Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

31 січня 2019р. позивач [PERSON] звернувся в Новодністровський міський суд Чернівецької області з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. В обґрунтування позову зазначає, що 10 березня 2017р. [PERSON] , перебуваючи поряд із приміщенням магазину «Джерело», що в м. Новодністровськ, мікрорайон «Діброва», спричинив йому умисні легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (ч. 2 ст. 125 КК України), що встановлено вироком суду від 11.05.2017р. Вказує, що внаслідок отриманих ушкоджень, на лікування та встановлення імплантат зуба йому довелось витратити 29273, 40 грн. Окрім того, вважає, що внаслідок протиправних дій відповідача йому також спричинена моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та стражданнях у зв`язку із пошкодженням зуба; душевних стражданнях та нервовому стресі у зв`язку із нанесеними травмами та пережитим приниженням, а також небажанням відповідача добровільно відшкодувати шкоду; хвилюванні через зміну ритму життя та необхідність їздити на лікування, яку оцінює на загальну суму 15000, 00 грн. Оскільки відповідач добровільно збитки не відшкодував, просить стягнути з [PERSON] 29273,40 грн. матеріальної шкоди та 15000, 00 грн. моральної шкоди. Розпорядженням в.о. голови Новодністровського суду Чернівецької області від 31.01.2019р. дану справу передано на розгляд Сокирянському районному суду Чернівецької області. Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 06.02.2019р. дана справа передана судді Римлянській Г.О., яка ухвалою суду від 02.05.2019р. відкрила загальне позовне провадження та призначила підготовче засідання. В подальшому, згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу від 19.06.2019р. дана справа передана судді Побережній О.Д., яка підготовче засідання не призначала та не проводила. Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 21.10.2019р. справу передано за підсудністю на розгляд Новодністровського міського суду Чернівецької області. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2019 р. дана справа передана для розгляду судді Новодністровського міського суду Чернівецької області Цицак В.Л., яка ухвалою від 21.11.2019р. призначила справу до підготовчого засідання. В судовому засіданні 23 грудня 2019р. позивач [PERSON] позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди із відповідача в розмірі 29273,40 грн. підтримав повністю, а від позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 15000, 00 грн. відмовився. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що дійсно поніс витрати, пов`язані із лікуванням вибитого першого верхнього зуба, в підтвердження чого надав рентгенограму наявності імплатна 1.1 зуба, а тому вважав, що справедливим було б стягнення цих коштів із відповідача. В подальшому, позивач [PERSON] подав письмову заяву від 22.01.2020р., згідно якої позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі: 1048, 40 грн. на придбання ліків та проїзд до місця лікування; 8200, 00 грн. на встановлення протеза та 10700, 00 грн. на встановлення імплантат підтримує, а в іншій частині стягнення матеріальної шкоди та моральної шкоди в розмірі 15000, 00 грн. - не підтримує; просить справу розглядати без його участі (а.с. 86). В судовому засіданні 23 грудня 2019р. відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов визнали частково, а саме не заперечували щодо відшкодування витрат на придбання ліків, на проїзд до місця лікування тощо в сумі 1048, 40 грн.; в іншій частині позовних вимог заперечували, посилаючись на завищену вартість протеза та імплантат і зазначаючи, що максимальна сума витрат не повинна була б перевищувати 12-14 тис. грн. В подальшому, відповідач [PERSON] подав заяву про часткове визнання позову, а саме в частині стягнення 1048, 40 грн. на ліки та оплату проїзду до лікаря; 8200, 00 грн. на встановлення протеза та 10700, 00 грн. на встановлення імплантат; в іншій частині позовні вимоги не визнає; справу просить розглядати у його відсутності та відсутності представника (а.с. 85). В судовому засіданні 23 грудня 2019р. спеціаліст [PERSON] , залучений до участі у справі судом за клопотанням представника відповідача, пояснив, що дійсно у 2018 році надавав послуги [PERSON] щодо протезування першого верхнього зуба. Вказав, що спочатку позивачу було проведено операцію по підсаджуванню кістки та встановленню імпланта, вартість якої із матеріалами становить 10700, 00 грн. Повідомив, що після цього, орієнтовно через півроку, позивачу було встановлено протез на імплант 1.1 зуба загальною вартістю 8200, 00 грн. При цьому, зазначив, що спочатку було заплановано встановити імплант фірми «STRAUMANN», однак через його високу вартість було прийнято рішення встановити імплант фірми «AbaDent». Підтвердив, що [PERSON] повністю оплатив надані послуги, оплата проводилася готівковими коштами, що підтверджується прибутковими касовими ордерами. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши дійсні обставини справи, заслухавши пояснення учасників справи у судовому засіданні 23 грудня 2019р., дослідивши письмові докази, суд встановив, що згідно вироку Новодністровського міського суду Чернівецької області від 11.05.2017р. по справі №719/114/17 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Із мотивувальної частини вироку вбачається, що 10 березня 2017р. близько 02 год. 00 хв., перебуваючи поряд із приміщенням магазину «Джерело», що в м. Новодністровськ, мікрорайон «Діброва», в ході суперечки [PERSON] заподіяв [PERSON] легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, зокрема, травматичну екстракцію 1-го зуба зверху справа. В межах кримінального провадження цивільний позов [PERSON] судом не розглядався (а.с. 7-8). В судовому засіданні сторони вказані обставини не заперечували. Як вбачається із наданої [PERSON] рентгенограми від 17.12.2019р. в останнього наявний імплатн в районі 1.1 зуба (а.с. 75-76). Згідно довідки лікаря [PERSON] від 10.02.2018р. [PERSON] 08.02.2018р. в ділянці 1.1 зуба встановлено імплант фірми «Штрауман», вартість хірургічного втручання та імплантат 20025, 00 грн.; подальше протезування - 7250, 00 грн. (а.с. 14). Однак, як пояснив в судовому засіданні спеціаліст [PERSON] з огляду на стан [PERSON] фактично останньому було встановлено 07 лютого 2018 року імплант фірми «AbaDent», вартість якого із роботою становить 10700, 00 грн., що підтверджується записами лікаря в медичній карті № 39 за 2018р. та прибутковим касовим ордером № 2 (а.с. 83-84). 05 жовтня 2018 року [PERSON] було також встановлено протез на імплант в ділянці 1.1 зуба, вартість якого із роботою становить 8200, 00 грн., що підтверджується записами лікаря в медичній карті № 39 за 2018р. та квитанцією до прибуткового касового ордера № 3 і прибутковим касовим ордером № 3 (а.с. 16, 83-84). Враховуючи наведене, не є належним доказом довідка від 10.02.2018р., видана лікарем Кузем О.І. (а.с. 14), як підтвердження понесених [PERSON] витрат на встановлення імплантат та протеза, оскільки, оцінивши її у сукупності із наданими квитанцією та прибутковими касовими ордерами, суд приходить до висновку, що позивач фактично поніс витрати на встановлення імплантат та протеза на загальну суму 18900, 00 грн. Як вбачається із рецептів від 16.01.2018р., виписаних лікарем [PERSON] , та без дати, виписаних лікарем [PERSON] , [PERSON] було прописано ряд ліків, в тому числі фромілід, реосорбілакт, лоратидин, аскорутин, хлорфілін, етол форт, тощо (а.с. 9-11), на придбання яких останній витратив 568, 15 грн. (а.с. 12). Також [PERSON] здавав аналізи у медичній лабораторії «Сінево», вартість яких згідно замовлення від 16.01.2018р. становить 210, 00 грн. (а.с. 15). Як вбачається із наданих квитків ПРАТ «ВОПАС-10599» [PERSON] 17 січня 2018р. та 22 лютого 2018 року їздив із Вінниці до [PERSON] , понісши витрати на загальну суму 270, 25 грн. (а.с. 13). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У підпункті в) п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що при вирішенні таких вимог судам належить виходити з того, що розмір витрат на ліки, лікування, предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог). Таким чином, беручи до уваги заяву позивача від 22.01.2020р. (а.с. 86), суд приймає відмову [PERSON] від позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди на суму 9325, 00 грн. та моральної шкоди на суму 15000, 00 грн. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, з врахуванням останньої редакції позовних вимог, які підтримує позивач [PERSON] , беручи до уваги повне визнання таких вимог відповідачем [PERSON] , що з огляду на характеризуючі документи щодо останнього (а.с. 57-61) не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачем та приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути матеріальну шкоду на користь [PERSON] в розмірі 19948, 40 грн. Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» під час розгляду справи про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. При цьому, оскільки відповідач [PERSON] є інвалідом ІІ групи загального захворювання (а.с. 57), то останній також звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Окрім того, оскільки позивач [PERSON] відмовився від позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди уже під час судового розгляду справи по суті, то в силу ч. 3 ст. 142 ЦПК України понесені ним витрати не відшкодовуються. На підставі ст.ст. 1166, 1177, 1195 ЦК України,

Outcome: approved