Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

31 січня 2017 року позивач звернувся до Суду з названим позовом до відповідача з вимогою стягнути заборгованість у розмірі 11257,50 грн. за кредитним договором б/н від 04.01.2014 р., яка складається з наступного: 6240,81 грн. - заборгованість за кредитом; 1641,25 грн. - заборгованість за відсотками; 2246,67 грн. - заборгованість по пені та комісії; 1128,77 грн. - штраф відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди. Позов мотивував тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 04.01.2014 р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 9771,11 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими банком Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та банком кредитний договір і підтверджується підписом у заяві. При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, не виконавши свої зобов'язання до вказаним договором. У зв'язку із зазначеними порушеннями відповідач станом на 15.12.2016 р. має заборгованість на зазначену суму, що складається із вказаних вище складових, яку позивач просив стягнути з відповідача. У судове засідання представник позивача не з'явився за наявності клопотання про розгляд справи за його відсутності та ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача. Двічі надіслані на адресу зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання відповідача судові повістки повернуті до суду за закінченням терміну зберігання, що може свідчити про відсутність відповідача за цим місцем проживання. У такому випадку за правилами ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручений належним чином. Беручи до уваги наявність умов, передбачених ст. 224 ЦПК України, Суд вважає можливим і необхідним ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання технічними засобами згідно правил ст. 197 ЦПК України не здійснювалось. Перевіривши наявні докази, встановивши обставини справи та визначивши відповідні їм правовідносини, Суд дійшов наступних висновків. Встановлено, що 04.01.2014 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] уклали Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт (а.с.6). Згідно положень розділу 2 Генеральної угоди банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 9771,11 грн. на строк 24 місяці з 04.01.2014 р. по 31.01.2016 р. шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі потреби в сумі 9771,11 грн. в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті процентів в розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості у строки, зазначені у заяві, Умовах і правилах. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 488,95 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості по кредиту, процентах, а також інших витрат у відповідності з Умовами і правилами. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.01.2016 р. (п. 2.1.). Згідно ст. 212, 611, 651 ЦК України при порушенні позичальником строків погашення заборгованості більше як на 31 день по зобов'язаннях, строк яких не настав, сторони погодили, що строком повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення вважається простроченою, позичальник сплачує банк штраф в розмірі 1817,77 грн. (п.2.2.). Для надання послуг банк надає позичальнику платіжку картку згідно п. 2.1. Генеральної угоди (п. 2.3.) Позичальник зобов'язується повернути суму кредиту, процентів, винагороду згідно Генеральній угоді та Умовам і правилам (п.2.5.). При порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначений в Умовах і правилах, за кожний день прострочення (п.2.8.). Процентна ставка по кредиту може змінюватись в залежності від зміни облікової ставки НБУ або в інших випадках у відповідності з Умовами і правилами (п. 2.9.). Позичальник доручає банку без додаткового узгодження перераховувати кредитні кошти в день надання кредиту в сумі 610,0 грн. на будь-який відкритий в банку рахунок (п.2.10.). Позичальник доручає банку здійснити погашення заборгованості по кредиту в передбачені строки за рахунок коштів, розміщених на будь-якому відкритому у банку рахунку у відповідності з Умовами і правилами (п.2.11.). В Генеральній угоді також міститься застереження, що позичальник ознайомився і згоден з Умовами і Правилами. Своїм підписом підтверджує факт надання повної інформації про умови кредитування в банку. У випадку порушення його зобов'язань перед банком, а також порушення зобов'язань клієнтами банку, за якими він є поручителем, він дає свою згоду і доручає банку приймати рішення по розподілу коштів, які спрямовуються на погашення заборгованості. При цьому банк одноособово приймає рішення черговості погашення таких зобов'язань з пріоритетом погашення незабезпечених зобов'язань. Згоден з тим, що дана Генеральна угода разом із запропонованими Умовами і Правилами, Тарифами становить між ним та банком кредитний договір. Зобов'язується про всі зміни повідомляти банк не пізніше 15 днів з моменту їх виникнення (а.с.6, 7-30). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1). Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2). Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина друга). Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним з наслідків порушення договору позичальником, який передбачений частиною 2 статті 1050 ЦК України, є право позикодавця у разі прострочення повернення чергової частини позики вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Також згідно п. 2.1.1.4.2 і п. 2.1.1.12.11 Умов і Правил надання банківських послуг у разі порушення Клієнтом зобов'язань з погашення заборгованості Банк вправі вимагати від Клієнта дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії та відсотків за його використання, виконання інших зобов'язань за кредитом в цілому чи у визначеній Банком частині. Як видно з наданого позивачем Розрахунку заборгованості за договором б/н від 04.01.2014 р., укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON], станом на 15.12.2016 р., зобов'язання за кредитним договором відповідачем виконувались неналежно, платежі здійснювались не щомісячно, останній платіж зроблено у березні 2016 року на суму 2800, 00 грн., наслідком чого є: заборгованість за кредитом - 6240,81 грн.; заборгованість за процентами - 1641,25 грн.; в т.ч. несплачені проценти на прострочену заборгованість - 1641,25 грн.; комісія, в т.ч. нарахована комісія - 2246,67 грн.; штраф відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди - 1128,77 грн. (а.с.4). Відповідно до частини 1 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд погоджується з доведеністю тих обставин, які свідчать про виникнення у відповідача зобов'язання за укладеною Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт б/н від 04.01.2014 р. та їх неналежне виконання, наслідком чого є наявність заборгованості в частині, обґрунтованій у наданому розрахунку заборгованості. Разом з тим, Суд вважає, що нарахування штрафу відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди на суму 1128,77 грн. вочевидь не відповідає вимогам закону з наступних підстав. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (частина 1). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина 2). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина 3). Згідно абзацу першого частини 2 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Згідно наданого розрахунку заборгованості нараховано і частково погашено суму комісії та пені, яка відображена без їх розмежування між собою у графі 13 та 14 помісячно та наростаючим підсумком на загальну суму 2246,67 грн., яка включена до складу заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача. Комісія має іншу правову природу ніж пеня, тому вона повинна бути відмежована і обґрунтована відповідними підставами. Оскільки позивачем цього не зроблено, то у суду немає підстав відносити зазначену суму нарахування лише до комісії. Тому Суд виходить з того, що зазначена у розрахунку як комісія та пеня сума 2246,67 грн. включає в себе також пеню, яка є різновидом неустойки згідно визначення у статті 549 ЦК України. Разом з тим, відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди передбачено сплату штрафу на суму 1817,77 грн. за порушення позичальником строків погашення заборгованості більше як на 31 день. Виходячи з цього, нарахування штрафу відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди є подвійною відповідальністю за порушення зобов'язань і суперечить ст. 61 Конституції України. Крім того, зазначена у п. 2.2. Генеральної угоди сума штрафу не відповідає сумі штрафу, яку позивач включив до суми заборгованості, яку просить стягнути з відповідача. Виходячи з викладеного, позов підлягає частковому задоволенню з розрахунку: заборгованість за кредитом - 6240,81 грн.; заборгованість за процентами - 1641,25 грн.; в т.ч. несплачені проценти на прострочену заборгованість - 1641,25 грн.; комісія, в т.ч. нарахована комісія - 2246,67 грн.; всього - 10128,73 грн.. За правилом ст. 88 ЦПК України судові витрати позивача по оплаті судового збору на суму 1600 грн. необхідно стягнути з відповідача пропорційно розміру задоволеного позову, виходячи з наступного розрахунку. 10128,73 грн. х 100: 11257,50 грн. = 89,98 (відсоток розміру задоволеного позову); 1600х89,98:100=1439,68 грн. (сума судових витрат, пропорційна відсотку задоволеного позову).

Outcome: partial