Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

5 липня 2017 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій з урахуванням уточнень від 10.04.2018 року, прохав суд стягнути з [PERSON] на користь позивача грошову компенсацію вартості частки у праві спільної часткової власності в розмірі 1/2 частини домоволодіння [ADDRESS] , загальною площею 311,4 кв.м в сумі 2\~634 447,68 грн., а також грошову компенсацію вартості частки у праві спільної часткової власності в розмірі 1/2 частини земельної ділянки площею 0,1000 га, яка розташована по [ADDRESS] , припинивши право власності позивача на зазначені частки нерухомого майна з дня отримання грошової компенсації та визнати право власності на зазначене майно за відповідачем, а також стягнути судові витрати по справі. В обґрунтування позову, зазначав, що на підставі договору купівлі-продажу від 25 січня 2011 року позивачу, належить 1/2 частина зазначеного домоволодіння [ADDRESS] та земельної ділянки, на якій воно розташоване. Власником інших 1/2 частин домоволодіння та земельної ділянки, що знаходяться за ардесою: [ADDRESS] є відповідач по справі [PERSON] . У вказаному домоволодінні не були зареєстровані власники. В ньому мешкали: відповідач [PERSON] , донька позивача - [PERSON] , онуки [PERSON] , 2011 року народження, [PERSON] , 2013 року народження. У 2016 році за рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська шлюб між донькою позивача [PERSON] та відповідачем по справі [PERSON] було розірвано. До березня 2017 року донька позивача [PERSON] , онуки та відповідач по справі проживали разом у домоволодінні по [ADDRESS] , позивач мав можливість відвідувати їх, вільно заходити до домоволодіння та земельної ділянки. Однак в березні 2017 року відповідач вигнав з будинку [PERSON] , та з того часу остання не має можливості там проживати, оркім того, відповідач не допускае до будинку позивача, не зважаючи на те, що [PERSON] є співвласником майна. Відповідач замінив замки на дверях огорожі, відмовляє у доступі до домоволодіння та земельної ділянки, заявляє, що будинок належить виключно йому. Позивач позбавлений можливості потрапити до будинку, користуватися ним, проживати у ньому, а також користуватися земельною ділянкою. Відповідач, який володіє та користується майном, не сплачує матеріальної' компенсації за таке володіння та користування. 4 червня 2017 року [PERSON] разом із жінкою, [PERSON] та його сестрою, [PERSON] приїхали о 8 годині ранку до будинку, але у двір не змогли зайти, оскільки замки на вхідних дверях огорожі були замінені [PERSON] викликав поліцію, але патруль, який приїхав, також не зміг попасти до будинку та у двір на їх прохання відчинити відповідач не реагував, та двері ніхто не відкрив. З цього приводу [PERSON] було рекомендовано звернутися із заявою до Чечелівського ВП м Дніпропетровська з питання усунення перешкод в користуванні будинком та земельною ділянкою. Відповідно до висновку Чечелівського ВП Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 05.06.2017 року [PERSON] рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав. Наразі внаслідок протиправної поведінки відповідача позивач позбавлений права користування своєю власністю - домоволодінням та земельною ділянкою, спільне користування майном із відповідачем наразі не можливе. Задля відновлення свого права позивач бажав би виділення в натурі своєї частки спільного майна однак це не можливе з огляду на конструкцію житлового будинку, розміщення внутрішньо будинкових систем забезпечення комунальними послугами, а також вимог закону що пред`являються до окремих ізольованих квартир. Отже позивач має право на відшкодування відповідачем вартості 1/2 частки домоволодіння та земельної ділянки за їх дійсною ціною визначеною на час розгляду справи у суді, у зв`язку з наведеним, позивач звертається до суду за захистом своїх прав. 21 лютого 2018 року, [PERSON] було подано зустрічну позовну заяву до до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шульдіна Т.В., про визнання правочинів частково недійсними (удаваними) в частині зазначення покупцем [PERSON] та визнання права власності на домоволодіння та земельну ділянку за [PERSON] . Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31.05.2018 року зустрічна позовна заява [PERSON] прийнята до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] . В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] зазначив, що на початок 2010 року він вирішив купити житловий будинок та з цією метою звернувся до рієлторського агентства, від якого отримав інформацію про продаж домоволодіння за адресою [ADDRESS] та звернувся до продавців з пропозицією купити будинок та земельну ділянку. Продавці будинку - [PERSON] [PERSON] , [PERSON] повідомили, що наразі будинок ще не повністю дооформлений за ними документально, адже вони отримали його у спадщину і виникли певні правові питання щодо переоформлення та реєстрації домоволодіння з земельною ділянкою на них як власників. Однак, оскільки пропозиція з купівлі та оголошена ціна їх зацікавили, вони домовилися з [PERSON] як покупцем про продаж йому будинку і земельної ділянки. Далі, в квітні 2010 року продавці будинку надали Позивачеві дозвіл на проведення ремонтних робіт в будинку, поки здійснюється оформлення документів. З квітня 2010 року. [PERSON] приступив до проведення ремонтних робіт у будинку [ADDRESS] , для чого, ним було укладено ряд договорів зі здійснення ремонтних робіт у будинку та на прибудинковій території. 17.07.2010 року між [PERSON] та гр. [PERSON] було укладено шлюб. 25 січня 2011 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шульдіною Т.В. та зареєстрований в реєстрі за №230. Право власності на вказаний будинок та земельну ділянку було оформлено по 1/2 частині на [PERSON] та [PERSON] , оскільки в той час вже був прийнятий Податковий кодекс України, який містив такий вид податку, як податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Маючи побоювання, що [PERSON] , прийдеться сплачувати додаткові податки, в останній момент було прийняте рішення вписати у договори купівлі-продажу об`єктів нерухомості [PERSON] як покупця 1/2 частин. Хоча домовлявся про купівлю будинку виключно Позивач, купував його на власні грошові кошти, які він отримав, займаючись підприємницькою діяльністю, та в подальшому на особисті грошові збереження здійснював ремонтні роботи у купленому домоволодінні. Всі стосунки з підрядними організаціями та окремими найманими працівниками щодо організації робіт та проведення розрахунків за їх виконання здійснювались лише позивачем. Жодний платіжно-розрахунковий документ або заява на придбання матеріалів, виконання робіт, отримання послуг, чи будь-яких дозволів для ремонтних робіт, чи облаштування нового домоволодіння не був виписаний ні на відповідача, ні на колишню дружину, і не був заповнений будь-ким із них. Всі заяви і звернення до різних інстанцій з приводу ремонтних робіт заповнювались і підписувались рукою позивача, а всі платіжні документи (накладні, ордери, квитанції, чеки, тощо) виписані на ім`я позивача та оплачувались ним. Окрім того, у [PERSON] були наявні відповідні доходи для придбання зазначеного нерухомого майна, в свою чергу, [PERSON] таких доходів не мав та жодних особистих коштів за придбання майна не сплачував. У зв`язку з вищенаведеним та з метою захисту своїх оспорюваних прав на майно, [PERSON] звертається до суду з зазначеним позовом. Ухвалою суду від 20.08.2019 року, [PERSON] залучено до участі у справі в якості правонаступника померлого [PERSON] позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом, оскільки остання відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.05.2019 року успадкувала після померлого Ѕ частину спірного будинку та Ѕ частину спірної земельної ділянки. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом просив суд первісні позовні вимоги задовольнити, в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити, пославшись на їх безпідставність. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні висловив незгоду з позовною заявою позивача, просив суд відмовити у задоволенні первісного позову у зв`язку з його безпідставністю та задовольнити зустрічний позов в повному обсязі. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення зустрічного позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість та підтримувала вимоги первісного позову. Відповідачі за зустрічним позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності та нотаріально посвідчені заяви щодо суті заявлених вимог. Раніше у судових засіданнях приймав участь представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] , який не заперечував проти задоволення зустрічного позову [PERSON] . Також, раніше у судових засіданнях приймаючи участь у якості представників відповідачки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] , по черзі, у зв`язку зі зміною повноважень [PERSON] , також з приводу обставин продажу спірного будинку надавали пояснення, що грошові кошти за купівлю-продаж будинку [ADDRESS] , вона отримувала від [PERSON] Третя особа\~за зустрічним\~позовом -\~Приватний нотаріус\~Дніпровського міського\~нотаріального округу\~Шульдіна Т.В.\~в судове\~засідання не\~з`явилась,\~надала суду\~заяву про\~розгляд справи\~за її\~відсутності.\~08.08.2018\~року також\~надала суду\~пояснення,\~відповідно до\~яких спростовувала\~посилання доводів\~зустрічного позову,\~зазначала,\~що під\~час оформлення\~правочинів купівлі-продажу\~нерухомого майна\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~поводилися як\~рівні покупці,\~нотаріусом були\~перевірені дійсні\~наміри сторін,\~ознак того,\~що укладені\~правочини були\~удаваними нотаріусом\~не встановлено. Вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісні позовні вимоги задоволенню не підлягають, а вимоги зустрічного позову підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод /1950р./ ратифікованою Законом від 17 липня 1997 року № 475/97ВР, зокрема, ст.1 Першого протоколу до неї /1952р./ передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватись своїм майно, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користування майно відповідно до загальних інтересів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного Кодексу України). Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Зі змісту даної норми випливає, що під правомочністю володіння розуміється передбачена законом можливість мати (утримувати) в себе певне майно, використовувати, експлуатувати його, отримувати від нього корисні властивості, доходи від експлуатації, тощо. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: partial