Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 7 грудня 2015 року позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до розпорядження Згурівської районної державної адміністрації від 12.01.2006 № 23 їй було виділено земельну ділянку площею 3,5941 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Войківської сільської ради Згурівського району Київської області, та видано Державний акт на право власності на цю земельну ділянку серії ЯБ № 514642. Однак вона не може зареєструвати належну їй земельну ділянку, так як у цих документах її прізвище помилково зазначено як «Коцюконь» та Державний акт було зіпсовано шляхом внесення виправлення прізвище на «Куцоконь», тому просить визнати недійсними спірні розпорядження та Державний акт. В разі задоволення позову просить застосувати до відповідача положення ст. 88 ЦПК України. В ході розгляду справи позивач зменшила розмір позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач вніс зміни до спірного розпорядження, вірно зазначивши її прізвище, тому просить визнати недійсним спірний Державний акт серії ЯБ № 514642 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер якої 3221981300:03:010:0012. В разі задоволення позову просить не застосовувати до відповідача положення ст. 88 ЦПК України. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання повторно не зявилися, про час і місце судового розгляду були оповіщені у встановленому порядку,\~\~відповідач та третя особа відділ Держгеокадастру у Згурівському районі направили суду заяви з клопотанням слухати справу за їхньої\~ відсутності, відповідач позов визнає повністю. В судовому засіданні представник позивача надала пояснення, які повністю відтворюють зміст позовних вимог. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що вони проживають в [INFO], обидві працювали в КСП «Войківське» на посаді бухгалтера, знають позивача як [PERSON], з якою працювали в одному сільськогосподарському підприємстві та остання отримала право на земельну частку (пай), а в подальшому право власності на земельну ділянку. Така громадянка як [PERSON] у зазначеному господарстві не працювала. \~ \~\~\~\~ Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі рішення Згурівської районної державної адміністрації від 31 серпня 2000 року № 308 [PERSON] було передано земельну частку (пай) розміром 3,99 в умовних кадастрових гектарах (а.с.41 - копія Сертифікату). Згідно з розпорядженням Згурівської районної державної адміністрації від 12.01.2006 № 23 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв) в межах Войківської сілької ради Згурівського району Київської області» було затвердження технічну документацію із землеустрою на ім»я [PERSON] та відповідно було виготовлено Державний акт, в якому помилково було зазначено прізвище «Коцюконь» замість «Куцоконь». В подальшому голова Згурівської РДА виправив прізвище «Коцюконь» на «Куцоконь», виправлення засвідчив своїм підписом та печаткою РДА, внаслідок чого цей акт було зіпсовано, що позбавляє права позивача провести Державну реєстрацію спірної земельної ділянки (а.с.8, 9, 14-24 копія Державного акту, витягу та технічної документації). Розпорядженням Згурівської районної державної адміністрації від 16.12.2015 № 350 внесено зміни до додатку до розпорядження голови адміністрації від 17.10.2005 № 704 та до додатку до спірного розпорядження від 12.01.2006 № 23, а саме, прізвище «Коцюконь» замінено на «Куцоконь» (а.с.55 - копія розпорядження). Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] працювала в КСП «Войківське», проте громадянка [PERSON] не працювала. Виконком Пилипчанської сільської ради Баришівського району Київської області підтвердив, що в селі Пилипче громадянка [PERSON] не проживала і не була зареєстрована (а.с.10, 11, 12, 13, 42 довідки). Відповідно до ст. 3 Земельного Кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативними правовими актами. Ст. 152 Земельного Кодексу України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним \~особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом застосування інших, передбачених законом, способів. \~ \~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно \~\~з ч. 1 ст. 155 ЗК України у \~\~разі видання органом виконавчої влади \~\~або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи\~ щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. \~ \~ \~ \~ У спорах, що повязані з правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19 червня 2013 року у справі № 6-57цс13). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, оскільки в судовому засіданні доведено, що спірний Державний акт виготовлено з порушеннями та іншого способу захисту порушених прав позивача не вбачається, так як Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів\~ оренди землі, затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах\~ від 04.05.1999 року № 43, яка регулювала порядок видачі державних актів на право приватної власності на землю, втратила чинність з 23.08.2013 року. На підставі письмового клопотання представника позивача вбачається за можливе не застосовувати щодо відповідача вимоги ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved