Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

30.05.2018 року Новоград-Волинський міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі Новоград-Волинського міської ради звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідача [PERSON] кошти, витрачені Новоград-Волинським міськрайонним територіальним медичним об»єднанням на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON] в сумі 5175,32 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що внаслідок ДТП [PERSON] отримала тілесні ушкодження, які належать до середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоровя. Порушення водієм [PERSON] п.п.1.10 «пішохідний перехід» та п.18.4 Правил Дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному звязку з виникненням ДТП та її наслідками. Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду від 14.12.2017 року у справі № 285/3401/17, яка набрала законної сили, встановлено вину [PERSON] у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Згідно довідок Новоград-Волинського ТМО від 02.04.2018 року № 639 потерпіла від злочину [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії Новоград-Волинського міськрай ТМО в період з 02.07.2017 року по 04.07.2017 року та на її лікування закладом охорони здоровя витрачено 5175,32 грн. Ухвалою суду від 14 червня 2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомлення сторін. Прокурор в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав у повному обсязі, які просив задовольнити. Представник міської ради в судове засідання не прибув, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позовні вимоги прокурора підтримує. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився. Враховуючи те, що про час і місце судового розгляду він був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав, заяв про відкладення розгляду справи від якого не надходило, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у\~ справі, проти чого від інших учасників справи заперечень не поступило. Доповівши позовні вимоги, заслухавши прокурора, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення за наступних підстав. Так, ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14.12.2017 року у справі № 285/3401/17 встановлено вину [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, яка набрала законної сили 22.12.2017 року /а.с.4/. Потерпіла від злочину [PERSON] отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я, у зв'язку з чим перебувала на стаціонарному лікуванні в Новоград-Волинському міськрайонному територіальному медичному обєднанні (далі - ТМО) з 02.07.2017 року по 04.07.2017 року (дві доби) у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії /а.с.5/. Як вбачається з матеріалів справи, Новоград-Волинським міськрайонним ТМО на лікування [PERSON] було витрачено кошти в сумі 5175,32 грн., що підтверджується довідкою № 639 від 02.04.2018 року /а.с.5/. Дані обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи збоку потерпілого. Згідно п. 3 Постанови Пленуму\~Верховного\~Суду\~України «Про\~відшкодування\~витрат\~на стаціонарне\~лікування\~особи,\~яка\~потерпіла\~від злочину,\~та\~судових\~витрат» № 11\~від\~07.07.1995\~року питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно абз. 2 п. 2 цього Порядку, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює\~або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого\~самоврядуванню чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. З матеріалів справи вбачається, що Новоград-Волинська міська рада повідомила місцеву прокуратуру про те, що міською радою не вживались заходи щодо стягнення коштів, витрачених Новоград-Волинським міськрайонним ТМО на стаціонарне лікування потерпілої від злочину /а.с.7/. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності та взаємозвязку, суд приходить до висновку про те, що внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] Новоград-Волинське міськрай ТМО понесло витрати на лікування потерпілої від злочину, між діями [PERSON] та цими витратами є прямий причинний зв'язок, а тому відповідач, згідно вимог ст. 1206 ЦК України, зобовязаний відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved