Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

29.08.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №105; залишити їй шлюбне прізвище [PERSON] ; визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що з 28.02.2009 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршувалось, сторони втратили почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, що в кінцевому результаті призвело до припинення між ними шлюбних відносин. Подальше примирення та збереження шлюбу є неможливим, так як це суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного просить вказаний шлюбу розірвати. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши надані матеріали, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ч.2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. У судовому засіданні встановлено, що 15.03.2002 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №105, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим повторно серії [NUMBER] , яке міститься в матеріалах справи. Протягом останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршувалось, сторони втратили почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, що в кінцевому результаті призвело до припинення між ними шлюбних відносин. Подальше примирення та збереження шлюбу є неможливим, так як це суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені, сторони не ведуть спільного господарства, шлюб існує лише формально. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За такого, враховуючи що шлюб між сторонами існує лише формально, а фактичні шлюбні відносини між ними припинені, беручи до уваги небажання сторін відновлювати шлюбні відносини, суд вважає, що їх сім`я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому згідно зі ст.ст. 110, 112 СК України позов підлягає задоволенню. Що стосується позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини разом з позивачем, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ч.1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. З позовної заяви вбачається, що позивач сама наголошує на тому, що за спільною домовленістю між сторонами, дитина залишиться проживати разом з нею. За такого, беручи до уваги визнання позову відповідачем, судом не вбачається наявність спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини, а тому вказані вимоги задоволенню не підлягають. Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial