Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

2 квітня 2014 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 22 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та відповідачем був укладений кредитний договір № 008-03200-221211, відповідно до якого позивач відкрив картковий рахунок [NUMBER], з лімітом кредитної лінії на рахунку в сумі 3000 гривень. Взяті на себе зобов'язання позичальник не виконує, що стало причиною звернення до суду з вказаним позовом. Позивач у судове засідання не з'явився надав на адресу суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, не заперечуючи проти її заочного розгляду. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, однак відмовився отримувати судову повістку. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що 22 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та відповідачем був укладений кредитний договір № 008-03200-221211, відповідно до якого позивач відкрив картковий рахунок [NUMBER], з лімітом кредитної лінії на рахунку в сумі 3000 гривень (а.с.5-7). Дотепер відповідач неналежно виконує свої зобов'язання з повернення кредиту та сплаті відсотків за ним, в результаті чого станом на 13 січня 2014 року перед позивачем утворилася заборгованість за кредитом в сумі 4307,75 гривень, яка складається з заборгованості по тіло кредиту - 887,75 гривень, заборгованість за прострочене тіло кредиту - 1530 гривень, заборгованості за комісіями - 1890 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.15). Умовами кредитного договору, передбачено обов'язок відповідача щомісячно повертати частинами кредитні кошти, сплачувати проценти за користування кредитними коштами, а також на вимогу банку сплачувати можливі штраф та пеню. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України та умовами укладеного між сторонами кредитного договору. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ураховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обов'язки з повернення кредиту, відсотків та комісії за ним, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням її зобов'язань у розумінні наведеної норми. Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, суд доходить висновку про те, що позов необхідно задовольнити в заявлений позивачем спосіб. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved