Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

31 січня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс» про визнання неправомірними дій відповідача по нарахуванню боргу за комунальні послуги спожиті до набуття права власності на квартиру, зобов`язання відкрити новий особовий рахунок та повідомити про його відкриття. В обгрунтування позовної заяви зазначав, що він є одноосібним власником квартири [ADDRESS] , право власності було зареєстровано 05 липня 2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Доценко А.М., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №173213212, сформованого 10.07.2019. Право власності на зазначену квартиру виникло у [PERSON] 05 липня 2019 року в результаті звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на підставі іпотечного договору № 240/08-к укладеного 29 лютого 2008 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк», за яким в забезпечення зобов`язань за кредитним договором було передано в іпотеку банку квартиру за адресою [ADDRESS] . Раніше права кредитора у зобов`язанні [PERSON] набув на підставі договору про відступлення прав вимоги від 19 лютого 2018 року, укладеного між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] та посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. У зв`язку з тим, що на адресу позивача у справі надходять від постачальників комунальних послуг повідомлення про заборгованість за комунальні послуги по квартирі [ADDRESS] , позивач 06 серпня 2019р. звернувся до надавачів послуг та Управителя багатоквартирного будинку Товариства з обмеженою відповідальністю «Жнтлорембудсервіс» із заявами, просив: провести перерахунок заборгованості за житлово-комунальні послуги, з 05.07.2019 - з моменту виникнення в нього права власності на квартиру [ADDRESS] ; надати інформацію про фактичний стан заборгованості з помісячним розрахунком; відкрити на його ім`я новий особовий рахунок на оплату комунальних послуг; укласти з ним Договір (договори) про надання житлово-комунальних послуг; не включати до оплати за новим особовим рахунком суми заборгованості попередніх власників зазначеної квартири. До звернень [PERSON] додав копії документів, що посвідчують право власності на квартиру, копію паспорту та ідентифікаційного номеру. Відповідач ТОВ «ЖРБС» 15 серпня 2019 року та 16 грудня 2019 року надав відповіді на його звернення, у яких зазначив, що: особовий рахунок оформляється на житлове приміщення, а не на особу; відкриття особових рахунків відбулось за часів СРСР, нове відкриття рахунку можливе лише для новозбудованого об`єкту чи за рішенням суду; робити перерахунок по особовому рахунку № [NUMBER] [ADDRESS] , немає підстав; підприємство самостійно обирає форму бухгалтерського обліку з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних, тощо, тому правових підстав з відкриття нового особового рахунку в зв`язку з наявністю заборгованості попередніх власників [ADDRESS] , у ТОВ «Житлорембудсервіс» відсутні. Також [PERSON] у відповідях навів загальний порядок визначення ціни на послуги з управління багатоквартирним будинком, зазначив правові підстави призначення його управителем, та надав розрахунки заборгованості, в яких зазначено, що по особовому рахунку [NUMBER] [PERSON] , [ADDRESS] , заборгованість за послуги станом на 13.12.2019 складає 14243,26 грн. Вважає, що відповідач грубо порушує його права як споживача житлово- комунальних послуг та власника належного йому майна. У відповідності до рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради №839 від 13.07.2018 року «Про призначення управителів багатоквартирних будинків у місті Кременчуці», управителем будинку [ADDRESS] призначено ТОВ «Житлорембудсервіс», з яким 18.07.2018 було укладено договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. Отже, позивач та відповідач с учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг, відповідно як Споживач (власник нерухомого майна), та Управитель. До набуття права власності на квартиру [ADDRESS] , позивач не був власником цієї квартири, а також не являвся споживачем послуг, які надавало ТОВ «ЖРБС». Позивач не вчиняв правочинів щодо зобов`язання сплати боргу по оплаті послуг за попереднього власника квартири [ADDRESS] . Діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово- комунальні послуги, якщо це прямо не зазначено в до говорі. Договори про надання послуг не обтяжують майно. Відповідно на позивача не може бути покладено обов`язок по сплаті заборгованості за надані відповідачем послуги, в період часу до 05 липня 2019 року, тобто до набуття права власності на квартиру. Сплачувати борги попередніх власників він не має наміру, оскільки ані власником, ані наймачем, ані споживачем послуг за попередні періоди він не був, тому з метою захисту своїх порушених прав з боку відповідача по справі змушений був звернутися до суду. Ухвалою судді від 04.02.2020 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. 06 березня 2020 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначав, що 10.07.2018 року виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради було проведено конкурс з призначення управителя багатоквартирного будинку у відповідності до вимог наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України від 13.06.2016 року № 150 «Про затвердження Порядку проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку». За наслідками проведеного конкурсу виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради було прийнято рішення № 839 від 13.07.2018 року «Про призначення управителів багатоквартирних будинків у місті Кременчуці», яким призначено ТОВ «Житлорембудсервіс» управителем в тому числі і будинку [ADDRESS] та в подальшому 18.07.2018 укладено договір №1/374 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, на підставі якого ТОВ «Житлорембудсервіс» прийняло в управління будинок [ADDRESS] . Загальна площа квартири позивача складає 72,7 кв.м. Ціна послуги з управління становить 4,27 грн. на місяць за 1 кв.м. загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку. Щомісячне нарахування послуги з управління багатоквартирного будинку з моменту виникнення права власності станом на 01.2020 включно складає 1760 грн. Будь-яких претензій та вимог до позивача [PERSON] про сплату заборгованості за послугу з управління багатоквартирного будинку ТОВ «Житлорембудсервіс» не пред`являли в тому числі і вимоги оплати заборгованості, яка виникла з червня 2012 року. До ТОВ «Житлорембудсервіс» 06 серпня 2019 року надійшло звернення позивача [PERSON] , який повідомив про набуття права власності на квартиру [ADDRESS] ,в якому просив відкрити на його ім`я рахунок на оплату комунальних послуг, укласти договори на надання житлово-комунальних послуг та не включати до оплати за новим особовим рахунком суми заборгованості попередніх власників. 15.08.2019 листом № 01-06/513 ТОВ «Житлорембудсервіс» було направлено обґрунтовану відповідь з відповідним деталізованим роз`ясненням про те, що ТОВ «Житлорембудсервіс» являється надавачем житлової послуги та порядок відкриття особових рахунків та ведення їх підприємством у відповідності до вимог ст.. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність України». 13 грудня 2018 року [PERSON] повторно звернувся до ТОВ «Житлорембудсервіс» з вимогою повторно відкрити на ім`я позивача особовий рахунок, провести перерахунок та надати інформацію про стан заборгованості по особовому рахунку. 16.12.2019 року ТОВ «Житлорембудсервіс» надали обґрунтовану відповідь з посиланням діючих нормативно-правових актів з додатком копією роздруківки заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] . В даних листах ТОВ «Житлорембудсервіс» не вимагали оплати існуючої заборгованості попереднього власника та посилання позивача про грубе порушення прав , а саме безпідставного, штучного маніпулювання застарілими нормами обліку радянських часів, завищення розміру зобов`язань позивача з оплати житлово-комунальних послуг та посилання про існування матеріального інтересу у сплаті позивачем завищеного розміру заборгованості для досягнення ТОВ «Житлорембудсервіс» свого інтересу та зловживанням своїх прав як управителя є надуманим, не коректним та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи. Щодо особового рахунку зазначив, що особовий рахунок є номерним, що дозволяє ідентифікувати його відповідно до конкретного житлового приміщення та являє сукупність даних про житлове приміщення. Особовий рахунок оформлюється на житлове приміщення, а не на особу, їх відкриття відбулося за часів СРСР. Після проголошення Незалежної України особові рахунки не змінювались, тобто залишились попередніми, які були відкриті за адресами. Виходячи з цього, відкриття особового рахунку відбувається шляхом переоформлення вже відкритого номерного особового рахунку на іншого квартиронаймача або власника. Відкриття нового особового рахунку відбувається лише в разі новозбудованого житлового приміщення на підставі ордеру або іншого документу, що?засвідчує його право на те чи інше житлове приміщення, а також за рішенням суду. В зв`язку з чим, що особовий рахунок відкривається не за особою, а за житловим приміщенням переоформлення відбувається лише в ПІБ власника або квартиронаймача. Особовий рахунок, відкритий в ТОВ «Житлорембудсервіс» є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом ТОВ «Житлорембудсервіс». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно: визначає облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з рахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; стверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку. В зв`язку з вищевикладеним просив в задоволенні позову відмовити. Ухвалою суду від 19 березня 2020 року підготовче провадження по справі закрите та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Суду пояснив, що він 05.07.2019 року набув право власності на квартиру [ADDRESS] . Ніяких обов`язків при набутті права власності не брав, але відповідач вимагає сплатити борг попереднього власника квартири. Він звертався до відповідача, щоб останній відкрив йому новий рахунок, надав інформацію про фактичний стан заборгованості з помісячним розрахунком, уклав з ним Договір про надання житлово-комунальних послуг та не включав до оплати за новим особовим рахунком суми заборгованості попередніх власників квартири. Вважає, що він не зобов`язаний сплачувати борг попередніх власників. А наявність заборгованості на особовому рахунку квартири, власником якої він є, порушує його права , як споживача послуг, так як надає недостовірну інформацію про розрахунки з відповідачем за надані послуги. Він не має можливості сплатити за використані ним послуги, оскільки при спробі провести оплату із застосуванням сучасних електронних технологій отримує квитанцію про суму сплати з урахуванням боргу до 05.07.2019 року. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, суду пояснив, що відповідно до рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради №839 від 13.07.2018 року «Про призначення управителів багатоквартирних будинків у місті Кременчуці», управителем будинку [ADDRESS] призначено ТОВ «Житлорембудсервіс», з яким було укладено договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. Зазначив, що особовий рахунок відкривається на квартиру, а не на ім`я власника, тому вона не відкривають новий рахунок на нового власника. Відповідно до Постанови КМУ «Про затвердження порядку здійснення перерахунку вартості послуг з управління багатоквартирним будинком за період її ненадання, надання невідповідної якості» від 05.06.2019, Постанови КМУ «Про затвердження Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком » від 05.09.2018 робити перерахунок по особовому рахунку № [NUMBER] не має підстав. Підприємство не вимагало сплати боргу позивачем до часу набуття ним квартири у власність , а лише надавало відповіді на його звернення. Особовий рахунок, відкритий в ТОВ «Житлорембудсервіс» є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом ТОВ «Житлорембудсервіс». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно: визначає облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з рахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; стверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку. В зв`язку з вищевикладеним просила в задоволенні позову відмовити. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, оцінивши кожний доказ окремо, а також докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Об`єктом захисту у цивільному судочинстві являється порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Суд зазначає, що порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Надаючи виниклим між сторонами по справі відносинам належну правову оцінку, суд звертає увагу, що згідно з частинами першою та другою статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За правилами статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №173213212 позивач набув право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 11-12). Судом встановлено з пояснень сторін, що після купівлі вищевказаної квартири позивач не здійснював оплату послуг за утримання будинку за особовим рахунком № [NUMBER] і має заборгованість на час розгляду справи судом. Відповідно до ст.8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Відповідно до ч.5 зазначеної статті Закону, підприємство самостійно визначає облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку. Згідно зі ст.9 зазначеного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Встановлено, що особовий рахунок, відкритий за адресою місця проживання позивача (не за її особою) є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто відповідача. Виходячи з вимог Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 1999 року № 237, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості є господарською діяльністю підприємства. Відносини у сфері житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють відносини у цій сфері. Позивачем не надано доказів неналежного виконання відповідачем його обов`язків, як це передбачено статтями 526, 530 ЦК України. Позивачем не названі суб`єктивні права або інтереси споживача, які порушені, не визнані або оспорені відповідачем по справі. Вимоги пункту 2 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлюють право споживача одержувати від виконавця житлово-комунальних послуг інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості. Положення п. 6 вказаної статті встановлюють право споживача на несплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Заявлений позов є перетворювальним і направлений на зміну правовідносин, а саме в такому позові позивач просить суд змінити існуюче між ним і відповідачем матеріальне правовідношення. Судом встановлено, що ні договором, ні судовим рішенням, між сторонами по справі не встановлені правовідносини, які б свідчили про наявність у [PERSON] заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг, яка утворилась внаслідок невиконання зобов`язань попереднім власником квартири. Посилання сторони позивача на ті обставини, що відповідна заборгованість утворилась внаслідок невиконання зобов`язань попереднім власником квартири, суд не може прийняти до уваги. Фактично позивачем ставиться питання, яке має бути предметом доказування у разі пред`явлення до [PERSON] позовних вимог про стягнення заборгованості, яка виникла до набуття ним права власності на вказану квартиру. За правовою природою позовні вимоги [PERSON] є запереченнями проти неіснуючих позовних вимог до нього. Частиною другою статті 14 ЦК України встановлено, що особа, не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Право обліку заборгованості за надання житлово-комунальних послуг належить відповідачу. Оскільки списання будь-яких сум заборгованості є правом, а не обов`язком відповідача, позовні вимоги про зобов`язання провести перерахунки плати за послуги, яка виникла до 05.07.2019, не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають. З наведеної імперативної процесуальної норми вбачається, що рішення (ухвала) суду не може прийматися як застереження від будь-яких порушень та не може бути умовним, а розглядати справу та приймати рішення на майбутнє, приймаючи за наявне неіснуючі порушення, суперечить приписам чинного законодавства України. Захист прав свобод та інтересів осіб є наступним, тобто передбачає наявність встановлення судом факту їх порушення. Чинним законодавством України не передбачено захист прав та інтересів на майбутнє. Діями відповідача не порушені права позивача, як споживача. Цими діями позивач не був позбавлений можливості здійснити (реалізувати) свої права споживача повністю або частково. Сама по собі вказівка в особовому рахунку про наявність заборгованості не тягне для позивача негативних наслідків, а у випадку непогашення заборгованості, чинним законодавством не передбачено припинення надання відповідачем зазначених послуг. Згідно з частинами 1,2 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Статтями 7 та 8 України «Про житлово-комунальні послуги» передбачені обов`язки споживача укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а виконавця готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором. Положеннями частини п`ятої статті 13 України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що процедура погодження договору відбувається протягом тридцяти днів з дня отримання проекту договору однією із сторін, а відповідно до частини першої статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору, пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Таким чином, у разі коли виконавець не підготовляє та не укладає із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання, який відповідає вимогам типового договору, таке право споживача підлягає захисту судом на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов`язкової дії. Частиною першою статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також, відповідач не заперечував факт виникнення боргу за іншим споживачем у вказаний позивачем період. Суд зазначає, що позивач, діючи на власний розсуд та за своєю волею, придбав у власність майно, обтяжене боргом попереднього власника. Наявність цього боргу могла бути виявлена позивачем до придбання квартири. За таких обставин, при укладанні договору купівлі-продажу квартири, позивач повинен був переконатися в тому, що разом з новою квартирою до нього не перейдуть борги за комунальні послуги попереднього власника. При переоформленні особового рахунку квартиронаймача або власника відбувається перехід заборгованості на особовому рахунку квартири за послуги попередніх власників. Тому списати, не нараховувати або виключити заборгованість попереднього власника у ТОВ «Житлорембудсервіс» немає жодних правових підстав. Крім того, суд наголошує, що зміна власника нерухомого майна не може бути підставою для перерахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги згідно до норм діючого законодавства України. Виключення або стягнення такої заборгованості є правом суб`єкта господарювання при здійсненні ним господарської діяльності, що охоплюється загальними засадами цивільного законодавства щодо свободи підприємницької діяльності. Також, у суду відсутні відомості чи звертався позивач [PERSON] до попереднього власника квартири з вимогами виконати боргові зобов`язання. Принцип диспозитивності, у відповідності до частини першої статті 13 ЦПК України, не дозволяє суду вийти за межі вимог, заявлених позивачем. У відповідності до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд вважає, що із зазначених позивачем предмета та підстав позову вбачається, що предметом спору стала правомірність нарахованої плати заборгованості за утримання будинку. Оскарження дій відповідача щодо нарахування плати за надані комунальні послуги, які є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту. А все, що зазначив позивач у позовній заяві, може бути запереченням у разі пред`явлення до нього позову про стягнення суми заборгованості. Крім того, на думку суду, зобов`язання відповідача перерахувати суму заборгованості [PERSON] певну суму заборгованості, нараховану за утримання будинку належної йому квартири, яка виникла за період до 05 липня 2019 року, без зазначення конкретних порушень при нарахуванні такої заборгованості та надання доказів на її спростування, не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту прав, а саме по собі нарахування відповідачем заборгованості за утримання будинку, не встановлює для позивача будь-яких обов`язків. Отже, суд виходить з того, що фактичні обставини, пов`язані із наявністю або відсутністю заборгованості за послуги утримання будинку підлягають доведенню при пред`явлені відповідачем позову про їх стягнення. Таким чином, сторона звернулася до суду за захистом права з відсутністю його порушення іншою стороною, що свідчить про відсутність будь-яких правових підстав для захисту цивільного права позивача, яке в даному випадку не порушене, а отже у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed