Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

29 вересня 2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів, третьої особи про визнання права власності на спадкове майно 1/5 частку земельної ділянки площею 6,7466 га, яка розташована на території Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2321810100:33:003:0011, нормативною грошовою оцінкою сільськогосподарських угідь 39\~546,34 грн., належну [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 020045, виданого головою Гуляйпільської районної державної адміністрації [PERSON] 18 вересня 2003 року, як спадкоємиці першої черги за законом після смерті [PERSON], яка померла 09.03.2015 року. Ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 02 жовтня 2015 року вказану позовну заяву було залишено без руху. 13.10.2015 року надійшла уточнена позовна заява позивача про визнання права власності на 1/5 частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом ( а.с.18-21) після чого було відкрито провадження за вказаним позовом. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є дочкою [PERSON], яка померла 09.03.2015 року. Позивач змінила своє прізвище з «Кривошей» на «Бондарчук» після укладення шлюбу 10.10.1981 року. Далі в позові зазначено, що після смерті матері вона звернулася до приватного нотаріуса Гуляйпільського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] з метою прийняти спадщину за законом. Нотаріусом була заведена спадкова справа. За результатами розгляду наданих позивачем документів, 25.09.2015 року нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею не було надано оригіналів правовстановлюючих документів на земельну ділянку, а саме державного акту на право власності на 1/5 частку земельної ділянки на імя [PERSON]. За життя [PERSON] отримала у власність 1/5 частку земельної ділянки площею 6,7466 га, яка розташована ДП № 60 п. 754 на території Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2321810100:33:003:0011та була внесена до списку співвласників у державному акті про право власності на земельну ділянку серії ЗП № 020045, виданого головою Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області від 18 вересня 2003 року, на імя лише одного із співвласників, а саме [PERSON]. Таким чином, вона не має можливості оформити спадщину на себе у встановленому законом досудовому порядку. Прохає визнати за нею право власності на 1/5 частку земельної ділянки площею 6,7466 га, яка розташована на території Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2321810100:33:003:0011, нормативною грошовою оцінкою сільськогосподарських угідь 39\~546,34 грн., належну [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 020045, виданого головою Гуляйпільської районної державної адміністрації [PERSON] 18 вересня 2003 року, як спадкоємиці першої черги за законом після смерті [PERSON], яка померла 09.03.2015 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала через канцелярію суду письмову заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягала, прохала їх задовольнити (а. с. 28,40). Представник відповідача Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області в судове засідання не зявився, надали через канцелярію суду письмову заяву, в якій прохають проводити розгляд справи без участі представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі (а. с. 68). Відповідач [PERSON] в судове засіданні не зявилася, про дату та час проведення судового засідання була повідомлена належним чином, надала через канцелярію суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги позивача визнала повністю та не заперечувала проти їх задоволення ( а.с.56). Відповідач [PERSON] в судове засіданні не зявився, про дату та час проведення судового засідання був повідомлений належним чином, надав через канцелярію суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги позивача визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення ( а.с.71). Відповідач [PERSON] в судове засіданні не зявився, про дату та час проведення судового засідання був повідомлений належним чином, надав через канцелярію суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги позивача визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення ( а.с.57). Відповідач [PERSON] в судове засіданні не зявилася, про дату та час проведення судового засідання була повідомлена належним чином, надала через канцелярію суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги позивача визнала повністю та не заперечувала проти їх задоволення ( а.с.58). Представник третьої особи: відділу Держгеокадастру у Гуляйпільському районі Запорізької області в судове засідання не зявився, надали через канцелярію суду письмову заяву, в якій прохають проводити розгляд справи без участі представника, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечують (а. с. 69). Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши обставини справи, представлені докази та надавши їм оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд\~приходить до таких висновків. Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є рідною дочкою померлої [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії VI-УР № 1023052, виданим повторно завідуючим бюро записів актів громадянського стану міської ради м. Гуляйполе Пологівського району від 28.08.1964 року, про що 19.05.1960 року був зроблений відповідний запис за № 124 (а.с. 6). 10.10.1981 року позивач уклала шлюб з [PERSON] і змінила своє дошлюбне прізвище «Кривошей» на прізвище чоловіка «Бондарчук», що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-КП № 396762. Виданим завідуючим відділом (бюро) записів актів громадянського стану Олександрівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області (а.с.6). 09.03.2015 року померла мати позивача [PERSON] у віці 78 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 321666, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гуляйпільського районного управління юстиції в Запорізькій області, про що складено відповідний актовий запис № 72 (а.с.11). Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 020045, виданого головою Гуляйпільської районної державної адміністрації [PERSON] 18 вересня 2003 року,[PERSON] була внесена до списку співвласників земельної ділянки, і їй належала 1/5 частка з 6,7466 га земельної ділянки, розташованої ДП № 60; п.754 на території Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2321810100:33:003:0011(а.с. 10). 26.06.2015 року [PERSON] звернулася з заявою до приватного нотаріуса Гуляйпільського нотаріального округу Запорізької області горової Я.О. щодо прийняття спадщини після померлої 09.03.2015 року [PERSON] ( а.с.36). Приватним нотаріусом була заведена спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 57622409, номер у нотаріуса 127/2015 (а.с.12). 25.09.2015 року приватним нотаріусом Гуляйпільського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на частку земельної ділянки площею 6,7466 га, розташованої на території Гуляйпільської міської ради Запорізької області, у звязку з тим, що до 02.05.2009 року документом, який посвідчував право власності на земельну ділянку незалежно від способу набуття власником такого права, виступав виключно державний акт. Відповідно до довідки, виданої відділом Держземагенства у Гуляйпільському районі Запорізької області від 16.09.2015 року, вих. № 32-38-0.2-811/2-15 був виданий лише один державний акт на земельну ділянку площею 6,7466 га земельної ділянки, розташованої ДП № 60; п.754 на території Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2321810100:33:003:0011 на імя [PERSON]. Померла [PERSON] була внесена лише до списку співвласників цієї земельної ділянки. Оскільки земельна ділянка набута у власність в 2003 році, відповідно до діючого законодавства на той час, правовим документом на земельну ділянку був державний акт, який [PERSON] за життя не виготовила на своє імя. За таких обставин, приватний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/5 частку вказаної земельної ділянки (а.с.9). 28.10.2015 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на підставі ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON]. Спадщина складалася з квартири № 1, яка знаходиться в житловому будинку № 34, розташованому за адресою: площа Петровського, м. Гуляйполе Гуляйпільського району Запорізької області, загальною площею 43.5 кв. м., житловою площею 34,0 кв.м., яка належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 16.03.1993 року виконавчим комітетом Гуляйпільської міської ради народних депутатів та Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Гуляйпільською державною нотаріальною конторою Запорізької області від 23.06.2009 року (а.с.37). Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 6,7466 га, кадастровий номер 2321810100:33:003:0011, власник [PERSON], складає 197\~731,72 грн. (а.с. 13). Вартість 1/5 частки вказаної земельної ділянки буде складати 39\~546,34 грн. ( 197\~731,72 : 5 = 39\~546,34 грн.). За запитом суду приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] було надано копію спадкової справи № 127/2015 заведеної після смерті [PERSON] на підставі звернення спадкоємця першої черги [PERSON] від 26.06.2015 року (а.с. 35-37). Внаслідок того, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 020045 було видано лише на імя одного зі співвласників земельної ділянки, а саме [PERSON] і померла [PERSON] за життя не виготовила на своє імя окремого державного акту на право власності на 1/5 земельної ділянки, а залишилися зазначеною тільки у списку співвласників, позивач не має змоги отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Іншого шляху вирішення вказаного питання, окрім як звернутися до суду позивач немає, так як у звязку зі змінами в законодавстві відповідний відділ Держгеокадастру не може внести зміни до виданого раніше державного акту чи то виготовити його на померлу особу. Суд задовольняючи позов виходить з такого. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Стаття 181 ЦК України передбачає, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Згідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частина 1 ст. 1258 ЦК України передбачає, що Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. В ст. 1261 ЦК України зазначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. У відповідності до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно з п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Частиною 1 ст. 131 ЗК України передбачене право громадян та юридичних осіб України, а також територіальних громад та держави, набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнанням прав. Приймаючи до уваги те, що за право на спадщину у вигляді земельної ділянки ніхто не сперечається, інших спадкоємців крім позивача немає, вирішити питання в позасудовому порядку немає можливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому суд, зазначає, що відповідно до положень ч.4 ст. 174 ЦПК України визнання відповідачами позову позивача не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. А тому позов є таким, що ґрунтується на законі та підтверджений встановленими обставинами. Питання щодо судового збору позивачем не порушувалось.

Outcome: approved