Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

30.10.2019 АТ «Перший український міжнародний банк» звернулося до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Поданий позов мотивований тим, що між ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] на підставі кредитного договору №1001019092401 видано кредит у сумі 16 065,83 грн. Вказує, що відповідач, не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 17.10.2019 складає: 20 525, 2 гривень, з яких: 9 282,16 - заборгованість за кредитом; 0,64 грн. - заборгованість процентами; 6 242,4 грн. - заборгованість за місією; 5000 грн. - штрафні санкції. Тому, позивач звернувся з даним позовом до суду, яким просить суд стягнути [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 16.04.2018 року в сумі 22 965,93 гривень. 08.04.2020, через канцелярію суду від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник вказує, що суми, які зазначені у додатках до позовної заяви, а саме в: «Виписка з рахунка [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана непогашення заборгованості за Кредитним договором № 1001019092401» взагалі не відповідають дійсності та невідомо, яким чином розраховувались , а також суми в позові різняться з сумами зазначеним в додатках до позовної заяви. Також , вважає, що позивачем не надано розрахунків первинної бухгалтерської документації, виписок з банківського рахунку, які можна вважати належним підґрунтям для визначення реальної суми заборгованості. Вважає, що довідка про стан та історію заборгованості за кредитним договором № 1001019092401 16.04.2018 та виписка з рахунка [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за Кредитним договором № 1001019092401- не можуть вважатися належним доказом та братися судом до уваги під час розгляду справи та винесення судового рішення. Вказує, що якщо опиратися на документи, які було надано позивачем, а саме: Заява № 1001019092401 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 16.04.2018 та інформацію, яка в них зазначена, слідує, що сума кредиту складає 10 000,00 грн.; розмір процентної ставки %, річних складає: 0,01 %. Також представником відповідача було проведено розрахунок, за яким він вважає, що сума, яка підлягає сплаті відповідачем складає 1 800,00 грн. , із розрахунку : сума кредиту х розмір річної відсоткової ставки х строк кредиту ( згідно додатків до позовної заяви) = 10000,00 х 0,01% х 18 місяців (1 рік 6 місяців) = 1800,00 грн. Вказує, що розмір штрафів, пені, комісії, перевищує розмір дозволений згідно ст. 18 ЗУ «Про захист споживачів». Цільове призначення кредиту за даним кредитним договором визначено як на споживчі цілі. Тобто даний кредит є споживчим, а тому на дані правовідносини розповсюджуються норми ЗУ «Про захист прав споживачів». Вважає, що у даному випадку, тіло кредиту -10000,00 грн, сума компенсації ( штрафів) не повинна бути понад 50 % , що дорівнює 5000,00 грн. Отже вважає, що позивач не тільки неправомірно збільшив суму штрафів, а ще й подвійно їх хоче стягнути з відповідача. Вказує, що в позовній заяві не надано чіткого обґрунтування, як нараховувалась пеня та комісія, неустойка і на яку суму. Зазначає, що довідка про стан та історію заборгованості від 16.09.2019 не містить підпису відповідальної особи; отже вона не завірена належним чином у відповідності до вимог п. 2 ч. 95 ЦПК України та є неналежним та допустимим доказом по справі; крім того, вважає, що вказана довідка зазначає розмір погашеної заборгованості за комісією, процентами, які не співпадають з розмірами комісії та процентів, вказаними позивачем у самій позовній заяві та виписці. Вказує, що наданий позивачем до суду документ із назвою «Виписка з рахунку [PERSON] » із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за Кредитним договором №1001019092401 від 16.04.2018 фактично є лише довідкою банку про наявність заборгованості та її розмір, станом на 17.10.2019 та не замінює собою виписку з особового рахунку. Зазначає, що з наданої виписки неможливо становити період, за який утворився борг, його складові, як то проценти (розмір процентної ставки), неустойки (вид та розмір застосованої пені чи штрафу), комісії), а також суми, що вносив відповідач на погашення заборгованості. Вказана виписка містить тільки загальні суми боргу, що не підтверджуються відповідними проведеними банківськими розрахунками, що у свою чергу позбавляє суд можливості встановити наявність підстав для задоволення вимог у відповідному розмірі. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б містили відомості, щоб дозволили перевірити вірність нарахування штрафних санкцій позивачем. Матеріали справи не містять розрахунку, який би вказував на яку суму заборгованості проведено нарахування (розмір тіла кредиту, відсотків, комісії), розміру штрафних санкцій та періоду їх нарахувань. Вважає, що позовна заява позивача не обґрунтована належними доказами та не містить доказів на підтвердження суми боргу, стягнення комісії взагалі не передбачено договором, Банк умисно сприяв збільшенню розмірів збитку, а саме тим, що незаконно нараховував пеню та штрафні санкції на суму кредиту яка не відповідає розміру кредиту яку підвищив незаконно Банк, у зв`язку з чим. В зв`язку з зазначеним, просить суд відмовити у задоволенні позову. 10.11.2020 до судового засідання учасники справи не з`явилися: представник позивача згідно позову просить проводити розгляд справи за його відсутності, позов підтримує повному обсязі. Відповідач та його представник до судового засідання не з`явилися по невідомим для суду причинам, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися завчасно та належним чином, заяв про відкладення до суду не надходило. Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності нез`явившихся осіб та постановити процесуальне рішення на підставі наданих позивачем письмових доказів у справі. Вивчивши позов, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов частково обґрунтований та такий, що підлягає частково задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що 16 квітня 2018 року відповідач звернувся до позивача із заявою на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №1001019092401, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 10 000 грн на загальні споживчі цілі на строк 24 місяці зі сплатою відсотків 0,01% річних та комісією на обслуговування кредитної заборгованості 3,99%. Кредитні кошти, відповідно до даної заяви, були перераховані на банківський рахунок відповідача (а.с.6-7). Натомість, з позовної заяви убачається, що позивачем вказано, що відповідачу видано кредит у сумі 16 065,83 грн, тому суд вважає, що дана сума є необґрунтованою та не доведеною належними та допустимими доказами. Так, відповідно до п.5.1.4. Розділу І публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діє з 06.04.2018 року), затвердженої рішенням Правління ПАТ «ПУМБ» протокол №694 від 06.03.2018 року, клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодовувати банку сплачені ним кошти (а.с. 30-64). Згідно п.5.1.7. Розділу І публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором. Пунктом 6.1 Розділу І публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб передбачено, що сторони несуть відповідальність, передбачену умовами цього договору та чинним законодавством України за невиконання, неналежне виконання своїх обов`язків, передбачених договором. Частиною 5 Розділу ІІ публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб передбачено порядок та розмір сплати клієнтом штрафів. Однак, зазначені умови договору відповідач належним чином не виконував, у зв`язку з чим, згідно розрахунку позивача, станом на 17.10.2019 останній має заборгованість перед банком у розмірі 20 525, 2 гривень, з яких: 9 282,16 - заборгованість за кредитом; 0,64 грн. - заборгованість процентами; 6 242,4 грн. - заборгованість за комісією; 5000 грн. - штрафні санкції (а.с. 4), про що також надано виписку з рахунку відповідача [PERSON] ( а.с.19). Даний розрахунок позивачем проведений виходячи з суми тіла кредиту 10 000 грн., яка надана позивачу, згідно заяви №1001019092401. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Як вбачається з матеріалів справи, 16.04.2018 між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір. Відповідачем підписано заяву №1001019092401 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, де зазначено, що [PERSON] просить надати йому кредит на загальні споживчі цілі в сумі 10 000 грн. на строк 24 місяці зі сплатою відсотків 0,01% річних та комісією на обслуговування кредитної заборгованості 3,99%. Кредитні кошти, відповідно до даної заяви, були перераховані на банківський рахунок відповідача (а.с.6-7). Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З наданої позивачем довідки про стан та історію заборгованості за кредитним договором № 1001019092401 від 16.04.2018 , судом убачається, що заборгованість нарахована за період, що відповідає умовам договору. Строк кредитного договору становить 24 місяці. Так, заборгованість відповідача перед позивачем складає 20 525, 20 гривень, з яких: 9 282,16 - заборгованість за кредитом; 0,64 грн. - заборгованість процентами; 6 242,40 грн. - заборгованість за комісією; 5000 грн. - штрафні санкції. Визначаючи розмір боргу, суд виходить з розрахунку, який надано банком, оскільки суд вважає, що відповідачем цей розрахунок не спростований, так як у наданому розрахунку відповідача, який міститься в відзиві при обчисленні не враховано, комісію на обслуговування кредитної заборгованості 3,99%, яка передбачена заявою № 1001019092401 від 16.04.2018 року. Суд вважає, що відповідач не спростував факт отримання ним кредитних коштів та частково сплачував заборгованість за договором, отже, не заперечував факт укладення кредитного договору, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом у сумі 9 282,16 гривень. Щодо стягнення заборгованості за процентами, суд зазначає наступне. Як вбачається з заяви № 1001019092401 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, розмір процентної ставки погоджений сторонами та становить 0,01% річних. Враховуючи зазначене, суд вважає, що заборгованість процентами в сумі 0,64 грн. підлягає до стягнення з відповідача та користь позивача. Щодо стягнення заборгованості за комісією, суд зазначає наступне. Як вбачається із умов укладеного між сторонами договору, відповідач зобов`язалась сплачувати на користь банку комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 3,99 % щомісяця від суми кредиту. Заборгованість по сплаті комісії становить 6 242,40 грн. Відповідно до вимог законодавства, що було чинним станом на день укладення між сторонами даного кредитного договору від 22 березня 2017 року: Згідно з пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (чинних на час укладення договору), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). За положеннями абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Вказаний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року в справі № 6-2071цс16, а також Верховним Судом у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 756/448/17. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення зі відповідача заборгованості за комісією, не підлягають задоволенню, з вище вказаних підстав. Щодо стягнення штрафних санкцій у 5 000 грн., суд зазначає наступне. У наданій заяві № 1001019092401 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді штрафних санкцій (пені, неустойки) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а надана Публічна пропозиція ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не може бути належним доказом, оскільки не містить підпису відповідача та не свідчить про ознайомлення із даною пропозицією. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 5000 грн., що становлять штрафні санкції, не підлягають задоволенню, з вище вказаних підстав. З огляду на вищезазначені обставини, позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за заявою № [NUMBER] на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 16.04.2018 в сумі в загальній сумі -9 282,80 гривень, з яких: 9 282,16 - заборгованість за кредитом; 0,64 грн. - заборгованість за процентами. В решті частині позовних вимог слід необхідно відмовити за необґрунтованістю. З врахуванням положень ст. 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги ПАТ «ПУМБ» підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на користь банку пропорційно задоволеним вимогам у сумі 868,30 гривень , (розмір заявлених вимог - 20 525,20 гривень (100 %), розмір вимог, що підлягають задоволенню -9 282,16 грн (45,2 %), розмір судового збору, що підлягав сплаті при зверненні до суду з цим позовом -1921 гривень(1921 х 45,2 % : 100 % = 868,30 грн.). Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial