Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

29 червня 2017 року позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на наступні обставини. 27 квітня 2006 року помер батько позивачів [PERSON] в с.Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області та 04 травня 2015 року померла мати позивачів [PERSON] в с.Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області. Після смерті батька залишилася земельна ділянка площею 4,11 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Татарбунарського району, згідно державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ОД № 0001076 від 14.03.2006 року на імя [PERSON], яку їхня мати прийняла у спадок, на підставі рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 11.08.2014 року, але за життя не встигла отримати правовстановлюючого документу на своє імя. Крім того, після смерті матері залишилася земельна ділянка площею 4,0997 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Татарбунарського району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5125081900:01:001:0082. Позивачі як спадкоємці першої черги за законом відповідно до ст.1261 ЦК України мають право успадкувати вищевказані земельні ділянки. Однак після звернення до приватного нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, їм було відмовлено з причин ненадання ними правовстановлюючих документів на успадковане майно, а тому за таких обставин, позивачі вимушені звернутися з вказаним позовом до суду про визнання за ними по 1/3 частині на праві спільної часткової власності на земельні ділянки. Представник позивачів в судове засідання не з'явився, але направив до суду заяву з проханням справу заслухати у їх відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с.35). Представник [PERSON] сільської ради Татарбунарського району Одеської області направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, вважаючи їх обґрунтованими та законними (а.с.34). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи підтверджується, що батьками позивачів є [PERSON] та [PERSON], відповідно до копії свідоцтва про народження IV-ЖД № 292663 від 29.11.1986 року, копії свідоцтва про народження V-ЖД № 337711 від 11.05.1992 року (а.с.6) та серії І-ЖД №515486 від 26.05.2017 року (а.с.8). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-ЖД №057013 від 28.04.2006 року (а.с.9) [PERSON] помер 27 квітня 2006 року в с.Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області. Копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №001076 від 14.03.2006 року (а.с.12) підтверджується, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,11 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Татарбунарського району Одеської області. Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області по цивільній справі № 515/1920/14 від 11.08.2014 року (а.с.11) визнано право власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 4,11 га, розташовану на території [PERSON] сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 001076, виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією Одеської області від 14.03.2006 року, яка залишилася після смерті [PERSON]. Копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 418050 від 07.05.2015 року (а.с.10) підтверджується, що [PERSON] померла 04 травня 2015 року в с.Дмитрівка Татарбунарського району. Як вбачається з копії витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5104611052017 від 14.06.2017 року (а.с.13) присвоєно кадастровий номер 5125081900:01:001:0082 земельній ділянці 4,0997 га що на праві приватної власності належала [PERSON]. Довідкою, виданою виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради №433 від 24.05.2017 року (а.с.16) підтверджується, що [PERSON] на день смерті 04.05.2016 року була зареєстрована [INFO]. Крім неї у будинку зареєстровані [PERSON] донька померлої, [PERSON] син померлої та [PERSON] донька померлої. Із витягу з технічної документації про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки за №206/151-17 від 14.06.2017 року (а.с.18) вбачається, що вартість земельної ділянки загальною площею 4,0997 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Татарбунарського району, власником якої була [PERSON], станом на 01.01.2017 року складає 128 813 грн. 38 коп. та за №205/151-17 від 14.06.2017 року (а.с.19) вбачається, що вартість земельної ділянки загальною площею 4,1125 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Татарбунарського району, власником якої був [PERSON], станом на 01.01.2017 року складає 128 813 грн. 38 коп. З листа нотаріуса №589/02-14 від 27.06.2017 року (а.с.20) вбачається, що позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої 04.05.2015 року [PERSON] з причин відсутності (ненадання) правовстановлюючого документу на успадковане майно земельні ділянки. З витребуваної судом інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 48369318 від 11.07.2017 року (а.с.36) підтверджується, що після смерті спадкодавця [PERSON], приватним нотаріусом [PERSON] заведена спадкова справа №139/2017 за номером у спадковому реєстрі 60706404. До вказаної довідки долучена нотаріально завірена копія заяви [PERSON] від 27.05.2017 року за №349 (а.с.37), [PERSON] від 26.05.2017 року за №347 (а.с.38) та [PERSON] від 26.05.2017 року за № 348 (а.с.39) про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Так, у першу чергу, як передбачено ст.1261 ЦК України, право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивачі по справі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] на земельні ділянки. В звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на успадковане майно нотаріусом відмовлено останнім у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно. Отримати вказаний документ після смерті спадкодавця законом не передбачено, що позбавляє позивачів можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті їх матері в установленому законом порядку. За таких обставин, суд вважає, що права позивачів мають бути захищені шляхом визнання за ними, як спадкоємцями першої черги за законом, по 1/3 частині на праві спільної часткової власності на земельну ділянку площею 4,11 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №0001076 виданого Татарбунарською РДА 14.03.2006 року на імя [PERSON], яку [PERSON] фактично прийняла у спадок на підставі рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 11.08.2014 року та визнання за ними по 1/3 частині на праві спільної часткової власності на земельну ділянку площею 4,0997 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради, для ведення сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5125081900:01:001:0082, яка належала на праві власності [PERSON].

Outcome: approved