Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

29.10.2020 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються на її користь з [PERSON] на підставі рішення Новокаховського міського суду від 29.09.2011 року по справі №2-1078/11 на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 500 гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 2000 гривень щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки коштів, які було присуджено стягувати з відповідача цим рішенням суду, на сьогоднішній день не достатньо для забезпечення належних умов розвитку дитини. 19.11.2020 року судом постановлено ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання 20.01.2021 року позивачка не з`явилася, проте, надала до суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, в тому ж числі і шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин та на підставі ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивачки, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Крім того, суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття, а відповідно до п.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька та (або) в твердій грошовій сумі. З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.09.2008 року [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Неповнолітній [PERSON] перебуває на утриманні матері. Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 29.09.2011 року з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання їх сина у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення останнім повноліття. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів витрати на утримання дитини значно зросли,в результаті знецінення грошових коштів, а також значно підвищився розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На даний час розмір аліментів не задовольняє потреби дитини, мінімальний розмір яких у зв`язку зі змінами у законодавстві не може бути меншим за 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 182 цього Кодексу, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведене, суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає, тому з вказаних підстав їх розмір підлягає збільшенню. Визначаючи збільшений розмір аліментів, суд також виходить із розміру прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, який з 1 січня 2021 року встановлений у розмірі 2395 гривень. Враховуючи вказаний вище розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а також обов`язок обох батьків утримувати дітей, стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі, меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Така правова позиція сформульована ВСУ у постанові від 05.02.2014 року по справі № 143цс13. Відповідач не надав суду доказів які б свідчили про те, що він має зобов`язання по утриманню інших осіб, або про наявність у нього обставин, що унеможливлюють виплату аліментів на мінімально встановленому законодавством рівні. Також ним не надано відомостей, які свідчили б про те, що він є непрацездатною, або обмежено працездатною особою. В силу ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дітей, разом з яким проживає дитина. Враховуючи, що за рішенням суду на користь позивача стягуються аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, яка на даний час не відповідає навіть найменшим потребам дитини та є меншою, аніж мінімальний розмір аліментів - 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідач є працездатною особою, відомості щодо наявності у нього інших зобов`язань у суду відсутні, вимоги позову не заперечував, доказів неможливості сплачувати ним аліменти у збільшеному розмірі , суду не надав, є підстави для задоволення позовних вимог. Згідно з п.3 ч.1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення тому позивачкою при подачі позову судовий збір не сплачено. На підставі п. 3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про збільшення розміру аліментів. Отже, відповідно до вимог ст. 141 Цивільногопроцесуального кодексу України, з відповідача на користь держави слід стягнути ці витрати у розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved