Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

31.05.2021 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтуванні позову зазначив, що він уклав шлюб з відповідачем [PERSON] , який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції Луганської області 14.08.2009 року, актовий запис №445. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. В зв`язку з тим, що спільне життя не склалося рішенням Марківського районного суду Луганської області 20.09.2010 року шлюб між ними було розірвано, що підтверджується копією рішення. Рішенням Марківського районного суду Луганської області у справі №2-515/10 від 20.09.2010 року було прийнято рішення про стягнення з нього на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.08.2010 року до досягнення ним повноліття. Між ним та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції Луганської області 01.11.2019 року, актовий запис №79. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. У зв`язку з тим, що спільне життя не склалося з 15.09.2020 року із відповідачем [PERSON] мешкають окремо. Рішенням Марківського районного суду Луганської області у справі №417/1270/20 від 12.01.2021 року стягнуто з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.11.2020 року і до досягнення нею повнолітнього віку. Також Марківським районним судом Луганської області у справі №417/343/21 від 05.04.2021 року було виданий судовий наказ про стягнення з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину, відповідного віку починаючи з 23.03.2021 року і до досягнення нею повнолітнього віку. Таким чином він змушений сплачувати 3/4 частини від всіх видів доходу(заробітку) відповідно до рішень суду, що є неможливим, оскільки порушує його права відповідно до положень ст.183 СК України де зазначено, що розмір частка заробітку(доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягується аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку(доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину-однієї чверті, на двох-дітей-однієї третини, на трьох і більше дітей- половини заробітку(доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Крім того має необхідність допомагати матеріально своєму батькові [PERSON] , [INFO] , який є інвалідом першої групи з 2009 року, який за станом здоров`я потребує постійного лікування, а розмір його пенсійних забезпечень не покриває всі витрати пов`язані з цим. Просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього відповідно до: - рішення Марківського районного суду Луганської області у справі №2-515/10, на користь [PERSON] на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] ; - рішення Марківського районного суду Луганської області у справі №417/1270/20, на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] ; - судового наказу виданого Марківським районним судом Луганської області у справі №417/343/21, на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частки усіх видів доходів, але не менше ніж 50% прожиткових мінімумів для кожної дитини відповідного віку, щомісяно до досягнення [PERSON] , [INFO] повноліття, починаючи з дня звернення до суду. Позивач \~ [PERSON] \~ в\~ підготовче\~ судове\~ засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає. Судові витрати по справі просить залишити за ним (а.с.48). Відповідач [PERSON] в \~підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с.44). Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с.53). \~ \~ \~ \~Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В силу положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив наступні обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 2 ст.\~51\~Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до частин першої, другої статті 141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей\~12,13 ЦПК України \~сторони користуються рівними правами щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому\~засіданні судом\~було встановлено,\~що 14.08.2009 року позивач [PERSON] уклав шлюб з відповідачем [PERSON] , який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції Луганської області , актовий запис №445. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 01.02.2010 року(а.с.16). Спільне життя позивача [PERSON] з відповідачем [PERSON] не склалося та згідно рішення Марківського районного суду Луганської області від 20.09.2010 року шлюб між ними було розірвано. Згідно рішення Марківського районного суду Луганської області у справі №2-515/10 від 07.09.2010 року стягнуто [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.08.2010 року до досягнення ним повноліття(а.с.7). [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) з 01.11.2019 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Новопсковським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис №79, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 01.11.2019 року (а.с.18). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 07.05.2013 року (а.с.15) та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 12.01.2021 року (а.с.17). Спільне життя позивача [PERSON] з відповідачем [PERSON] не склалося та з 15.09.2020 року вони мешкають окремо. Згідно рішення Марківського районного суду Луганської області у справі №417/1270/20 від 12.01.2021 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.11.2020 року і до досягнення нею повнолітнього віку(а.с.8-10). Згідно судового наказу у справі №417/343/21 виданого Марківським районним судом Луганської області від 05.04.2021 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку(доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину, відповідного віку починаючи з 23.03.2021 року і до досягнення дитиною повнолітнього віку (а.с.11). Крім того, позивач [PERSON] надає матеріальну допомогу своєму батькові [PERSON] , [INFO] , який є інвалідом першої групи з 2009 року, який за станом здоров`я потребує постійного лікування, що підтверджується довідкою з КНП «Марківська БПЛ МСР» від 25.05.2021 року (а.с.20). Розмір пенсійних забезпечень [PERSON] не покриває всі витрати пов`язані з цим, що підтверджується довідкою з Марківського об`єднаного управління ПФУ в Луганській області від 25.05.2021 року(а.с.21). Згідно ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 192 СК України\~визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму\~Верховного суду\~України від\~15.05.2006\~року №3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» роз`яснено,\~що розмір\~аліментів,\~визначений судовим\~рішенням або\~за домовленістю\~між батьками,\~суд може\~змінити за\~позовом платника\~або одержувача\~аліментів у\~зв`язку\~зі зміною\~матеріального чи\~сімейного стану,\~погіршення чи\~поліпшення здоров`я\~когось із\~них.\~ Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192\~СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами\~ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184\~цього Кодексу (ч. 2\~ст.\~182 СК України). Відповідно до положень ст.183 СК України частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Якщо\~стягуються аліменти\~на двох\~і більше\~дітей,\~суд визначає\~єдину частку\~від заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька на\~їх утримання,\~яка буде\~стягуватися до\~досягнення найстаршою\~дитиною повноліття. Якщо\~після досягнення\~повноліття найстаршою\~дитиною ніхто\~з батьків\~не звернувся\~до суду\~з позовом\~про визначення\~розміру аліментів\~на інших\~дітей,\~аліменти стягуються\~за вирахуванням\~тієї рівної\~частки,\~що припадала\~на дитину,\~яка досягла\~повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Судом встановлено, що позивач [PERSON] сплачує 3/4 частини від всіх видів доходу(заробітку) відповідно до рішень суду, що є неможливим, оскільки порушує його права та не відповідає вимогам ч.5\~ст.183 СК України\~щодо розміру аліментів на трьох дітей та відповідно до положень ст.192 СК України\~є підставою для зменшення розміру аліментів. Зменшення розміру аліментів з 3/4 на 1/2 на утримання неповнолітніх дітей, на думку суду, є допустимим. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] надали заяви в яких позовні вимоги визнали в повному обсязі (а.с.44,53). Відповідно до ч. 1\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов висновку про можливість задоволення позову. Згідно з п.6 ч.1\~ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви був сплачений судовий збір згідно квитанції №2 від 26.05.2021 року (а.с.22) в сумі 908,00 гривень. Оскільки відповідачі визнали позовні вимоги до початку розгляду справи по суті,\~\~суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 454 грн. 00 коп.

Outcome: approved