Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

6 листопада 2015 року (за поштовим штемпелем) уповноважений представник позивача [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 4 жовтня 2013 року між КС «Українська провідна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 111 кз (далі Договір), відповідно до умов якого позивач надав [PERSON] кредит в розмірі 30900 грн зі сплатою 28% річних строком до 4 жовтня 2015 року. Проте відповідач умови Договору не виконує як і поручитель [PERSON] У звязку із зазначеним заборгованість за Договором становить 12355,120 грн, тому представник позивача просить стягнути солідарно із відповідачів на користь позивача заборгованість у вищезазначеному розмірі та сплачений судовий збір. В судове засідання повторно не зявилися, про час і місце судового розгляду були повідомлені у встановленому порядку, направили заяви із клопотанням про розгляд справи за їхньої відсутності, уповноважений представник позивача позов підтримує повністю, обоє відповідачі позов визнають повністю. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку, що всі докази є належними, допустимими та достовірними, а також достатні і взаємно пов'язані. Судом встановлено, що 4 жовтня 2013 року року між Кредитною спілкою «Українська провідна» та [PERSON] було укладено Договір № 111 кз про надання кредиту у розмірі 30900 грн на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 28 відсотків річних (п.п. 1.1, 1.2 Договору) зі строком користування кредитом з 4 жовтня 2013 року по 4 жовтня 2015 року (п.п. 1.4 Договору) (а.с.4-5 копія Договору). Свої договірні зобов'язання позивач виконав у повному обсязі та видав відповідачу через касу грошові кошти в розмірі 30900,00 грн (а.с.6 копія видаткового касового ордера). Відповідно до договору поруки від 4 жовтня 2013 року № 111кз [PERSON] поручилася перед кредитором за належне виконання відповідачем взятих на себе зобовязань по Договору, а саме, зобовязалася повернути до 4 жовтня 2015 року кредит у сумі 30900,00 грн, сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 28 відсотків річних (із розрахунку фактичної кількості днів у період 28-29-30-31/360), сплатити інші платежі та можливі штрафні санкції (штраф, пеня) (п. 1.1 Договору поруки) (а.с.7 копія Договору поруки). 05.10.2015 поручителя було повідомлено про невиконання відповідачем умов Договору та запропоновано виконати взяті на себе зобовязання протягом 3 банківських днів (а.с.9 копія попередження). Таким чином, умови Договору та договору поруки відповідачами порушені, ними не виконуються, кредит не повертається. Означена обставина сторонами визнана та ними не оспорюється. Відповідно до наданого позивачем розрахунку загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем у зв'язку із порушенням зобов'язань за Договором становить 12355 грн 12 коп., з яких, основна сума кредиту 9131 грн 37 коп., відсотки 3223 грн 75 коп. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора обовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж саму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або інші речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку встановленому договором. Частина 1 ст. 1050 ЦК України передбачає, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цьогоКодексу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, так як в судовому засіданні доведено, що має місце порушення [PERSON] умов Договору, а [PERSON] - умов Договору поруки, що є підставою для солідарного стягнення із відповідачів суми заборгованості. Відповідно до\~ ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення із відповідачів на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі по 609 грн 00 коп. з кожного, які сплачені позивачем за предявлення позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved