overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

30.05.2014 року до Петриківського районного суду звернулася [PERSON] з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, зацікавлена особа: управління Пенсійного фонду України в Петриківському районі. Заявниця посилається на те, що в дипломі серії [NUMBER] Дніпродзержинського ордена Трудового Червоного Прапора індустріального інституту імені М.І.Арсенічева її прізвище українською мовою зазначене як «[PERSON]», хоча за паспортом громадянина України її прізвище «[PERSON]». Ця помилка не дає змоги заявнику оформити та отримувати пенсію за віком. [PERSON] просить встановити як юридичний факт те, що диплом Дніпродзержинського ордена Трудового Червоного Прапора індустріального інституту імені М.І.Арсенічева серії [NUMBER], виданий 25 червня 1982 року [PERSON] належить [PERSON], [INFO], як одній і тій же особі. Заявниця в судовому засіданні пояснила, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та вона раніше не помічала існування вказаної помилки в дипломі про освіту, але її існування заважає їй отримати пенсію за віком. Зацікавлена особа - управління Пенсійного фонду України в Петриківському районі, надали до суду клопотання про розгляд справи без участі їх представника, вимоги підтримують в повному обсязі. Суд заслухавши заявницю та дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Диплом Дніпродзержинського ордена Трудового Червоного Прапора індустріального інституту імені М.І.Арсенічева, серії [NUMBER], виданий 25 червня 1982 року, реєстраційний № 64, на ім'я [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого 18.12.2013 року Петриківським РВ УМВС України в Дніпропетровській області прізвище заявниці - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Пунктом 6 частини 1 статті 256 ЦПК України передбачено встановлення судом факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У зв'язку з тим, що при заповненні диплому Дніпродзержинського ордена Трудового Червоного Прапора індустріального інституту імені М.І.Арсенічева, серії [NUMBER], виданий 25 червня 1982 року, реєстраційний № 64, на ім'я [PERSON], було допущено помилку в прізвищі, це не дає змоги заявнику оформити та отримувати пенсію. На даний час виправити дану помилку неможливо, тому суд вважає, що заявлені вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Судові витрати сплачені в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

30.05.2014 року до суду звернувся позивач з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01.06.2004 р. по 01.06.2014 р. в сумі 18137,79 грн. Представник позивача на попередній розгляд справи не з»явився, надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та розглядати справу в його відсутності. Відповідачка на попередній розгляд справи не з»явилася, надала суду заяву в якій позов визнала, просила розстрочити виконання рішення по 150 грн. щомісячно в зв'язку з важким матеріальним станом та слухати справу в її відсутності. Судом встановлено, що відповідачка має заборгованість по квартирі [ADDRESS], користується тепловою енергією, але в порушення вимог ст.67 ЖК України, плату за теплову енергію своєчасно не вносить, в зв'язку з чим за період з 01.06.2004 р. по 01.06.2014 р. виникла заборгованість в розмірі 18137,79 грн. Діями відповідачки порушені права позивача. Враховуючи матеріальний стан відповідачки, суд вважає за можливе надати їй розстрочку виконання рішення по 150 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

30.05.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] вказуючи, що шлюб був зареєстрований між ними 24.12.2011 року у Олександрівській селищній раді Вознесенського району Миколаївської області, актовий запис №44, від даного шлюбу дітей не мають. Посилаючись на те, що єдиною сім'єю перестали проживати з квітня 2014 року через її намір створити іншу сім'ю, що мало наслідком також припинення ведення спільного господарства, позивач просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, на примирення не згоден. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, згодний на розірвання шлюбу, заперечує проти надання строку на примирення, причину розірвання шлюбу вказану позивачем визнав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе з причин, вказаних позивачем та суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

30.05.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, позовні вимоги по якій до судового розгляду зменшила, в якій просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн 00 коп щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що спільна дитина проживає з нею, відповідач добровільної допомоги на утримання дитини не надає, відповідач має можливість утримувати малолітню доньку. В судове засідання на розгляд справи позивач [PERSON] не з'явилася, від позивача надійшла письмова заява, в якій вона просить справу розглянути у її відсутності, зменшені позовні вимоги про стягнення аліментів підтримує. Також відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, ним подано письмову заяву про визнання позову щодо стягнення аліментів в розмірі 600 гривень. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно рішення Яворівського районного суду Львівської області від 23.04.2014 року, яке набрало законної сили, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу, згідно пред'явленої копії свідоцтва про народження, сторони мають одну неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними. При розгляді справи встановлено, що на даний час домовленості між батьками про утримання дитини не досягнуто. Дитина проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивачка бажає отримувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, відсутність у відповідача на даний час інших утриманців, наявність у відповідача, який не має постійного місця роботи, його нерегулярного та мінливого доходу, розмір середномісячної заробітної плати по району на даний час, встановлений законодавством розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, визнання заявленого відповідачем, і приходить до висновку, що розмір аліментів по даній справі слід визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісячно, в межах заявлених позовних вимог. 2

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

30.05.2014 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом до відповідача, в якому вказав, що 13.08.2014 року його мати - [PERSON] склала заповіт, яким заповіла усе своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, у тому числі житловий будинок та земельну ділянку своїй онуці [PERSON]. Заповіт посвідчений секретарем Троковицької сільської ради Черняхівського району Житомирської області та зареєстрований в реєстрі за №88. [INFO] мати померла. За життя, мати у усній формі заповіла йому земельну ділянку площею 4,05 га. Позивач вважає, що у заповіті його мати [PERSON] не заповіла вищевказану земельну ділянку [PERSON], а лише житловий будинок та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS]. Просив суд розтлумачити заповіт [PERSON] Позивач в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини. Просив винести рішення, яким розтлумачити вказаний заповіт. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Дослідивши обставини справи судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть.(а.с.6) За життя 13.08.2013 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Троковицької сільської ради Черняхівського району, Житомирської області, зареєстрованим в реєстрі під №88, яким на випадок своєї смерті заповіла усе своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, у тому числі житловий будинок та земельну ділянку своїй онуці [PERSON]. Заповіт не змінений та не скасований.(а.с.5). Відповідно до ст..ст.1233-1236 ЦК України заповіт це особисте розпорядження особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності між ними сімейних, родинних відносин. Заповідач також має право охопити заповітом всю спадщину або її частину. Відповідно до ст.1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.213 ЦК України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. Частиною 3 вказаної норми передбачено, що при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Таким чином, тлумаченню підлягає той правочин, який містить суперечності слів і понять. З тексту заповіту встановлено, що слова та поняття, які викладені у заповіті не містять суперечності, оскільки, як вказано в заповіті усе своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось [PERSON] заповіла своїй онуці - [PERSON], 06.03.1984 р.н.(а.с.5). Оскільки вказаний заповіт викладений відповідно до вимог ст.1233 ЦК України, не містить суперечностей, він тлумаченню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

30.05.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 19464 грн. 36 коп. (дев'ятнадцять тисяч чотириста шістдесят чотири грн. 36 коп. ) та судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.08.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № BLaЖГА00065549, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 16500 грн. 00 коп. зі сплатою 17 % річних зі строком повернення до 23.08.2014 року. Відповідно до договору відповідач зобов'язується щомісячно до дати встановленої графіком повернути кредит, проценти та частину кредитної заборгованості щомісячно. Відповідно до п. 2.7.1 банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній частині у випадку невиконання позичальником своїх боргових та інших зобов'язань за договором банківського обслуговування. З матеріалів справи слідує, що відповідач [PERSON] умов договору належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 28.05.2014 року утворилась заборгованість по кредиту в розмірі 19464 грн. 36 коп., в тому числі: заборгованість по тілу кредиту - 14676 грн. 82 коп., прострочена заборгованість по відсоткам - 1530 грн. 32 коп., прострочена заборгованість по сплаті комісії за розрахункове обслуговування - 3257 грн. 22 коп., що підтверджується довідкою розрахунком(а.с.4). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору. Таким чином, вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором та судових витрат підлягає задоволенню. Також підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

30.05.2014 року позивач, звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно, а саме: магазин літ. А-1 площею 40,9 кв.м., майданчик літ. а-1 площею 0,7 кв. м., майданчик літ. а1-1 площею 0,6 кв. м., розташовані за адресою: [ADDRESS]. В позові вказав, що вищевказане нерухоме майно було збудовано ним самостійно на власні кошти. На вказані будівлі БТІ м. Маріуполя видало йому технічний паспорт, однак прийняти до експлуатації вищевказане приміщення не доводиться можливим, так як будівництво виконано ним самостійно, без дозволу на будівництво. В даний час, він не може реалізувати своє право власника вказаного нерухомого майна, у зв'язку з чим він був змушений звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не з'явився, направив до суду заяву про підтримку позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за його відсутністю. Представник відповідача Маріупольської міської ради, в судове засідання не з'явився, надавши заяву з проханням розглянути справу в його відсутності, рішення просив прийняти на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин. Судом встановлено, що відповідно до технічної документації [PERSON] належить нерухоме майно, а саме: магазин літ. А-1 площею 40,9 кв.м., майданчик літ. а-1 площею 0,7 кв. м., майданчик літ. а1-1 площею 0,6 кв. м., розташовані за адресою: [ADDRESS]. Згідно висновку будівельно-технічної експертизи від 18.06.2014 року, магазин літ. А-1 площею 40,9 кв.м., майданчик літ. а-1 площею 0,7 кв. м., майданчик літ. а1-1 площею 0,6 кв. м., розташовані за адресою: [ADDRESS] за об'ємно-планувальним рішенням не суперечить п.п. 4.1, 4.4, 6.1.7 ДБН в.2.2-23:2009 «Підприємства торгівлі» як торгівельний павільйон та п.п. 6.1.1, 6.1.3, 6.1.4 ДНБ в.2.2-9-2009 «Громадські будинки та споруди. Основні положення». Відповідно до ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ст. 317 Цивільного кодексу України власнику належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не передбачено договором або законом. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не оспорюється або не визнається іншою особою. Оскільки нерухоме майно, а саме: магазин літ. А-1 площею 40,9 кв.м., майданчик літ. а-1 площею 0,7 кв. м., майданчик літ. а1-1 площею 0,6 кв. м., розташовані за адресою: [ADDRESS], збудовано позивачем самостійно на власні кошти, вищезазначене будівництво проведені відповідно до вимог ДБН, враховуючі висновок експертного дослідження спеціаліста, що будівництво не порушує прав інших осіб, суд вважає необхідним захистити права позивача та визнати в судовому порядку за ним право власності на вищевказане нерухоме майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

30.05.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послався на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сім'єю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні. Відповідач позов визнала, при цьому повідомила про відсутність наміру змінювати своє прізвище на дошлюбне. Від надання судом строку на примирення сторони відмовилися. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 19.02.2008 року. Від шлюбу мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім'ї. З початку 2013 року сторони проживають окремо. Вони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не відповідає їхнім інтересам. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що сторони не бажають збереження шлюбу та спільного проживання однією сім'єю, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

30.05.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 15536 грн 41 коп., а також 243 грн 60 коп. у відшкодування понесених судових витрат. Позов мотивовано невиконанням відповідачем умов кредитного договору, в частині дотримання строків погашення кредиту та оплати нарахованих відсотків. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Представник позивача надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому повідомив про свою згоду на заочний розгляд справи. Відповідач про причини неявки не повідомив, у зв'язку з чим суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 16.08.2011 року сторони уклали Договір про відкриття карткового рахунку № [NUMBER] відповідно до якого позивач встановив відповідачу кредитний ліміт в розмірі 7000 грн, строком до 15.08.2014 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами (далі - Договір). Пунктом 6.1 Договору передбачено сплату відповідачем пені в разі прострочення строків розрахунків в розмірі 40% річних за кожний день прострочення. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач умови договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 03.12.2013 року складає 15536 грн 41 коп., зокрема: - заборгованість по кредиту - 7360 грн 76 коп., - заборгованість по сплаті відсотків - 6542 грн 27 коп., - пеня - 1633 грн 38 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а. с. 34), правильність якого відповідачем не спростована, що є підставою для задоволення позову та стягнення з відповідача суми боргу в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

30.05.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 22910 грн 61 коп. та відшкодування судових витрат у розмірі 243 грн 60 коп. Позов мотивований невиконанням відповідачем умов договору, в частині повернення тіла кредиту, сплати нарахованих відсотків і комісії, у визначені кредитним договором строки. Представник позивача в судове засідання не з'явився, при цьому надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач позов визнав, при цьому пояснив, що причиною неналежного виконання умов кредитного договору є скрутне матеріальне становище його сім'ї. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 06.01.2011 року сторони уклали договір банківського обслуговування ВL_ЖГ00007676 відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 16000 грн, строком до 06.01.2014 року, із щомісячною сплатою за користування коштами 20% річних та комісії в розмірі 1.5% (далі - Договір). Згідно погодженого сторонами графіку, що є додатком до Договору, відповідач зобов'язаний сплачувати кредит, нараховані відсотки і комісію до 06 числа кожного місяця (а. с. 5 - 13). Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач умови договору не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 28.05.2014 року складає 22910 грн 61 коп., зокрема: - заборгованості по тілу кредиту - 13946 грн 06 коп., - заборгованість по відсоткам - 4339 грн 21 коп., - заборгованість по комісії - 4625 грн 34 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а. с. 4) і визнана відповідачем, що є підставою для задоволення позову і стягнення суми боргу в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

30.05.2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка - [PERSON] на ? частину квартири [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду від її представника надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, при цьому позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Від представника відповідача також надійшла заява про розгляд справи без особистої участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у повному обсязі на підставі наступного. Судом встановлено, що [PERSON], за життя, був власником ? частини квартири [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності на житло від 31.08.1993 року, виданого виконкомом Деснянської районної Ради народних депутатів м. Чернігова. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO]. За життя [PERSON] не зареєстрував належним чином права власності на вказане вище нерухоме майно та не отримав правовстановлюючі документи. Відповідно до ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадщину по закону мають діти спадкодавця, чоловік або дружина яка пережила померлого та батьки. На момент смерті [PERSON] спадкоємцями є його дружина - [PERSON] та доньки - [PERSON] і [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про одруження та про народження. [PERSON] та [PERSON] відмовились від спадщини на користь [PERSON] У зв'язку з тим, що померлий спадкодавець [PERSON] за життя не зареєстрував право власності на належну йому частку квартири, нотаріальна контора не може видати позивачу свідоцтво про право на спадщину без правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згідно ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право становиться під сумнів або не визнається іншою особою, а також у випадку втрати їм документа, що засвідчує його право власності. За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved