Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

29 липня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Овен», Центру надання адміністративних послуг Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та скасування його державної реєстрації. (а.с.2). Ухвалою суду від 29 вересня 2016 року за клопотанням позивача [PERSON] судом була призначена судова почеркознавча експертиза документу. (а.с.43). 12 червня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Овен», Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та скасування його державної реєстрації. (а.с.112). Ухвалою суду від 03 серпня 2017 року за клопотанням позивача [PERSON] судом була призначена судова почеркознавча експертиза документу. (а.с.120). В обґрунтування позову [PERSON] посилався на те, що він є власником земельної ділянки площею 3,180 га., яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код 2.1.), кадастровий номер 1223283300:01:009:0111, що розташована на території Марянівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. В квітні 2016 року йому стало відомо, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Овен» самовільно зайняло та обробляє належну йому земельну ділянку. [PERSON] зазначив, що в наступному йому стало відомо, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Овен» користується земельною ділянкою на підставі договору оренди земельної ділянки без номеру, що нібито був укладений між ним, [PERSON] і Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Овен», та на підставі акту встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та приймання-передачі на зберігання межових знаків. 11 серпня 2015 року державним реєстратором Реєстраційної служби Петриківського районного управління юстиції Дніпропетровської області була проведена державна реєстрація іншого речового права, номер запису 10756272, а саме, права користування спірною земельною ділянкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Овен» на підставі договору оренди землі зі строком дії до 11 серпня 2010 року. [PERSON] в позовній заяві посилався на те, що договір оренди землі ним не укладався, він не підписував договір оренди земельної ділянки з Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Овен», не підписував акт встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та приймання-передачі на зберігання межових знаків і розрахунок по орендній платі. Оскільки було відсутнє його волевиявлення на передачу в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Агро-Овен» належної йому земельної ділянки, у відповідності до приписів ч.1. ст.215, ч.3 ст. 203 ЦК України, договір оренди землі повинен бути визнаний недійсним, а його державна реєстрація підлягає скасуванню. В звязку з наведеним, посилаючись на вимоги ч.1 ст. 4, ст. 13, ст.14, ч.1 ст. 16, ч.1 ст. 20, Закону України «Про оренду землі», ч.3 ст. 20, ч.1. ст.215, п.2 ч.1 ст. 208, 638, ст. 792 ЦК України, ст. 2, ч.2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», позивач [PERSON] просив суд: -визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, без номеру, від 11 серпня 2015 року, укладений між ним, [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Овен» щодо оренди земельної ділянки площею 3,180 га., яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код 2.1.), кадастровий номер 1223283300:01:009:0111, що розташована на території Марянівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області; -скасувати державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки , без номеру, від 11 серпня 2015 року, укладений між ним, [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Овен» щодо оренди земельної ділянки площею 3,180 га., яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код 2.1.), кадастровий номер 1223283300:01:009:0111, що розташована на території Марянівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, яка була проведена 11 серпня 2015 року державним реєстратором Реєстраційної служби Петриківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, номер запису 10756272. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов [PERSON] в повному обсязі, посилався на підстави, викладені в заяві, просив задовольнити вимоги. Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Овен» в судовому засіданні позов не визнав, просив суд відмовити в задоволенні вимог, посилався на те, що з [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, позивач отримував орендну плату за договором, в звязку з чим, права позивача не були порушені. Представник відповідача - Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,180 га., яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код 2.1.), кадастровий номер 1223283300:01:009:0111, що розташована на території Марянівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серія ІІ-ДП № 077116, виданим 21 березня 2002 року. (а.с.7) У відповідності до ст. 509 ЦК України, 1. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. 2. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 3. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності справедливості. На підставі ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обовязків є договори. Згідно із ч. 1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У відповідності до ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Частина 2 ст. 792 ЦК має відсильний характер, вона відсилає до спеціальних нормативних актів, що регулюють відносини щодо оренди земельних ділянок. На день виникнення правовідносин з приводу укладення сторонами спірної угоди, такими нормативними актами були Земельний кодекс України від 25 жовтня 2001 p., а також Закон України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 р. зі змінами та доповненнями. Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, повязані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, іншими нормативно правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону «Про оренду землі» (надалі - «Закон»), орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст. 14 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Положеннями ч. і ст. 16 вказаного Закону передбачено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.208 ЦК України, правочин між фізичною особою та юридичною особою, крім передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу (правочини, які повністю виконуються у момент їх вчинення), належить вчиняти письмово. При цьому, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний сторонами (ч.2 т. 207 ЦК України). За змістом частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. У відповідності до договору оренди земельної ділянки, без номеру, від 11 серпня 2015 року, [PERSON] передав, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Овен» прийняло на умовах оренди земельну ділянку площею 3,180 га., яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код 2.1.), кадастровий номер 1223283300:01:009:0111, що розташована на території Марянівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, строк дії договору 5 (пять) років. (а.с.31). Згідно акту встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та приймання-передачі на зберігання межових знаків без дати, [PERSON] передав, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Овен» прийняло земельну ділянку та межові знаки зазначеної земельної ділянки. (а.с. 35). Також між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Овен» було узгоджено розрахунок по орендній платі без дати. (а.с.37). Згідно до приписів ч. 1 ст. 20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає Державній реєстрації та на підставі ч. 1 ст. 210, ч. З ст. 640 ЦК України, ч. 2 ст. 125 ЗК України і ст. 18 Закону України «Про оренду землі» є укладеним з моменту його державної реєстрації. На підставі статті 18 «Про оренду землі», у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та с обмежень» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, визначено, Що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження Державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав нерухоме майно. Судом встановлено, що 11 серпня 2015 року державним реєстратором Реєстраційної служби Петриківського районного управління юстиції Дніпропетровської області проведено державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки , без номеру, від 11 серпня 2015 року, який укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Овен» щодо оренди земельної ділянки площею 3,180 га., яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код 2.1.), кадастровий номер 1223283300:01:009:0111, що розташована на території Марянівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, номер запису 10756272, що підтверджується відповідним Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права. (а.с.39). В той же час, волевиявлення сторони договору є важливими чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, установленою статтею 627 ЦК України. Згідно з вимогами частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно вимог ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 3 статті 215 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваних правочин). Згідно до висновку судової почеркознавчої експертизи № 5162-16 від 09.03.2017 року, підпис в Договорі оренди земельної ділянки (без номеру та без дати), укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Овен», щодо оренди земельної ділянки площею 3,180 га., в графі «Орендодавець» від імені [PERSON] - виконаний не [PERSON], а іншою особою. (а.с.63) Оскільки позивач не підписував договір оренди, відповідачем не надані докази того, що він мав намір передати земельну ділянку в оренду та уклав зазначений договір, суд приходить до переконання, що у [PERSON] було відсутнє волевиявлення на укладення договору оренди земельної ділянки. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Овен» про те, що [PERSON] отримував орендну плату за договором оренди, в звязку з чим його права не були порушені, оскільки відповідачем не надані докази отримання орендної плати позивачем. Так, на обґрунтування заперечень, відповідачем були надані: відомість № 7 від 20.08.2015 року про отримання [PERSON] пшениці в рахунок орендної плати (а.с.95), відомість на виплату грошей № 689 від 28.09.2015 р. про отримання [PERSON] грошових коштів в сумі 550,00 грн. в рахунок орендної плати (а.с.98), відомість № 43 від 21.10.2015 року про отримання [PERSON] кукурудзи в рахунок орендної плати (а.с.102). В той же час, згідно висновку судової почеркознавчої експертизи № 4066-17 від 12.12.2017 року, підписи від імені [PERSON] в наступних документах: пункті № 103 відомості № 7 від 20.08.2015 про видачу пшениці в рахунок орендної плати за пай; пункті № 100 відомості № 689 від 25.09.2015 про видачу грошових коштів якості оплати орендної плати за пай; пункті № 98 відомості № 43 від 31.10.2015 про видачу кукурудзи в рахунок орендної плати за пай, - виконані не [PERSON], а іншою особою. (а.с.135). В звязку з наведеним, суд приходить до переконання, що на підставі частини третьої статті 203, частини 1 статті 215 ЦК України спірний договір повинен бути визнано недійсним. Стосовно вимог позивача про скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, суд приходить до наступного. Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Таким чином, зазначеною вище нормою передбачено, що до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав, крім інших, з підстави скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, аналогічні приписи містяться і у Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553. Оскільки суд прийшов до висновку про недійсність договору оренди земельної ділянки, зазначене рішення і є підставою для про скасування державної реєстрації прав, в звязку з чим, у зазначених правовідносинах відсутній спір про право. В звязку з наведеним, в задоволенні позовних вимог в частині скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки належить відмовити Згідно до вимог ст. 141 ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; У відповідності до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Встановлено, що позивачем у справі понесені наступні витрати: оплата судового збору за подання позову 1\~103,00 грн.; оплата судового збору за подання клопотання про забезпечення доказів 275,61 грн.; оплата проведення експертизи 3\~963,80 грн.; оплата проведення експертизи 4\~456,80 грн., а всього 9\~799,21 грн., які належить стягнути на його користь з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Овен».

Outcome: partial