Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

6 липня 2017 року, [PERSON], звернулась до суду з вищеназваним позовом, в якому просила суд, визнати відповідача, свого колишнього чоловіка [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою № 16 в будинку № 16 по вул. Маршала Жукова у с. Йосипівка, Овідіопольського району, Одеської області та зняти його з реєстраційного обліку, мотивуючи це тим, що вказана квартира належить їй на праві власності згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 80906459 від 21.02.2017 р., виданого на підставі рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 19.01.2017 р., яке набрало законної сили 30.01.2017 р., відповідач не проживає у вказаній квартирі більше року, і його реєстрація у вказаній квартирі створює надмірні труднощі в оплаті надмірних комунальних послуг, які йому не надаються, але нараховуються. Позивачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням з відміткою про вручення судової повістки, причини неявки суду не повідомила, надавши до суду письмову заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі та на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України, просила суд слухати справу за її відсутності, не заперечуючи проти постановлення заочного рішення по справі (а.с. 17,19).\~ Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 74, ч. 1 ст. 77 ЦПК України, за останньою відомою судові та позивачці адресою його місця реєстрації, і повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться, що підтверджується поштовим повідомленням з відміткою листоноші «за закінченням терміну зберігання», і інше місцезнаходження чи місце перебування відповідача суду невідоме, причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав (а.с. 20,21). Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.\~ Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 3 ЦПК України). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України. Згідно із ст.ст. 10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які як і інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи та розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін на інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи.\~\~\~\~\~ Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частинами 3,4 статті 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.. Статтями 316 та 317 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування, розпорядження своїм майном. Статтями 71,72 ЖК України передбачено при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Згідно із ч. 4 ст. 156 ЖК України, до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням, до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Згідно із ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд : продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші, не заборонені законом угоди. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що заочним рішенням Овідіопольського районного суду від 15.03.2016 року, шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано (а.с. 14). Також судом встановлено, що відповідно до довідки, яка видана Йосипівською сільською радою 05.07.2017 року за № 539, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані троє людей, а саме : позиачка [PERSON] її колишній чоловік відповідач [PERSON] та їхній спільний неповнолітній син [PERSON], [INFO] (а.с. 12). Відповідач на даний час зареєстрований за вищевказаною адресою, хоча фактично, з 05 березня 2016 року та по даний час в зазначеній квартирі не проживав, не проживає та не зявляється, що підтверджується актом №106 від 05.07.2017 року складеного депутатом Йосипівської с/р [PERSON] (а.с. 13). Суд встановив, що квартира [ADDRESS], в якій до цього часу зареєстрований відповідач - належить позивачці на праві власності згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 80906459 від 21.02.2017 р., виданого на підставі рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 19.01.2017 р., яке набрало законної сили 30.01.2017 р. (а.с. 8-11). Суд вважає, що відповідача [PERSON], який є колишнім чоловіком позивачки, слід визнати таким, що втратив право користування житловою квартирою № 16 в будинку №16 по вулиці Маршала Жукова у селі Йосипівка, Овідіопольського району, Одеської області, з урахуванням його не проживанням у вказаній квартирі більше 1 року, відсутності у квартирі його особистих речей, враховуючи неможливість позивачки в повній мірі реалізувати свої права власника квартири по її володінню, розпорядженню, користуванню, неможливістю отримання нею пільг та субсидій, вимушеною сплатою за відповідача витрат за комунальні послуги, в чому заважає реєстрація відповідача у вказаному будинку, в якому постійно проживає позивачка разом з дитиною. Суд встановив, що будь-якого договору найму спірного житлового будинку між позивачкою та відповідачем не укладалось. На думку суду, в даному випадку має місце спір про захист законного права власності позивачки, як законної власниці будинку з визнанням відповідача таким, що втратив право користування зазначеною вище квартирою та зняттям його з реєстраційного обліку з вказаної квартири.\~ З наведених підстав суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved