Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

8 червня 2017 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулась [PERSON] із позовом, в якому просить ухвалити рішення щодо стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повнолітня та аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення малолітнім [PERSON] трьох років. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що не працює та перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, яка не досягла 3-річного віку. Відповідач добровільно не бере участі в утриманні дитини, яка проживає разом з нею і постійно потребує догляду та матеріальних витрат тощо. У судове засідання позивач не зявилась від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона зазначила, що свої позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач до суду не зявився, надавши суду заяву, в якій вказав, що позов визнає у повному обсязі. За викладених обставин суд має можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Зі змісту копії свідоцтва про народження вбачається, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а. с. 3), і відповідно до ст.ст.180, 181 СК України, рівною мірою зобовязані його утримувати до досягнення ним повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч.1\~ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»\~виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.1 ст.183 СК, суд визначає розмір аліментів на неповнолітню дитину з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України, а саме: стан здоровя та матеріальне становище дітей; стан здоровся та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, вирішуючи питання щодо стягнення аліментів на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини, суд керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Однією із умов задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу та зобов'язання обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, яка проживає з позивачем і потребує матеріальної допомоги і те, що відповідач не надав суду жодного доказу того, що він за станом здоровя або за іншими підставами не спроможний надавати матеріальної допомоги на утримання свого неповнолітнього сина. Крім того, встановлено, що малолітній [PERSON] не досяг 3-річного вікуі проживає разом із своєю матірю, яка не працює та перебуває у декретній відпустці по догляду за ним. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Аналізуючи викладене, суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в заявлених межах та відповідно до ст.88 ЦПК України, стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1280,00 грн.

Outcome: approved