Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

29 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Крихівецької сільської ради про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, [PERSON] користується земельною ділянкою площею 0,0207 га, що є прилеглою до земельної ділянки, на якій вона проживає разом з матір'ю у приватному будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить її матері на праві власності. Даною ділянкою вони користуються з 1989 року (з моменту поселення за вказаною вище адресою). Дана земельна ділянка віднесена до земель садибно-житлової забудови. У даний час на ній посаджені фруктові дерева та кущі. Позивач планує використовувати у майбутньому дану земельну ділянку для отримання сільськогосподарської продукції. 17 листопада 2014 року та повторно 18 грудня 2014 року позивач зверталася до Крихівецької сільської ради про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки для передачі їй безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства. Проте Крихівецька сільська рада відмовила у передачі у власність даної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у зв'язку з тим, що вздовж паркану земельної ділянки проходить канава для стічних вод, яка не може передаватися у власність, та частина вищевказаної земельної ділянки у майбутньому може використовуватися для пішохідного тротуару. За таких обставин позивач просить скасувати рішення 63 сесії 6-го демократичного скликання Крихівецької сільської ради від 26 грудня 2014 року про відмову [PERSON], яка проживає [ADDRESS] у передачі у власність земельної ділянки, яка прилягає до її власної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, зобов'язати Крихівецьку сільську раду надати [PERSON] дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки для передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, встановити факт добросовісного, відкритого та безперервного користування земельною ділянкою площею 0,0207 га, що є прилеглою до земельної ділянки, на якій проживає позивач разом із матір'ю у приватному будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] на протязі понад 15 років, заборонити Крихівецькій сільській раді вчиняти будь-які дії по передачі даної земельної ділянки третім особам. 27 травня 2015 року позивачем подана заява, в якій просить скасувати рішення Крихівецької сільської ради від 26 грудня 2014 року про відмову [PERSON] у передачі земельної ділянки площею 0,0207 га у приватну власність для ведення сільського господарства та зобов'язати Крихівецьку сільську раду повторно розглянути питання щодо передачі [PERSON] у приватну власність земельної ділянки. У судове засідання позивач та представник позивача прибули, підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засідання позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 17 листопада 2014 року та 18 грудня 2014 року [PERSON] зверталася до Крихівецької сільської ради про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі їй безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства (а.с. 7-8, 10-11). Листом від 10 грудня 2014 року за вих. № 1015 Виконавчий комітет Крихівецької сільської ради повідомив позивача, що рішення по її заяві від 17 листопада 2014 року розглядалося, проте рішення не прийнято, оскільки не набрало необхідної кількості голосів (а.с. 9). Рішенням 63 сесії 6-го демократичного скликання від 26 грудня 2014 року Крихівецька сільська рада відмовила [PERSON] у передачі у власність земельної ділянки, яка прилягає до її власної земельної ділянки по [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства у зв'язку з тим, що вздовж паркану земельної ділянки проходить канава для стічних вод, яка не може передаватися у власність та частина вищевказаної земельної ділянки у майбутньому може використовуватися для пішохідного тротуару (а.с. 12). Згідно інформаційної довідки з державного реєстру земель від 27 жовтня 2014 року № 1374/03-09 Відділу держземагенства у місті Івано-Франківську, станом на 01 січня 2013 року згідно даних державного земельного кадастру Держземагенства в місті Івано-Франківську за [PERSON] на території Івано-Франківської міської ради право власності на земельну ділянку не зареєстровано (а.с. 13). Згідно довідки з містобудівного кадастру № 6978 від 05 листопада 2014 року, земельна ділянка площею 207 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], згідно генерального плану міста належить до території садибної житлової забудови (а.с. 14-21). [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] 09 лютого 2015 року, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с. 23). 18 серпня 2014 року позивач звернулася з заявою до Крихівецької сільської ради про передачу земельної ділянки, яка розташована за адресою: вулиця Крихівецька, 171 для ведення садівництва та встановлення межі земельної ділянки на місцевості (а.с. 34). Рішенням 60 сесії 6-го демократичного скликання від 29 серпня 2014 року Крихівецька сільська рада відмовила [PERSON] у передачі у власність земельної ділянки, яка прилягає до її власної земельної ділянки по [ADDRESS] для ведення садівництва, оскільки вказана вище земельна ділянка відноситься до земель загального користування (а.с. 35-36). Відповідно до довідки Крихівецької сільської ради, земельної ділянки, яка прилягає до земельної ділянки [PERSON] в [ADDRESS], відноситься до земель загального користування (а.с. 37, 89). З фотокарток вбачається розміщення земельної ділянки, яку просить передати у приватну власність позивач (а.с. 51-54). Рішенням 47 сесії 6-го демократичного скликання Крихівецької сільської ради від 10 вересня 2013 року затверджений генеральний план села Крихівці (а.с. 56-57, 88). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, домоволодіння [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності (а.с. 79-80). [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1815 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 81). Стаття 129 Конституції України передбачає, що однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутогопроти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Положеннями частин першої-третьої статті 10 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої-другої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України. Частина перша статті 116 Земельного кодексу України передбачає, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. У відповідності з частиною першою статті 118 Земельного кодексу України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Пунктом б частини першої статті 121 Закону України встановлено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. Частинами другою-третьою статті 123 Земельного кодексу України визначено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Судом встановлено, що земельна ділянка площею 207 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яку просить передати у приватну власність позивач, згідно генерального плану міста Крихівці та довідки з містобудівного кадастру належить до території садибної житлової забудови. Суд не приймає до уваги довідки Крихівецької сільської ради про те, що земельна ділянка, яка прилягає до земельної ділянки [PERSON] в [ADDRESS], відноситься до земель загального користування, оскільки дані довідки суперечать генеральному плану міста Крихівці та довідці з містобудівного кадастру. Підстави відмови Крихівецької сільської ради, а саме те, що вздовж паркану земельної ділянки проходить канава для стічних вод, яка не може передаватися у власність, та частина вищевказаної земельної ділянки у майбутньому може використовуватися для пішохідного тротуару, не підтверджується жодними належними та допустимими доказами. Оцінюючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що рішення Крихівецької сільської ради від 26 грудня 2014 року, якою відмовлено [PERSON] у передачі у власність земельної ділянки для ведення сільського господарства прийнято в порушення вимог чинного законодавства, а тому рішення слід скасувати. Щодо позовних вимог про зобов'язання Крихівецьку сільську раду повторно розглянути питання щодо передачі [PERSON] у приватну власність земельної ділянки для ведення сільського господарства, то дані вимоги також підлягають задоволенню. У відповідності до статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що в ході розгляду справи позивачем та представником позивача доведені ті обставини, на які вони посилаються як на підстави своїх позовних вимог, позовні вимоги є підставними, тому позовні вимоги [PERSON] до Крихівецької сільської ради про скасування рішення та зобов'язання вчинити діїслід задовольнити повністю. На підставі вищевикладеного, відповідно до статті 129 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статей 116, 118, 121, 123 Земельного кодексу України,

Outcome: approved