Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

30 листопада 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом та просив продовжити йому строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] в [ADDRESS]. На день її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної частки (паю) на території Липоводолинського району Сумської області. За життя мати склала заповіт, яким все майно заповіла своїй дочці [PERSON] . У вересні 2020 року він отримав нотаріально посвідчену заяву від імені сестри про те, що вона на спадкове майно у вигляді земельної ділянки, яка належала матері, не претендує та оформляти не бажає. Зазначає, що пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважної причини, оскільки вважав, що правом на спадщину після смерті матері скористалася його сестра [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, матеріали позову містять клопотання позивача про розгляд справи без його участі. Від відповідача надійшла заява про незаперечення проти задоволення позову та прохання справу розглянути без участі представника ради. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини. [PERSON] , який народився [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Із копії сертифікату на право на земельну часту (пай) серії СМ № 0168268 вбачається, що [PERSON] , яка проживала в [ADDRESS], як члену САПТЗТ «Поділля», належить право на земельну частку (пай) розміром 4,23 в умовний кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності (а.с. 6). 6 вересня 1996 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений Подільківською сільською Радою народних депутатів за реєстровим № 138, яким житловий будинок з погосподарськими будівлями та присадибною ділянкою, а також все майно, яке буде належати їй на випадок її смерті заповіла своїй дочці [PERSON] (а.с. 7). [INFO] в [ADDRESS] померла [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до довідки № 145 від 27 квітня 2020 року, виданої центром надання адміністративних послуг Оріхівської міської ради Запорізької області, [PERSON] , [INFO] , з 8 вересня 1998 року та до дня смерті - [INFO] , проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] разом з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 12). 7 липня 2020 року [PERSON] своєю заявою, яка посвідчена нотаріусом Белгородського нотаріального округу Белгородської області Російської Федерації Ушаковою О.Ю., відмовилася від прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 11). З наданих Липоводолинською райдержнотконторою № 57/01-16 від 5 лютого 2021 року відомостей вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] в Липоводолинській районній державній нотаріальній конторі не заводилась, спадкоємці з заявами не звертались, відомостей про прийняття спадщини спадкоємцями, які відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину немає. Додатково повідомлено, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа у Оріхівській районній державній нотаріальній конторі за № 265/2020, дата заведення 21 жовтня 2020 року (а.с. 46). 21 жовтня 2020 року в Оріхівській районній державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 265/2020 після смерті [INFO] [PERSON] на підставі заяви про прийняття спадщини позивача [PERSON] (а.с. 49-63). 7 листопада 2020 року державним нотаріусом Оріхівської державної нотаріальної контори Запорізької області Зайцевою А.С. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку з пропуском строків для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 10). При вирішенні справи суд застосовує такі норми права. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У відповідності до ч. 1 ст. 525 ЦК УРСР 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 524 чинного станом на [INFO] (день смерті [PERSON] ) Цивільного кодексу УРСР 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі ст. 529, 530 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 ЦК УРСР, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними (ч. 1 ст. 550 ЦК УРСР). Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Висновки суду по суті спору. Позивач по справі є спадкоємцем після смерті матері за законом першої черги, він не звернувся протягом встановленого для подання заяви про прийняття спадщини строку оскільки вважав, що спадкувати майно матері буде спадкоємець за заповітом - його сестра [PERSON] . Позивач дізнався про неприйняття спадщини сестрою у вересні 2020 року, коли отримав від неї нотаріально посвідчену заяву про відмову від прийняття спадщини. Право спадкоємства позивача залежить від неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, зокрема, спадкоємцем за заповітом [PERSON] . Зазначені причини неприйняття позивачем спадщини після смерті матері суд вважає поважними і такими, що дають підстави для продовження строку для подання заяви про прийняття спадщини, а дотримуючись вимог законності та справедливості, суд вважає, що позовна вимога підлягає задоволенню з визначенням позивачу двомісячного додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері.

Outcome: approved