Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

6 січня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між сторонами 7 жовтня 1994 року, та стягнення аліментів на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , 2013 року народження, у твердій грошові й сумі у розмірі 5000 грн. В обґрунтування зазначених позовних вимог вказала, що 7 жовтня 1994 року вона разом з відповідачем по справі уклали шлюб, про що Новомиколаївською сільською радою Жовтневого (нині Вітовського) району Миколаївської області зроблено актовий запис №9 від 7.10.1994 року. Від шлюбу мають на день подачі позову одного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що шлюбні стосунки між нею та відповідачем не склалися і були припинені у грудні 2020 року, сумісного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, мешкають окремо один від одного. Неповнолітній син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Вважає, що збереження їх шлюбу неможливе. Крім того, посилається на відсутність добровільної угоди з відповідачем щодо матеріального утримання їх сина, просить про стягнення аліментів в судовому порядку. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Сіхарулідзе Д.Г. в ході судового розгляду позовні вимоги підтримали та зазначили, що подальше спільне життя у шлюбі з відповідачем не є можливим, тому збереження сім`ї не буде відповідати інтересам позивача. Позивач просила залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Вказувала на те, що відповідач добровільно будь якого грошового утримання на дитину не надає, самостійно вона забезпечити сина не може, так як не має можливості працевлаштуватись. Крім того, вважала за можливе стягнути саме тверду грошову суму аліментів у розмірі 5000 грн., так як відповідач постійно не працює, має мінливий дохід, але займається присадибним сільським господарством, здає в оренду земельну ділянку та має доходи, з яких може сплачувати зазначену суму аліментів щомісяця. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Луговенко К.С. в ході судового розгляду позов визнали частково та суду пояснили, що відповідач не заперечує проти позовної вимоги про розірвання шлюбу, так як, дійсно, сторони втратили почуття любові та взаємоповаги одне до одного, сімейні стосунки припинили з грудня 2020 року та відновлення їх сім`ї неможливе. Щодо стягнення аліментів на утримання сина, то відповідач вважає, що тверда грошова сума, зазначена позивачкою у розмірі 5000 грн. для нього є завищеною, так як сукупний його місячний дохід з урахуванням ведення ним натурального господарства не перевищує 5000 грн. Інших будь яких доходів він не має. Працевлаштуватися за місцем свого проживання не може. Вважає за можливе часткове задоволення позовних вимог у сумі 1500 грн. У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення. Вислухавши пояснення сторін по справі та їх представників, дослідивши зміст письмових доказів, які надані сторонами, судом встановлено наступне. Відповідно до ст.\~21,\~24 СК України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до\~ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України\~визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 7 жовтня 1994 року (а.с.10). Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Проте, як вказує позивач, та з вказаним погоджується відповідач, сторони припинили шлюбні стосунки, мешкають окремо один від одного та не бажають їх відновлення, збереження їх сім`ї неможливе. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.8), який зареєстрований разом з обома батьками в [ADDRESS] ( а.с.39), однак як встановлено в ході судового розгляду, тимчасово проживає разом з матір`ю по [ADDRESS] , про що не заперечував в судовому засіданні відповідач - батько дитини. На час розгляду справи про спір стосовно поділу майна чи місця проживання сина сторонами не заявлено. Щодо стягнення аліментів, то за змістом\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3\~ст. 181 СК України). Відповідно до\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183,\~184 СК України. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. З урахуванням тієї обставини, що визнання позовних вимог відповідачем в частині від тих, які просить позивач, не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що сторони підтвердили ту обставину, що в даний час разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, наміру на примирення не мають, шлюб існує формально, подальше спільне життя суперечить інтересам сторін, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем також і в частині стягнення з нього аліментів в сумі 1500 грн. щомісяця, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача в частині розірвання шлюбу. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів у сумі 5000 грн., то суд, у межах наданих доказів, приймає до уваги ті обставини, що обов`язок по вихованню та утриманню дітей лежить на обох батьках, з урахуванням наявності матеріального доходу як позивача так і відповідача, розміру прожиткового мінімуму для дитини віком від 8 до 16 років, що становить 2395 грн., який обраховується з 01.01.2021 року, вважає за можливе задоволення позовних вимог позивачки у частині стягнення аліментів у розмірі 2500 грн. Таким чином позовні вимоги позивача про стягнення аліментів підлягають задоволенню частково. Посилання позивачки на наявність у відповідача у власності земельної ділянки, яку він обробляє, та пасіки, від яких він має дохід та можливість у зв`язку із цим сплачувати аліменти у зазначеному нею розмірі, не може бути прийняте судом до уваги, так як доказів наявності та розміру доходу від зазначеного майна сторонами суду не надано. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати за вимогами про розірвання шлюбу, зокрема судовий збір в сумі 908 грн. За вимогами про стягнення аліментів з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави також в сумі 908 грн.

Outcome: partial