Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

30 жовтня 2018 року, позивач [PERSON], звернулась до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. В позовній заяві позивач вказала, що вона є власником будинку № 35 по вулиці Юрївській в смт. Білики Кобеляцького району Полтавської області. В даному домоволодіння крім неї, зареєстрований її онук [PERSON], який понад 2 роки не проживає в даному будинку. Оскільки відповідач добровільно відмовляється знятись з місця реєстрації, позивач прохає суд визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Ухвалою судді від 28 листопада 2018 року відкрито провадження по даній справі та призначено судове засідання. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, однак подала до суду заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги та прохала розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.02.2004 року та технічного паспорту на житловий будинок, [PERSON] є власником житлового будинку з господарчими будівлями № 35 по вулиці Юрївській в смт. Білики Кобеляцького району Полтавської області (а.с. 9-10). В житловому будинку № 35 по вулиці Юрївській в смт. Білики Кобеляцького району Полтавської області зареєстровані [PERSON], [INFO] власник житлового будинку та [PERSON], [INFO] - онук (а.с. 15). Із акту обстеження матеріально-побутових умов сімї, вбачається, що [PERSON] зареєстрований в [INFO], однак не проживає за місцем реєстрації більше двох років (а.с. 14). Із довідки Білицької селищної ради Кобеляцького району Полтавської області вбачається, що [PERSON], зареєстрований в [INFO] (а.с. 24). Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про виселення та позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки відповідач, без поважної причини, не проживає в будинку по вулиці Юрївська, 35 в смт. Білики Кобеляцького району Полтавської області, який належить [PERSON], то [PERSON] необхідно визнати таким, що втратив\~ право користування вище вказаним житловим будинком. Крім цього, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому із [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір в сумі 704,80 (сімсот чотири гривні 80 копійок) гривень.

Outcome: approved