Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

29 травня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа Депортамент надання адміністравтиних послуг Одеської міської ради про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 26 червня 2001 року вона з сином [PERSON] купили квартиру [ADDRESS], в рівних долях. В даній квартирі зареєстровані окрім позивача її син, його донька і відповідач колишня дружина сина, шлюб між якими розірвано рішенням суду від 27 серпня 2015 року. Відповідач [PERSON] більше двох років не проживає у вказаній квартирі, однак позивач несе витрати на оплату комунальних послуг, враховуючи і реєстрацію відповідача по вказаній квартирі, що порушує законні права позивача. Провадження у справі відкрито 18 червня 2018 року та встановлено загальний порядок розгляду справи. 31 липня 2018 року третя особа Департамент надання адміністративних послуг надав пояснення третьої особи. Ухвалою суду від 13 листопада 2018 року до справи у якості третьої особи на стороні позивача залучено [PERSON] 13 листопада 2018 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Відповідач відзив на позов не надавала, однак 15 лютого 2019 року подала заяву, якою позов визнала повністю, підтвердила не проживання в квартирі позивача з 2015 року, просила розглянути справу за її відсутності. Позивач в судове засідання не з?явилась, надала заяву про проведення судового засідання за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити повністю. Третя особа Департамент надання адміністравтиних послуг Одеської міської ради в судове засідання не з?явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з?явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, розглядає справу на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 червня 2001 року [PERSON] та [PERSON] купили квартиру [ADDRESS], в рівних долях. В даній квартирі зареєстровані окрім позивача її син, його донька і відповідач колишня дружина сина, шлюб між якими розірвано рішенням суду від 27 серпня 2015 року. Відповідач [PERSON] з 2015 року не проживає у вказаній квартирі, що підтверджено нею особисто. Однак, наразі позивач несе додаткові витрати на оплату комунальних послуг, враховуючи і реєстрацію відповідача по вказаній квартирі. Тобто, судом встановлено, що на даний час, реєстрація відповідача за вказаною адресою перешкоджає позивачеві повністю реалізувати своє право власності на свою квартиру. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися розпоряджатися своєю власністю. Згідно із ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за свою волею, незалежно від волі інших осіб. Положення статті 317 Цивільного кодексу України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або квартири, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Суд встановив, що реєстрація відповідача в квартирі, яка є приватною власністю позивачки, створює перешкоди у користуванні останньою своїм майном, що є прямим порушенням статті 319 Цивільного кодексу України. При цьому, відповідач вже не є членом сім?ї власника квартири. Таким чином, оскільки реєстрація відповідача в квартирі позивача, створює для останньої перешкоди у користуванні своєю власністю, суд доходить висновку, що [PERSON] має бути визнана такою, що втратила право користування квартирою, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. [ADDRESS]. Відповідно статті 141 ЦПК України, суд, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, стягує його з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved