Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

30.11.2020 до суду надійшла позовна заява [PERSON] , в якій останній просить суд визначити йому додатковий строк три місяці, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після [PERSON] , померлого [INFO] . Свої вимоги позивач мотивував тим, що [INFO] помер [PERSON] . [INFO] померла його дружина - [PERSON] . В травні місяці 2020 він випадково дізнався від в.о. старости Одноробівського Першого старостинського округу, що [PERSON] склав заповіт на його користь. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Так як позивачу не було відомо про існування заповіту на його ім`я, то і до нотаріуса у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини він не звертався. 20.11.2020 постановою нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через пропуск встановленого законом строку для прийняття спадщини. Саме тому позивач вимушений звернутися до суду із вказаним позовом, сплативши судовий збір. Ухвалою судді [PERSON] від 14.12.2020 провадження по справі відкрито в загальному позовному провадженні. Призначено підготовчий розгляд справи за участі сторін. Ухвалою суду від 14.01.2021 витребувано із Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області належним чином засвідчені копії спадкових справ після [PERSON] , померлого [INFO] , та після [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою суду від 22.02.2021 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті, викликано у якості свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю від 28.09.2020 адвокат Пантелей В.В. заявлені вимоги підтримав з мотивів, наведених у позові, просив їх задовольнити. Представник відповідача за ордером серії ДН №120379 від 25.11.2020 адвокат Конопатський М.М. проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що посилання позивача про те, що йому не було відомо про існування заповіту [PERSON] , не відповідають дійсності, оскільки позивач через похилий вік [PERSON] та його стан здоров`я привозив до нього секретаря Одноробівської Першої сільської ради Золочівського району Харківської області Піддубну С.М. для складання заповіту. Водночас ним не надано жодних доказів на підтвердження того, що йому не було відомо про існування вказаного заповіту. Крім того, 02.08.2017 [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину після [PERSON] та згодом все своє майно у тому числі успадковане після чоловіка заповіла відповідачу [PERSON] , і лише після смерті [PERSON] позивач звернувся за отриманням дублікату нібито втраченого заповіту, оригінал якого весь час знаходився у [PERSON] про що знав позивач. Крім того, спірний будинок [ADDRESS] було куплено під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] , а тому є спільною сумісною власністю подружжя. [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, фактично залишившись проживати у їх будинку. Допитана у судовому засіданні 11.03.2021 у якості свідка [PERSON] повідомила суду, що вона молодша сестра [PERSON] .. Коли приблизно у 2002-2003 роках у [PERSON] стався інсульт, сестра їй сказала, що вони уклали договір пожиттєвого утримання. [PERSON] приїздили півліта у с. Басове та допомагали [PERSON] вести господарство. Підписали договір. [PERSON] більше дванадцяти років хворів після інсульта. Коли його поховали, сестра оформила будівлі на себе. У 2018 році [PERSON] почав говорити, що хоче, щоб йому заповіли все майно, після чого зателефонував та сказав, що у нього також інсульт та він у лікарні. Потім [PERSON] уклала договір із [PERSON] ( [PERSON] ). Після поховання сестри свідок дізналася, що був заповіт складений на [PERSON] , який на похорони її сестри не з`явився. Про договір [PERSON] знав. Допитана у судовому засіданні 11.03.2021 у якості свідка [PERSON] повідомила суду, що вона проживала у с. Басове із 1973 року по листопад 2015 року. [PERSON] на той час працювала у бібліотеці, вони були сусідами. Мати свідка дружила з нею. Дружина [PERSON] [PERSON] - двоюрідна племінниця [PERSON] .. Кожного ранку [PERSON] ходив до [PERSON] снідати та допомагати по господарству. Про новий заповіт свідку стало відомо зі слів сестри [PERSON] . Причиною його складання стало те, що [PERSON] перестав дбати про неї. Коли [PERSON] померла, її в селі не було, проте зі слів односельчан їй відомо, що [PERSON] на похорони не приходив. Суд, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 18 червня 1959 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Басівською сільською радою Золочівського району Харківської області, актовий запис № 4, про що цього ж дня видано відповідне свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON] (а.с. 80). 13 жовтня 2005 [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження, відповідно до якого все належне йому майно, де б таке не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все, що буде йому належати на день смерті, на що за законом матиме право він заповів [PERSON] , що вбачається із дублікату заповіту, посвідченого секретарем Одноробівської Першої сільської ради Золочівського району Харківської області Піддубною С.М., зареєстрованого в реєстрі за № 116 (а.с. 6). [INFO] в с. Басове Золочівського району Харківської області у віці 78 років помер [PERSON] , про що 07 жовтня 2014 року виконавчим комітетом Одноробівської Першої сільської ради Золочівського району Харківської області було складено актовий запис № 12 та 29.09.2020 повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) видано відповідне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.5). З довідки голови сільської ради Кузьменко Н.І. від 09.03.2017 №285 [PERSON] по день смерті мешкав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті за вказаною адресою була зареєстрована його дружина [PERSON] (а.с. 84 на звороті). З інформації виконавчого комітету Золочівської селищної ради Харківської області від 29.09.2020 №465 згідно з погосподарською книгою № 11 за 2011-2015 роки домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , належить померлому [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до копії матеріалів спадкової справи 153/2017, наданих на виконання ухвали суду про витребування доказів від 14.01.2021 державним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Харківської області Борисенко К.В. 27.04.2017 до нотаріуса надійшла заява [PERSON] , яка діє від імені [PERSON] , про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON] , прийнята державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Борисенко К.В., зареєстрована в реєстрі за № 337. Більше із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини ніхто не звертався. Так, після померлого [INFO] [PERSON] Золочівською державною нотаріальною конторою Харківської області заведена спадкова справа № 153/2017 та 02.08.2017 видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 7,1910 га за реєстровим № 1241 на ім`я [PERSON] , дружини померлого. Більше свідоцтва про право на спадщину за законом чи заповітом не видавалися. Від імені [PERSON] Одноробівською Першою сільською радою Золочівського району Харківської області посвідчено заповіт від 13.10.2005 року, реєстровий номер 116, дублікат якого було видано 03.08.2020 за реєстровим номером 6-50. Вказані відомості підтверджуються також відповідними інформаційними довідками зі Спадкового реєстру від 19.01.2021 №63217314 та № 63217319. 25 жовтня 2018 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті та на що за законом вона матиме право в тому числі: належний їй будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка загальною площею 7,191 га, розташована на території Однолробівської Першої сільської ради, що належить їй на підставі Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 93462094 від 02.08.2017, вона заповіла [PERSON] , що вбачається із заповіту, посвідченого в.о. старости Одноробівського Першого старостинського округу Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області Кузьменко Н.І., зареєстрованого в реєстрі за № 6-46 (а.с. 42). 03 вересня 2019 [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, відповідно до якого все своє майно, де б таке не було та з чого б воно не складалося, та все те, що буде їй належати на день смерті та на що за законом вона матиме право вона заповіла [PERSON] , що вбачається із заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Харківської області Кійко Н.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 1408 (а.с. 108). [INFO] в с. Басове Золочівського району Харківської області у віці 85 років померла [PERSON] , про що 18 травня 2020 року виконавчим комітетом Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області складено актовий запис № 97 та цього ж дня видано відповідне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 101 на звороті). З довідки головного спеціаліста Одноробівського Першого старостинського округу Піддубної Н.В. від 16.11.2020 №527 [PERSON] по день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , за якою проживала сама (а.с. 106 на звороті). Відповідно до копії матеріалів спадкової справи 125/2020, наданих на виконання ухвали суду про витребування доказів від 14.01.2021 державним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Харківської області Борисенко К.В. 29.05.2020 до нотаріуса надійшла заява [PERSON] про прийняття спадщини, яка була прийнята державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Борисенко К.В. та зареєстрована в реєстрі за № 343. Більше із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини ніхто не звертався. 01.12.2020 до нотаріальної контори звернувся [PERSON] , який просив не вчинювати ніяких нотаріальних дій щодо померлих [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з його зверненням до суду. Свідоцтва про право на спадщину за законом чи заповітом не видавалися. Від імені [PERSON] Золочівською селищною радою Золочівського району Харківської області посвідчено заповіт від 25.10.2018, реєстровий номер 6-46, згодом приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Харківської області Кійко Н.Г. було посвідчено заповіт від імені [PERSON] від 03.09.2019, реєстровий номер 1408. Вказані відомості підтверджуються також відповідними інформаційними довідками зі Спадкового реєстру від 19.01.2021 №63217361 та № 63217369. 20.11.2020 постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії № 1762/02-31, державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Борисенко К.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] , оскільки відсутні документи, підтверджуючі факт прийняття спадщини (а.с.8). Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно зі статтею 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За приписами статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву по прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При розгляді цих справ судам слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно зі ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відтак, проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 76 ЦПК України докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позов задоволенню не підлягає. Так, з матеріалів, наданих державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Борисенко К.В., вбачається, що після смерті [PERSON] [INFO] спадщину фактично прийняла його дружина [PERSON] , яка проживала разом із чоловіком на час його смерті, тому саме на неї нотаріусом 02.08.2017 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. При цьому позивач до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] не звертався, на час смерті спадкодавця разом із ним не проживав, а отже, спадщину не прийняв. Натомість [PERSON] 25.10.2018 заповіла все своє майно, у тоому числі успадковане після смерті чоловіка, тому ж [PERSON] , однак згодом 03.09.2019 змінила свій заповіт, зазначивши спадкоємцем свого майна [PERSON] .. Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що йому не було відомо про існування заповіту [PERSON] від 13.10.2005, однак свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні 11.03.2021 підтвердили факт того, що [PERSON] фактично доглядав родину [PERSON] , та між ними була домовленість про те, що [PERSON] передасть йому своє майно за наданий догляд. [PERSON] скасувала заповіт складений на користь [PERSON] у зв`язку з тим, що він перестав здійснювати догляд за нею. Одночасно позивачем суду не надано доказів поважності пропуску встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини, лише зазначено, що про заповіт він не знав, однак суд критично оцінює вказане твердження, враховуючи також те, що спадкове майно після [PERSON] було у повному обсязі успадковане його дружиною, яка в свою чергу склала заповіт на користь [PERSON] .. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій правильно виходили із того, що позивачі не надали належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку про прийняття спадщини. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24 вересня 2020 року у справі № 614/807/18. Позивачем та його представником у судовому засіданні не було доведено, що пропуск строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини викликаний поважними причинами, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Зважаючи на вищевикладене, а також те, що є спадкоємець, який прийняв спадщину, а тому прийняття рішення про визначення додаткового строку для позивача було б втручанням у здійснення відповідачем її спадкових прав та оформлення спадщини.

Outcome: dismissed