Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

30.03.2017 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], про відшкодування витрат на утримання та ремонт квартири. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що їй відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 08.05.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, реєстр. № 2563, та рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 12.10.2010 року, належить 56/100 часток квартири за адресою: [ADDRESS] (далі - Квартира). Інші 44/100 часток вказаної квартири належать відповідачу - [PERSON], який є сином позивачки. За час користування квартирою [PERSON] зробила капітальний ремонт, зокрема: встановила металопластикові вікна, лічильник газу, відремонтувала кухню та санвузол з облаштуванням полу та стін плиткою, встановила нові міжкімнатні двері з дверними коробами, повністю замінила сантехнічне обладнання та електропроводку в тому числі внутрішню (приховану) проводку та розетки, встановила газову колонку та газову плиту, виконала роботи з вирівнювання та шпаклювання стін і підлоги, встановлення фризів, укладки нового лінолеуму, пофарбування стін та поклейки шпалер. Загальна вартість робіт, яка підтверджена документально, складає 67762, 17 грн. Відповідач, хоча і є співвласником квартири, не приймає участь у проведенні та фінансуванні ремонтних робіт. Звернення позивачки до відповідача з цього приводу залишились без відповіді. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач до судового засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась вчасно належним чином, причин неявки суду не повідомила. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в поновному обсязі, наполягав на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнали за безпідставністю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, встановивши обставини, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. [PERSON] відповідно на підставі договору купівлі-продажу квартири від 08.05.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, реєстр. № 2563, та рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 12.10.2010 року, належить 56/100 часток квартири за адресою: [ADDRESS]. Інші 44/100 часток вказаної квартири належать відповідачу - [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 25.06.2013 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Апеляційного суду Миколаївської області за [PERSON] визнано право власності на 56/100 частки квартири за адресою: [ADDRESS]. Право власності на інші 44/100 частки квартири вказаним рішенням визнано за її чоловіком [PERSON] Пізніше, 25.06.2013 року, на підставі договору дарування, вказані 44/100 частки квартири [PERSON] передав у власність своєму сину [PERSON] Статтею 356 ЦК України встановлено, що Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до положень ст.360 ЦК України, Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Частиною другою ст. 383 ЦК України передбачено, що Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Звертаючись до суду із позовом, позивач зазначила, що нею в спірній квартирі було зроблено капітальний ремонт, зокрема: встановлено металопластикові вікна, лічильник газу, відремонтовано кухню та санвузол з облаштуванням полу та стін плиткою, встановлено нові міжкімнатні двері з дверними коробами, повністю замінено сантехнічне обладнання та електропроводку в тому числі внутрішню (приховану) проводку та розетки, встановлено газову колонку та газову плиту, виконано роботи з вирівнювання та шпаклювання стін і підлоги, встановлення фризів, укладки нового лінолеуму, пофарбування стін та поклейки шпалер. На підтвердження вищевказаного позивачкою було надано копії чеків які підтверджують витрати на ремонт, а саме: товарний чек від 28.05.2012 р., акт №323/10 від 20.10.2012 р., товарний чек від 28.05.2012 р., товарний чек від 27.05.2012 р., товарний чек від 17.10.2012 р., товарний чек №0034223 від 27.06.2013 р., чек від 11.07.2013 р., чек від 30.07.2013 р., видаткова накладна № ПП-004376 від 09.07.2013 р., видаткова накладна №Л0004585 від 15.07.2013 р., товарний чек №279 від 02.08.2008 р., товарний чек №234 від 12.07.2008 р., товарний чек від 05.09.2012 р., товарний чек від 29.08.2012 р., видаткова накладна № ПП-004792 від 20.07.2013 р. Загальна вартість робіт, яка підтверджена документально, складає 67762, 17 грн. Посилаючись на вказані обставини позивач вважає, що з [PERSON] повинні бути стягнуті на її користь витрати на утримання та ремонт квартири, відповідно до його частки у спільній сумісній власності,на загальну суму 29375,35 грн. Проте, позивач став співвласником Квартири з 25.06.2013 року, тобто, відповідно до положень ст.383 ЦК України, до цього на нього не покладався обов'язок нести витрати на утримання та ремонт Квартири. Позивачем не надано суду доказів понесення витрат на утримання та ремонт Квартири після вказаної дати (25.06.2013р.). Чеки та інші документи, які датовані пізніше цієї дати, судом не примаються до уваги, оскільки вони підтверджують придбання певних матеріалів, але позивачем не надано суду доказів, що вони витрачені саме на утримання та ремонт Квартири. Враховуючи викладене, підстави для задоволення позову відсутні. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed