Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

3 травня 2018 року до суду надійшла дана справа, яка була передана на розгляд за підсудністю ухвалою Лохвицького районного суду Полтавської області від 14 березня 2018 року. [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт того, що [PERSON] являлася рідною тіткою [PERSON] та встановити факт прийняття спадкоємцем за законом [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] Мотивує свої вимоги тим, що [INFO] року в с. Грабщина Липоводолинського району Сумської області померла [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на території Яганівської сільської ради. Заявник зазначає, що її мати [PERSON] фактично спадщину прийняла, оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном [PERSON] [INFO] року в с. Погарщина Лохвицького району Полтавської області померла [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина. За життя [PERSON] склала заповіт на користь [PERSON] Оформити належним чином право на спадщину після смерті [PERSON], яку вона прийняла після смерті [PERSON], заявник не може, оскільки не прослідковується родинний зв'язок між [PERSON] та [PERSON], та відсутні докази факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] Представник заявника в письмовій заяві просив розгляд справи провести без його участі, вимоги підтримав. Заінтересована особа в своїй письмовій заяві просила справу розглянути без присутності представника, проти задоволення заяви заперечення відсутні. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини. [PERSON], народилася [INFO] року, її батьками згідно свідоцтва про народження є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). 28 січня 1989 року [PERSON] зареєструвала шлюб, узявши прізвище «[PERSON]». 7 листопада 2003 року даний шлюб розірвано (а.с. 11, 12). [PERSON] народилася [INFO] року, її батьками згідно свідоцтва про народження є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 22). 14 жовтня 1960 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], узявши прізвище чоловіка «[PERSON]» (а.с. 21). Відповідно до довідки державного архіву Сумської області № Шм-14 від 29 березня 2017 року, та архівного витягу, шлюб [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 14 листопада 1928 року в с. Яснопільщина Липоводолинського району Сумської області (а.с. 23, 24). Згідно довідки державного архіву Сумської області № Тм-25 від 29 березня 2017 року, в метричній книзі Миколаївської церкви с. Русанівка Гадяцького повіту Полтавської губернії за 1910 рік відомостей про народження [PERSON] немає (а.с. 25). Відповідно до довідки державного архіву Сумської області № Тм-26 від 29 березня 2017 року, в метричній книзі Миколаївської церкви с. Русанівка Гадяцького повіту Полтавської губернії за 1915 рік під № 91 є запис про народження [PERSON], [INFO], батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 27). 27 січня 1986 року [PERSON] зареєструвала шлюб, узявши прізвище чоловіка «[PERSON]» (а.с. 28). Із копії сертифікату на право на земельну часту (пай) серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON], яка проживала в с. Грабщина Липоводолинського району Сумської області, як члену колективного сільськогосподарського підприємства «Україна», належить право на земельну частку (пай) землі розміром 3,88 га, яка перебуває у колективній власності (а.с. 19). [INFO] року в с. Грабщина Липоводолинського району Сумської області померла [PERSON] (а.с. 17). Відповідно до довідки Яганівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області № 219/02-33 від 21 червня 2017 року та копій виписок з погосподарських книг, [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року, з 1969 року до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом з племінницею [PERSON] Остання фактично прийняла спадщину, оскільки вступила у володіння та користування спадковим майном (а.с. 18). З наданих Липоводолинською райдержнотконторою за № 729/01-16 від 6 червня 2018 року відомостей вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, спадкоємці з заявами не звертались, відомостей про прийняття спадщини спадкоємцями, які відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину немає, заповіт від імені [PERSON] відповідно до Спадкового реєстру не посвідчувався (а.с. 72). Постановою нотаріуса Липоводолинської районної державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] (а.с. 20). 22 листопада 2005 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Яганівської сільської ради за реєстровим № 174, дублікат посвідчений секретарем Яганівської сільської ради 20 вересня 2011 року за реєстровим № 43, згідно якого все майно, яке на день смерті буде належати їй, заповіла [PERSON] (а.с. 14). [INFO] року в с. Погарщина Лохвицького району Полтавської області померла [PERSON] (а.с. 13). З наданих Другою Лохвицькою державною нотаріальною конторою за № 290/01-16 від 24 травня 2018 року відомостей вбачається, що 10 жовтня 2008 року в даній нотаріальній конторі за заявою [PERSON] заведена спадкова справа № 281/2008 після смерті [INFO] року [PERSON]. 16 січня 2017 року [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину на 3 земельні ділянки, які за життя належали [PERSON] (а.с. 66-68). Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 1 п. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. Умови, за яких заяви про встановлення фактів можуть розглядатися в порядку окремого провадження викладені в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в якому зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, а також, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст. 524 чинного станом на [INFO] року (день смерті [PERSON].) Цивільного кодексу УРСР 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі ст. 529, 530 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Крім того, ст. 531 ЦК УРСР 1963 року до числа спадкоємців за законом віднесено непрацездатних осіб, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні зі спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Стаття 535 ЦК УРСР 1963 року передбачала право на обов'язкову частку у спадщині неповнолітніх або непрацездатних дітей спадкодавця (в тому числі усиновлених), а також непрацездатної дружини, батьків (усиновителів) і утриманців померлого, які успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом. Отже, відповідно до ЦК УРСР 1963 року інші родичі, не зазначені в цих статтях не є спадкоємцями. Згідно ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Не можуть вважатися обґрунтованими доводи заявника про необхідність застосування положень ЦК України, оскільки у відповідності до змісту п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531 ЦК УРСР. Лише у випадку, коли спадщина відкрилась після 1 липня 2003 року та не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування на підставі ЦК УРСР, право спадкування виникає також у спадкоємців за законом третьої, четвертої та п'ятої черг відповідно до статей 1263-1265 ЦК України. З огляду на викладене племінниця померлого спадкодавця не є спадкоємцем в розумінні ЦК УРСР 1963 року і не має права на спадкування майна тітки, у зв'язку з чим [PERSON] не могла фактично прийняти спадщину після смерті тітки [PERSON] Факт встановлення родинних відносин між померлою матір'ю заявника [PERSON] та [PERSON], а саме того, що остання являлася тіткою [PERSON], не буде породжувати юридичних наслідків для заявника, що суперечить меті розгляду справ в порядку окремого провадження. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви.

Outcome: dismissed