overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

29 вересня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], з яким зареєстрували шлюб 11 серпня 2014 року, мотивуючи тим, що сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до припинення між ними шлюбних відносин в травні 2017 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Позивач у судове засідання не зявилася, але надала суду письмову заяву, в якій просила свої позовні вимоги задовольнити, справу розглядати без її участі. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, проте надав до канцелярії суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON], просив розгляд справи проводити за його відсутності. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до\~ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК\~передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 серпня 2014 року. Від вказаного шлюбу мають сина [PERSON] [INFO]. Зі змісту позовної заяви\~видно, що сторони проживають окремо з травня 2017 року. Примирення між собою сторони категорично заперечують. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження вказаної сім'ї неможливе, так як залишення позивача та відповідача у шлюбі буде протирічити інтересам цих осіб, і вбачає необхідність в задоволенні позову та розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

29 вересня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування вимог зазначила, що є [PERSON], померлого [INFO]. Проте, за змістом її свідоцтва про народження, паспорту громадянина України та свідоцтва про смерть батька є розбіжності у зазначенні прізвищ. Дані розбіжності створюють для неї перешкоди у оформленні пенсії у зв'язку із втратою годувальника. Просила встановити факт того, що вона, [PERSON], є донькою померлого [PERSON] Заявник [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не прибули, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, якими заявлені вимоги підтримали. Представник зацікавленої особи - Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області у судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Вирішення справи покладав на розсуд суду. Дослідивши письмові матеріали, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого виконкомом Новоекономічної селищної ради Красноармійського району Донецької області від 25.12.1998, заявник [PERSON] народилася [INFO], про що вчинено актовий запис № 29. Батьками зазначені: батьком - [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Встановлено, що батьки заявника, а саме [PERSON], [INFO], уродженець с. Новоекономічне Красноармійського району Донецької області, та [PERSON], [INFO], уродженка с. Новоекономічне Красноармійського району Донецької області, перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого виконкомом Новоекономічної селищної ради Красноармійського району Донецької області від 11.10.1997, актовий запис № 26. Згідно зі свідоцтвом серії [NUMBER], виданого відділом РАЦС Красноармійського району Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області від 01 березня 2007 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що вчинено актовий запис № 14. Разом із тим, як вбачається з паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого Красноармійським МВ ГУМВС України в Донецькій області від 09.12.2011, громадянин України [PERSON] народився [INFO] у с. Новоекономічне Красноармійського району Донецької області. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим повторно Виконкомом Новоекономічної селищної ради Покровського району Донецької області від 24.07.2017, [PERSON], [INFO], помер [INFO], про що вчинено актовий запис № 16 від 10.05.2017. Зазначені докази у своїй сукупності не викликають сумнівів щодо достовірності викладених заявником [PERSON] обставин та дають змогу свідчити про те, що [PERSON], який помер [INFO], дійсно є її батьком, а розбіжності у зазначенні прізвища останнього в досліджених доказах, на думку суду, є наслідком невірного перекладу при оформленні ним зпаспорту громадянина України у грудні 2011 року, який став підставою для подальшого оформлення і видачі інших офіційних документів. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

29 вересня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: вул. Степова, 4, с.Веселе Дніпропетровська область. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 28.09.2017р. о 16 год. 46 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 28.09.2017р. о 16 год. 46 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ЦРЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, напружена. Відчуває слухові обмани сприйняття імперативного, коментуючого характеру. Мислення дезорганізоване, відмовляється від їжі. Критика порушена. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічне враження головного мозку внаслідок кісти головного мозку, виражений психоорганічний синдром з психотичними включеннями. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

29 вересня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: вул. Жовтнева 37, с.Новоолександрівка. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 29.09.2017 р. о 09 год. 09 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хворий є небезпечним для себе та оточуючих та безпорадним, не може задовольнити основні життєві потреби на рівні, достатньому для життєдіяльності, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат також не заперечує задовольнити. [PERSON], письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР» не давав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 29.09.2017р. о 09 год. 09 хв. [PERSON], був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради» за направленням лікаря-психіатра Іващенко КЗ «ОЦЕМД та МК». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хворий напружений, метушливий, висловлює маячні ідеї відносно свої родичів, память, інтелект знижені. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, афективно - параноїчний синдром на фоні вираженого змішаного типу дефекту, поточний процес. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

29 вересня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 28.09.2017 р. о 16 год. 03 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих та є безпорадною і не може самостійно задовольнити основні життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 28.09.2017 р. о 16 год. 03 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Чепінога лікарні КЗ «Синельниківської ЦРЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий мовному контакту важкодоступний в силу мутизму. Пасивного негативізму. Свідомість не порушено. Напружений, тивожний. В розмову не вступає. Місця не утримується, постійно встає, хоче кудись йти. На запитання відповідає тихим голосом, з побоюванням. В ході огляду вдається з'ясувати, що не спить вже кілька днів, чує «голоси в голові, які лають». Висловлює несистематизовані ідеї відносини на адресу родичів, негатівістічен о них. Емоційні реакції парадоксальні. Мислення паралогічне, дезорганізоване. Повністю свої хворобливі переживання не розкриває. Критика до свого стану грубо порушена. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, безперевний перебіг, галюцинаторно-параноїдний синдром на фоні вираженого змішаного типу дефекту, поточний процес. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

29 вересня 2017 року ПАТ КБ « ПриватБанк » звернулося до суду з позовом до [PERSON], вказуючи на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 22.07.2010 року остання отримала кредит у розмірі 5 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, у порушення умов кредитного договору відповідач взятих на себе зобов'язань належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 31.07.2017 року у нього утворилася заборгованість у загальному розмірі 50 502,43 грн., яка складається з: 4 482,26 грн. - заборгованість за кредитом; 39 839,10 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3300,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2381,07 грн. - штраф (процентна складова), яка разом з витратами, повязаними з сплатою судового збору, підлягає стягненню з останнього в примусовому порядку. В судове засідання представник позивача не з'явився, у позовній заяві просив у разі неявки відповідача розглядати справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. На адресу суду неодноразово надсилали заяви з проханням відкласти розгляд справи на іншу дату, без зазначення поважності причини неможливості прибуття в судове засідання, тому суд вважає неявку представника позивача неповажною та враховує попередню заяву , вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача.(а.с.59,61). Представник відповідача за довіреністю [PERSON] в судове засідання не з'явилася надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її та відповідача участі, а також відмовити у задоволенні пред'явлених до [PERSON] позовних вимог з огляду на порушення позивачем строків давності звернення до суду (а.с. 47,73). Вивчивши письмову заяву представника відповідача, дослідивши, наявні в матеріалах справи, докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

29 вересня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що він з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 18.10.1995 року. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити, шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності на адресу суду не надходило. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не зявилися в судове засідання з постановленням заочного рішення. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 18.10.1995 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ №168109 від 22.08.2017 року, актовий запис №2115. Від даного шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини з грудня 2016 року. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу та на примирення не згодний, суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, та суперечать інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

29 вересня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через протилежні погляди на сімейне життя та обов'язки, шлюбні стосунки фактично припинені з 2015 року, спільне господарство не ведеться. Посилаючись на неможливість подальшого спільного проживання, позивач просить розірвати шлюб. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, при цьому 27.10.2017 подала до суду заяву, в якій повідомила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просила розглядати справу без її участі, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, при цьому 27.10.2017 також подав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглядати справу без його участі. Дослідивши в судовому засіданні наявні у справі письмові докази, суд дійшов такого. 28 листопада 2011 року сторони уклали шлюб (а. с. 4). У подружжя є малолітня дитина син [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Через протилежні погляди на сімейне життя та обов'язки сторони шлюбні стосунки фактично припинили. Спільне господарство ними не ведеться з 2015 року. Примирення та поновлення сімейних стосунків між сторонами не можливе, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, інтересам їхньої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на викладене, суд вважає, що примирення сторін та поновлення сімейних стосунків між ними не можливе, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, інтересам їхньої малолітньої дитини. Враховуючи наведене вище, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

29 вересня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала, що з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16 квітня 2004 року, Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 168. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, так як сімя розпалась остаточно, по причині протилежних поглядів на життя, фактично шлюбні відносини припинені з лютого 2017 року, спільне господарство не ведеться. В судове засідання позивач не зявилася, надала суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В судове засідання відповідач не зявився, надав суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, та не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] заявлено позов про розірвання шлюбу у зв'язку з несумісністю характерів подружжя, їхніх поглядів на спільне життя та сімейні відносини, а також інших обставин, що роблять неможливим їхнє подальше спільне проживання і суперечить інтересам позивача. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України ( 2947-14 )). Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України ( 2947-14 )). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку, а допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України (2947-14 )). Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим і суперечить інтересам позивача, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені.

Outcome: approved