overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-07 00:00:00

31.10.2014 року [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини доходу, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. В судове засідання позивачка [PERSON], не з'явилась надала заяву про підтримання позовних вимог, та розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON], позовні вимоги про стягнення аліментів визнав не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у зазначеному розмірі. Заслухавши пояснення відповідача, та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено в судовому засіданні, що в період шлюбу у сторін народилися діти, син: [PERSON], [INFO], батьком якого є [PERSON], що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження. Являючись батьком дитини відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідач інших аліментних зобов'язань не має. Дитина входить до складу сім'ї позивачки, що підтверджено довідкою виданої КП «Житсервіс-2» від 16.10.2014 року, тобто дитина проживає разом з матір'ю, та знаходиться на її утриманні. Згідно п.п.2,3 ч.1,ч.2 ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків та інші обставини які мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Враховуючи вищевикладене, суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки, аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Суд відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. При вирішення питання щодо судових витрат суд керується загальними правилами ст. 88 ЦПК України і стягує з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

31.10.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на свою користь аліментів на утримання дитини: сина [PERSON], [INFO], в розмірі в розмірі 1\\4 частини усіх видів його заробітку, посилаючись на те, що відповідач вихованням і матеріальним забезпеченням дитини належним чином не займається. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнає, не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. З 22.03.2014 року сторонни перебувають у зареєстрованому шлюбі. Мають спільну дитину: сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1ст.180 СК України обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Так встановлена, що неповнолітній [PERSON], проживає з матір'ю, та знаходиться на її утриманні. Відповідач належним чином не виконує батьківські обов'язки по утриманню і вихованню сина [PERSON] Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Доказів того, що [PERSON] обтяжений по утриманню непрацездатних батьків, або не може надавати належну допомогу на утримання неповнолітнього сина за станом свого здоров'я, суду не надано. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та підлягаючими повному задоволенню. Згідно ст.367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

31.10.2014 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Мотивувала тим, що 10.11.2009 року вони уклали шлюб із відповідачем. [INFO] у них народився син - [PERSON]. Сторони проживають окремо, син проживає із позивачкою, знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON]. Просила стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити. Суду пояснила, що шлюб з відповідачем розірваний на підставі рішення суду. Відповідач проживає окремо від неї та дитини, працює, але добровільно матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] не надає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно поштовою кореспонденцією, позов не оспорив, заяви про відкладення розгляду справи не надав. Відповідно до ст. 169, 224-226 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача і ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 10.11.2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції, а/з №2928 (а.с. 3) і є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 4), який проживає із позивачкою, знаходиться на її утриманні. Шлюб сторін розірваний рішенням суду, відповідач проживає окремо від неповнолітнього сина, добровільно коштів на утримання сина не надає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, те, що відповідач працює, проте добровільно матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] не надає, тому суд приходить до висновку, що 1/4 частка від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, яка буде стягуватись як аліменти на сина, буде обґрунтованою та законною. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір - 243,60 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментного платежу за 1 місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

31.10.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 19 квітня 2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку – [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося, вони втратили любов та повагу один до одного. Шлюбно – сімейні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна немає. Позивачка в судове засідання не з’явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, однак до суду надала заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання судової повістки, причини неявки суду не відомі. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки від відповідача, який був належним чином повідомлений про дату судового засідання не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, врахувавши думку позивачки, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовим розглядом встановлено, що 19 квітня 2002 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Шевелівській сільській раді Балаклійського району Харківської області, актовий запис № 4. ( а.с. 5). Від спільного шлюбу мають неповнолітню доньку – [PERSON], [INFO].(а.с.6). Подружнє життя не склалося, вони не створили дружної, міцної сім’ї, втратили почуття поваги і взаєморозуміння. Примирення неможливе, збереження сім’ї суперечить інтересам сторін. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен з подружжя має рівні права та обов’язки. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред’явлений одним із подружжя. Згідно ч 1 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з’ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

31.10.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 29.08.2007 р. вона уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №228. Від шлюбу мають доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, сторони не можуть знайти взаєморозуміння, на ґрунті чого виникають сварки та скандали. Позивачка вважає, що сім'я розпалася і відновлювати стосунки вона не бажає, шлюб зберегти неможливо, тому і звернувся в суд з даним позовом, яким просить шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала повністю, наполягала на задоволенні її позову, просила шлюб розірвати, а судові витрати залишити за нею. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до початку судового засідання подав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши та оцінивши письмові докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з таких підстав. Встановлено, що між сторонами стосунки не склалися, вони не знаходять взаєморозуміння, відновлювати стосунків не бажають. Таким чином, судом встановлено, що збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Фактично їх сім'я вже не існує, тому суд дійшов висновку про недоцільність збереження шлюбу, оскільки це не сприятиме збереженню сім'ї. Таким чином, з викладеного вбачається, що між сторонами виникли сімейні правовідносини в розумінні ст. 3 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України в разі, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити. На підставі викладеного, ст.ст. 105 п.3, 110 п.1, 112, 114 п.2 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

31.10.2014 року [PERSON] звернулася з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. В обґрунтуванні позову позивач вказує, що з відповідачем по справі вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 26.07.2013 року. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. В даний час позивач тимчасово не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу не бажає, тому вона була вимушена звернутися до суду про стягнення з відповідача аліментів на її утримання. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу у її відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду письмове заперечення, в якому позовні вимоги визнає частково та просить суд, стягувати з нього аліменти в твердій грошовій формі, в розмірі 50 грн. щомісячно. Також від відповідача надійшло клопотання про об'єднання цивільних справ про стягнення аліментів на утримання дитини та про стягнення аліментів утримання дружини в одне провадження та проводити судові засідання в режимі відео конференції. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов, в порядку заочного розгляду справи, підлягає задоволенню в повному обсязі, а в клопотанні [PERSON] слід відмовити, так як цивільна справа про стягнення аліментів на утримання дитини, розглянута Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ще 15.01.2015 році. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26.07.2013 року (а.с.2), відповідач [PERSON] є батьком сина позивача [PERSON], [INFO], - а.с.3. Син проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні, - а.с.4. Тому суд вважає, що позов необхідно задовольнити та у відповідності з ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України, стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання до виповнення сину [PERSON], [INFO], трьохрічного віку, тобто до [INFO] року в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно. На підставі ст.ст.77, 79, 80, 84 ч.2 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 169, 212-215, 367 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

31.10.2014 року було винесено резолютивну частину рішення . Було допущено арифметичну помилку в сумі матеріальної шкоди, а саме: суд при вирішенні суми матеріальної шкоди відняв 49.500 грн,які сплачено страховою компанією із суми 155862.89 грн. А фактично вартість матеріальної шкоди,складає 203362.89 і при мінусі суми 49.500 грн, фактична вартість матеріальної допомоги складає саме 155862.89 грн,що заявлена у позові. Таким чином позов повинен бути задоволений у повному обсязі. Арифметична помилка призвела до часткового задоволенню позову,що є не вірним висновком. Відповідно до ст. 219 ч.1 ЦПК України, Суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки. Таким чином 1 і 2 абзаци резолютивної частини необхідно викласти в наступній редакції: « Позов [PERSON] до [PERSON], третя особа Міжобласна дирекція «Дніпро» ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» м.Дніпропетровськ, [PERSON], «про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою»- задовольнити . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 155862.89 грн., витрати повязані з оплатою експертного висновку в сумі 500 грн, витрати повязані з евакуацією автомобіля в сумі 1500 грн. Моральну шкоду в сумі 10.000 грн, та сплачений судовий збір в сумі 1558.64 грн та 243.60 грн.»

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

31.10.2014 року ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі структурного підрозділу Бердянський район електричних мереж» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення правил користування електричною енергією у сумі 3368,03грн., а також про стягнення з відповідача судового збору 243,60 грн. Представник позивача Помазан О.С. ( за довіреністю) позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги та обставини, викладені у позовній заяві визнав, не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідач [PERSON] проживав у [ADDRESS]. 09.12.2010р. працівниками Бердянського району електричних мереж було виявлено порушення відповідачем правил користування електричною енергією, відповідач здійснив самовільне підключення до електромережі, що не є власністю споживача, про що складено акт за №00106818. Сума збитків в результаті самовільного підключена до електромережі, відповідно до наданого розрахунку складає 3368,03 грн. Розрахунки збитків здійснені відповідно до Методики визначення розміру і вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006 року № 562. Відповідно до ЗУ «Про електроенергетику», Правил користування електричною енергією для населення ,- самовільне підключення до електромережі тягне за собою встановлену законодавством України цивільну відповідальність. На підставі п. 48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, споживач несе відповідальність згідно із законодавством за порушення правил користування електричною енергією. Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача необхідно стягнути загальну суму збитків у розмірі 3368,03 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути компенсацію судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

31.10.2014 року Дарницьким районним судом м. Києва було ухвалено рішення у вищезазначеній справі. Проте, при ухваленні рішення від 31.10.2014 року не було вирішено вимогу щодо стягнення з ПАТ «Укртелеком» в особі Київської міської філії на користь [PERSON] збитків у розмірі 6408,88 грн. Представник «Укртелеком» в особі Київської міської філії надала заяву про розгляд справи у відсутність останньої. Інші учасники процесу не з'явились, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, проте їх неявка не перешкоджає розгляду питання про ухвалення додаткового рішення. Суд дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно рішення у справі за позовом [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Київської міської філії, треті особи: Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація, комунальне підприємство «Господар Дарницького району м. Києва», Державна служба України з питань надзвичайних ситуацій, про усунення перешкод у користуванні власністю, зобов'язання вчинити дії, зустрічним позовом публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Київської міської філії до [PERSON], [PERSON], [PERSON] в інтересах якої діє [PERSON], Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація, третя особа: комунальне підприємство «Господар Дарницького району м. Києва», про визнання ордеру та свідоцтва не дійсними від 31.10.2014 року, зобов'язано публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Київської міської філії не чинити [PERSON] перешкоди у користуванні належної йому на праві власності квартирою [ADDRESS], зобов'язано публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Київської міської філії демонтувати обладнання, яке знаходиться у квартирі [ADDRESS] та звільнити квартиру, а також стягнуто з публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Київської міської філії на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. Разом з тим, в мотивувальній частині рішення зазначено, підстави відмови у задоволенні вимог щодо стягнення збитків з публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Київської міської філії на користь [PERSON], завданих в сумі виплати квартплати за вказану квартиру та квартплати за проживання в гуртожитку у розмірі 6408,88 грн., однак в резолютивній частині рішення не зазначено про відмову у задоволенні в цій частині позовних вимог, тобто рішення по вказаній вимозі не прийнято. Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення суду.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

31.10.2014 року до суду заявлено позов, у якому позивач просить розірвати їх з відповідачкою шлюб через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, взаємопідтримки, взаємодопомоги, спільних життєвих інтересів, протягом останніх півтора року з відповідачкою подружніх стосунків не підтримує, неповнолітня дитина проживатиме з відповідачкою, майнового спору між ними немає. Позивач письмово просив розглянути справу без його участі, вимоги позову визнає, не заперечує проти їх задоволення (а.с.9). Відповідачка письмово просила розглянути справу без її участі, позов задовільнити (а.с.10). Відповідно до положень ч. 2 ст. 158, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій учасників розгляду справи та досліджених доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Доведено, що любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, не проживають спільно протягом останніх півтора року, миритися не бажають, що унеможливлює спільне життя подружжя та збереження шлюбу. Вказані правовідносини регламентуються ч. 2 ст. 112, ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення; особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки між сторонами відсутні любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси, спільно не проживають протягом останніх півтора року, суд визнає, що сім'я сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved