Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

29 березня 2021 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 148\~415 грн 06 коп та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 148\~415 грн 06 коп. Позивач посилається на те, що рішенням суду з відповідача на її користь стягувалися аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після досягнення дітьми повноліття виконавче провадження було закінчене, залишилася невиплаченою заборгованість у сумі 148\~415 грн 06 коп. Ухвалою від 13 квітня 2021 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою від 22 червня 2021 року [PERSON] , [INFO] , було залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. 16 серпня 2021 року надійшла заява третьої особи - [PERSON] про розгляд справи без її участі. До заяви додано довідку про реєстрацію місця проживання та копію свідоцтва про шлюб, що підтверджує зміну прізвища « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.47-48). Представником позивача подано заяву про розгляд справи без її участі, за змістом цієї заяви представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] двічі викликався у судове засідання шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням за адресою реєстрації: [ADDRESS] . Поштове відправлення було повернуто на адресу суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Відповідно до пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, відповідач вважається належно повідомленим про дату, час та місце судового засідання. Відповідач не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, відзиву на позов не надійшло. Представник позивача згідно поданої заяви не заперечує проти заочного розгляду справи. Тому суд проводить заочний розгляд справи відповідно до положень статті 280 ЦПК України. З доданих до позовної заяви матеріалів видно, що за виконавчим листом АЕ-36 від 19 лютого 2003 року, виданим Павлоградським міським судом Дніпропетровської області, стягувалися аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки заробітку щомісячно, починаючи з 26 грудня 2002 року і до повноліття дітей (а.с.14-15). 12 березня 2004 року [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » у зв`язку з укладенням шлюбу (а.с.18). Постановою державного виконавця від 01 березня 2021 року закінчено виконавче провадження ВП № 40514945 з виконання виконавчого листа № АЕ-36, виданого 19 лютого 2003 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] , оскільки строк на стягнення аліментів закінчився, у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення, боржник не працює, заборгованість складає 147\~133 грн 15 коп (а.с.17). Начальником Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби надано розрахунок заборгованості за виконавчим листом № АЕ-36 від 19 лютого 2003 року, згідно якої заборгованість станом на 01 квітня 2007 року 29\~473 грн 66 коп, заборгованість з 01 квітня 2007 року по 15 квітня 2018 року 118\~941 грн 40 коп, загальна заборгованість 148\~415 грн 06 коп (а.с.12-13). Як передбачено частиною 1 статті 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. \~ \~ \~ При цьому суд виходить з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання. Позивачем зроблений розрахунок неустойки (пені) за весь період невиконання відповідачем зобов`язань, з яким суд погоджується і який складає загальну суму, що перевищує розмір заборгованості по сплаті аліментів (а.с.5-7). Судом не отримано будь-яких даних, які б свідчили про відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості. Також судом не встановлено підстав для зменшення розміру неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Тому відповідно до положень статті 196 Сімейного кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів у розмірі існуючої заборгованості, а саме 148\~415 грн 06 коп. Позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, що стягувалися з відповідача на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які на теперішній час є повнолітніми особами. До позовної заяви доданий розрахунок заборгованості, з якого видно, що заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на користь [PERSON] станом на 01 квітня 2007 року складає 29\~473 грн 66 коп, заборгованість за період з 01 квітня 2007 року по 15 квітня 2018 року складає 118\~941 грн 40 коп, загальна заборгованість 148\~415 грн 06 коп. Аліменти з відповідача на користь позивача стягувалися до повноліття молодшої дитини, тобто до [INFO] . 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів». Цим Законом стаття 179 Сімейного кодексу України викладена в такій редакції: Аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно наведених положень закону, починаючи з 08 липня 2017 року аліменти, які стягувалися на утримання [PERSON] , [INFO] , є її власністю. Тому [PERSON] є неналежним позивачем в частині позовних вимог про стягнення заборгованості по сплаті аліментів за період з 08 липня 2017 року по 15 квітня 2018 року у розмірі 11\~002 грн 25 коп. Таким чином заборгованість по сплаті аліментів на користь позивача (стягувача аліментів) підлягає стягненню за період до 08 липня 2017 року у розмірі 137\~412 грн 81 коп. Позивача звільнено від сплати судового збору в частині позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментам. В частині позовних вимог про стягнення неустойки (пені) позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1484 грн 20 коп (а.с.1). Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Загальний розмір позовних вимог, що підлягає задоволенню - 148\~415 грн 06 коп + 137\~412 грн 81 коп = 285\~827 грн 87 коп, пропорційно розмір судового збору складає 2858 грн 27 коп. Судовий збір у розмірі 1484 грн 20 коп, сплачений позивачем при зверненні до суду, підлягає стягненню з відповідача на її користь, оскільки позовні вимоги про стягнення неустойки (пені) задоволені у повному обсязі. Судовий збір у розмірі 2858,27 1484,20 = 1374 грн 07 коп підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Згідно з частиною 2 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Витрати позивача на правничу допомогу (складання позову з додатками) у розмірі 1000 грн наведені у попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат і підтверджуються актом здачі-приймання виконаних робіт та квитанцією до прибуткового касового ордера № 66 від 26 березня 2021 року (а.с.8-10). Розмір заявлених позовних вимог 296\~830 грн 12 коп, розмір позовних вимог, що підлягає задоволенню - 285\~827 грн 87 коп. Розмір задоволених позовних вимог складає 96 відсотків від заявлених позовних вимог, тому витрати на правничу допомогу підлягають стягненню пропорційно у розмірі 960 грн.

Outcome: partial