Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

30.03.2015 р. позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням,а саме: квартирою № 16 будинку № 58 по вул. 23 Лютого в м. Кривому Розі Дніпропетровської області знявши його з реєстрації місця проживання за вказаною адресою, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником квартири [ADDRESS], яка належить їй на підставі Договору купівлі-продажу від 13.03.2003 р.. З відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, але шлюб розірвано 05.08.2008 р. Відповідач з березня 2006 року не проживає в квартирі, але по теперішній час зареєстрований за вказаною адресою. Так як відповідач є зареєстрованим у вказаній квартирі, вона змушена сплачувати комунальні послуги і за нього. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить довідка поштового відділення № 47 м. Кривого Рогу про закінчення терміну зберігання листа. Відповідно до абзаців 2, 4, 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Третя особа Головне Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровський області, будучи повідомленим належним чином, не забезпечило явку у судове засідання свого представника, надало заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи докази: копії: Договору купівлі-продажу квартири від 13.03.2003 р.; витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно; свідоцтва про розірвання шлюбу; довідку про склад сімї; акт про не проживання від 16.03.2015 р.; копію договору № 920 від 21.07.2014 р. про надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій; довідку № 22/0 про суми нараховані до сплати комунальними та іншими службами міста; довідку від 16.03.2015 р. [PERSON] України у Дніпропетровській області; (а.с. 5, 6, 7, 8, 9, 10-11, 12, 29), судом встановлені такі факти, що мають значення для справи і відповідні їм правовідносини. 13.03.2003 р. позивач, згідно договору купівлі продажу придбала квартиру [ADDRESS]. Позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 05.08.2006 р.. Відповідач зареєстрований на цей час у квартирі [ADDRESS] та за вказаною адресою не проживає починаючи з березня 2006 р.. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Після дослідження та оцінки доказів у справі, наданих позивачем відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, вони вважаються судом належними та допустимими. згідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України, і вони свідчать про наявність перешкод позивачу у користуванні належною їй власністю та підстав для визнання відповідача, колишнього члена сімї позивача, таким, що втратив право користування житлом, так як він без поважних причин понад рік відсутній в ньому, за відсутності між позивачем і відповідачем домовленості про це і відсутністю причин, передбачених законом, які вважаються поважними. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує на користь позивача судові витрати, у виді судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп., сплаченого нею при предявлені позову. На підставі викладеного, ст. ст. 317, 319, 383, 39, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved