Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

30 вересня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Кубряцької сільської ради Веселинівського району Миколаївської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунутування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] померла його матір - [PERSON] , про що 26.03.2013 року Кубряцькою сільською радою Веселинівського району Миколаївської області складено відповідний актовий запис №6. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, зокрема право власності на земельну ділянку, яка знаходиться на території Кубряцької сільської ради. За життя спадкодавець заповіту не склала, тому право на спадкування отримали спадкоємці за законом. Він є єдиним спадкоємцем. Після смерті матері він звернувся до приватного нотаріуса Веселинівського районного нотаріального округу Болгарчук О.Ф. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріусом йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки в державному акті зазначено, що він виданий [PERSON] . В зв`язку з цим, він звернувся до суду за захистом своїх спадкових прав. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином, але забезпечив участь в судовому засіданні свого представника [PERSON] , яка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача Кубряцької сільської ради Веселинівського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином, до суду Кубряцький сільський голова Рибалко С.А. 22.01.2020 року надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позову заперечень не має. Заслухавши вступне слово представника позивача [PERSON] , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла матір позивача - [PERSON] , про що 26.03.2013 року Кубряцькою сільською радою Веселинівського району Миколаївської області складено відповідний актовий запис №6 - (а.с. 7). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої відповідно до ст. 1218 ЦК України увійшли всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, зокрема, право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: 4821781200:02:000:0055, площею 5,6039 га, розташовану в межах території Кубряцької сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя спадкодавець заповіту не склала, тому право на спадкування отримав єдиний спадкоємець за законом - позивач [PERSON] , як син спадкодавця. На виконання вимог чинного законодавства позивач звернувся до приватного нотаріуса Веселинівського районного нотаріального округу Болгарчук О.Ф. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріусом йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки в державному акті зазначено, що він виданий [PERSON] . Таким чином, в позасудовому порядку позивач позбавлений можливості оформити своє право власності на успадковане майно. Відповідно до ст.16 ЦК України одним із способів захисту порушеного права чи інтересу може бути визнання права. Матеріалами спадкової справи №77/2019 встановлено, що спадкодавець [PERSON] заповіту не склала; позивач [PERSON] прийняв спадщину, про що подав відповідну заяву нотаріусу та надав рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 12.03.2019 року, яке набрало законної сили 19.04.2019 року, яким позивачу визначено додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини; інші спадкоємці відсутні. Позивач [PERSON] є сином спадкодавця, що підтверджується рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 14.06.2018 року, яке набрало законної сили 20.07.2018 року, тому отримав право на спадкування за законом у першу чергу. Спадщину позивач прийняв відповідно до ст. 1261 ЦК України, якою встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Інші спадкоємці першої черги, які прийняли спадщину, відсутні. Факт належності спадкового майна спадкодавцю [PERSON] , а саме: земельної ділянки, кадастровий номер: 4821781200:02:000:0055, площею 5,6039 га, розташованої на території Кубряцької сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: державним актом на право власності на земельну ділянку серії МК №035757; витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4807333562019 від 11.09.2019 року; архівним витягом додатку до розпорядження голови райдержадміністрації від 23.07.2003 року №481-р, в якому зазначено під №10 [PERSON] , як громадянку, якій передається у власність земельна ділянка (пай) площею 5,60 га; довідкою Кубряцької сільської ради №177 від 11.03.2019 року, відповідно до якої [PERSON] проживала по день смерті за адресою: [ADDRESS] , вказана в довідці адреса збігається з адресою, яка зазначена у державному акті на право власності на земельну ділянку та у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Крім того, ст.1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки позивач прийняв спадщину відповідно до ст. 1261, ч.3 ст.1272 ЦК України, то спадщина належить йому з часу її відкриття. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що позивач прийняв спадщину у встановленому законом порядку, та що його право на спадщину ніким не оспорюється, то суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved