Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

29 листопада 2018 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач посилається на те, що 14.04.2015 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Великоглунською сільською радою Любешівського району Волинської області, актовий запис №3. Від спільного шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Між нею та відповідачем припинені шлюбно-сімейні відносини з підстав несхожості характерів, різних поглядів на життя, втрати почуття любові та поваги, дружби, взаємодопомоги. З того часу вони почали жити окремо, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим. Після розірвання шлюбу спільна дитина залишиться проживати з нею. Вважає, що надання строку для примирення, а також збереження шлюбу, суперечитиме моральним засадам суспільства. Просить розірвати шлюб. 12.12.2018 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська провадження по справі відкрито та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с.15). Позивач в судове засідання не зявилася, до початку судового засідання через канцелярію суду від неї надійшла письмова заява з проханням розглядати справу за її відсутності, просила задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не зявився, до початку судового засідання через канцелярію суду від нього надійшла письмова заява з проханням розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Приймаючи до уваги позицію позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14.04.2015 року, шлюб зареєстрований Великоглушанською сільською радою Любешівського району Волинської області, актовий запис №3 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6). Також судом\~встановлено,\~що між\~сторонами по\~даній справі сімейні стосунки припинились. Зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. За таких обставин, суд задовольняє позов в повному обсязі. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved