Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

29 жовтня 2019 року до Василівського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Товарна біржа «Інтеграл», про визнання права власності таусунення порушень права власності не пов`язаних з позбавленням володіння, визнання особи такою, що втратила право користування житлом, у якій позивач просить визнати за [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , право власності на квартиру [ADDRESS] , яка була придбана за договором купівлі-продажу від 28.08.2000 року, зареєстрованого через Товарну біржу «Інтеграл» в «Журналі реєстрації угод» за №Н-579 від 28.08.2000 року, а також усунути перешкоди у користуванні власністю, а саме квартирою [ADDRESS] , яка їй належить на підставі договору купівлі - продажу від 28.08.2000 року, зареєстрованого через Товарну біржу «Інтеграл» в «Журналі реєстрації угод» за №Н-579 від 28.08.2000 року, та визнати [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] таким, що втратив право на користування житлом в квартирі [ADDRESS] . Позов в частині усунення порушень права власності не пов`язаних з позбавленням володіння, визнання особи такою, що втратила право користування житлом мотивований тим, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованому на Товарній Біржі «Інтеграл» в «Журналі реєстрації угод» за №Н-579 від 28.08.2000 року, належить трикімнатна квартира [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] , як власник квартири зареєструвалася в квартирі, та зареєструвала інших членів своєї сім`ї, а саме доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . Однак, син позивачки [PERSON] , [INFO] , в даній квартирі не проживає приблизно з 2016 року і його фактичне місце перебування їй невідоме. Відповідно до акту обстеження від 30.08.2019 року, складеного депутатом Дніпрорудненської міської ради Бурбела О.В., в присутності [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , в присутності матері позивачки [PERSON] , про те, що син позивачки [PERSON] , [INFO] , в квартирі фактично не проживає з 2016 року і його фактичне місце перебування невідоме, він втратив будь які зв`язки зі своєю родиною і по теперішній час в квартирі не проживає. У зв`язку з тим, [PERSON] більше року без поважних причин не користується житловим приміщенням, позивач [PERSON] просить визнати його таким, що втратив право користування житлом. Ухвалою Василівського районного суду від 08 листопада 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Василівського районного суду від 31 січня 2020 року роз`єднано позовні вимоги в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Товарна біржа «Інтеграл» про визнання права власності та усунення порушень права власності не пов`язаних з позбавленням володіння, визнання особи такою, що втратила право користування житлом, виділено у самостійне провадження позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Товарна біржа «Інтеграл», про визнання права власності, присвоївши цивільній справі новий номер. У цивільній справі №311/4004/19 (провадження №2/311/165/2020) продовжено розгляд позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про усунення порушень права власності не пов`язаних з позбавленням володіння, визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але від представника позивача - адвоката Коваленко В.В. надійшла до суду заява про розгляд справи без участі позивача та представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином за адресою реєстрації, проте судові повістки не отримав, поштова кореспонденція повернена до суду з відміткою «інші причини невручення». Також відповідач повідомлявся про розгляд справи в порядку, передбаченому ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Розглянувши надані представником позивача документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 28.08.2000 року, зареєстрованому через Товарну біржу «Інтеграл» в «Журналі реєстрації угод» за №Н-579 від 28.08.2000 року (а.с.15) позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Відповідно до копії паспорта [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 26.04.2003 року, зареєстроване місце проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.9 зворот). Відповідно до довідки №6795 від 30.08.2019 року виданої Виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, за адресою [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.13). З акту перевірки реєстрації та фактичного проживання, за адресою [ADDRESS] від 30.08.2019 року, депутатом Дніпрорудненської міської ради [PERSON] .В., в присутності [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , в присутності матері позивачки [PERSON] , вбачається, що син позивачки - [PERSON] , [INFO] , в квартирі фактично не проживає з 2016 року і його фактичне місце перебування невідоме, так як він виїжджав на заробітки по Україні, він втратив будь які зв`язки зі своєю родиною і по теперішній час він не повертається до житла, і не підтримує зв`язків з родиною (а.с.14). Згідно довідки №16/18-650 від 06.11.2019 року, наданої на запит суду щодо реєстрації місця проживання відповідача [PERSON] , виконавчий комітет Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області повідомиі про те, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.27). Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України №475/97ВР від 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За правилами ч.ч.1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником (частина 1); член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (частина 2). Разом з тим, відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятим. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Отже, матеріалами справи підтверджено, що відповідач [PERSON] є членом сім`ї позивача, зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , що належить позивачу, проте більше року без поважних причин не проживає за вказаною адресою, підстав для збереження за ним права користування жилим приміщення не встановлено, чим створює перешкоди позивачу у користуванні житлом, тому суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] .

Outcome: approved