overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

8 липня 2016 року померла [PERSON], яка доводилася матір'ю позивача. У зв'язку з смертю відкрилася спадщина на її майно. Все своє майно вона заповіла дочці [PERSON]. У позові [PERSON] зазначає, що не змогла протягом 6 місяців. з дня смерті матері, звернутися до нотаріальної контори для прийняття спадщини. І 23 лютого 2017 року нотаріусом їй було повідомлено, про пропуску строку звернення для прийняття спадщини. Вважає, що пропустила такий строк з поважної причини, так як перебувала за кордоном і не мала можливості швидше звернутися до нотаріальної контори за місцем знаходження майна. 23 березня 2017 року позивач подала суду заяву у якій просить замінити неналежного відповідача [PERSON] нотаріальну контору на належного - [PERSON] сільську раду. В судове засідання надійшла заява позивача у якій вона просить розгляд справи проводити у її відсутності, Вимоги позову підтримує, та просить позовну заяву задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада Золочівського району Львівської області в суд подала листа, із змісту якого вбачається, що вони позов [PERSON] визнають, та просять справу розглядати без представника ради. Оцінивши подані докази суд приходить наступних висновків. З копії свідоцтва про смерть серії І-СГ № 433078 вбачається, що [PERSON] померла 8 липня 2016 року в м. Золочеві. Заповітом від 1 серпня 2000 року стверджується, що [PERSON] все своє майно заповіла дочці [PERSON]. З копії паспорта ЕР № 345325 вбачається, що позивачка [PERSON] з 20.09.2015 року перебувала закордоном, і це є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Відповідно ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини Отже, суд вважає, що [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини після [PERSON], тому позовну заяву слід задоволити та визначити їй додатковий строк.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

8 липня 2019 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить розірвати шлюб з [PERSON] у зв`язку з тим, що шлюбні відносини з відповідачем не склались, подружжя втратило взаєморозуміння, шлюбні відносини фактично припинені, з травня 2018 року проживають окремо. Таким чином, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Дітей не мають, відповідач відмовляється розірвати шлюб у відділі ДРАЦС. Позивач у судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Позивач подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Відзиву, заяв, клопотань від нього не надходило. За відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. [PERSON] та [PERSON] , перебувають у шлюбі з 19 грудня 2014 року. Це підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 19 грудня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Олександрії реєстраційної служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №512. Судом встановлено, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони проживають окремо. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначені норми права та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про те, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

8 липня 2020 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що 8 січня 2020 року йому було призначено пенсію за віком. Однак Головними управління Пенсійного фонду України в Хмельницькі області не було взято для обрахунку пенсії період роботи в колгоспі імені Леніна с. Западинці Красилівського району з 1978 по 1980 роки та за 1983 рік, оскільки прізвище особи на яке було видано трудову книжку колгоспника « [PERSON] » не збігається із прізвищем заявника « [PERSON] ». Заявник та його представник в судовому засіданні вимоги викладені у заяві підтримали в повному обсязі та просили встановити факт належності [PERSON] трудової книжки колгоспника, заведеної на ім`я [PERSON] . Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подав заяву в якій просив винести обґрунтоване рішення по справі. Суд, заслухавши пояснення заявника, його представника, свідків, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що подану заяву слід задовольнити з огляду на наступне. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] працював з 1977 по 1980, а також у 1983 році в колгоспі імені Леніна с. Западинці Красилівського району Хмельницької області. Трудова книжка була видана на ім`я [PERSON] , 1959 року народження, зазначено рік вступу у колгосп 1977, дата заповнення трудової книжки 24 травня 1980 року. Також у ній було зазначено, що в 1977 році [PERSON] працював прицепщиком, у 1978 році трактористом, у1979-1980 роках водієм. З архівної довідки Красилівського районного трудового архіву, від 10 січня 2020 року вбачається, що [PERSON] працював у колгоспі імені Леніна с. Западинці Красилівського району у 1978-1980, 1983 роках, відомості про те, ким працював у архівних документах відсутні. Веселівською сільською радою Красилівського району Хмельницької області 31 серпня 2020 року було видано довідку, з якої вбачається, що [PERSON] з 1977 по 1980 роки був зареєстрований та проживав в с. Веселівка Красилівського району та працював у місцевому колгоспі. Враховуючи викладене суд вважає, що підстави для відмови у задоволенні заяви відсутні, оскільки факт належності [PERSON] трудової книжки колгоспника заведеної на ім`я [PERSON] 24 травня 1980 року повністю підтверджується наявними у справі доказами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

8 листопада 2007 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 001-23020-081107 за умовами якого [PERSON] отримав кредит в сумі 1350 грн. на придбання певного майна зі сплатою 12 % річних за користування кредитом та 3,25 % в місяць за ведення кредитної справи, з кінцевим терміном повернення боргу до 7 травня 2009 року. Позивач, посилаючись на те, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконує, звернувся в суд з позовом про стягнення з нього 1923 грн.12 коп. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Судом встановлено, що позивач надав 8 листопада 2007 року за кредитним договором, а він отримав 1350 грн. на придбання певного майна зі сплатою 12 % річних за користування кредитом та 3,25 % в місяць за ведення кредитної справи, з кінцевим терміном повернення боргу до 7 травня 2009 року. Відповідно до кредитного договору відповідачка повинна була здійснювати погашення кредитів та процентів щомісячно згідно графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом. В порушення цього відповідачка не сплачувала своєчасно кредит та відсотки і станом на 25 лютого 2014 року допустив заборгованість у сумі 1923 грн. 12 коп. ( 1122 грн. 03 коп.- заборгованість за кредитом, 76 грн. 31 коп. - заборгованість за відсотками, 724 грн. 78 коп. - заборгованість за комісіями). Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку встановленому договором. З відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст.526, 1049,1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

8 листопада 2010 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 10 лютого 2002 року у Маломидській сільській раді Маневицького району Волинської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу в них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з чоловіком не склалося, подружні стосунки значно погіршилися з вини відповідача. В сім'ї часто почали виникати сварки, непорозуміння. Чоловік зловживає спиртними напоями і на цьому грунті влаштовує бійки в сім'ї. Протягом двох років вони не підтримують шлюбних відносин. Вважає що дальше збереження сім'ї є неможливим, оскільки суперечить їх інтересам та інтересам дітей. Посилаючись на зазначені обставини, просила шлюб з відповідачем розірвати, залишивши неповнолітніх дітей проживати з нею. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги, із підстав викладених в позовній заяві, підтримала, просить шлюб з відповідачем розірвати, оскільки дальше збереження сім'ї є неможливим, та залишити неповнолітніх дітей проживати з нею, залишивши їй прізвище - [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, причину своєї неявки не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач не бажає зберегти сім'ю і для цього не приймає ніяких заходів, що подружжя фактично не підтримують сімейних відносин, позивач наполягає на розірванні шлюбу та просить залишити неповнолітніх дітей проживати з нею, а тому суд вважає, що дальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, суперечить їх інтересам та інтересам дітей і є всі підстави його розірвати За бажанням позивача після розірвання шлюбу їй слід залишити прізвище - [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] ЗО (тридцять) гривень витрат за інформаційно - технічне забезпечення судового процесу та 8 (вісім) гривень 50 копійок судового збору, які вона сплатила при подачі позову в суд. '

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

8 листопада 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу в якому вказував, що 29 грудня 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану Первомайського міського управління юстиції Миколаївської області між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб (актовий запис № 723). Спільне життя з відповідачкою не склалося через різні непорозуміння, несумісність характерів, постійні сварки та скандали на побутовому ґрунті, фактично вони не проживають разом та припинили сімейні відносини, але добровільно розірвати шлюб відповідачка відмовляється. Тому просив шлюб з нею розірвати в судовому порядку, а витрати при розірванні шлюбу покласти на нього. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що шлюб перший, в даний час вони мешкають окремо. На примирення не згідний, оскільки у кожного з подружжя склалася нова сімя, тому наполягав на розірванні шлюбу. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, причини її неявки суду не відомі. Суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечу є проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, які є в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 29 грудня 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану Первомайського міського управління юстиції Миколаївської області між [PERSON], який є відповідачем по справі, та [PERSON] - позивачкою, був зареєстрований шлюб, про що було зроблено актовий запис під № 723. Після реєстрації шлюбу у чоловіка прізвище залишилося дошлюбне, а дружині присвоєно - [PERSON]. За час шлюбу в них народилося троє дітей: Павло, [INFO], доньки Юлія, 28 вересня 2008 року, та Анастасія, [INFO]. Протягом останніх років спільне життя між подружжям не складалося через несумісність характерів, що потягло скандали та сварки з дрібних побутових питань. Близько двох років вони проживають окремо одне від одного, у кожного склалася нова сім'я. їх діти Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Спір щодо поділу спільного майна та місця проживання дітей та їх утримання на час розгляду справи відсутній. З таких підстав суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст. 112, ч.З ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

8 листопада 2011 року позивачка купила у відповідачів за договором купівлі - продажу квартиру № 3 в житловому будинку № 29, яка належала їм на праві приватної власності, що знаходиться по вулиці Ламброва в с. Стрюкове, Миколаївського району, Одеської області, загальною площею 25,59 кв.м., жила площа 16,39 кв.м., заплативши 5 000 ( п'ять тисяч ) гривень. На виконання зазначеного договору купівлі продажу позивачка передала відповідачам гроші, а відповідачі надали їй документи на квартиру, розписку про отримання грошей. Проте, поїхати до нотаріальної контори посвідчити нотаріально договір купівлі - продажу квартири відмовилися, пояснюючи що вони не можуть поїхати до нотаріуса через брак часу і що нотаріально посвідчити договір можна буде в будь який час пізніше. З моменту укладення договору, умови якого позивачка виконала повністю, вона користується зазначеною квартирою, сплачує належні платежі, а документація на квартиру залишається не переоформленою на її ім'я, так як відповідач не з'являється до нотаріальної контори. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі та розглянути справу в її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в її відсутність. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як те, що договір купівлі продажу квартири є дійсним, підтверджується матеріалами справи копією паспорта [PERSON] ( а.с. 4 ), копією розписки [PERSON], [PERSON], кошти отримали в повному обсязі, претензій до покупця не має ( а.с. 5 ), копією свідоцтва про право власності на житло ( а.с. 6 ), копією технічної документації на квартиру ( а.с. 7 9 ). З моменту укладання договору, умови якого позивачка виконала повністю, вона користується зазначеною квартирою, утримує її, робить капітальний ремонт, а документація на будинок залишається не переоформлена на її ім'я. Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися з усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В ст. 328 ЦК України зазначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В ч. 1 ст. 334 ЦК України зазначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

8 листопада 2012 року [PERSON] передав в борг [PERSON] 49200 грн., що еквівалентно 6000 доларів США зі сплатою 10 % на місяць, яка та зобовязалась повернути до 8 листопада 2013 року. 9 вересня 2015 року позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідачки суми боргу посилаючись на те, що у визначений розпискою термін вона борг не повернула. В процесі розгляду справи позивач, посилаючись на те, що 49200 грн. він передав в борг [PERSON] та [PERSON] та просить стягнути з них 108240 грн. Відповідачі в судове засідання повторно не зявились хоча про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. [PERSON] відповідно до розписки від 8 листопада 2012 року передав в борг відповідачці 49200 грн. зі сплатою 10 % на місяць, яка та зобовязалась повернути до 8 листопада 2013 року. Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається в письмовій формі. На підтвердження укладення такого договору може бути надана розписка або інший документ, який посвідчує передання йому грошової суми. Обовязковою умовою такої угоди є зобовязання позичальника повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів в обумовлений строк. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання; на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% від простроченої суми. Як вбачається з договору позики від 8 листопада 2012 року позивач надав борг [PERSON], які та зобовязувалась і повернути. Що стосується вимог позивача про стягнення такої ж суми боргу з відповідача [PERSON] то в цій частині позов не підлягає до задоволення, оскільки він не зазначений в борговій розписці як такий, що взяв борг у позивача. Згідно договору позики позичальник зобовязався кожного місяця сплачувати позикодавцю 10 % за користування позикою. На день звернення до суду відповідач користувався позикою 22 місяці і 1 день. Тому він повинен сплатити позивачу 10824 грн. 49 коп. відсотків за користування позикою (429 грн. х 22 місяці та 1 день). Оскільки відповідачки отриманні від позивача кошти в зазначений термін не повернула, тому сума боргу з відповідними відсотками підлягає стягненню з неї на користь позивача 60024 грн. 49 коп. (49200 грн. борг за договором позики, 10824 грн. 49 коп. боргу за відсотками). З відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати в сумі 1204 грн. 21 коп. На підставі ст.ст.1047, 1049 ЦК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

8 листопада 2013 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачка не виконує свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту. Представник позивача - Духота І.В. в судове засідання не з'явився, проте в позовній заяві просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнавла. З'ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення з таких міркувань. 15 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] укладено договір кредиту № 003-01047-151112, за яким відповідачці був наданий кредит у розмірі 2000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом. Відповідно до умов договору кредиту позивач виконав свої зобов'язання з надання кредиту, в повному обсязі. Через невиконання відповідачкою своїх зобов'язань, станом на 23.05.2014р. виникла заборгованість в розмірі 3261 грн. 78 коп. (три тисячі двісті шістдесят одна грн. 78 коп.) з них: - 1467 грн. 20 коп. - тіло кредиту; - 519 грн. 20 коп. - прострочене тіло кредиту; - 00 грн. 00 коп. - заборгованість по відсотках; - 1275 грн. 38 коп. - заборгованість за комісіями. Відповідачці надсилалися повідомлення з проханням погасити заборгованість, проте борг сплачено не було. Відповідно до ст.526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст.530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст.1049, 1054 ЦП України, позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Оскільки відповідачка станом на 23.05.2014р. заборгувала Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» 3261 грн. 78 коп., то з метою захисту прав позивача, як сторони кредитного договору, з [PERSON] на його користь необхідно стягнути вказані кошти в примусовому порядку, а також понесені ним у справі судові витрати у виді судового збору в розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

8 листопада 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 19 листопада 2006 року сторони перебувають у шлюбі, мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. На обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначив, що спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя та обовязки, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного, що призвело до припинення шлюбних відносин з 20 вересня 2017 року. Позивач в судовому засіданні вимоги підтримала в повному обсязі, з огляду на що просила строк на примирення не надавати, оскільки збереження сімї є неможливим. Відповідач в судовому засіданні дав ідентичні пояснення, зокрема підтвердив, що разом із позивачкою не проживає з 20 вересня 2017 року, з огляду на що примирення є неможливим, оскільки обидві сторони цього не бажають. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 2006 року, мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження та свідоцтвам про народження дитини. Сторони припинили шлюбні відносини, внаслідок відсутності взаєморозуміння з 20 вересня 2017 року, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, оскільки обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved