Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

29.08.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просила надати їй дозвіл на оформлення документів для виїзду за межі України неповнолітньої дитини [PERSON], 25.09.2006 р. н., без згоди та дозволу відповідача та на виїзд за межі України без згоди та супроводу відповідача. Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. . Зі згоди позивача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Ухвалою суду справа розглянута за відсутності сторін, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається із матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження №2096693 . На даний час сторони мешкають окремо, дитина постійно проживає разом з позивачем, відповідач розвитком дитини не займається, з огляду на постійну занятість на роботі. Позивач має можливість вивезти дитину на відпочинок, що позитивно вплине на оздоровлення дитини. Відповідач ухиляється від надання дозволу на виїзд дитини за надуманими мотивами, постійно відкладаючи питання щодо оформлення документів на виїзд за кордон у звязку із зайнятістю на роботі. У відповідності до ст. 269 ЦК України особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження. Особисті немайнові права тісно повязані з фізичною особою. Фізична особа може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав. Згідно ст. 272 ЦК України в інтересах малолітні, неповнолітніх осіб, їхні права здійснюють батьки. Фізична особа має право вимагати від посадових і службових осіб вчинення відповідних дій, спрямованих на забезпечення здійснення нею особистих немайнових прав. Згідно ст. 276 ЦК України якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права. У відповідності до ст. 313 ЦК України фізична особа має права на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа може бути обмежена у здійснені права на пересування лише у випадках, встановлених законом. У ст. 141 СК України визначена рівність прав і обовязків батьків відносно дитини. Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобовязані піклуватись про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У преамбулі Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набула чинності для України з 27.09.1991 року, зазначено, що дитина, в наслідок її фізичної і розумової незрілості потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження, до досягнення нею повноліття. В силу дії ч.3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року №2402-III батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів дитини. У відповідності до ст. 12 зазначеного Закону виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які її замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя і праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних та культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду і Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно п.4 Правил перетинання кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 року №57 з наступними змінами та доповненнями, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. У разі відсутності згоди одного з батьків відсутній у пункті пропуску. У разі відсутності згоди одного із батьків такий виїзд можливий у разі предявлення рішення суду про надання дозволу на виїзд України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позову обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved