Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

31.07.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22.05.2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 7000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду не те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використанням, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п. 6.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобовязань за Договором на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку. Відповідно до кредитного договору при порушені позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених Договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з зазначеним порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31.01.2014 року має заборгованість за кредитом у сумі 27219,42 грн., яка складається з наступного: 6741,53 грн. заборгованість за кредитом; 18943,63 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 250,00 грн. штраф (фіксована частина); 1284,26 грн. штраф (процентна складова). Просили суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 22.05.2007 року у розмірі 27219,42 грн. та судові витрати. 02.10.2014р. Словянським міськрайонним судом по цій справі було винесено заочне рішення, яким позовні вимоги були задоволені у повному обсязі. 25.03.2016р. по заяві відповідача [PERSON] заочне рішення було скасоване, справа була призначена до нового судового розгляду. Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] у судовому засіданні 07.06.2016р. дала пояснення, які співпадають із викладеним у позові, додатково пояснила суду, що укладений 22.05.2007р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] кредитний договір є безстроковий договором, так, як укладений відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг», згідно до п. 9.12 якого договір діє протягом 12 місяців з часу підписання, якщо протягом цього часу жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, то договір автоматично пролонговується на такий самий строк. [PERSON] ніколи не зверталася до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про припинення дії договору, тому на даний час договір діє з 22.05.2016р. по 2.05.2017р. і термін позовної давності в даному випадку позивачем не порушено. Просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 07.06.2016р. позовні вимоги визнала частково, згодна на стягнення з неї тільки тіла кредиту в сумі 6741,53 грн., проти задоволення інших вимог заперечувала, суду пояснила, що вона дійсно укладала з позивачем 22.05.2007р. кредитний договір, за яким тримала кредит в розмірі 7000,00 грн. Збільшувала потім сума кредиту чи ні вона не памятає, розмір відсотків за умовами кредиту вона також не памятає. Вона умови кредиту виконувала по 16.08.2009р. включно, але потім у неї погіршився матеріальний стан і вона стала виплачувати кредит меншими сумами, ніж потрібно, а з 2010 року взагалі перестала виконувати свої зобовязання за кредитним договором. До банку із проханням реструктуризації кредиту або із проханням розірвати кредитний договір вона не зверталася. Вона вважає, що стосовно стягнення процентів та штрафу позивач пропустив строк давності, якій закінчився в січні 2009 року тим, що закінчилась дія виданої їй кредитної картки. Увесь час з 2010р. по 07.06.2016р. вона нічого банку не виплачувала, в тому числі і після скасування судом заочного рішення по справі 25.03.2016р., пояснюючи що у звязку із важким матеріальним становищем добровільно сплачувати навіть ту суму, яку визнає, не буде, тільки після винесення судом відповідного рішення. Просила суд відмовити ПАТ КБ «ПриватБанк» у стягнені 18943,63 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом та штрафам у звязку із пропуском банком строку давності. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі за наступних підстав: 22.05.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту № б/н у розмірі 7000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договір укладено відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг», згідно до п. 9.12 якого договір діє протягом 12 місяців з часу підписання, якщо протягом цього часу жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, то договір автоматично пролонговується на такий самий строк (а.с.9-15). Згідно розрахунку заборгованості станом на 31.01.2014 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає 27219,42 грн., до складу заборгованості входить: 6741,53 грн. заборгованість за кредитом; 18943,63 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 250,00 грн. штраф (фіксована частина); 1284,26 грн. штраф (процентна складова). Розрахунок заборгованості також містить інформацію про те, що останнє погашення кредиту було здійснено [PERSON] 09.12.2009р. (а.с.6-8). 17.07.2009 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» перейменовано в ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.20) Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. ст. 549, 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання; неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця. Згідно з вимогами ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) в строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 Закону України «Про тимчасові заходи за період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014р. № 1669-VІІ на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінету Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (проводили)свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМ України переліку, де проводилася антитерористична операція. НБУ листом від 05.11.2014р. № 18-112/64483 нагадав установам банків України про необхідність неухильного дотримання вимог ч. 2 Закону України «Про тимчасові заходи за період проведення АТО» від 02.09.2014р. № 1669-VІІ та відповідальність керівників банків за їх невиконання. Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 22.05.2007 року, а саме: 6741,53 грн. заборгованість за кредитом; 18943,63 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 250,00 грн. штраф (фіксована частина); 1284,26 грн. штраф (процентна складова) станом на 31.01.2014р., тобто за період, на який дія Закону України «Про тимчасові заходи за період проведення АТО» від 02.09.2014р. № 1669-VІІ не поширюється. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Та обставина, що кредитний договір б/н від 22.05.2007р., укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], є діючим на час розгляду справи в суді суд розцінює як звернення позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду 31.07.2014р. в межах строку позовної давності з усіма наслідками цього. Застосування строку давності у звязку із закінченням строку дії строкової банківської картки цивільним законодавством України не передбачено. На підтвердження свого тяжкого матеріального стану позивач [PERSON] не надала суду жодного доказу, хоча відповідно до ст. 60 ЦПК України доказування покладено на сторони. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, так, як відповідач [PERSON] порушила умови кредитного договору, а нарахування заборгованості за кредитним договором б/н від 22.05.2007 року у розмірі 27219,42 грн. здійснено позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» правомірно, тому з відповідача потрібно стягнути на користь позивача 27219 грн. 42 коп. заборгованості по кредитному договору та судовий збір у сумі 272 грн. 19 коп. Окрім цього, у звязку з тим, що після подання позову до суду та до винесення судом рішення змінився розмір судового збору і на час розгляду справи в суді він складає 1378,00 грн., то суд приходить до висновку про те, що відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] також потрібно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1105 гривен 81 коп. з розрахунку: 1378,00 - 272,19 = 1105,81.

Outcome: approved