Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

30 листопада 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, просить стягнути з відповідача 115868 гривень 36 копійок заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі. Ухвалою від 30 листопада 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін. Цією ж ухвалою встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10 березня 2015 року між акціонерним товариством «Комерційний банк «Приват Банк» та відповідачем укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 50000 гривень на платіжну картку зі сплатою відсотків за ставкою відповідно до встановлених банком Тарифів. При цьому відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ними вказаний договір, що підтверджується підписом у заяві. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до Умов та\~Правил надання банківських послуг. Порушуючи умови договору, відповідач зобовязання за договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 02 жовтня 2018 року виникла заборгованість в розмірі 127821 гривні 95 копійок, яка складається з: 100423 гривні 35 копійок заборгованість за кредитом, 27398 гривень 60 копійок заборгованість по процентах за користування кредитом. У звязку з тим, що законодавством передбачено право кредитодавця на свій розсуд вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом, заборгованість до стягнення становить: 100423 гривні 35 копійок заборгованість за кредитом та 15445 гривень 01 копійка - заборгованість по процентах за користування кредитом. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з наведених у позовній заяві підстав. Додатково пояснив, що крім основного кредиту на отриману креитну картку відповідач неодноразово тримував у банку миттєві кредитні кошти, внаслідок чого йому було збільшено кредитний ліміт. Відповідач відзив на позов до суду не подавав. У судове засідання не з»явився повторно, будучи належним чином повідомленим про час розгляду справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути за наявними у справі матеріалами у відсутності відповідача, з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує представник позивача. Вислухавши позивача та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Статтями\~12,\~81 ЦПК України\~передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 10 березня 2015 року між АТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 50000 гривень на картковий рахунок із сплатою відсотків за користування кредитними коштами на підставі відповідних Тарифів банку обслуговування кредитних карт «Універасальна», з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується копіями Анкети заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а. с. 10), витягом з Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а. с. 11-30). Підписом у заяві [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складає укладений між ним та Банком даний кредитний договір. У звязку з порушенням відповідачем своїх кредитних зобовязань, станом на 02 жовтня 2018 року виникла заборгованість в розмірі 127821 гривні 95 копійок, яка складається з: 100423 гривні 35 копійок заборгованість за кредитом, 27398 гривень 60 копійок заборгованість по процентах за користування кредитом. Позивач просить стягнути 100423 гривні 35 копійок заборгованість за кредитом та 15445 гривень 01 копійку - заборгованість по процентах за користування кредитом, що в сумі дорівнює ціні позову та підтверджується розрахунком заборгованості (а. с. 6-8). Статтею 1054 ЦК України\~визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин першої, другої\~статті 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. За змістом статей\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а за змістом \~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Поняття договору позики наведене у\~ст. 1046 ЦК України, відповідно до ч.1 якої за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За приписами ч. 1 та 3\~ст. 1049 ЦК України\~встановлений обовязок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. За змістом ч. 2\~ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Так, відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідачем 10 березня 2015 року була підписана заява-анкета про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, копія якої міститься у справі. Підписанням цієї заяви відповідач погодився з тим, що вона разом із пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді . Згідно із частинами першою, другою\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відповідач уклав з банком договір приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши грошові кошти на кредитну карту. Законом передбачено право позикодавця на одержання від позичальника суми позики та винагороди (процентів за користування позикою) у разі, якщо інше не встановлено договором або законом. Винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У Постановах Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі N 910/10156/17 (провадження N 12-14гс18)\~та від 28 березня 2018 року справі N 444/9519/12 (провадження N 14-10цс18) [PERSON] палата Верховного Суду висловила таку позицію щодо застосування положень\~ст. 1048 ЦК України\~у боргових зобовязаннях: відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин в силу частини другої\~статті 1054 ЦК\~та до відносин із комерційного кредиту в силу частини другої\~статті 1057 ЦК. Таким чином, заборгованість по кредиту складається із суми поточної та простроченої заборгованості. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 02 жовтня 2018 року заборгованість за кредитом становить 100423 гривні 35 копійок. За цей час нараховані відсотки як плата за користування коштами, сума яких, виходячи із процентної ставки (колонка №13 Розрахунку), складає 27398 гривень 60 копійок, в тому числі 1714 гривні 53 копійки несплачені проценти на поточну заборгованість, 25624 гривні 07 копійок несплачені проценти на прострочену заборгованість. Відповідач у позовній заяві та розрахунку заборгованості зазначає суму до стягнення, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 100423 гривні 35 копійок, та частини несплачених процентів на прострочену заборгованість в розмірі 15445 гривень 01 копійка. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 13 зазначеного ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже з відповідача слід стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі заявлених банком позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідно до змісту ч. 2 цієї ж норми інші судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Позивач поніс документально підтверджені судові витрати у виді сплати судового збору, що з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved