Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

29.12.2020 р., [PERSON] звернулася до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якому просила стягнути з [PERSON] на її користь матеріальну шкоду у розмірі 70 269,32 грн., судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу та на проведення експертизи загальною вартістю 24 944,00 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 841,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що з вини відповідача сталося ДТП, внаслідок якого був пошкоджений належний позивачеві автомобіль «Hyndai Santa Fe», д/н [NUMBER] . Згідно з висновком про визначення вартості матеріального збитку, сума збитків становить 170 269,32 грн. Страховик відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» виплатив позивачу страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності 100 000,00 гривень, а тому позивач звернувся до суду з метою отримання невідшкодованої шкоди з відповідача. Представник позивача позовну заяву підтримав, просив задовольнити повністю. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову у повному обсязі. Судом встановлено, що постановою Овідіопольського районного суду по справі №509/4258/20 від 08.09.2020 року, яка набрала законної сили 18.09.2020 р., відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. на користь держави. Зазначеною постановою встановлено, що 11.07.2020 року о 13.10 год., відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем марки «ВАЗ2104», д/н [NUMBER] , в Одеській області, Овідіопольському районі, смт Авангард, вул.. Базова, 3, виїжджаючи на нерегульоване перехрестя рівнозначних доріг не надав дорогу автомобілю марки «Hyndai Santa Fe», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який наближався праворуч, в наслідок чого скоїв зіткнення, чим порушив вимоги п. 16.12 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Власником автомобіля «Hyndai Santa Fe», д/н [NUMBER] є позивач, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Згідно з висновком автотоварознавчого експертного дослідження № 127-20 від 31.08.2020 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Hyndai Santa Fe», д/н [NUMBER] , складеного судовим експертом Крутих Є.О. , сума матеріального збитку, завданого позивачеві шляхом пошкодження автомобілю «Hyndai Santa Fe», д/н [NUMBER] при настанні ДТП 11.07.2020 р. складає 170 269, 32 грн. Крім того, оскільки позивач вимушений був понести додаткові витрати у розмірі 3000 грн. на послуги експерта-автотоварознавця, який здійснив визначення розміру матеріального збитку, вони підлягають відшкодуванню відповідачем , неправомірними діями якого зумовлена необхідність здійснення цієї оцінки. Станом на 11.07.2020 р. (дату скоєння ДТП) цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». В жовтні 2020 року страховик ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» прийняв рішення про здійснення страхової виплати позивачу у розмірі 100 000,00 грн. Після страхової виплати страховика ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» невідшкодованою залишилась сума у розмірі 70 269,32 грн. Згідно зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Суд не бере до уваги доводи відповідача про недопустимість висновку авто товарознавчого експертного дослідження № 127-20 від 31.08.2020 року з огляду на таке. Згідно ч.1 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Відповідно до ч.3 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Відповідно до ч.4 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Відповідно до ч.1 ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Відповідно до ч.5 ст. 106 ЦПК України, у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Згідно ст. 1 ЗУ «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду. Згідно ч.6 ст. 13 ЗУ «Про судову експертизу», незалежно від виду судочинства судовий експерт має право проводити на договірних засадах експертні дослідження з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб, з урахуванням обмежень, передбачених законом. Аналізуючи норми цивільного процесуального законодавства в сукупності з нормами законодавства про судову експертизу судом встановлено, що ст.ст. 102, 106 ЦПК України регулюють питання проведення експертизи на замовлення учасника справи. А експерт зобов`язаний вказати про обізнаність про кримінальну відповідальність виключно в разі, якщо висновок підготовлено для подання до суду. Разом з тим, судом встановлено, що експертом Крутих Є.О. складено не висновок судової експертизи, а висновок експертного дослідження, що не протирічить вимогам ЗУ «Про судову експертизу», Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998 року та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року. Крім того, судом встановлено, що позивач звернулась з позовом до відповідача 29.12.2020 року. А висновок експертного дослідження було складено 31.08.2020 року, що унеможливлює вказання експертом про свою обізнаність про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, оскільки вказівка про обізнаність експерта про таку відповідальність можлива виключно в разі проведення експертизи на замовлення учасника справи. Відповідно до ст. 42 ЦПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Відповідно до ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Отже, [PERSON] звернувшись до експерта Крутих Є.О. для проведення експертного дослідження з визначення вартості заподіяного збитку, не набула статусу учасника справи, оскільки на той час нею не було заявлено позов до [PERSON] . Зазначене, в свою чергу, не створювало обов`язок для судового експерта Крутих Є.О. , при проведенні експертного дослідження та складання його висновку №127-20 вказання про обізнаність про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. ст. 77 - 80 ЦПК України). Визначення розміру заподіяної матеріальної шкоди, заподіяної [PERSON] шляхом пошкодження належного їй автомобіля було виконано на підставі та згідно Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року №1074/8395 та разом з іншими доказами - актом огляду ТЗ з описом пошкоджень, фото пошкоджень, підтверджує розмір завданої шкоди. Отже, у відповідності до статей 76, 77, 79 ЦПК України висновок автотоварознавчого експертного дослідження№127-20 від 31.08.2020 року є належним та достовірним доказом у справі. Доказів, які б підтверджували, що сума завданого збитку є завищеною, про що вказував відповідач в своїх поясненнях, останнім не надано, тому доводи в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідач не заявляв клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи та не надав належних доказів, які б спростували висновки проведеного експертного дослідження. На підставі ч.2 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує в тому числі чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст.141 ЦПК України). Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в т.ч. витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з проведенням експертизи. Судом встановлено, що позивачем понесені витрати пов`язані: 1) з проведенням експертного дослідження; 2) з залученням адвоката, який надавав професійну правничу допомогу; 3) зі сплатою судового збору за подання позовної заяви майнового характеру. Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача.

Outcome: approved