Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

4.06.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON] про визнання особи такою, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], та зняття його з реєстраційного обліку у вказаній квартирі. Позивач у позові вказала, що її чоловік [PERSON] отримав ордер на квартиру [ADDRESS], де проживав разом з нею та сином [PERSON] [INFO] року [PERSON] помер і на даний час вона є наймачем цієї квартири. Її син [PERSON] у квартирі зареєстрований, але не проживає з лютого 1999 року і місце його проживання їй не відомо. Оскільки син не проживає у будинку більше 6 місяців, не сплачує плату за користування житловим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартир та не приймає участі в спільному побуті, вона просить визнати його таким, що втратив право користування квартирою. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог (а.с. 26). Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся через оголошення у пресі, про що свідчить № 81 газети «Слобідський край» від 8 липня 2014 року, причини неявки суду не повідомив, письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, не надав (а.с. 25). Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності представника згідно з вимогами чинного законодавства (а.с. 29). За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини. 19.02.1988 року Чугуївською КЕЧ району був виданий ордер № 10762 на право зайняття двокімнатної квартири [ADDRESS], [PERSON] разом із сім'єю у складі дружини [PERSON] та сина [PERSON], в якій вони постійно проживали з 1988 року (а.с. 6). За повідомленням Чугуївської міської ради Харківської області № 02-02-51/1231 від 29.05.2014 року [ADDRESS] був переданий у комунальну власність територіальної громади м. Чугуєва у 2006 році з адресою, яку має на сьогодні, і інформації щодо назви, яку мав [ADDRESS] у 1988 році, міська рада не володіє, а у містобудівній документації м. Чугуєва, яка розроблена до 1992 року, дана територія віднесена до земель спец території Міністерства оборони України без адресних найменувань (а.с. 7). [INFO] року у м. Чугуєві, Харківської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с. 9). Згідно довідки КЖРЕП Чугуївської міської ради Харківської області № 563 від 6.05.2014 року, позивач [PERSON] разом з сином [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 27). Згідно довідки, яка складена сусідами позивача, що мешкають у сусідніх квартирах, та засвідчена старшим будинку і Комунальним житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством м. Чугуєва Харківської області № 298 від 17.07.2014 року, відповідач у квартирі [ADDRESS] не проживає з 9 лютого 1999 року (а.с. 28). Відповідно до вимог ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ними зберігається житлове приміщення протягом 6-ти місяців. Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи більше встановлених строків, проводиться в судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 163 ЖК України, у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Таким чином, позивач не може реалізувати свої права користування та розпорядження майном, оскільки в квартирі зареєстрований відповідач, який фактично не проживають з лютого 1999 року, тобто понад 6 місяців, тому вимоги позивача в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованими та законними. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Оскільки суд прийшов до висновку про можливість задоволення позову в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, тому в задоволені позовних вимог в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку необхідно відмовити.

Outcome: partial