Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

8 липня 2016 року КС «АКК» звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який 04.08.2016р. представником позивача було уточнено. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилався на те, що 19.11.2015 року між відділенням «АЗОВ» КС «АКК» та [PERSON] був укладений кредитний договір №842/15-А (надалі - Кредитний договір), згідно якого відповідачка отримала кредит в сумі 4000,00 гривень строком користування 10 місяців. Згідно Кредитного договору відповідачка зобовязалась повернути наданий кредит, а також сплатити проценти за користування ним. Умови погашення кредиту відповідачкою належним чином не виконувалися, внаслідок чого утворилася заборгованість перед позивачем, яка станом на 08.08.2016 року становить 5262,40 грн. та складається з: заборгованості по залишку кредиту у сумі 4000 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом у сумі 1262,40 грн. Представник позивача просить розірвати кредитний договір, стягнути з відповідачки суму заборгованості в розмірі 5262,40 грн. та судові витрати повязані із зверненням до суду з зазначеним позовом в розмірі 1378 грн., а усього 6640,40 грн. У судове засідання представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, не зявився, надав заяву з проханням позовні вимоги задовольнити та розглядати справу в його відсутність. Відповідачка у судове засідання не зявилась, в письмовій заяві на адресу суду уточнені позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила розглядати справу без її участі. Відповідно до ч.2 ст.197 Цивільно-процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 19.11.2015 року між КС «АКК» та [PERSON] був укладений кредитний договір №842/15-А, відповідно до умов якого КС «АКК» надав [PERSON] кредит в сумі 4000,00 гривень строком користування 10 місяців. Даний договір підписаний сторонами. В договорі узгоджено питання розміру кредиту, період дії кредиту, відсоткова ставка. Як вбачається з додатку №1 до Кредитного договору встановлено графік погашення заборгованості. Відповідно до п.2.1 Кредитного договору, плата за користування кредитом здійснюється щомісячно у встановлені даними договором строки, із розрахунку 0,12% від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Нарахування процентів починається з дня, наступного після отримання кредиту, а зупиняється в день кінцевого розрахунку за ним. В порушення умов Кредитного договору [PERSON] припинила виконання своїх зобовязань щодо внесення щомісячних платежів, внаслідок чого по Кредитному договору утворилася заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості станом на 08.08.2016 року складає 5262,40 грн. та складається з: залишку за кредитом 4000 грн., суми нарахованих процентів за користування кредитом згідно п.2.1 кредитного договору за період з 20.11.2015 року по 08.08.2016 рік у розмірі 1262,40 грн., яку просить стягнути з відповідача, також судові витрати в розмірі 1378 грн., а усього 6640,40 грн. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року №435-ІV (що діє з 01 січня 2004 року, зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦК України) договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п.1 ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором позики (кредиту) встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] порушила умови Кредитного договору, тобто не вносила щомісячні платежі, внаслідок чого у останньої виникла заборгованість перед позивачем станом на 08.08.2016 року, яка становить 5262,40 грн., у звязку з чим суд вважає, що кредитний договір підлягає розірванню, а зазначена сума заборгованості підлягає стягненню з неї в повному обсязі, а тому задовольняє позовні вимоги Кредитного союзу «Азовська кредитна компанія». Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Як встановлено ст.79 ЦПК України до судових витрат належить судовий збір.

Outcome: approved