Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

30 серпня 2013 року [PERSON] звернулася з позовом до суду про відшкодування шкоди, що завдана внаслідок ДТП, яка сталася 22 жовтня 2012 року з вини водія [PERSON] Просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду (вартість ремонту автомобіля) у розмірі 12 562, 68 грн., грошову компенсацію моральної шкоди - 2 000 грн., витрати на проведення авто-товарознавчого дослідження - 450 грн., витрати на правову допомогу - 1 000 грн. та по сплаті судового збору - 214,60 грн. (а. с. 2 - 4, 38 - 40) За клопотанням представника відповідача у судовому засіданні, що відбулося 17.10.2013 року, до участі у справі залучено у якості співвідповідача МТСБ України. (а. с. 48, 54, 57) Позивачка уточнила свою позовну заяву та просила стягнути з МТСБ України на відшкодування матеріальної шкоди 11 112,68 грн., а з відповідача [PERSON] грошову компенсацію моральної шкоди - 2 000 грн., витрати на проведення авто-товарознавчого дослідження - 450 грн., витрати на правову допомогу - 1 000 грн. (а. с. 81) Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 04 грудня 2013 року позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 8 295,27 грн., витрати на проведення авто-товарознавчого дослідження - 450 грн., витрати на правову допомогу - 660 грн. та судові витрати - 137,64 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 550 грн., моральну шкоду - 2 000 грн., витрати на правову допомогу - 440 грн. та по оплаті судового збору - 206,46 грн. В решті позовних вимог відмовлено. На вказане рішення суду [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Обґрунтовуючи доводи скарги зазначає, що суд незаконно стягнув з нього матеріальну шкоду в розмірі 550 грн. Також, вважає не вмотивованим рішення суду про відшкодування моральної шкоди в розмірі 2 000 грн. при загальному розмірі матеріальної шкоди - 8 295,27 грн. На думку відповідача, підстави, які зазначає позивач в обґрунтування факту спричинення моральної шкоди, не можна враховувати при вирішення питання про наявність у потерпілого такої шкоди. Вказує, що при визначенні витрат на правову допомогу та на оплату судового збору не враховані норми процесуального законодавства щодо розподілу судових витрат. Звертає увагу на те, що у даному випадку шкода, спричинена потерпілому, відшкодовується Моторним (транспортним) страховим бюро України, чиї дії судом першої інстанції були визнані незаконними. Оскільки він виконав свій обов'язок щодо повідомлення МТСБУ про страховий випадок та надав необхідні документи, вважає, що всі витрати, пов'язані з захистом законних прав та інтересів позивача, повинна нести вказана установа. Відповідач та його представник [PERSON] підтримали доводи апеляційної скарги. Позивачка просила відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін. Представник МТСБУ Нікітіна А.М. просила розглянути справу на розсуд суду. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню. Згідно п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Судом першої інстанції встановлено, що 22.10.2012 року близько 09 години 30 хвилин на перехресті вулиць Московська - Інтернаціональна м. Дружківки сталася ДТП за участю автомобілів «Шкода», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та АЗЛК 2141, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Куйбишевського районного суду м. Донецька від 11.12.2012 року [PERSON] визнано винним в порушенні Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за ст. 124 КУпАП накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а. с. 26) Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «Шкода» реєстраційний номер [NUMBER] належить позивачці [PERSON] (а. с. 28) [PERSON] є учасником бойових дій та власником автомобіля АЗЛК 2141 ЗНГ реєстраційний номер [NUMBER]. (а. с. 53) Згідно листа аварійного комісара моторного бюро Бутилкіна С.О. № 48-12 від 29.10.2012 року та відповіді на цей лист, який надано військовим комісаром саме він звертався до військового комісара Куйбишевського об'єднаного воєнкомату для підтвердження наявності у [PERSON] посвідчення учасника бойових дій і отримав відповідну довідку. Відповідно до листа моторного бюро від 17 травня 2013 року № 3/1-06/12309 моторне бюро розглядало звернення [PERSON] щодо ДТП, яка мала місце 20.10.2012 року за участю транспортного засобу марки «Шкода» реєстраційний номер [NUMBER]. 25 січня 2013 року бюро призначило ТзОВ «Експерт» (Донецьк) для встановлення розміру заподіяної шкоди в зв'язку з пошкодженням автомобіля «Шкода». Згідно висновку авто-товарознавчого дослідження спеціаліста № 371/12-11 від 29 листопада 2012 року, підставою для проведення дослідження було звернення 21 листопада 2012 року замовника [PERSON], розмір матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу «Шкода», реєстраційний номер [NUMBER], складає - 8 845,27 грн. За висновком суду, вказана сума повинна бути відшкодована моторним бюро, за винятком франшизи - 550 грн., тобто з моторного бюро підлягає стягненню на користь [PERSON] майнова шкода у розмірі 8 295,27 грн. Суд першої інстанції прийняв до уваги вищезазначене авто-товарознавче дослідження, оскільки воно не викликає сумнівів щодо його достовірності та правдивості, а доказів, які б спростовували оцінений експертом розмір матеріальної шкоди, спричиненої позивачу, в судовому засіданні не надано. У зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] є учасником бойових дій та відповідно до ст. 13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звільнений від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, тому суд дійшов висновку, що відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої є відповідач [PERSON], проводить МТСБУ у порядку, визначеному Законом. Стягуючи майнову шкоду, суд виходив з того, що моторне бюро було своєчасно повідомлено через аварійного комісара Бутилкіна С.О. про ДТП, яке сталося 22 жовтня 2012 року, після отримання відповіді комісара 30 жовтня 2012 року та заяви [PERSON] про відшкодування шкоди, що подана в січні 2013 року, проте всупереч вимогам ст. 34 Закону протягом 10 днів не направило свого представника на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, що дало право позивачу самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. З огляду зазначене, суд вважав, що моторне бюро зобов'язане відшкодувати [PERSON] витрати на проведення експертного дослідження, розмір яких складає 450 грн. та підтверджений квитанцією № 371 від 17 травня 2013 року. Посилаючись на ст. 1187 ЦК України суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] має відшкодувати [PERSON] франшизу, тому з нього підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 550 грн. Також суд виходив з того, що діями відповідача [PERSON] позивачу завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, що позивачка зазнала у зв'язку з пошкодженням її майна. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції врахував характер правопорушення, яке вчинено відповідачем [PERSON], глибину душевних страждань позивача, ступень вини відповідача, а також - вимоги розумності і справедливості, і вважав за можливе стягнути з [PERSON] на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 2 000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд першої інстанції вважав необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог по сплаті судового збору в сумі 206,46 грн. (114,70 грн. - судовий збір за моральну шкоду + 91,76 грн. - судовий збір за матеріальну шкоду), по сплаті витрат на правову допомогу в розмірі 440 грн., а з моторного бюро - витрати по судовому збору в розмірі 137,64 грн. та витрати на правову допомогу - 660 грн. З вказаними висновками суду можливо погодитися за виключенням висновку про стягнення франшизи, виходячи з наступного. Як встановлено частинами 1 та 2 статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( надалі Закон від 01 липня 2004 року № 1961-IV) у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, зокрема пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п. 13.1 ст. 13 цього Закону учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Відповідач є учасником бойових дій, тому збитки повинно відшкодовувати МТСБУ відповідно о положень закону. (а. с. 49) Суд стягнув з МТСБУ вартість відновлювального ремонту за відрахуванням франшизи - 550 грн., яку стягнув з [PERSON] як майновий збиток не врахувавши при цьому норми діючого законодавства. (а. с. 11 - 20) Поняття «франшиза» міститься у ст. 9 Закону «Про страхування» № 85/96-ВР і його слід розуміти як частину збитків, що не відшкодовуються страховиком згідно з договором страхування. Як встановлено п. 12.1 ст. 12 Закону від 01 липня 2004 року № 1961-IV, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно п. 36.6 ст. 36 Закону від 01 липня 2004 року № 1961-IV страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Тому, якщо внаслідок ДТП, що сталася з особою, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована, шкоду було заподіяно майну, то згідно з вимогами абз. 2 п. 12.1 ст. 12 та п. 36.6 ст. 36 Закону від 01 липня 2004 року № 1961-IV компенсувати позивачу суму франшизи у повному обсязі має страхувальник або особа, відповідальність якої застрахована. Оскільки відповідно до закону відповідач звільнений від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності та договір про такий вид страхування з ним не укладався, тому компенсація позивачу суми франшизи не ґрунтується не законі. Враховуючи викладене, рішення суду в частині стягнення з [PERSON] франшизи (матеріальної шкоди) підлягає скасуванню. Стосовно відшкодування моральної шкоди слід зауважити, що відповідно до ст. 26-1 Закону від 01 липня 2004 року № 1961-IV, страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Позивачка ставила питання про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням автомобіля, тобто пов'язувала завдання такої шкоди з матеріальним збитком, тому обов'язок відшкодувати немайнову шкоди суд обґрунтовано поклав на відповідача [PERSON], який є винуватцем ДТП. (а. с. 26) Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Оскільки з вини відповідача [PERSON] сталася ДТП внаслідок якої автомобіль позивачки був пошкоджений, тому є всі підстави вважати, що з його вини завдана моральна шкоди. Суд першої інстанції на законних підставах стягнув грошову компенсацію такої шкоди саме з [PERSON] та при визначені її розміру врахував приписи вказаної вище цивільно-правових норм. Згідно частині 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Суд першої інстанції стягнув судові витрати пропорційно до задоволених вимог стосовно кожного з відповідачів. Розмір судового збору - 214-60 грн. (а. с. 1) сплачений позивачем за мінімальної ставкою, тому не підлягає зменшенню у разі стягнення меншої суми матеріальної шкоди, ніж ту, яку він просив стягнути з відповідача. Витрати на правову допомогу у розмірі 1 000 грн. підтверджені квитанцією до прибуткового касового ордеру та договором про надання адвокатських послуг від 28 серпня 2013 року. (а. с. 28 - 31) З огляду на викладене висновки суду в частині відшкодування моральної шкоди та судових витрат ґрунтуються на законі та обставинах справи. Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції в частині стягнення франшизи в сумі 550 грн. - скасуванню. В іншій частині рішення слід залишити без змін.

Outcome: partial