overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

30 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною заявою, посилаючись на те, що її син, [PERSON], [INFO], є інвалідом з дитинства І групи, про що свідчить довідка МСЕК. Причиною його інвалідності є родова черепно-мозкова травма, як наслідок дитячий церебральний параліч(ДЦП) з народження. Син проживає разом з [PERSON], мати здійснює фактичне опікунство над ним, забезпечуючи реалізацію ним його законних немайнових і майнових прав та інтересів. Просила суд: 1.визнати недієздатним [PERSON], [INFO], що проживає за адресою [ADDRESS]; 2.призначити [PERSON], [INFO] опікуном над її сином, [PERSON], [INFO]. У судовому засідання заявник [PERSON] підтримала заявлені вимоги. До початку слухання справи від Управління соціального захисту населення Васильківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області надійшла заява про проведення судового розгляду без участі представника (а.с.12). Суд, заслухавши пояснення заявниці, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. З свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] народився [INFO] року. Батьками записані: [PERSON], [PERSON].(а.с.3). З довідки МСЕК серії 2-18 АБ №058802, від 24.11.1995 року вбачається, що [PERSON], 1979 року народження потребує постійного догляду, має І групу інвалідності з дитинства(а.с.4). З довідки наданої лікарем -невропатологом КЗ «Васильківська центральна районна лікарня» ДОР» вбачається, що [PERSON] [INFO], перебуває на «Д» обліку у лікаря невропатолога з 1979 року, є інвалідом дитинства І групи. Діагноз: дитячий церебральний параліч(а.с.5). З довідки Григорівської сільської ради, Васильківського району, Дніпропетровської області №610 від 29.10.2014 року вбачається, що [PERSON], 1951 року народження, проживає за адресою: [ADDRESS] разом зі своїм сином -[PERSON], 1979 року народження та братом [PERSON],1946 року народження(а.с.6). З довідки наданої сімейним лікарем КЗ «Васильківський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 28.10.2014 року вбачається, що [PERSON], 1979 року народження, який проживає за адресою: [ADDRESS], є інвалідом з дитинства, потребує постійного догляду(а.с.7). З довідки наданої Григорівською сільською радою, Васильківського району, Дніпропетровської області №609 від 29.10.2014 року вбачається, що згідно акта депутата Григорівської сільської ради, Васильківського району, Дніпропетровської області , виборчого округа №3 [PERSON]./вх.. №97 від 29.10.2014 року в тім, що жителька [ADDRESS] [PERSON], 1951 року народження, дійсно постійно здійснює догляд за своїм сином [PERSON],1979 року народження, - інвалідом 1 групи (а.с.8). Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним. Відповідно до ст. 241 ЦПК України , ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, суд встановлює над нею піклування. Суд не має підстав вважати, що заявник діє недобросовісно. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

30 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог, позивачка, зазначає, що вона перебуває у шлюбі з [PERSON] з 26 лютого 1995 року. Від даного шлюбу у подружжя є діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO]. Доньки на даний момент навча.ться та проживають у гуртожитку, а молодший син [PERSON] проживає разом з позивачкою. Шлюбні відносини між сторонами припинені з липня 2014 року. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши заяву в якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце проведення засідання повідомлений належним чином. Вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі, суд вважає, що справу необхідно розглянути з постановленням заочного рішення, на підставі доказів, що містяться в справі, позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 лютого 1995 року (а.с.3). Шлюб зареєстровано Комишнянською селищною Радою Миргородського району Полтавської області актовим записом №1. Від цього шлюбу у [PERSON] та [PERSON] є діти: [PERSON], [INFO] (а.с.5), [PERSON], [INFO] (а.с.6), та [PERSON] [INFO] (а.с.7), доньки проживають окремо, а молодший син проживає разом з позивачкою. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечило б інтересам сторін. Позивачка не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують тривалий час, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, примирення з відповідачем не бажає, за таких обставин суд вважає, що подальше збереження їх сім'ї неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Суд прийшов до висновку, що шлюб подружжя сторін слід припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

30 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 12 листопада 1994 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 1088. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивач зазначила, що вона та відповідач з жовтня 2010 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, в зв'язку з різними поглядами на життя, роль чоловіка та жінки в сім'ї, вирішення побутових проблем, які виникали в родині. Непорозуміння та конфлікти призвели до припинення стосунків, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, в разі задоволення позову, просила її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав, просив суд розірвати шлюб. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 12 листопада 1994 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 1088, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Судом встановлено, що сторони не мають від шлюбу неповнолітніх дітей. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини з жовтня 2010 року, не ведуть спільне господарство, позивачка втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

30 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 24 квітня 2010 року із [PERSON], посилаючись на формальний характер сімейних відносин. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося. Вони втратили почуття любові, поваги один до одного, що привело до припинення шлюбно-сімейних відносин. Подальше спільне проживання і примирення між ними неможливе. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без неї. Відповідач був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, причини неявки невідомі. Суд вважає можливим постановити рішення без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24 квітня 2010 року (а.с.6). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON]. [INFO] /а.с.7/. Як вбачається із пояснень позивача, викладених у позовній заяві, за час спільного проживання подружжя не створило міцної і дружної сім'ї, різні погляди на сімейне життя привели до втрати почуттів розуміння, поваги та любові, шлюбно-сімейні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна немає. Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

30 жовтня 2014 року [PERSON] і [PERSON] звернулися в суд із заявою, в якій зазначили, що 12 серпня 1997 року Понінківська селищна рада видала свідоцтво про право спільної власності на квартиру, в якому їх прізвища вказані як «[PERSON]», хоча на час видання вказаного свідоцтва вони були заміжні і змінили прізвища на «[PERSON]» та «[PERSON]». Їх неправильні прізвища у свідоцтві зазначено з вини селищної ради, яка відмовила виправити помилки в прізвищах. Просять встановити факт належності їм свідоцтва про право власності на квартиру. В суд представник заявниць та селищний голова подали письмові заяви про те, що представник доводи заяви підтримує, а селищна рада не заперечує проти задоволення заяви, просять розглядати справу без їх участі. Дослідивши докази в справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що свідоцтво про право власності на квартиру видано 12 серпня 1997 року на прізвище «[PERSON]», який помер [INFO], «[PERSON]», «[PERSON]» та «[PERSON]». Після смерті [PERSON] його частку у квартирі успадкувала [PERSON] Позивачка [PERSON] вийшла заміж і змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» 10 серпня 1991 року, а позивачка [PERSON] вийшла заміж 16 листопада 1996 року і тоді ж змінила прізвище із «[PERSON]» на «[PERSON]». Селищна рада відмовила заявницям внести виправлення їх прізвищ у Свідоцтві про право власності на квартиру. Дані обставини встановлені з письмових доказів - Свідоцтвом про право власності на квартиру, свідоцтвом про смерть [PERSON],свідоцтвом про право на спадщину, копіями паспортів заявниць, свідоцтвами про народження заявниць, свідоцтвом про шлюб та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану заявниць, письмових відмов виправити помилку. З огляду на встановлені обставини суд вважає, що прізвища заявниць у свідоцтві вказані на час його видання неправильно, оскільки вона на час видання свідоцтва змінили прізвища.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

30 жовтня 2014 року до Василівського районного суду звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON] У позовній заяві позивачка зазначає, що 27 лютого 1998 року вона розірвала шлюб з відповідачем. Від спільного шлюбу сторони мають повнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. З 01 вересня 2011 року донька [PERSON] студентка стаціонарного відділення 1 курсу Дніпрорудненського індустріального технікуму за спеціальністю «Будівництво експлуатація будівель т а споруд», строк закінчення навчання - 30 червня 2015 року. Позивачка утримує доньку лише на свої кошти, до цього відповідач за рішенням суду сплачував аліменти на її утримання. Враховуючи досягнення донькою повноліття, виплата аліментів на її утримання припинена, позивачка зазначила, що незначного розміру її заробітної плати не вистачає на її утримання, у зв'язку з тим, що доньці необхідні кошти на проїзд до місця навчання, на проживання, одяг, харчування, підручники тощо, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої доньки у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму щомісячно на весь час навчання в Дніпрорудненському індустріальному технікуму по 30 червня 2015 року. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Стягнення аліментів почати з повноліття доньки. Відповідач [PERSON] проти задоволення позовних вимог не заперечує. В судове засідання третя особа не з'явилась, про причини неявки суду не відомо, про дату, час та місце розгляду справи було повідомлено своєчасно та належним чином. Вивчивши пояснення сторін, письмові докази, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.4). 02 листопада 2014 року [PERSON] досягла повноліття. Згідно довідки № 160/14 від 01 жовтня 2014 року, виданої Дніпрорудненським індустріальним технікумом, що знаходиться в матеріалах справи (а.с.5), [PERSON]. є студенткою 4 курсу денного відділення факультету Дніпрорудненського індустріального технікуму за спеціальністю «Будівництво експлуатація будівель т а споруд». Термін закінчення навчання 30 червня 2014 року. У зв'язку з навчанням вона потребує матеріальної допомоги, оскільки необхідно купувати продукти харчування, одяг, учбову літературу. Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України, повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з чим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язанні утримувати до двадцяти трьох років до закінчення навчання за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. На підставі викладеного, враховуючи майновий стан відповідача, його стан здоров'я, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню. Сплату судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

30 жовтня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 29.10.2014р. о 17 год. 10 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 29.10.2014р. о 17 год. 10 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Живодером С.С. лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора напружена, негативи стична, висловлює багато скарг іпохондричного характеру, вважає себе хворою, що немає сенсу жити. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічний маячний розлад, суіцидальна налаштованість. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

30 жовтня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 29.10.2014р. о 22 год. 01 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 29.10.2014р. о 22 год. 01 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Живодера С.С. лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий зовнішньо напружений. З легкістю озлоблюється. Висловлює маячні ідеї відношення в адрес сусідів. Погрожує розправою. До свого стану не критичний. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, афективно-парноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

30 жовтня 2014 року заявник звернулась до Чугуївського міського суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, відповідно до якої просила суд винести рішення яким встановити факт того, що [PERSON] та [PERSON] є її батьками. В обґрунтування своєї заяви [PERSON] зазначала, що є донькою [PERSON] та [PERSON] Однак під час оформлення її свідоцтва про народження, при зазначенні її прізвища було допущено помилку, та замість вірного прізвища «[PERSON]», її прізвище зазначено як «[PERSON]». В судовому засіданні заявник подану нею заяву підтримала, надавши пояснення аналогічні викладеним вище. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] проти задоволення заяви [PERSON] не заперечували, пояснивши, що дійсно є її батьками. Заслухавши пояснення заявника та заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 4.09.1975 р. ЗАГС Радянського району м. Улан-Уде, батьками [PERSON]., [INFO], зазначені [PERSON]. та [PERSON]. (а.с. 5). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER], виданого 06.02.2001 р. відділом реєстрації громадянського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Харкова, 18.03.1993 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. (а.с. 4). Як вбачається з свідоцтва про одруження [NUMBER], виданого 18.09.1999 р. міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, громадянка [PERSON] одружилась з [PERSON], та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]». (а.с. 6). Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57-59 цього Кодексу. Згідно вимог ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних, як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. [PERSON] ані при поданні заяви, ані в судовому засіданні не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували безспірність родинних відносин між нею та [PERSON], і [PERSON]. Не зазначено свідків, яких слід допитати під час розгляду справи. Як вбачається з поданих нею документів, а саме: свідоцтва про народження, прізвище заявниці було зазначено як і прізвище її батьків - «[PERSON]». Згідно свідоцтва про одруження прізвищем [PERSON] до реєстрації шлюбу також вказано «[PERSON]». В зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви [PERSON]

Outcome: dismissed