Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

31.07.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] і просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, який зареєстрований 12.02.2010 року в Сілецькій сільській раді Тисменицького району, - сина [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з відповідачем. З позовної заяви поданої позивачем, вбачається, що 12.02.2010 року в Сілецькій сільській раді Тисменицького району було зареєстровано шлюб між сторонами. У шлюбі народився син, [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося по тій причині, що у них, як в подружжя відсутнє взаєморозуміння, виникають сімейні конфлікти. Різні погляди на життя, все це негативно впливає на сімейну атмосферу, що і призвело до розпаду сім`ї. Разом не проживають понад сім років, збереження шлюбу не доцільне, оскільки шлюб носить формальний характер. Просить позовні вимоги задовольнити з викладених у позові підстав, розірвати їхній шлюб, дитину залишити проживати з відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Згідно поданої заяви, позовні вимоги підтримує повністю і просить справу розглянути без його участі. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча у встановленому законом порядку була повідомлена про час та місце судового засідання, однак такою подано заяву про визнання позову та про розгляд справи у її відсуттності. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч.3, ч.4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12.02.2010 року в Сілецькій сільській раді Тисменицького району, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 04.09.2019 року (а.с.16). У шлюбі народився синє. Сімейне життя у подружжя не склалося по тій причині, що у них відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на життя, через що виникали конфлікти. Шлюбно-сімейні відносини припинилися, сім`я розпалася остаточно. Разом не проживають. Згідно ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що шлюб між [PERSON] до [PERSON] ою слід розірвати. Дитину, [PERSON] , [INFO] залишити проживати з матірю. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищенаведеного та ст.ст. 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved