Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

31.08.2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому зазначав, що 25.01.2008 року між АБ Металург, правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ МетаБанк та [PERSON] (після шлюбу - [PERSON]) О.І. був укладений кредитний договір, згідно з яким відповідачці був наданий кредит в сумі 80 000,00 грн. на строк 240 місяців по 25.01.2028 р. включно. На забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором між позивачем відповідачкою 25.01.2008 року був укладений іпотечний договір, предметом якого є жилий будинок, що знаходиться за адресою: Запорізька обл., Кам'янсько-Дніпровський р-н, м. Кам'янка-Дніпровська, вул. Жовтнева, 18. У зв'язку з порушенням відповідачкою умов кредитного договору, АТ МетаБанк звернтався до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. За рішенням Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 13.11.2012 року з відповідачки солідарно було стягнуто на користь АТ МетаБанк заборгованість за кредитним договором № 632300754469А від 25.01.2008 р. в сумі 157888,88 грн., а також судовий збір. Також, рішенням Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 15.11.2012 року з [PERSON] на користь АТ МетаБанк стягнуто заборгованість за кредитним договором № 631900749431А від 23.01.2008 р. в сумі 59224,48 грн., а також 592,24 грн. витрат по сплаті судового збору. На виконання зазначених судових рішень 09.10.2013 року ВДВС Кам'янсько-Дніпровського РУЮ Запорізької області відкрито виконавче провадження та розпочато процедуру примусового виконання судового рішення. При примусовому виконання вищевказаного судового рішення, 18.09.2014 р. державним виконавцем ВДВС описано жилий будинок та підготовлений пакет документів на аукціон (торги) з продажу описаного майна боржника. Згідно листа ВДВС від 13.07.2015 р. за адресою: Запорізька обл., Кам'янсько-Дніпровський р-н, м. Кам'янка-Дніпровська, вул. Жовтнева, буд. 18, зареєстровані: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] 17.07.2015 року АТ МетаБанк направив на адресу відповідачів вимоги про виселення та зняття з реєстрації, які були отримані відповідачами 23.07.2015 р. На час подання позовної заяви відповідачі добровільно не виконали вимогу щодо виселення та зняття з реєстрації. Позивач просив суд виселити відповідачів з жилого будинку, який знаходиться за адресою: Запорізька обл., м. Камянка-Дніпровська, вул. Жовтнева, 18 та стягнути з [PERSON] на свою користь судовий збір сумі 243 грн. 60 коп. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтвердив обставини викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити. [PERSON], її представник [PERSON], [PERSON] та представниця третьої особи [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили суд у задоволенні позову відмовити. Заслухавши думки учасників провадження, пояснення свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 25.01.2008 року між Акціонерним банком Металург, правонаступником всіх прав та обов'язків якого є публічне акціонерне товариство МетаБанк та [PERSON] (після шлюбу - [PERSON]) [PERSON] був укладений кредитний договір № 632300754469А, згідно з яким відповідачці був наданий кредит в сумі 80 000,00 грн. на строк 240 місяців по 25.01.2028 року включно. На забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором між позивачем та відповідачкою 25.01.2008 р. був укладений іпотечний договір № 9323007544601, предметом якого є жилий будинок, що знаходиться за адресою: Запорізька обл., м. Кам'янка-Дніпровська, вул. Жовтнева, 18. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є приватним нотаріусом Камянсько-Дніпровського нотаріального округу Запоріькрої області і посвідчувала іпотечний договір від 25.01.2008 року та накладала заборону відчуження зазначеного в договорі будинку. Вважає, що під час вчинення правочину дотримувалася усіх нормативних приписів чинного законадвства та існуючої нотаріальної практики. Згідно п. 1.6 Іпотечного договору Іпотекодавець [PERSON] зобов'язалась не допускати користування предметом іпотеки неповнолітніми особами, незалежно від ступеня спорідненості, без письмової згоди Іпотекодержателя АТ МетаБанк. Відповідно до п. 3.1.7 Іпотечного договору іпотекодавець зобов'язалась не здійснювати реєстрацію (не прописувати) і не надавати згоду на проживання у житловому приміщення, яке є предметом іпотеки, будь-яких осіб без отримання попереднього погодження іпотекодержателя. На підставі п. 4.1 Іпотечного договору у випадку настання однієї з подій, зазначених у пунктах п. 2.2, 2.3 цього договору, іпотекодержатель звертає стягнення на предмет іпотеки або на його частину на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса чи шляхом позасудового врегулювання, зазначеного у п. 4.2-4.3 цього договору. В силу приписів ч.ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У зв'язку з порушенням позичальницею умов кредитного договору, АТ МетаБанк звертався до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 13.11.2012 року у справі 0811/3068/2012 задоволено позов АТ МетаБанк до [PERSON] та стягнуто солідарно з неї на його користь заборгованість за кредитним договором № 632300754469А від 25.01.2008 р. в сумі 157 888,88 грн., а також 1578,88 грн. витрат по сплаті судового збору. Також, рішенням Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 15.11.2012 року у справі 0811/3237/2012 задоволено позов АТ МетаБанк, до [PERSON] та стягнуто солідарно з неї на його користь заборгованість за кредитним договором № 631900749431А від 23.01.2008 р. в сумі 59 224,48 грн., а також 592,24 грн. витрат по сплаті судового збору. На виконання зазначених судових рішень 09.10.2013 року відділом державної виконавчої служби Кам'янсько-Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області було відкрито виконавче провадження (ВП № 40437753 та № 40441993) та розпочато процедуру примусового виконання судового рішення. Під час примусового виконання вищевказаного судового рішення, 18.09.2014 року державним виконавцем описано вищезазначений жилий будинок та підготовлений пакет документів на аукціон (торги) з продажу описаного майна боржника. За змістом ст. 40 Закону України Пор іпотеку після звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч. 3 ст. 109 ЖК України. Згідно листа ВДВС від 13.07.2015 року за адресою: Запорізька обл., м. Кам'янка-Дніпровська, вул. Жовтнева, буд. 18, проживають: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] 17.07.2015 року АТ МетаБанк направив на адресу відповідачів вимоги про виселення та зняття з реєстрації за вих. № 10/4188 від 14.07.2015 року, які були отримані відповідачами 23.07.2015 року, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення. На час розгляду справи відповідачі добровільно не виконали вимогу іпотекодержателя щодо виселення. Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» визначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. За змістом ч. 2 ст. 40 цього ж Закону і ч. 3 ст. 109 ЖК України після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя (кредитора) або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Пунктом 44 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що згідно зі ст. 32 ЦК України, ст. 177 СК України та ст. 17 Закону України від 26.04.2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. У зв'язку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування. Враховуючи, що судом установлено відсутність права власності та права користування неповнолітньої на той час [PERSON] та на теперішній час малолітнього [PERSON] щодо будинку, на який звернуто стягнення, на час укладення кредитного та іпотечного договорів, оскільки реєстрація дітей в указаному житлі відбулася після укладення іпотечного договору, висновок органу опіки та піклування щодо недоцільності їх виселення є помилковим. Згода органів опіки і піклування вимагається лише при укладенні договорів щодо майна, право власності або право користування яким мають неповнолітні діти, а не на стадії їх виконання, зокрема виселення з іпотечного майна. Суд, не погоджується з позицією представника [PERSON], з приводу того, що суд у разі задоволення позовних вимог, повинен зазначити в рішенні постійне жиле приміщення, що надається особам, яких виселяють зважаючи на таке. Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду. Таким чином, вказана норма встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян із жилих приміщень, придбаних не за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, забезпеченого іпотекою цього приміщення, без одночасного надання іншого постійного жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що в разі звернення стягнення на іпотечне майно в судовому порядку та ухвалення судового рішення про виселення мешканців з іпотечного майна, яке придбане за рахунок кредитних коштів, не підлягають застосуванню положення ч. 2 ст. 39 та/або ч. 1 ст. 40 Закону «Про іпотеку», так і ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР. Отже, за змістом зазначених норм особам, яких виселяють із жилого будинку (жилого приміщення), який є предметом іпотеки і придбаний за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла, суд не зобов?язаний вказувати у своєму рішенні інше постійне житлове приміщення. З огляду на вищезазначене, суд дійшов до висновку про законність вимог позивача про необхідність виселення відповідачів зі спірного будинку та задоволення позову. При поданні позову позивачем було сплачено судовий збір, що підтверджується платіжним дорученням. На підставі ст. 109 ЖК України, ст.ст. 33, 39, 40 Закону України Про іпотеку,

Outcome: approved