Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

31 серпня 2017 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини усіх видів доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви в суд і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказує, що 3 грудня 2010 року між нею та відповідачем укладений шлюб, який зареєстрований Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 994. Від шлюбу позивач та відповідач мають доньку [PERSON], [INFO], Шлюб між сторонами не розірваноі, але вони проживають окремо, а дитина проживає з позивачем і перебуває у неї на утриманні, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач працює адміністратором в ТОВ «Терн», отримує заробітну плату, але коштів на утримання дитини, враховуючи стрімкий ріст цін на товари та послуги, а також на продукти харчування не вистачає. Відповідач працює, отримує заробітну плату, але ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач [PERSON], належним чином повідомлена у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги визнає частково, про що надав заперечення до суду відповідно до якого вказує, що він щомісячно сплачує за їх домовленістю 1000 гривень на утримання доньки. На прохання позивача вказана сума йде на рахунок оплати за житло, в якому вона мешкає, про що надав відповідні чеки. Крім того просить врахувати його матеріальне становище, а саме ту обставину, що відповідно до рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 14.10.2010 року він сплачує аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? з усіх видів заробітку (доходу) на користь [PERSON]. На підставі вищевикладеного вважає, що розмір заявлених вимог позивача є завищеним, та згоден сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дитини, щомісячно у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходу починаючи з дати подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позовних вимог просить відмовити. Третя особа [PERSON], належним чином повідомлена, у судове засідання не зявилась, заяву про розгляд справи без її участі суду не надавала. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, зясувавши всі її фактичні обставини, та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозвязок їх у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 3 грудня 2010 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції. Актовий запис №994. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], батьком дитини записаний відповідач, що підтверджено свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 320664 від 23.02.2011 року, видане Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровської області (а.с. 3). Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, що підтверджено довідкою № 2282 від 04.08.2017 року видана виконавчим комітетом Вакулівської сільської ради Софіївського району (а.с. 4). Крім того судом встановлено, що за рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 14.10.2010 року, згідно якого з відповідача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], 31.10.2007 року, у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на користь матері дитини [PERSON] (а.с. 15). Відповідно до квитанцій відповідач надає матеріальну допомогу у розмірі по 1000 гривень, у липні, серпні та вересні, однак надання вказаних коштів саме позивачу на утримання доньки ним так і не підтверджено вказаної обставини (а.с. 16-18). Положеннями ч. 2\~ст. 51 Конституції України,\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~передбачено, що батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до змісту ст. 26 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають за кожною дитиною право користуватися благами соціального забезпечення, включаючи соціальне страхування, і вживають необхідних заходів щодо досягнення повного здійснення цього права згідно з їх національним законодавством. Ці блага в міру необхідності надаються з урахуванням наявних ресурсів і можливостей дитини та осіб, які несуть відповідальність за утримання дитини, а також будь-яких міркувань, повязаних з одержанням благ дитиною чи від її імені. Виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8\~ст. 7 СК України\~при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини. Принцип № 4 Декларації прав дитини зазначає, що дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток, з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд,

Outcome: partial