Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

30 липня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом та посилаючись на норми статті 1272 Цивільного кодексу України, просить встановити їй додатковий строк у один місяць для подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] її матері [PERSON]. Вимоги обґрунтовані тим, що після смерті останньої залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки розташованої на території Славгородської сільської ради Краснопільського району Сумської області. Позивач являється спадкоємцем за заповітом, проживала разом з померлою без реєстрації місця проживання, здійснювала догляд та поховала її, з часу відкриття спадщини і по теперішній час володіє правовстановлюючим документом на спадкове майно, у зв'язку з юридичною необізнаністю вважала, що подавати заяву про прийняття спадщини не потрібно, а звернулась до нотаріальної контори одразу після сплину шестимісячного строку для оформлення спадщини, але їй було відмовлено постановою від 29 липня 2014 року у зв'язку з пропуском строку звернення з заявою; інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку немає, спір відсутній. Викладені обставини вважає поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивача доводи позовних вимог підтримала. Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, відповідно поданої заяви не заперечує проти задоволення позову і просить справу розглянути за відсутності його представника /ас. 23/. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем рішення по справі може бути ухвалено судом у попередньому судовому засіданні у порядку ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як убачається з матеріалів справи, позивач є донькою померлої [INFO] [PERSON], місце реєстрації смерті Славгородська сільська рада Краснопільського району Сумської області, актовий запис за № 24 /копії ас. 4, 6/. На час відкриття спадщини спадкодавець [PERSON] була зареєстрована та мешкала за адресою: [ADDRESS] разом з зятем [PERSON] /ас. 5/. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 22 березня 1996 року, секретарем виконавчого комітету Славгородської сільської ради Краснопільського району Сумської області, реєстр за № 30, за яким усе своє майно заповідала [PERSON] / копія ас. 8/. Спадкове майно складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3, 37 гектарів, розташованої на території Славгородської сільської ради Краснопільського району Сумської області, належної [PERSON], жительці с. Верхня Пожня на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія СМ № 142341, виданого 27січня 2004 року /копія ас. 7/. Згідно довідки № 02-27/507 від 25 липня 2014 року виданої виконкомом Славгородської сільсьської ради Краснопільського району Сумської області [PERSON] проживала з [PERSON] без реєстрації місця проживання, доглядала її до дня смерті та поховала /ас. 10/. Постановою державного нотаріуса Краснопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області від 29 липня 2014 року [PERSON] відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини та у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у зв'язку з пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини /ас. 9/. За Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру № 38017047 та № 38017010 від 31 липня 2014 року та повідомленням завідувача Краснопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області № 1150 від 31 липня 2014 року спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заводилася, заповіт від її імені посвідчувався Славгородською сільською радою Краснопільського району Сумської області 22 березня 1996 року Р№ 30 /ас. 17-20/. Правовідносини що склалися між сторонами у справі, виникли із спадкових правовідносин. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Ураховуючи те, що в законодавстві не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи. Таким чином, наведене вище свідчить про те, що позивач є спадкоємцем за заповітом і мала намір прийняти спадщину, яка відкрилась після померлої [INFO] [PERSON], і від неї як спадкоємиця за заповітом не відмовилася. Відповідно до ст. 1277 ЦК України, спадщина може бути визнана відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини і може перейти у власність територіальної громади, належним відповідачем по даній справі є Славгородська сільська рада Краснопільського району Сумської області, на території якої знаходиться вказане спадкове майно. У теперішній час спір про спадкове майно відсутній і спадщина не визнана відумерлою. Встановлені факти суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України, тому визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає, що причини, на які посилається позивач, що завадили їй вчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, є поважними, тому позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved