Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

30.11.2018 [PERSON] звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно з Договором купівлі-продажу від 20.08.1974 [PERSON] на праві власності належить 1/2 частина будинку з відповідною часткою службових будівель, що розташований по вул. Демяна Бідного (Параскеївській), 97 у м. Могилеві-Подільському Вінницької області. 02.07.1996 [PERSON] померла і згідно з п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадщину після неї фактичним шляхом прийняли її чоловік [PERSON] та дочка [PERSON]. 08.06.2001 [PERSON] також помер, і відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР відповідач прийняла після його смерті спадщину. Належним чином спадкові права відповідач не оформила. 12.08.2001 відповідач як власник 1/2 частини будинку по вул. Параскеївській, 97 у м. Могилеві-Подільському Вінницької області та позивач уклали письмовий договір купівлі-продажу даного нерухомого майна, який не був нотаріально засвідченим. Відповідно до даного договору позивач з серпня 2001 року фактично проживає у вказаному домоволодінні та користується ним як власник. Відповідач виїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації, до будинку не навідувалася та своїх прав на нього не предявляла. Позивач впевнений, що правомірно володіє даною частиною будинку і відкрито та безперервно протягом 16 років у ньому проживає, оскільки виготовив технічний паспорт на будівлю, провів газо- та водопостачання, водовідведення, здійснив капітальний ремонт та сплачує комунальні платежі. За таких підстав відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України позивач просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на 1/2 частину житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд по вулиці Параскеївській, 97 в м. Могилеві-Подільському Вінницької області, загальною площею 50,9 кв.м, яка складається з житлового будинку літ. «А», тамбура літ. «а», ганку літ. «а1», житлової прибудови літ. «А1», веранди літ. «а3», погребу літ. «Б», сараю літ. «Б1», житлового будинку літ. «В», підвалу літ. «В1», ганку літ. «в», гаражу літ. «Г», житлового будинку літ. «Д», підвалу літ. «Д1», веранди літ. «д», ганку літ. «д1», відмостки І. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області суду від 06.12.2018 відкрито провадження у даній справі, призначено розгляд справи по суті, надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а третій особі - для подання пояснення щодо позову та витребувані докази. Позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON], належним чином повідомлені, в судове засідання не зявились. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надіслала на електронну адресу суду заяву, в якій позов визнала повністю, не заперечувала проти його задоволення та просила справу розглянути без її участі. Третя особа [PERSON], належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи. Частина 4\~ст.\~206\~ЦПК України\~визначає,\~що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Відповідно до копії Договору купівлі-продажу від 20.08.1974, посвідченого нотаріусом Могилів-Подільської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого у реєстрі за № 5103, [PERSON] на праві власності належить 1/2 частина будинку з відповідною часткою службових будівель, що розташований по вул. Демяна Бідного, 97 у м. Могилеві-Подільському Вінницької області (а.с. 18-19). Вказане також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 147482353 від 29.11.2018 (а.с. 26). Відповідно до рішення 6 сесії 22 скликання від 08.12.1995 та нумерації, проведеної в 1997 році згідно з рішенням Могилів-Подільської міської ради № 382 від 25.12.1997 «Про затвердження переліку вулиць міста з новою нумерацією домоволодінь», назва вулиці Демяна Бідного змінилась на вулицю Параскеївську. Також за рахунок демонтажу опалювальних приладів змінилась житлова площа належного [PERSON] нерухомого майна з 40,86 кв.м на 41,7 кв.м. Крім цього, на земельній ділянці за вказаною адресою розташовані житловий будинок літ. «В», гараж літ. «Г» та житловий будинок літ. «Д», які не є самочинним будівництвом. Власником іншої 1/2 частини даного нерухомого майна є [PERSON]. Вказане підтверджується листом комунального підприємства Могилів-Подільського міжрайонного бюро технічної інвентаризації від 10.04.2017 за № 318 (а.с. 7). Відповідно до копії актового запису про смерть № 216 [PERSON] померла 21.06.2005. Спадкова справа після її смерті не заводилась, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 12.12.2018. Згідно з копією Свідоцтва про народження серії І-АМ № 315609 [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 16). Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища [PERSON] та [PERSON] 04.06.1983 зареєстрували шлюб і дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 17). Згідно з копією Свідоцтва про смерть серії І-АМ № 323613 [PERSON] померла 02.07.1996 (а.с. 12). 08.06.2001 [PERSON] також помер, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії І-АМ № 323614 (а.с. 14). Пункт 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлює, що відносини спадкування регулюються правилами\~ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила\~Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.\~ Частина 1 ст. 529 ЦК УРСР визначає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, зокрема, діти та чоловік померлої. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до даної норми закону відповідач та її батько [PERSON] прийняли спадщину після померлої [PERSON] фактичним шляхом, а в подальшому відповідач прийняла спадщину й після смерті батька також відповідно до вказаної норми чинного на той час законодавства. Вказане також підтверджується довідкою голови квартального комітету № 1 «Міська лікарня» м. Могилева-Подільського від 04.12.2017 та довідкою відділу надання адміністративних послуг Могилів-Подільської міської ради № 364 від 22.11.2017 (а.с. 13). Інші особи спадщину після [PERSON] та [PERSON] не приймали та на неї не претендують, про що свідчать інформаційні довідки зі Спадкового реєстру про відсутність спадкових справи на майно померлих. Аналізуючи вказані документи, суд приходить до висновку, що позивач довів належними та допустимими доказами, що відповідач [PERSON] в порядку спадкування після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд по вулиці Параскеївській, 97 в м. Могилеві-Подільському Вінницької області. 12.08.2001 [PERSON] як власник вказаного нерухомого майна та [PERSON] уклали письмовий договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд по вулиці Параскеївській, 97 в м. Могилеві-Подільському Вінницької області (а.с. 20). Однак в порушення ч. 1 ст. 567 ЦК України даний договір не був нотаріально посвідчений, а тому з урахуванням ч. 3 ст. 640 ЦК України не є укладеним. Разом з тим, виконуючи умови договору, позивач з серпня 2001 року почав проживати у даному будинку, де проживає і на даний час. Вказане підтверджується довідкою голови квартального комітету № 1 «Міська лікарня» м. Могилева-Подільського від 16.11.2018 № 287 (а.с. 11). Факт того, що позивач більше 10 років відкрито володіє зазначеним будинком і використовує його для проживання, підтверджується також технічним паспортом на дане домоволодіння, розробленим на замовлення позивача (а.с. 8-10) та копіями квитанцій про оплату комунальних платежів, здійснених позивачем, про що свідчить наявність даних квитанцій саме у нього (а.с. 24-25), а також копією розрахункової книжки по оплаті за вивіз твердих побутових відходів за адресою вул. Параскеївська, 97, виданої на імя позивача (а.с. 27). Відповідно до ч. 1\~\~ст. 344 ЦК України\~\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно з п. 8 Перехідних положень ЦК України правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01 січня 2011 року. Коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Враховуючи положення ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуте на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння). Отже, встановлення власника майна є однією з обставин, що має юридичне значення і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (ст. 214 ЦПК України). Така правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 14.02.2018 (справа № 357/1902/16-ц). Таким чином, суд встановив, що \~ \~ \~ \~власником 1/2 частини житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд по вулиці Параскеївській, 97 в м. Могилеві-Подільському Вінницької області є [PERSON], а позивач добросовісно заволодів вказаним вище чужим нерухомим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном понад 10 років, що, з урахуванням визнання відповідачем позову, дає йому право на визнання за ним права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~142\~ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду із даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 797,60 грн., що підтверджується квитанцією № 95423 від 29.11.2018 (а.с. 1). Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 142 ЦПК України, а також те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнала позов, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору у сумі 398,8 грн., сплаченого ним при поданні позову.

Outcome: approved