Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

30 листопада 2017 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеною позовною заявою до [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що на підставі рішення Очаківського районного суду Миколаївської області від 08 грудня 2000 року про реальний розподіл домоволодіння між ним та його колишньою дружиною [PERSON] йому було виділено в натурі 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Куцуруб, вул. Дніпробузька, буд. 16. Звернувшись до державного реєстратора прав на нерухоме майно, він одержав відмову у реєстрації за собою права власності на вказану частину домоволодіння через те, що вказаним вище рішенням суду частку домоволодіння було виділено лише у власність відповідачки. Посилаючись на викладене, просив визнати за ним право власності на 1/2 частку вказаного вище житлового будинку. Позивач та його представник в судовому засіданні повністю підтримали заявлені вимоги. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що визнання за позивачем права власності на частку житлового будинку порушуватиме права сина сторін. Представник третьої особи Куцурубської сільської ради обєднаної територіальної громади Очаківського району Миколаївської області до суду не зявився, третя особа надала заяву про розгляд справи без участі її представника, в якій, крім цього, зазначила, що з позовом згодна. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Рішенням Очаківського районного суду Миколаївської області від 08 грудня 2000 року за позовом [PERSON] (після зміни прізвища [PERSON]) Г.П. до [PERSON] про визнання права власності на ? частину домоволодіння та його реальний розподіл (а. с. 9-11) було проведено розподіл житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Куцуруб, вул. Дніпробузька, буд. 16 та виділено у власність відповідачці [PERSON] 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за вказаною адресою. Разом із тим, у вказаному рішенні суду, яким проведено реальний розподіл домоволодіння сторін, не вказано про виділення у власність [PERSON] 1/2 частки спірного житлового будинку. У відповідності до ч. 2 ст. 367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. 06 лютого 2001 року Очаківською філією КП ММБТІ було виготовлено технічний паспорт на ціле домоволодіння за вказаною вище адресою із зазначенням часток співвласників, з якого вбачається, що у фактичному користуванні позивача та відповідачки знаходяться по 1/2 частці спірного будинку (а. с. 14-24). 31 жовтня 2017 року рішенням державного реєстратора Куцурубської сільської ради обєднаної територіальної громади за № 1057/04.03 позивачеві було відмовлено у державній реєстрації права власності через відсутність правовстановлюючого документу на 1/2 частку житлового будинку саме на імя позивача (а. с. 29). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Посилання відповідачки на те, що визнання за позивачем права власності на частку житлового будинку порушуватиме права сина сторін, судом не можуть бути взяті до уваги, оскільки не містять жодного правового підґрунтя. Проаналізувавши викладені обставини, суд дійшов висновку, що оскількиіншого шляху реалізувати своє право власності на частку спірного домоволодіння у позивача немає, обставин, які б вказували, що визнання такого права будь-яким чином порушує права чи інтереси відповідачки, в суді не встановлено, а тому вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивача, за клопотанням представника останнього. На підставі викладеного,

Outcome: approved