Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

29 квітня 2015 року [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду з позовом до Виконавчого комітету Білицької міської ради Добропільського району Донецької області про визнання права власності, посилаючись на те, що у 1957 році виконком Білицької міської ради йому була виділена земельна ділянка загальною площею 1362 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку у [ADDRESS]. Також у 1957 році він збудував житловий будинок загальною площею 56,3 кв.м. за вказаною адресою. У даному будинку він мешкав разом з дружиною та дітьми з 1957 рік по теперішній час, що підтверджується домовою книгою. [INFO] року померла дружина позивача [PERSON]. При спробі залишити заповіт на сина, позивач виявив, що відсутні документи права власності на земельну ділянку та житловий будинок за адресою в [ADDRESS], державна реєстрація права власності була введена в 1966 році, а всі побудови у позивача були зведені в 1957 році. Зібрати документи на теперішній час неможливо, бо архівні документи передані в архів м. Донецька, що унеможливлює отримання будь-яких документів, бо це територія, тимчасово окупована. Позивач в позовній заяві просить визнати право власності на житловий будинок за адресою в [ADDRESS] Позивач, відповідач, в судове засідання не з'явились, позивач надав заяву про слухання справи в його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає, представник Виконкому Білицької міської ради Добропільського району Донецької області надали листа з проханням розглянути справу в їх відсутність, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає можливим розглянути справу в відсутність позивача, представника відповідача. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Позиція суду підтверджується наступним. Правовідносини по даній справі регулюються Цивільним Кодексом України Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено: Згідно до ст. 114 ЦПК України, виключної підсудністю є позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. У судовому засіданні встановлено: [INFO] року померла дружина позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане виконкомом Білицької міської ради м. Добропілля Донецької області, актовий запис № 220. (арк.справи 8) Відповідно до домової книги (арк.справи 11-13) підтверджується факт, що позивач разом з дружиною були зареєстровані та мешкали з 16 квітня 1957 року за вказаною адресою. Зведеним оціночним актом по домоуправлінню [ADDRESS], який належить [PERSON] від 24 грудня 1966 року, вбачається що вартість будівель і споруд за вказаною адресою 1850,00 руб. (арк.справи 9) Як вбачається з довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Добропільське бюро технічної інвентаризації» від 10 лютого 2015 року за №195, самовільних будівель та самовільного переобладнання будинку за адресою в [ADDRESS], не виявлено. Довідкою ТОВ «Добропільське БТІ» від 10 лютого 2015 року вказано, що згідно архівних даних станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок, розташований за адресою в [ADDRESS], не зареєстроване. (арк.справи 20), та вказано що номер будинку змінювався з [NUMBER] на [NUMBER], без зміни вулиці та населеного пункту (арк.справи 19об). Згідно ст.321 ЦК України і ст. 41 Конституції України право власності є нерушимим. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійснення. Відповідно до ст. 328 ч. 2 ЦК України, право власності вважається таким, що набуте правомірно, якщо інше не випливає прямо із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що позивач не моє можливості оформити належним чином власність із-за відсутності правовстановлюючих документів і неможливістю реалізувати своє право через нотаріальну контору, а саме залишити заповіт, факт належності позивачу житлового будинку за адресою [ADDRESS], в судовому засіданні не спростований та зважаючи на той факт, що визнання позовних вимог Відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також з огляду на обґрунтованість позову суд приходить висновку про задоволення позову в повному обсязі. У зв'язку з викладеними обставинами, суд вважає, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, знайшли своє обґрунтування та підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved