERSON] на підставі державного акта на праві власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого Хотинською районною державною адміністрацією 08 квітня 2009 року. Згідно Відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вбачається, що 06.11.2013 року, номер запису про інше речове право: 3268225, було укладено договір оренди земельної ділянки, серія та номер: б/н, виданий 30.05.2013 року, в якому [PERSON] (орендодавець) з однієї сторони та Приватне підприємство «СТАРМАКС» в особі генерального директора Іващука М.С. з іншої сторони, вид іншого речового права: право оренди змельної ділянки, строк дії 07.11.20138 року, з правом передачі в піднайм (суборенду). Позивач [PERSON] в обгрунтування позовних вимог зазначає, що вона лише на початку 2018 року довідалася, що [PERSON] померла [INFO] а тому раніше захистити своє право вона не змогла. Також, позивач зазначає, що відповідач [PERSON] дізнавшись про заповіт погодився на те, щоб остання успадкувала земельну ділянку, але пізніше жодних дій для прийняття нею спадщини не вжив і на даний час земельна ділянка залишилась у його власності. Проте, як встановлено судом, відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги позивача в повному обсязі, що підтверджується його заявою наданою до матеріалів справи. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. В силу п. 11 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України, передбачено, що право власності на земельну дялянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Отже, як встановлено судом, позивач будучи особою похилого віку на день смерті [PERSON] в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину, а тому суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 704,80 грн. сплаченого судового збору при поданні позову до суду. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 гривень. На підставі ст. ст. 392, 1217, 1223, 1225, 1258, 1261, 1268, 1301 ЦК України, та

Outcome: approved