Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

30.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання за ним в порядку спадкування за законом після померлої матері [PERSON], право власності на земельні ділянки, розташовані за адресою: Кіровоградська область, місто Олександрі, вул. Чонгарська,11 площею 0,0131 га в межах згідно плану, передана для ведення особистого селянського господарства та площею 0,0879 га в межах згідно плану, передана для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка. Позов мотивує тим, що його мати [PERSON], померла 16 червня 2012 року. Він та його брат [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом. Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, в тому числі і на земельні ділянки: площею 0,0131 га в межах згідно плану та площею 0,0879 га в межах згідно плану. На зазначені земельні ділянки, виготовлені державні акти про право власності на імя [PERSON], та ці земельні ділянки померла [PERSON] прийняла у спадщину після свого чоловіка [PERSON], померлого 10 квітня 2010 року, та їй були видані свідоцтва про право на спадщину за законом 29.11.2010 року, при цьому в державних актах відсутня відмітка про перехід прав власності на земельну ділянку, яка затверджена постановою КМУ від 06.05.2009 року, так як його мати [PERSON] не звернулась до органу, який здійснює реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень та не отримала документа, підтверджуючого право власності на земельні ділянки за життя. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом у встановлений законом строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а його рідний брат [PERSON], подав заяву про відмову від прийняття спадщини. Інших спадкоємців першої черги за законом немає. Нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва на право на спадщину на вищевказані земельні ділянки, а тому він вимушений звернутись до суду. Відповідно до ст. 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно п. «г» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Позивач зазначив, що обєкт спадкування земельна ділянка має майновий характер, а тому приймаючи спадщину він приймає права і обовязки спадкодавця. На підставі вищевикладеного позивач просить визнати за ним, як спадкоємцем за законом після смерті померлої матері [PERSON], право власності на земельні ділянки. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав вказаних в позові, пояснивши, що він з братом є спадкоємцями першої черги, але брат подав до нотаріуса заяви про відмову від прийняття спадщини. Вони не мають претензій одне до одного, а інших спадкоємців немає. Нотаріус відмовила у видачі свідоцтва на право на спадщину на дані земельні ділянки, оскільки матір за життя не встигла оформити до кінця право власності на них. Третя особа [PERSON] пояснив, що після смерті матері вони вирішили переоформити спадщину на брата, а тому він подав заяву нотаріусу про відмову від спадщини та просить позов брата задовольнити. Представник відповідача на розгляд справи не явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, де вказано, що з заявленими вимогами та доказами, якими вони обґрунтовуються він ознайомлений, не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Суд з врахуванням думки осіб, які приймають участь у справі, ухвалив провести розгляд справи у відсутність представника відповідача та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до діючого законодавства, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і ч., ч.1, 4 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено наступне. 16.06.2012 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8, 43). Згідно ч.,ч. 1, 2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч. 1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: Кіровоградська область місто Олександрія вулиця Чонгарська, будинок №11, який належить їй на праві власності, згідно свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя від 29.11.2010 року та свідоцтва про право на спадщину від 29.11.2010 року, а також і на земельні ділянки, площею 0,0131га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства та площею 0,0879га, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), які розташовані біля вищевказаного житлового будинку № 11. Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті спадкодавця [PERSON] є її діти: [PERSON] - позивач по справі та [PERSON] третя особа. Інших спадкоємців немає. 15.11.2012 року син спадкодавця [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини (а.с.43, 56), а [PERSON] 19.11.2012 року подав заяву про відмову від прийняття всієї спадщини, яка відкрилась після смерті його матері [PERSON] (а.с. 56 на звороті, 58), що підтверджується матеріалами спадкової справи. Сторони в судовому засіданні стверджують, що спір про спадщину між ними відсутній, так як між ними добровільно досягнуто домовленість щодо спадкування спадкового майна, за якою вищевказаний житловий будинок та земельні ділянки успадковує [PERSON], тобто позивач по справі, інший син спадкодавця [PERSON] відмовляється від прийняття спадщини. З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 15.11.2012 року (номер витягу 32390569) вбачається, що до даного реєстру внесено реєстраційний запис реєстрація спадкової справи, де зазначено спадкодавця [PERSON] та дата її смерті - 16.06.2012 року (а.с. 49 на звороті). За даними Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) не було виявлено наявність заповіту від імені [PERSON]. 25.07.2015 року приватний нотаріус Олександрійського міського нотаріального округу винесла постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, площею 0,0131га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства та площею 0,0879га, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), які знаходяться за адресою: Кіровоградська область, місто Олександрія , вулиця Чонгарська, №11, посилаючись на підпункти 4.15, 4.20 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та на те, що ці земельні ділянки померла [PERSON] прийняла у спадщину після свого чоловіка [PERSON], померлого 10 квітня 2010 року та їй були видані свідоцтва про право на спадщину за законом 29.11.2010 року. При набутті права власності на земельну ділянку за свідоцтвом про право на спадщину державний акт на право власності на земельну ділянку долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку. Нотаріус при цьому проставляє на державному акті відмітку про перехід права власності на земельну ділянку, одержавши такий державний акт з відміткою власник земельної ділянки повинен був звернутися до органу, який здійснює реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який робить відмітку про реєстрацію прав на земельну ділянку на підставі документу про її відчуження, складеного та посвідченого в порядку, встановленому законом протягом 14 календарних днів з дня подання до цього органу зазначеного документу. Оскільки на державних актах, виданих на імя [PERSON], були проставлені відмітки про перехід права власності, однак до органу, який здійснює реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень [PERSON] не звернулась, то документа, підтверджуючого право власності на земельну ділянку за життя [PERSON] не отримала. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] на державних актах, виданих на імя [PERSON], де були проставлені відмітки про перехід права власності на ці земельні ділянки до [PERSON], померла не встигнувши здійснити реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що перешкоджає позивачу оформити на себе право власності на вказані земельні ділянки (а.с. 19. 20) Згідно до ст.1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги за законом і має право на майно, що належало спадкодавцю. Після смерті спадкодавця, він подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Суд враховує те, що на державних актах, виданих на імя [PERSON], були проставлені відмітки про перехід права власності, однак до органу, який здійснює реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень [PERSON] не звернулась, та вважає, що за такі обставини не можуть бути підставою для втрати права на земельну ділянку її спадкоємцем. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті і спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Оскільки спадкодавець [PERSON] мала всі права та обовязки на спадкове майно, а саме на вищевказані земельні ділянки - площею 0,0131га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства та площею 0,0879га, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), які знаходяться за адресою: Кіровоградська область, місто Олександрія , вулиця Чонгарська, №11, то ці права та обовязки не припинилися після її смерті та входить до спадкової маси, а тому суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог та визнає за позивачем право власності на вищезазначені земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Відповідно до статей 1225 ЦК і 131 ЗК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Outcome: approved