Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

29 квітня 2015 року до суду надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування своїх позовних вимог з урахуванням останніх уточнень, позивач посилається на те, що з відповідача на її користь на утримання їхнього сина стягнути аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку, щомісячно до досягнення сином повноліття. Відповідач працевлаштований та тривалий час аліменти не сплачував, в зв'язку з чим із відповідача до 21 серпня 2012 року аліменти стягувалися з урахуванням заборгованості, до 18 років відрахування йшли в такому же порядку від мінімальної заробітної плати, розмір яких, складає 253 гривень, дитина має захворювання двосторонньої диспалазії обох тазостегнових суглобів, пертеса лівого тазостегнового суглобу, відповідач коштів на ліки для сина не надає та не надає матеріальну допомогу на утримання та виховання дитини, чим ставить позивача та дитину у скрутне матеріальне становище. Вказані обставини стали причиною звернення позивача до суду з вказаним позовом, в якому вона просить суд стягнути аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень до досягнення дитиною 23 років, щомісячно, починаючи стягувати аліменти з березня 2015 року (а.с.48-52). Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник відповідача та відповідач у судовому засіданні позов визнали частково, а саме в частині стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини заробітку від усіх видів доходів починаючи з травня 2015 року, посилаючись на обставини викладені в запереченнях на позов (а.с.62-66). Третя особа - відділ Дніпропетровської виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції у судове засіданні не з'явилися були повідомленні належним чином. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. В силу ст. 180, ч. 3 ст. 181, ст. 182, ч. 2 ст. 183, ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 191 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.61). 24 травня 2003 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після чого прізвища позивача змінилося на «[PERSON]», про що свідчить свідоцтво про одруження (а.с.26 на звороті). 27 квітня 1999 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області було видано виконавчий лист про стягнення з відповідача на користь позивача у розмірі ? частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ? неоподаткованих мінімуму доходів громадян на одну дитину на утримання їхнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.29-30). На підставі виконавчого листа Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 1999 року, 14 вересня 2012 року державним виконавцем Дніпропетровського районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 34305939 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісяця до досягнення дитиною повноліття (а.с.27). 31 березня 2014 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після чого прізвища позивача змінилося на «[PERSON]», про що свідчить свідоцтво про одруження (а.с.26). Згідно з довідки Тавричеського Національного Університету імені В.І. Вернадського (а.с.40) [PERSON], навчається з 1 вересня 2014 року на денній формі навчання за кошти державного бюджету. Термін закінчення навчання - 30 червня 2018 року. Відповідно до ч.1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У судовому засіданні представник позивача заявив, що позивачка працює Приватним Підприємцем та отримує офіційну заробітну плату, але загальний розмір її не відомо. У судовому засіданні відповідач також зазначив, що він офіційно працює на Кондитерській фабриці «Квітень» - водієм та отримує офіційну заробітну плату, про що свідчить довідка про нарахування йому заробітної плати та утриманні від нею податків та аліментів (а.с.70). Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд приймає до уваги вимоги ст. 182 СК України та дійсні обставини справи, зокрема, матеріальне становище позивача, який працює та отримує заробітну плату, матеріальне становище відповідача, який також працевлаштований та отримує стабільно заробітну плату. Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, суд бере до уваги те, що позивачка працює та отримує стабільний дохід, тому вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 650,00 гривень, який дорівнює більше 1/3 розміру встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, оскільки обов'язок по утриманню дітей покладається в рівній мірі на обох батьків, також судом враховано що у відповідача є на утриманні неповнолітня донька [PERSON], [INFO] року та матір інвалід третьої групи (а.с.78-83). Посилання позивача та відповідача в позовній заяві та в заперечення на позов на скрутне становище, суд не приймає до уваги, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, позивачу було роз'яснено право звернутися до суду з вимогами про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, як це передбачено нормами СК України. В порядку ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: partial