Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

8 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду Харківської області в вищевказаною заявою . У судовому засіданні заявник просила її вимоги задовольнити. В обгрунтування заяви зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Заповіт спадкодавцем не складався, а вона є спадкоємцем першої черги за законом. Так склалось ,що після розірвання шлюбу, біля 15 років потому вона переїхала проживати до батька , але реєстрацію не оформляла . Весь цей час вона мешкала з батьком , вели спільне господарство , коли він помер зробила його поховання. 18 листопада 2016 року вона звернулася до нотаріальної контори із заявою з метою оформлення права на спадщину, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та роз'яснено право на звернення до суду з метою встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, у зв'язку з тим, що строк для прийняття спадщини, передбачений статтею 1270 Цивільного кодексу України сплинув, а факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено документально. Враховуючи той факт, що вона є донькою [PERSON], на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем, інших спадкоємців немає, вимушена звернутися до суду та встановити факт її постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Встановлення даного факту необхідно їй для оформлення прав на спадкове майно. Представник заявника в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, та наполягав на їх задоволенні. Представник заінтересованої особи: Шевченківської селищної ради Харківської області, в судове засідання не з'явився надав письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності, проти задоволення заяви [PERSON] не заперечував. Суд, вислухавши заявника, представника заявника, свідків, перевіривши матеріали справи, вважає що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлені такі факти, і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до свідоцтва про народження (серія [NUMBER], виданого районним відділом Шевченківського РАЦС Харківської області від 15 листопада 1975 року) заявник по справі народилася [INFO], батьками заявника відповідно вказані: батько - [PERSON], мати: [PERSON] З витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 18 серпня 2015 року вбачається, що заявник перебувала в шлюбі з [PERSON], який було розірвано за заявами сторін 16 березня 2012 року. Дошлюбне прізвище заявника - [PERSON]. Згідно свідоцтва про шлюб (серія [NUMBER] ,виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шевченківського районного управління юстиції у Харківській області від 27 грудня 2013 року) заявник 27 грудня 2013 року вдруге одружилася та набула прізвища [PERSON]. З свідоцтва про смерть (серія [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шевченківського районного управління юстиції у Харківській області від 30 вересня 2014 року) вбачається ,що [INFO] [PERSON], помер Відповідно до копії листа державного нотаріуса Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області вих. № 311/02-14 від 18 листопада 2016 року вбачається, що за зверненням заявника їй було роз'яснено, що нею було пропущено строк на прийняття спадщини, який встановлено статтею 1270 Цивільного кодексу України, не доведено факт прийняття спадщини, (факт проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини), та роз'яснено право на звернення до суду з метою вирішення даного питання. З інформаційної довідки № 3/01-08 виданої Печенізькою державною нотаріальною конторою Харківської області 6 січня 2017 року вбачається, що після смерті [PERSON], померлого [INFO], спадкові справи не заводилися, заповітів він не залишав. Актом №63 депутата Шевченківської селищної ради Харківської області від 23 листопада 2016 року та довідкою №9863 від 17 січня 2017 року засвідчено той факт, що [PERSON], 1949 року народження, який помер [INFO], значився зареєстрованим та мешкав в будинку розташованого в [ADDRESS]. Також за даною адресою без реєстрації проживали і проживають його донька - [PERSON], 1975 року народження, та онука [PERSON], 1993 року народження, які вели з батьком спільне господарство, донька [PERSON] здійснювала догляд за батьком до дня його смерті. Здійснила поховання батька [PERSON] Допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON], [PERSON] пояснили, що добре знають заявника та спадкодавця [PERSON], який помер восени 2014 році, оскільки були односельцями, сусідами, підтвердили той факт, що [PERSON] хворів та потребував стороннього догляду, в зв'язку з чим донька [PERSON] тривалий час мешкала з ним , потім появилась онука ,проживали разом з батьком в його домоволодінні, розташованого по [ADDRESS], до дня смерті, разом вели спільне господарство, донька [PERSON] здійснила необхідний догляд та поховання спадкодавця (батька). Статтею 234 ЦПК України передбачено, що суд в порядку непозовного цивільного судочинства може розглядати справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Часиною 2 ст.256 ЦПК України, зазначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення Факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. За змістом п. 3.22 розділу 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого 22 лютого 2012 року за № 282/20595, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті проживав разом із спадкодавцем. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог, викладених в заяві про встановлення факту постійного проживання, оскільки вказані обставини за результатами судового розгляду підтверджено належними, достовірними та достатніми письмовими доказами, у зв'язку з чим заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved