Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

29.09.2016 року [PERSON] звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою. Позовні вимоги мотивовані тим, що 31.12.2011 року померла [PERSON]. За життя спадкодавиці, між нею та позивачкою було досягнуто згоди, про проживання з подальшим переходом права власності до останньої на спірний будинок по вул. М.Вовчка, 37, в смт. Королево, Виноградівського району, Закарпатської області. У зв'язку з цим, [PERSON], отримала правовстановлюючі документи на будинок, переїхала до нього та почала проживати, сплачувала за комунальні послуги, робила ремонт. [PERSON] ж виїхала в невідомому позивачці напрямку. Позивач та його представник, належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, однак до суду надійшли письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримують повністю та просять суд такі задовольнити. Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, своєчасно, в судове засідання не з'явився, однак надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та про те, що не заперечує проти задоволення позову. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і, враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй позовній заяві, відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання ними позову прийнято судом. В судовому засіданні встановлено, що 31 грудня 2011 року померла [PERSON], [INFO], що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с.31-32) та про що зроблений запис в Книзі реєстрації смертей за №9. Відомостей про спадкоємців за законом чи заповітом у суду не має, за оформленням спадкового майна ніхто не звертався, спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла 31.12.2011 року, не заводилась (що підтверджується відповіддю на запит Виноградівською нотаріальною конторою), відомостей про інших осіб, які проживали у спірному будинку на момент смерті спадкодавиці орган місцевого самоуправління не має (а.с.19). Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 20.07.2003 року (а.с.6), [PERSON] продав належний йому на праві особистої власності (договір дарування, посвідчений Королівською селищною радою 27.05.1992 року по реєстру №73 та зареєстрований у Виноградівському міжміському БТІ за №1052 від 12.07.19892 року в книзі реєстрації №6) житловий будинок (загальною площею 60,2 кв.м.; житловою - 34,6 кв.м.) з надвірними спорудами, до який входить: літня кухня, сарай, вбиральня, огорожа, [PERSON]. Вищевказаний будинок розташований за адресою: вул. Марко Вовчок, 37, в смт. Королево, Виноградівського району, Закарпатської області. З огляду на зазначене, суд встановив, що спірне майно належало [PERSON] Як зазначила позивачка, між нею та [PERSON] було досягнуто усної домовленості про дарування їй спірного будинку та щодо проживання у ньому. У зв'язку з чим, вона понад 10 років проживає у будинку по вул. Марко Вовчок, 37, в смт. Королево, Виноградівського району, Закарпатської області і з того часу добросовісно, безпосередньо володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, доглядає та утримує будинок, що підтверджується довідкою виконкому Королівської селищної ради №3065 від 07.09.2016 року (а.с.8). Вищевказана обставина вказує на добросовісність набуття та утримання нерухомого майна позивачем. У відповідності до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно із ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років набуває права власності на це майно (набувальна давність). Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Завданнями цивільного судочинства відповідно до ст.1 ЦК України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом (ст.16 ЦК), звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, одним із способів захисту такого, зокрема є визнання права. Відповідно до норм ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Право власності (ч.ч.1, 2 ст.328 ЦК України) набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З урахуванням всього вищевикладеного, суд приходить до переконання, що існують обставини, які є підставою для визнання за позивачем [PERSON] права власності на вище вказане нерухоме майно. Факт наявності технічного паспорту на житловий будинок свідчить, що обєкт спадщини не є самочинним будівництвом. Судові витрати в справі слід покласти на позивача, оскільки рішення ухвалено в його інтересах.

Outcome: approved