Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

30 червня 2016 року [PERSON] звернувся у суд з позовом до ДП «Національне газетно-журнальне видавництво» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 31 травня 2016 року наказом № 121/10-05 його було звільнено з осад головного редактора газети «Кримська світлиця» ДП «Національне газетно-журнальне видавництво» на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (прогул, в тому числі відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, без поважних причин). Позивач вважає своє звільнення незаконним та безпідставним, оскільки редакція газети «Кримська світлиця» є структурним підрозділом підприємства відповідача та територіально розташована на території АР Крим за адресою: м. Сімферополь, вул. Гагаріна, 5. 08.02.2016 р. генеральним директором відповідача було видано наказ № 07-ОД «Про виконання наказу № 12-Од від 18.0.2015 .», яким передбачалось ознайомлення працівників редакції газети «Кримська світлиця» із наказом № 12-ОД від 18.05.2015 р. та запропоновано працівникам у двомісячний термін надати згоду чи відмову від переведення на роботу в іншу місцевість. 14.03.2016 р. генеральним директором відповідача було видано наказ № 65/09-05 «Про виконання наказу № 12-ОД від 18.05.2015 р.», яким зобовязано позивача ознайомити всіх працівників редакції газети «Кримська світлиця» із наказом № 12-ОД від 18.05.2015 р. та запропоновано працівникам у двомісячний термін надати згоду чи відмову від переведення на роботу в нішу місцевість, а саме в м. Київ, вул. Васильківська, 1. У звязку з певними обставинами, що склалися на підприємстві відповідача, 08.07.2015 р. наказ № 12-ОД був відмінений наказом № 14-ОД «Про відміну наказу від 18.05.2015 р. № 12-ОД». Проте, не зважаючи на те, що переведення редакції газети «Кримська світлиця» і її працівників було відмінене, генеральний директор відповідача двічі (наказ № 07-ОД від 08.02.201 6р. та наказ № 65/09-05 від 14.03.2016 р.) зобовязує позивача ознайомитись із положеннями скасованого наказу № 12-ОД, а також направив позивачу лист від 14.03.2016 р. № 98/01-08, в якому просив працівників редакції газети «Кримська світлиця», в тому числі позивача, прийняти рішення щодо переведення штатних працівників редакції та повідомити про таке рішення до 15.05.2016 р. Позивач зазначає, що він ніколи не давав погодження на своє переведення в іншу місцевість, а також неодноразово наголошував у розмовах та листуванні засобами електронної пошти з генеральним директором відповідача на незаконність його дій. Попри відсутність законного та обґрунтованого рішення відповідача щодо підстав та порядку переведення позивача в іншу місцевість (відміна наказу № 12-ОД від 18.05.2015 р.), а отже відсутність змін в організації та виробництві праці, змін істотних умов праці та відсутність погодження позивача на таке переведення, відповідач 27.05.2016 р. на електронну пошту позивача направив наказ № 115/01-06 від 27.05.2016 р. «Про відібрання пояснень від працівника [PERSON]В.», в якому позивачу пропонувалось до 30.05.2016 р. надати письмові пояснення щодо причин незявлення позивача на робочому місці за адресою: м. Київ, вул. Васильківська, 1, в період з 16 по 27 травня 2016 р. та невиконання своїх посадових обовязків. На думку позивача, відповідач самовільно, незаконно та без попередження позивача здійснив переведення останнього, в результаті чого визначив відсутність позивача за адресою: м. Київ, вул. Васильківська, 1, у період з 16 по 27 травня 2016 року, як тяжкий проступок, достатній для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, про що і був виданий відповідний наказ № 121/10-05 від 31.0.2016 р. При цьому, із наказом чи будь-яким іншим документом щодо факту та строків переведення позивача у іншу місцевість позивач не був ознайомлений. За таких підстав, позивач просить визнати незаконним і скасувати наказ від 31.0.2016 р. № 121/10-05 «Про звільнення головного редактора [PERSON]В.», поновити його на посаді головного редактора редакції газети «Кримська світлиця» ДП «Національне газетно-журнальне видавництво» з дати звільнення, а саме з 31.05.2016 р., а також стягнути з відповідача середній заробіток а час вимушеного прогулу за період з дат звільнення по дату прийняття рішення у справі. У заяві про збільшення позовних вимог представник позивача просить стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з дати звільнення по дату прийняття рішення у справі, а саме з 01.06.2016 р. по 26.07.2016 р. у сумі 12\~074 грн. 50 коп. (а.с. 82) У повторній заяві про збільшення позовних вимог представник позивача просить стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з дати звільнення по дату прийняття рішення у справі, а саме з 01.06.2016 р. по 12.09.2016 р. у сумі 22\~560 грн. 25 коп. (а.с. 93) У заяві про збільшення позовних вимог від 29.09.2016 р. представник позивача просить стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з дати звільнення по дату прийняття рішення у справі, а саме з 01.06.2016 р. по 29.09.2016 р. у сумі 26 691 грн. 00 коп. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Представник відповідача в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та заперечував проти їх задоволення, зазначивши, що позивач не є членом профспілкового комітету ДП «Національне газетно-журнальне видавництво», а його трудова книжка не була повернута у звязку з відмовою останнього її отримувати, та надіслати поштою неможливо у звязку з тимчасовою окупацією АР Крим. (а.с. 40) Третя особа генеральний директор ДП «Національне газетно-журнальне видавництво» [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що наказом № 07-ОД від 08.02.2016 р. та № 65/09-05 від 14.03.2016 р. було відновлено дію наказу № 12-ОД від 18.05.2015 р. «Про переведення Редакції газети «Кримська світлиця» із м. Сімферополя до м. Києва та переведення працівників редакції газети «Кримська світлиця» на роботу в іншу місцевість». Оскільки позивач своїми діями порушив пп. «а» п. 9 розділу ІІІ та п. 13 розділу V Правил внутрішнього розпорядку для працівників ДП Національне газетно-журнальне видавництво», а також п.п. 3.2, 4.1, 4.3, 4.4, 6.1 та 6.2 Трудової угоди від 14.10.2010 р., зокрема був відсутній за місцем роботи на території підприємства без відома та дозволу керівництва з 16 по 27 травня 2016 року,, про що свідчать відповідні акти, [PERSON] був звільнений за прогул. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Статтями\~40,\~41 КЗпП України\~визначені підстави для розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Судом встановлено, що 14 жовтня 2010 року між ДП «Газетно-журнальне видавництво» та [PERSON] укладено трудову угоду, за умовами якої останній був прийнятий на посаду головного редактора на строк з 14.10.2010 р. по 31.12.2010 р. включно у відповідності з наказом № 35-к від 14.10.2010 р. (а.с. 75) Редакція газети «Кримська світлиця», де працював позивач на посаді головного редактора на підставі вказаних угоди та наказу, є структурним підрозділом Державного підприємства «Газетно-журнальне видавництво» та територіально розташована на території Автономної республіки Крим за адресою: м. Сімферополь, вул. Гагаріна, 5, 2-й поверх, кімн. 13-14. З матеріалів справи вбачається, що наказом № 12-ОД від 18.05.2015 р. «Про переведення Редакції газети «Кримська світлиця» з м. Сімферополя до м. Києва та переведення працівників Редакції газети «Кримська світлиця» на роботу в іншу місцевість» передбачено переведення Редакції газети «Кримська світлиця» та її працівників з 15.09.2015 р. у приміщення головного офісу відповідача за адресою: м. Київ, вул. Васильківська, 1, визначав порядок та строки реалізації такого переведення, закріплював права та гарантії для працівників, що переводяться в іншу місцевість. (а.с. 10) Наказом № 12-ОД від 08.07.2015 р. «Про відміну наказу від 18.05.2015 р. № 12-ОД» з огляду на ситуацію, в якій опинилось ДП «Газетно-журнальне видавництво», а саме відсутність на підприємстві начальника відділу кадрів та інспектора відділу кадрів, які б мали забезпечити виконання наказу щодо переведення Редакції газети «Кримська світлиця» з м. Сімферополя до м. Києва та переведення працівників вказаної редакції на роботу в іншу місцевість, було відмінено наказ № 12-ОД від 18.05.2015 р. (а.с. 12) Наказом № 07-ОД від 08.02.2016 р. «Про виконання наказу № 12-ОД від 18.05.2015 р.» зобовязано ознайомити всіх працівників Редакції газети «Кримська світлиця» з наказом № 12-ОД від 18.05.2015 р. , у звязку з чим працівникам протягом двох місяців з дня ознайомлення з наказом надати згоду чи відмову від переведення на роботу в іншу місцевість. (а.с. 8) Наказом № 65/09-05 від 14.03.2016 р. «Про виконання наказу № 12-ОД від 18.05.2015 р.» головного редактора редакції газети «Кримська світлиця» [PERSON] зобовязано ознайомити всіх штатних працівників редакції з вказаним наказом, у звязку з чим працівникам редакції протягом двох місяців з дня ознайомлення з наказом надати згоду чи відмову від переведення на роботу в іншу місцевість, а саме м. Київ, вул. Васильківська, 1. (а.с. 9) Наказом № 115/01-06 від 27 травня 2016 р. «Про відібрання пояснень від працівника [PERSON]В.» позивачу пропонувалось до 30.05.2016 р. надати письмові пояснення щодо причин незявлення позивача на робочому місці за адресою: м. Київ, вул. Васильківська, 1, в період з 16 по 27 травня 2016 р. та невиконання своїх посадових обовязків. (а.с. 14) Наказом № 121/10-05 від 31.05.2016 р. ДП «Газетно-журнальне видавництво» [PERSON] звільнено з роботи з 31 травня 2016 року в зв'язку з прогулом без поважних причин згідно з п. 4 ч. 1\~ст. 40 КЗпП України\~(а.с. 6). У наказі зазначено, що [PERSON] був відсутній за місцем роботи на території підприємства без відома та дозволу керівництва з 16 по 27 травня 2016 року без поважних причин. Звертаючись у суд з позовом про поновлення на роботі, позивач посилається, зокрема на те, що він ніколи не давав погодження на своє переведення в іншу місцевість, а також неодноразово наголошував у розмовах та листуванні засобами електронної пошти з генеральним директором відповідача на незаконність його дій. [PERSON] зазначає про відсутність законного та обґрунтованого рішення відповідача щодо підстав та порядку переведення позивача в іншу місцевість (відміна наказу № 12-ОД від 18.05.2015 р.), а отже відсутність змін в організації та виробництві праці, змін істотних умов праці та відсутність погодження позивача на таке переведення Суд погоджується з такими доводами позивача, оскільки відповідно до ст. 32 КЗпП України переведення працівника в іншу місцевість допускається тільки за згодою працівника, та встановлено, що про зміну істотних умов праці працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. При цьому, суд вважає недоведеним факт переведення [PERSON] в ДП «Газетно-журнальне видавництво», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Васильківська,1, оскільки відповідач в судовому засіданні не надав відповідний наказ щодо такого переведення. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» невихід працівника на роботу у звязку з незаконним переведенням не можна вважати прогулом без поважних причин. Відповідно до п. 4 ч. 1\~ст. 40 КЗпП України\~трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. За таких обставин, суд вважає, що звільнення позивача відбулось з порушенням, передбаченого законом порядку звільнення, тому наказ генерального директора «ДП «Газетно-журнальне видавництво» [PERSON] від 31.05.2016 р. 3\~121/10-05 «Про звільнення головного редактора [PERSON]В.» має бути визнаний незаконним. Позивач просив також скасувати оспорюваний наказ, проте такі вимоги не можуть бути задоволені, оскільки законом передбачено, що у випадку невідповідності вимогам закону наказ може бути визнаний незаконним, і до компетенції суду не віднесено вирішення питання щодо його скасування. Вчинення таких дій є обов'язком роботодавця або уповноважених ним осіб.. Відповідно до ч. 1\~ст. 235 КЗпП України\~у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог\~Закону України «Про запобігання корупції»\~іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. З огляду на те, що наказ щодо звільнення позивача визнаний судом незаконним, підлягають задоволенню й вимоги про поновлення його на посаді головнго редактора газети «Кримська світлиця» з 31 траня 2016 року. Згідно з ч. 2\~ст. 235 КЗпП України\~при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Пунктом 32\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року\~передбачено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Відповідно до абзацу 3, 4 розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, середня заробітна плата в такому випадку обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Позивач не працював з 31.05.2016 р., тому останніми двома повними місяцями його роботи є квітень та травень 2016 року. Пунктом 8 розділу 4 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У довідці ДП «Газетно-журнальне видавництво» від 28.09.2016 р. № 580/01-08/12 наведено розмір заробітної плати позивача помісячно. Заробітна плата [PERSON] за останні два повні місяці роботи складала по 6\~355 грн. Відповідно середньоденна заробітна плата становить 317,75 гривень. З ДП «Газетно-журнальне видавництво» стягненню на користь позивача підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу - 85 робочих днів за період з 31 травня 2016 року по 30 вересня 2016 року, тобто по день ухвалення рішення судом, в розмірі 317,75 грн. х 85 роб. дні = 27\~008 грн. 75 коп. Із зазначеної суми підлягають відрахуванню обов'язкові податки та платежі. З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в сумі 1\~378 грн. 00 коп. судового збору.

Outcome: partial