Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

30 березня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до Глобинського районного суду з позовом до [PERSON] про усунення від права на спадкування, в якому прохала усунути від права на спадкування після померлого [INFO] [PERSON] його дружину [PERSON]. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON]. Позивачем до Глобинської державної нотаріальної контори подана заява про прийняття спадщини після померлого.Після смерті батька залишилося спадкове майно. У зв'язку з оформленням спадкових справ виявилося, що спадкоємцем майна померлого батька [PERSON] є також його дружина [PERSON].Позивач вражає, що дружина батька - [PERSON] не має права на спадкування майна померлого чоловіка, оскільки сім'я [PERSON] фактично розпалася у 1986 році та стали проживати за різними адресами. [PERSON] виїхала на постійне місце проживання в село Малинівка Глобинського району, де у неї склалася нова сім'я. У [PERSON] також склалася нова сім'я із матір'ю позивача - [PERSON]. Із 1986 року подружжя [PERSON] між собою спілкувалися, цікавилися сімейним життям, в одній компанії відмічали ювілеї своїх друзів та знайомих, але сімейних відносин не підтримували.[PERSON] останні три роки свого життя тяжко хворів. У 1989 році звільнився з роботи та став постійно проживати в с. Радалівка Глобинського району. Про тяжку хворобу [PERSON] його законна дружина [PERSON] знала, але ухилялася від утримання спадкодавця мотивуючи тим, що у батька є сім'я, в зв'язку з чим, у відповідності до вимог ст. 1224 ЦК України наявні підстави для усунення [PERSON] від спадкування. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про час та місце судового засідання, в судове засідання не з'явилася, направила заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову заперечила з підстав, наведених у письмових запереченнях на позов. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Представник Глобинської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про можливість розгляду справи у їх відсутність, при вирішенні питання покладались на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, свідків по справі, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. У відповідності до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом установлено, що [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER]. Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дочка [PERSON] (позивач по справі) та дружина [PERSON] (відповідач ), які у визначений законом строк прийняли спадщину, звернувшись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Відповідно до п.2 ч.3 ст. 1224 ЦК України - не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов»язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Згідно ч.5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Пленум Верховного Суду України у пункті 6 Постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» звернув увагу судів, що правило ч. 5 ст. 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного Кодексу не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Така правова позиція міститься в ухвалі Верховного Суду України від 19.03.2008 року по справі № 6-2087 св08. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, необхідно встановити чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. В Інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 ( надалі інформаційний лист) зазначено, що для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. Судом встановлено, що [PERSON] перебував на диспансерному обліку у лікаря терапевта з діагнозом ділатаційна міокардіопатія, недостатність ТК ст. ІІ Б (ІІІ), асцит, що підтверджується лікарською довідкою від 10.03.2017 року, проте до часу смерті не був визнаний інвалідом. Будь-якої іншої медичної документації з приводу стану здоров'я [PERSON], яка б давала підстави дійти до висновку, що спадкодавець перебував у безпорадному стані та потребував постійної сторонньої допомоги матеріали справи не містять. У судовому засіданні також не встановлено достатніх та допустимих доказів, які свідчать про те, що за життя [PERSON] звертався до [PERSON] про надання йому будь-якої допомоги особисто, через інших осіб або через суд. Більш того, в судовому засіданні позивач [PERSON] повідомила, що ні вона особисто, ні її мама [PERSON] не зверталися до [PERSON] з приводу допомоги [PERSON]. В ході судового засідання в якості свідків були допитані [PERSON] та [PERSON], які повідомили, що протягом останніх трьох років [PERSON] хворів, на яку саме хворобу він хворів їм не відомо, періодично лікувався в лікарнях. В зв'язку з хворобою односельці позичали [PERSON] та його сім'ї гроші на його лікування. Факт того, чи звертався [PERSON] чи будь - яка інша особа до [PERSON] з приводу допомоги [PERSON] свідкам не відомий. Крім того, свідки не підтвердили того факту, що [PERSON] відмовлялася надавати допомогу [PERSON], тобто умисно ухилялася від виконання обов'язку щодо утримання чоловіка. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що її батько [PERSON] протягом останніх трьох років до смерті періодично лікувався в лікарнях м. Полтави, м. Глобине та с. В.Кринки. Проте, суд вважає, що сам по собі факт перебування на лікуванні не свідчить про перебування особи в безпорадному стані та потребу її в сторонній допомозі. Не знайшли підтвердження у судовому засіданні потреба спадкодавця в допомозі саме відповідача по справі. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України саме на сторони покладається обов'язок у наданні доказів по справі. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] та її представником в судовому засіданні не доведено обставини, що спадкодавець [PERSON] перебував в безпорадному стані, потребував допомоги відповідача, що відповідач [PERSON] мала можливість надати допомогу, проте умисно ухилялася від обов'язку щодо її надання. За таких обставин суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed