Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

31.07.2020 [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 24.11.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Савранського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 102, мотивуючи тим, що фактичні шлюбні відносини між сторонами з березня 2019 припинені, спільне господарство не ведеться, відсутнє спілкування через різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки. За час шлюбу у них народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивачка на примирення не згодна та вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. В судове засідання позивачка не з`явилася, 16.11.2020 подала до суду заяву в якій просила справу розглянути за її відсутністю, на позовних вимогах наполягала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 22, 30) причину неявки суду не повідомив. За заявою позивачки суд ухвалив - розглядати справу в заочному порядку відповідно до статті 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що сторони знаходяться в шлюбі з 24.11.2015, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Савранського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №102 (а.с. 10). Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , а.с. 11), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , а.с. 12) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , а.с. 13). Відповідно до довідок Осичківської сільської ради Савранського району Одеської області від 10.06.2020 № 640 та № 641, діти проживають разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , та перебувають на її утриманні. (а.с. 14,15) Між сторонами припинені фактичні шлюбні відносини. Сумісного господарства сторони не ведуть. Спору щодо розподілу спільного майна немає. Відповідно до частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до вимог статті 110 цього Кодексу, якою закріплено право одного з подружжя на подання позову про розірвання шлюбу. Згідно з частиною 1 статті 110 сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Обмеження права на подання позову, визначені частиною 2 статті 110 СК України, судом не встановлені. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно з частиною 3 статті 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи, що позивачка категорично в позовній заяві наполягає на розірванні шлюбу та повідомила про те, що фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені, з огляду на положення частини 1 статті 110, частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. Згідно з частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява позивачки про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, поновити шлюбно-сімейні стосунки сторони наміру не мають, у зв`язку з чим подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та порушувало принцип добровільності шлюбу, визначений статтею 24 Сімейного кодексу України, що має істотне значення, а отже перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. За змістом статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Поряд з цим, суд враховує, що позивачка не заявила вимогу про відновлення свого дошлюбного прізвища після розірвання шлюбу. Суд встановив, що при подачі позову, позивачка сплатила судовий збір у розмірі 840,80 грн (а.с. 1). Розподіляючи судові витрати, суд керується приписом частини 1 статті 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд стягує сплачену позивачкою суму судового збору з відповідача.

Outcome: approved