Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

29 травня 2017 року [PERSON] звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з заявою про визнання недієздатним свого сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заяви зазначає, що її син з народження страждає на психічне захворювання, внаслідок чого не здатен самостійно себе обслуговувати, позбавлений здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, за своїм станом потребує постійного стороннього догляду. Заявник [PERSON] може здійснювати догляд за сином, згодна бути його опікуном, тому вона звернулася до суду з цією заявою, оскільки необхідно встановити соціальний статус хворому синові та є потреба у захисті його прав. Відповідно ч. 1 ст. 240 ЦПК України справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника та представника органу опіки та піклування. Питання про виклик фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, вирішується в кожному випадку судом з урахуванням стану її здоров'я. [PERSON], стосовно якого розглядається справа про визнання його недієздатним, з урахуванням стану його здоровя, в судове засідання не викликався. Представник Управління праці та соціального захисту населення надала через канцелярію суду подала подання, в якому просила у випадку визнання [PERSON] недієздатним, призначити опікуном [PERSON]. Суд, розглянувши цивільну справу, оцінивши докази, які містяться у справі, вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народився 11 травня 1999 року, його матір'ю є [PERSON], бітьком [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8). Згідно довідки Центру адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради від 12.05.2017 [PERSON] зареєстрований та проживає разом з матір'ю [PERSON], за адресою: Луганська область, місто Рубіжне, провулок Суворова, будинок 26 (а.с. 11). Згідно довідки Рубіжанської міської лікарні від 15.05.2017 [PERSON] перебуває на обліку лікаря-психіатра в місті Рубіжне (а.с. 9). Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 112 від 23.06.2017,[PERSON], [INFO], виявляє ознаки стійкого психічного розладу у вигляді глубокої розумової відсталості з вираженими порушеннями поведінки та емоцій (згідно МКХ-10, F73.1), [PERSON] за своїм психічним станом не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 50-51). Відповідно ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно ч. 1 ст. 240 ЦПК України справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника та представника органу опіки та піклування. Питання про виклик фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, вирішується в кожному випадку судом з урахуванням стану її здоров'я. Відповідно ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» психічні розлади - розлади психічної діяльності, визнані такими згідно з чинною в Україні Міжнародною статистичною класифікацією хвороб, травм і причин смерті; тяжкий психічний розлад - розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам'яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про психіатричну допомогу» діагноз психічного розладу встановлюється відповідно до загальновизнаних міжнародних стандартів діагностики та Міжнародної статистичної класифікації хвороб, травм і причин смерті, прийнятих центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, для застосування в Україні. Діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов'язаних із станом її психічного здоров'я. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що наявні підстави для визнання [PERSON], [INFO], недієздатним, оскільки згідно висновку судово-психіатричної експертизи від 23.06.2017 року він не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно із висновком про стан здоровя заявника, наданого Комунальною установою охорони здоровя «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Рубіжанської міської ради від 10.05.2017, [PERSON] за станом свого здоровя може бути опікуном (а.с. 10). Згідно Подання органу опіки та піклування Рубіжанської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Рубіжанської міської ради № 280 від 06.06.2017, призначення [PERSON] опікуном над сином [PERSON] відповідає інтересам хворого (а.с. 43). Відповідно ст. 241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки і піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Таким чином, враховуючи подання органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуна хворому, суд вважає можливим призначити опікуном недієздатного [PERSON], [INFO], його мати [PERSON], [INFO]. Відповідно ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Суд вважає за необхідне розяснити заявнику положення частин 2-4 ст. 41 ЦК України, відповідно до яких недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочини від імені недієздатної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун. Також, суд вважає за необхідно розяснити положення ч. 1 ст. 42 ЦК України, згідно з якими за заявою опікуна та піклування суд поновлює цивільну дієздатність фізичної особи, яка була визнана недієздатною, і припиняє опіку, якщо буде встановлено, що внаслідок видужання або значного поліпшення її психічного стану у неї поновилася здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Outcome: approved