Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

31 серпня 2016 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з вказаною позовною заявою до [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14 лютого 2014 року між ним та відповідачем укладено договір купівлі-продажу автомобіля, за яким від передав у власність [PERSON] автомобіль марки «Renault Trafic», номерний знак [NUMBER], а останній зобов'язався сплатити за нього грошові кошти у розмірі 6400 доларів США. В день підписання договору відповідачем було сплачено 2250 доларів США, а решту коштів у розмірі 4150 доларів США він зобов'язався сплатити двома частинами до 30 квітня 2014 року. Однак у вказані строки [PERSON] не розрахувався за придбаний автомобіль, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 4150 доларів США, що за курсом НБУ на час звернення до суду складає 105584 грн., та яку він просить стягнути з відповідача. Також, посилаючись на положення ст. 625 ЦК України, просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 3312 грн. 13 коп. від простроченої суми та інфляційне збільшення боргу у розмірі 30377 грн. 02 коп. Крім того, просить стягнути з відповідача моральну шкоду, заподіяну діями останнього, яка полягає в душевних стражданнях у зв'язку з неможливістю отримати належні йому кошти та необхідністю звернення до суду за захистом свого порушеного права, яку він оцінює у 1000 доларів США, що за курсом НБУ на час звернення до суду в гривневому еквіваленті складає 25442 грн. Також, просить прийняти рішення про повернення йому автомобіля для зберігання до повного погашення боргу відповідачем та розглянути питання щодо наявності в діях відповідача ознак злочинів. Позивач у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив про його задоволення. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Не заперечує той факт, що 14 лютого 2014 року уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу автомобіля за 6400 доларів США, за яким останній передав належний йому автомобіль марки «Renault Trafic», номерний знак [NUMBER], а він здійснив позивачеві часткову оплату в розмірі 2250 доларів США. Решту грошових коштів мав сплатити частинами: до 31 березня 2014 року - 2000 доларів США та до 30 квітня 2014 року - 2150 доларів США, однак більше оплату не проводив, оскільки автомобіль майже одразу почав ламатися та він витрачав значні кошти на його ремонт. На теперішній час автомобіль перебуває у несправному стані. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Згідно письмового договору купівлі-продажу автомобіля від 14 лютого 2014 року, [PERSON] передає у власність [PERSON] належний йому автомобіль марки «Renault Trafic», номерний знак [NUMBER], а останній зобов'язався сплатити за нього грошові кошти у розмірі 6400 доларів США. При цьому, 2250 доларів США покупець зобов'язався передати в день підписання договору, а решту коштів у розмірі 4150 доларів США сплатити до 31 березня 2014 року - 2000 доларів США та до 30 квітня 2014 року - 2150 доларів США. Право власності [PERSON] на вищевказаний автомобіль підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]. Сторони в судовому засіданні підтвердили факти укладення вказаного договору на зазначених в ньому умовах, передачу автомобіля [PERSON] та отримання [PERSON] часткової оплати у розмірі 2250 доларів США. Також відповідач не заперечував, що решту коштів у розмірі 4150 доларів США він позивачеві не сплатив. В силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України вищевказані обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню, а тому суд вважає їх доведеними. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч. 1 ст. 691 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Частиною 3 ст. 692 ЦК України передбачено, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Згідно положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Як передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами було укладено договір купівлі-продажу автомобіля з розстроченням платежу. В порушення вимог ст.ст. 526, 530 ЦК України відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, не оплатив повну вартість придбаного автомобіля, його заборгованість перед позивачем складає 4150 доларів США. При ухваленні рішення суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 58 та 59 ЦПК України про їх належність та допустимість. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, згідно зі статтею 60 ЦПК України, обов'язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог і заперечень. На обґрунтування своїх заперечень відповідач послався на те, що технічний стан придбаного автомобіля не відповідав його вартості, зазначеній у договорі купівлі-продажу, однак не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження цього факту. Показання свідка [PERSON] про те, що він ремонтував вказаний автомобіль, суд вважає недостатнім доказом невідповідності стану придбаного автомобіля його вартості. Крім того, користуючись автомобілем протягом тривалого часу, він не порушував питання про розірвання договору купівлі-продажу з поверненням автомобіля позивачеві та на свою користь сплачених коштів, або зменшення суми договору. З врахуванням викладеного, заперечення відповідача проти позову суд вважає безпідставними та не приймає їх до уваги. Суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача несплаченої частини вартості автомобіля у розмірі 4150 доларів США, що в еквіваленті до гривні за курсом Національного банку України на день звернення до суду (100 доларів США = 2544,20 грн.) складає 105584 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України з відповідача слід стягнути інфляційні нарахування за період з травня 2014 року по серпень 2016 року на суму заборгованості 4150 доларів США, яка в еквіваленті до гривні за курсом Національного банку України на травень 2014 року (100 доларів США = 1140,15 грн.) складала 47316 грн. 23 коп., з врахуванням індексу інфляції за вказаний період у розмірі 62,4%, що складає 30377 грн. 02 коп. ( 47316,23 грн. х 62,4%), а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 3312 грн. 13 коп. (47316,23 грн. х 3% : 12 міс. х 28 міс.). Разом з тим, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки спір виник із договірних правовідносин, та умовами договору купівлі-продажу автомобіля, укладеного між сторонами, не передбачено відшкодування моральної шкоди у випадку неналежного виконання договірних зобов'язань. Також суд вважає, що не підлягає задоволенню вимога позивача про повернення йому автомобіля на зберігання до повного погашення боргу відповідачем, оскільки судом було роз'яснено позивачеві його право заявити клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль, однак він таким правом не скористався. Вимоги про наявність в діях відповідача ознак злочинів також не підлягає задоволенню, оскільки суд в цивільному провадженні не має таких повноважень. З врахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню на суму 139273 грн. 15 коп. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 1704 грн. 81 коп., що підтверджується відповідною квитанцією. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, пропорційно до суми задоволених позовних вимог, у розмірі 1392 грн. 73 коп.

Outcome: partial