Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

29 листопада 2018 року позивач звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що сторони від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Дочка проживає з нею, відповідач з часу народження дитини відвідав її тільки в пологовому будинку. У зв'язку з тим, що дочка народилася хворою, покинув сім'ю та проживає з іншою жінкою. На утримання дочки коштів не надає, має задовільний стан здоров'я, працездатний, займається підприємницькою діяльністю. Їй невідомо, чи має він інших утриманців, тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на дочку у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути на її користь 200,00 грн за проведення оплати за надання правової допомоги. В судове засідання сторони повторно не з'явилися про дату, час і місце його проведення були належним чином повідомлені, позивач направила заяву про розгляд справи за її відсутності та просить провести заочний розгляд справи, відповідач про причини неявки суду не повідомив, своїх заперечень та відзиву на позов не подав. Крім того, відповідні оголошення були розміщені на сайті «Судова влада». Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Оцінюючи наведені у справі аргументи, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно з'ясованих обставин, об'єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що сторони від шлюбу, мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає із матір'ю та має незадовільний стан здоров'я, (а.с.8, 9, 10, 12 - копії свідоцтв про шлюб та про народження, довідок). Із позовної заяви вбачається, що відповідач є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров'я та займається підприємницькою діяльністю. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дітей; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше (ч. 2 ст. 184 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини права на утримання, яке кореспондується із конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов'язок доказування та подання доказів, встановлений ст. 81 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково, так як в судовому засіданні доведено, що батько, який згідно з чинним законодавством зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, належним чином не виконує цього обов'язку. Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів малолітньої дитини, при визначенні розміру аліментів суд враховує усі істотні обставини справи та вбачає за необхідне стягнути із відповідача аліменти на дитину у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до чинного законодавства України, яка вбачається обґрунтованою, необхідною для потреб дитини та законною. Суд враховує працездатний вік відповідача, відтак можливість надавати достатню матеріальну допомогу на утримання дочки, яка має незадовільний стан здоров'я. Відтак встановленого законом мінімального розміру аліментів буде недостатньо для забезпечення цієї дитини. Також необхідно врахувати, що прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років років установлений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» у 2019 році: з 1 січня - 2027,00 грн. На підставі ст. 430 ЦПК України вбачається за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми стягнення аліментів за один місяць. Також підлягає до стягнення із відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. У задоволенні інших позовних вимог вбачається за необхідне відмовити, зокрема щодо стягнення аліментів із 28 листопада 2018 року, оскільки позивач пред'явила позов 29 листопада 2018 року. Проте суд не вбачає законних підстав для стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу, так як позивач не підтвердила, що ця допомога надана саме адвокатом та для визначення розміру цих витрат з метою їх розподілу не подала детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, із детальним зазначенням їх вартості. Ст. 133 ЦПК України передбачено, що до складу судових витрат належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підставі викладеного,

Outcome: partial