Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

30 квітня 2014 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та виключення запису про батька з актового запису про народження дитини (а.с.2-3). 05 березня 2015 року цивільна справа за вищевказаним позовом у відповідності до ст.11-1 ЦПК України була прийнята до свого провадження суддею Маймур Ф.Ф., а 02 квітня 2015 року ухвалою суду позовні вимоги [PERSON] були розєднані шляхом виділення в самостійне провадження позовної вимоги про розірвання шлюбу (а.с.62, 63, 71-72). В обґрунтування своїх позовних вимог про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини позивач, з урахуванням уточнення позову, послався на те, що на протязі останніх років відносини між сторонами погіршувались, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин з 01 серпня 2012 року, з цієї ж дати сторони стали жити окремо, а в подальшому позивачу стало відомо, що відповідач в березні 2014 року народила дитину, батьком якої записано позивача, оскільки сторони на той час перебували у зареєстрованому шлюбі. Вважаючи, що дитина не є його, позивач просив суд виключити з актового запису про народження цієї дитини [PERSON] відомості про позивача як про батька дитини. (а.с.2-3, 22-23) В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні, пояснивши, що після припинення відносин між сторонами, відповідач стала проживати разом з іншим чоловіком, який, на думку позивача, і є батьком дитини. Позивач проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, в звязку із чим суд вважає за можливе на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Вислухавши позивача, допитавши свідків та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засідання встановлено, що 30 червня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Нікопольського міського управління юстиції Дніпропетровської області зареєстровано шлюб сторін, про що зроблено відповідний актовий запис за №584 (а.с.4). 04 березня 2014 року, тобто на час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, відповідач народила дитину дочку [PERSON], про що Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис про народження за №138, у якому батьком дитини записано позивача (а.с.19). Разом з тим, судом з пояснень допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON], які є відповідно братом та знайомим позивача, постійно підтримують стосунки із позивачем, а також тривалий час знайомі з відповідачем, встановлено, що з серпня 2012 року сторони припинили між собою будь-які стосунки, переставши спілкуватись та бачитись один з одним. З тієї ж дати позивач переїхав мешкати у квартиру до свого брата [PERSON], маючи ключі від цієї квартири, в якій мешкав більше року. Перевозити речі до квартири позивачу допомагав [PERSON] Більше стосунки сторін не відновлювались. (а.с.99-104) Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами СК України, Законом України «Про судову експертизу», Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, Правилами проведення судово-медичних експертиз (досліджень) у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи, затверджених наказом Міністерства охорони здоровя України від 17 січня 1995 року №6. Так, за змістом ст.ст.7, 18 СК України кожний учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на судовий захист шляхом безпосереднього звернення до суду за захистом свого прав або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Відповідно до ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Нормами ст.ст.1, 2, 18, 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що внесення змін до актового запису цивільного стану, в тому числі про народження дитини, проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За змістом положень п.2.13, 2.16 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану, різновидом яких є актовий запис про народження дитини, є серед іншого і рішення суду про виключення відомостей про батька дитини з актового запису про народження. Зміни, доповнення, виправлення, зазначені в рішенні суду, вносяться в паперові носії актових записів цивільного стану та одночасно до Державного реєстру актів цивільного стану. За змістом норм ст.7 Законом України «Про судову експертизу», п.1.2, 2.5 Правил проведення судово-медичних експертиз (досліджень) у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи, затверджених наказом Міністерства охорони здоровя України від 17 січня 1995 року №6, з метою встановлення можливості чи неможливості походження дитини від певного чоловіка проводиться судово-медична експертиза спірного батьківства. Нормою ст.146 ЦПК України визначено, що у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. 25 листопада 2014 року ухвалою суду за заявою представника позивача у справі було призначено судову експертизу, на вирішення якої постановлено питання чи є позивач біологічним батьком [PERSON], [INFO] (а.с.47-48). Однак, відповідач, не зважаючи на неодноразові письмові повідомлення від експерта та суду, не зявилась до експертної установи із дитиною [PERSON] для проведення призначеної судом експертизи, в звязку із чим ухвала суду від 25 листопада 2014 року була повернута без виконання. (а.с.53-55, 58-60) Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні на підставі вказаних доказів фактичні обставини спірних правовідносин в контексті викладених норм законодавства, приймаючи до уваги підтвердження в судовому засіданні заявлених позивачем фактів остаточного припинення між сторонами шлюбних та будь-яких інших відносин з серпня 2012 року, а також окреме проживання сторін дотепер з цієї ж дати, що з урахуванням дати народження відповідачем дитини [PERSON], [INFO], батьком якої в актовому запису про народження записано позивача, за переконанням суду унеможливлює походження цієї дитини від позивача, а відтак і спростовує факт батьківства позивача відносно цієї дитини. Приймаючи таке рішення суд враховує і положення ст.146 ЦПК України, оскільки відповідач фактично ухилилась від участі в призначеної судом 25 листопада 2014 року судової експертизи, не забезпечивши явку дитини до експертної установи. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, понесені останнім при зверненні до суду судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі 243,6 гривень (а.с.1). На підставі викладеного та

Outcome: approved