Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

29.08.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадщину. Після уточнення позову вимоги до суду мотивував тим, що [INFO] померла його рідна баба [PERSON] . Після її смерті лишилося спадкове майно, що складається з 1/4 частини квартири [ADDRESS] літ . «А-1» та 1/4 частини гаража літ. «І», що розташовані за адресою: [ADDRESS] . На даний час [PERSON] бажає визнати право власності на спадкове майно після померлої баби, що і змусило його звернутися до суду. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 30.08.2019 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 04.09.2019 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 16.10.2019 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав повністю. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. З технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] у будинку квартирного типу, виготовленого ФОП [PERSON] від 27.09.2019 року, вбачається, що по [ADDRESS] літ. «А-1» та гараж літ. «І», замовником технічної інвентаризації є [PERSON] , позивач по справі. Згідно договору купівлі-продажу від 14.06.1991 року, [PERSON] купила у виконкому Новосанжарської районної ради народних депутатів квартиру [ADDRESS] (а.с. 48). З довідки Новосанжарської селищної ради Новосанжарського району Полтавської області № 934/08-15 від 02.09.2019 року вбачається, що останнє зареєстроване місце проживання померлої [PERSON] було: [ADDRESS] . На момент смерті останньої за вищевказаною адресою інших зареєстрованих осіб не встановлено (а.с. 19). Згідно заповіту від 06 травня 1995 року, посвідченого державним нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори Полтавської області та зареєстрованого в реєстрі за № 1138, [PERSON] заповіла все своє майно, в тому числі і квартиру [ADDRESS] , в рівних частинах синам [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). [PERSON] є матір`ю [PERSON] та бабою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 27.07.1950 року та серії [NUMBER] від 03.03.1977 року (а.с. 9, 10). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 30.07.2019 року (а.с. 7). З постанови державного нотаріуса Новосанжарської державної нотаріальної контори Полтавської області про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1233/02-31 від 27.08.2019 року вбачається, що після померлої [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа № 96/2019 від 22.04.2019 року, подана заява про прийняття спадщини від [PERSON] на підставі заповіту, посвідченого Дашівською В.М., державним нотаріусом Новосанжарської ДНК Полтавської області від 06.05.1995 року за реєстровим № 1138, та згідно закону та [PERSON] , згідно закону. Зазначеною постановою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно, оскільки ним не було надано оригіналів документів, що посвідчують право власності спадкодавця [PERSON] на спадкове майно (а.с. 12). Зазначений у заповіті спадкоємець [PERSON] , батько позивача, помер [INFO] , тобто до моменту відкриття спадщини після померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 05.01.2019 року (а.с. 8). Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Для спадкування за правом представлення характерна черговість, як і для спадкування за законом. Спадкоємці за правом представлення спадкують в ту чергу, в яку спадкував би їх померлий родич. Спадкування за правом представлення - це спадкування за законом, яке передбачає появу в певних спадкоємців права на спадкування за умови смерті до відкриття спадщини того з їхніх родичів, хто був би спадкоємцем. Таким чином, його власні спадкоємці ніби представляють у спадкових відносинах особу, яка б одержала права на спадкування, якби була живою на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, враховуючи, що крім позивача, спадкоємцем на 1/2 частину спадкового майна за заповітом та на 1/4 частину за законом після померлої [INFO] [PERSON] є відповідач [PERSON] , позивач [PERSON] претендує на визнання права власності на 1/4 частину спадкового майна за законом. Право на успадкування 3/4 частин спадкового майна залишається за відповідачем [PERSON] . Пункт 4.18. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, передбачає, що якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Абзаци 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачають, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про повне задоволення позову. З долученої до матеріалів справи копії посвідчення серії [NUMBER] від 18.05.2015 року вбачається, що позивач [PERSON] має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с. 6). Згідно п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільненні учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, повязаних з порушенням їхніх прав. Зазначена норма статті даного Закону не містить посилань на те, що позов має бути заявлений лише з підстав порушення прав та законних інтересів позивача саме як учасника бойових дій, а також прямо та чітко не зазначає, що справа має стосуватись порушених прав саме позивача, що має статус учасника бойових дій, без уточнення характеру такого права та підстав його порушення. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Приймаючи до уваги, що сторони звільнені від сплати судового збору, судові витрати віднести за рахунок держави.

Outcome: approved