Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

29.08.2013 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в розмірі 51818 грн 63 коп., а також 2000 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої незаконною відмовою виплати страхового відшкодування та 538 грн 19 коп. у відшкодування сплаченої суми судового збору. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні. Додатково просив стягнути з відповідача витрати на оплату судової експертизи в розмірі 2532 грн 60 коп. Представник відповідача позов не визнала. Вона пояснила, що підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є повідомлення позивачем недостовірних відомостей про обставини дорожньо-транспортної пригоди, під час якої пошкоджено належний їй автомобіль, що передбачено пунктом 29.5 укладеного сторонами договору добровільного страхування наземного транспортного засобу. Також зазначила, що позивачем завищено суму страхового відшкодування, яка, як убачається з рахунку-фактури ТОВ «Автосаміт ЛТД» складає 45506 грн 53 коп. Представник відповідача вважає, що вимога позивача про відшкодування моральної шкоди не ґрунтується на законі або договорі, та підсумовуючи викладене просила в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 27.05.2013 року сторони уклали Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 235а/13ч (далі - Договір), предметом якого є майнові інтереси позивача, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням належним їй на праві власності автомобілем Toyota Camry, номер кузова [NUMBER], 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (пункт 4). 02.06.2013 року відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено належний позивачеві автомобіль, чим останній завдано шкоди. Як убачається з пояснень водія автомобіля [PERSON], в цей день о 18 год. він припаркував автомобіль напроти будинку № 22 по вулиці Музикальній в місті Чернігові, а сам направився в кафе «Чайная». Повернувшись через деякий час виявив, що автомобіль має механічні пошкодження. 05.06.2013 року позивач звернулася до відповідача із заявою про виплату їй суми страхового відшкодування. Втім, у задоволенні цієї заяви було відмовлено з підстав, передбачених пунктом 29.5 Договору - у зв'язку з наданням неправдивої інформації про обставини настання страхового випадку, що підтверджується висновком експертного дослідження. Так, згідно наданої відповідачем копії висновку (а.с. 32), комплекс механічних пошкоджень, що зафіксовані на деталях лівого боку автомобіля Toyota Camry, 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], не міг утворитися у межах пригоди, місце та обставини якої наведені у наданих на експертизу документах, а саме виключно при нерухомому положенні даного автомобіля. За приписами частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З метою доведення обґрунтованості позовних вимог позивач заявив клопотання про призначення по справі судової експертизи для встановлення: чи відповідають пошкодження автомобіля позивача обставинам, які навів у своїх поясненнях водій [PERSON], та чи міг утворитися цей комплекс пошкоджень на автомобілі за обставин, викладених у поясненнях водія [PERSON]? Ухвалою суду від 30.10.2013 року вказане клопотання було задоволено. З отриманого судом висновку судової транспортно-трасологічної експертизи (а.с. 49) слідує, що пошкодження автомобіля позивача з технічної точки зору не суперечать обставинам, які наведені в поясненнях водія [PERSON], і могли утворитися за обставин, що викладені в його поясненнях. Таким чином, висновок судової експертизи повністю спростовує експертний висновок, що виконаний на замовлення відповідача, і який суд не бере до уваги при вирішенні даного спору, в тому числі й з тих підстав, що спеціаліст, який складав висновок, не був попереджений про кримінальну відповідальність за статтею 385 КК України, що дає суду підстави для сумніву в правильності цього висновку. За таких обставин, у відповідача не було правових підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування з підстав, передбачених пунктом 29.5 Договору. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другий стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується виплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. У зв'язку з тим, що пошкодження автомобіля позивача за обставин, що викладені в поясненнях [PERSON] правдивість яких нічим по справі не спростована, згідно із Договором є страховим випадком, з відповідача підлягає стягненню сума страхового відшкодування в розмірі 51818 грн 63 коп., яка визначена в рахунку-фактурі від 21.08.2013 року, складеному товариством з обмеженою відповідальністю «Автосаміт ЛТД» (а.с. 23), яке рекомендовано відповідачем для здійснення технічного обслугування та усунення пошкоджень застрахованого транспортного засобу. Суд погоджується з доводами представника позивача і не приймає до уваги наданий відповідачем рахунок-фактуру товариства з обмеженою відповідальністю «Автосаміт ЛТД» від 17.06.2013 року про те, що вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 45506 грн 53 коп. (а.с. 35), оскільки його складено на замовлення відповідача, якому товариством з обмеженою відповідальністю «Автосаміт ЛТД» надано знижку по оплаті за послуги (в цьому випадку знижка без ПДВ склала 4980.67 грн), право на яку не має позивач. Загальні засади страхування визначено главою 67 ЦК України. Зокрема, статтею 992 цього Кодексу встановлено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Отже, глава 67 Кодексу не містить положень, які би передбачали можливість відшкодування в такому випадку ще й моральної шкоди. Немає таких положень також ані в Законі України «Про страхування», який безпосередньо регулює відносини у сфері страхування, зокрема, в статті 20, що визначає обов'язки страховика, ані в Договорі. Виходячи з наведеного, позов в частині стягнення з відповідача 2000 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірною відмовою відповідача у виплаті суми страхового відшкодування не підлягає задоволенню.

Outcome: partial