Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

31 січня 2019 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначив, що він є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Відповідач у справі є його сином, який зареєстрований у квартирі позивача з дитинства, однак з квітня 2014 року не проживає в ній. На теперішній час місце проживання чи перебування відповідача позивачу не відомо. Тим, що відповідач зареєстрований у квартирі позивача, позивач вважає, що порушується його право на власність, а саме у випадку виникнення необхідності розпорядитися даним майном з метою придбання іншого, оформлення субсидії, реєстрація відповідача та його право на проживання у квартирі стануть перешкодою у здійсненні позивачем відчуження. Крім того, враховуючи те, що відповідач має право на сьогоднішній день проживати у квартирі позивача, також порушується право позивача як власника майна. Відповідач не проживає на жилій площі у квартирі позивача, не використовує її по цільовому призначенню більше чотирьох років без поважних причин. У зв'язку з зазначеним позивач просить суд постановити рішення, яким усунути перешкоди у користуванні ним, [PERSON], правом власності та визнати [PERSON] [INFO] таким, що втратив право користування жилим приміщенням а саме квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. У підготовчому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і просив задовольнити їх з зазначених у позові підстав. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не явився, надіслав суду письмову заяву, в якій зазначив, що він обізнаний, що [PERSON] подав до Пологівського районного суду Запорізької області позовну заяву до нього про усунення перешкод у користуванні правом власності та визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить їх задовольнити. Слухання справи, у тому числі і підготовче засідання у випадку його проведення, просить провести без його участі та без застосування засобів фіксації судового процесу. Не заперечує у разі можливості проти винесення рішення у підготовчому засіданні (а.с.24). З зазначених підстав суд розглядає справу з постановлення рішення у підготовчому засіданні відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, згідно якої за результатами судового провадження суд ухвалює рішення у підготовчому засіданні у випадку визнання позову відповідачем. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є дружиною позивача у справі і матір'ю відповідача у справі. Вона і її чоловік постійно проживають у квартирі [ADDRESS]. Зазначена квартира належить її чоловіку [PERSON] Їх повнолітній син [PERSON] з дитинства зареєстрований у цій квартирі. У 2014 році син виїхав з м.Пологи на заробітки спочатку до м.Дніпро, а потім став переїздити з місця на місце в пошуках роботи. Вони просили сина приїхати до м.Пологи і без судового рішення знятися з реєстрації в квартирі, бо вони не можуть отримати субсидію, але син так і не приїхав. Тому чоловік змушений був звернутися до суду з позовом. Син не приїздив до м.Пологи з 2014 року, наразі він перебуває на заробітках у Російській Федерації. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою позивача у справі, тому вона дуже добре знає родину позивача. Свідку достеменно відомо, що син позивача [PERSON] виїхав на заробітки з м.Пологи у 2014 році і з тих пір його в м.Пологи не було. Суд, вислухав у судовому засіданні позивача, свідків, беручи до уваги думку відповідача щодо позову, дослідивши письмові докази і дав оцінку добутим доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З копії паспорта громадянина України на ім'я [PERSON] судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований з 10 лютого 1988 року у квартирі, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). З копії свідоцтва про право власності на житло від 20 січня 1994 року встановлено, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.6). З копії технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], виданого МП «Імпульс» 11 січня 1994 року, судом встановлено, що право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (а.с.7-8). З копії розпорядження міського голови Пологівської міської ради Запорізької області про перейменування вулиць та провулків міста Пологи Запорізької області №31 від 19 лютого 2016 року встановлено, що [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS] (а.с.10). З копії акту про не проживання встановлено, що [PERSON] фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] з квітня 2014 року (а.с.11). З копії паспорта громадянина України на ім'я [PERSON] встановлено, що [PERSON] зареєстрований з 20 листопада 2009 року у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] (а.с.13-14). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 06 лютого 1988 року, судом встановлено, що батьками [PERSON] є [PERSON], [PERSON] (а.с.15). Оригінали документів, які позивачем додані до позову в копіях, позивачем у судовому засіданні були надані суду для огляду. З пояснень у судовому засіданні позивача і свідчень свідків судом встановлено, що відповідач, будучи зареєстрованим у квартирі позивача, не будучи при цьому її співвласником, більше останніх чотири роки фактично за адресою: [ADDRESS] не проживає. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло: житловий будинок, садиба, квартира. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, оскільки відповідач не є власником (співвласником) спірної квартири, не проживає в ній більше чотирьох останніх років, витрати по утриманню квартири не несе, комунальні послуги не сплачує, суд вважає, що реєстрація відповідача в належній позивачу квартирі порушує право останньої як власника квартири. Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Outcome: approved