Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

29 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа Перша Свердловська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову посилається на те, що він є спадкоємцем за законом після смерті його матері [PERSON] Нінелі Іллівни, яка померла 01 грудня 2008 року. 13 березня 2009 року Першою Свердловською державною нотаріальною конторою, розташованою на той час в м. Свердловськ Луганської області вул. Косіора,2, було заведено спадкову справу, яка у спадковому реєстрі має № 46561746. Після смерті матері залишилось спадкове майно, яке складається з: - секції № 5 загальною площею 74,1 кв.м. за адресою Автономна Республіка Крим, м. Ялта, смт. Никита, корп. 1; квартири за адресою [ADDRESS]; паркувальне місце № 13 у житловому будинку літ.А-9-11-12 за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Миронова, буд.30; паркувальне місце № 14 у житловому будинку літ.А-9-11-12 за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Миронова, буд.30. На секцію № 5 загальною площею 74,1 кв.м. за адресою Автономна Республіка Крим, м. Ялта, смт. Никита, корп. 1, мати за життя склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Свердловського міського нотаріального округу Луганської області [PERSON] 04.05.2002 року на імя дочки позивача [PERSON]. Відповідно до ст. 1274 ЦК України брат позивача [PERSON] та сестра позивача [PERSON] відмовились від прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті матері, на його користь, що було засвідчено нотаріально. Інших спадкоємців немає. 10 березня 2009 року позивач подав до Першої Свердловської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом, яка складалась з: квартири за адресою [ADDRESS]; паркувальне місце № 13 у житловому будинку літ.А-9-11-12 за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Миронова, буд.30; паркувальне місце № 14 у житловому будинку літ.А-9-11-12 за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Миронова, буд.30. Мати мала право на оформлення паркувальних місць у приватну власність відповідно до рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 3365 від 18.11.2004 року «Про оформлення прав власності фізичним особам на квартири, гаражі та паркувальні місця житлового будинку літ.А-9-11-12 за адресою вул. Миронова, 30», але за життя цього так і не зробила. На сьогодні у позивача виникла необхідність отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, для чого він звернувся до в.о. державного нотаріуса Свердловської державної нотаріальної контори [PERSON], який відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю у нього доступу до архіву Свердловської ДНК, який знаходиться на тимчасово окупованій території України. З огляду на викладене, позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] Нінелі Іллівни [INFO], на квартиру за адресою [ADDRESS]; на паркувальне місце № 13 у житловому будинку літ.А-9-11-12 за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Миронова, буд.30; на паркувальне місце № 14 у житловому будинку літ.А-9-11-12 за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Миронова, буд.30. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву, у якій просив розглянути справу у його відсутність, та задовольнити заявлені вимоги. Відповідачі в судове засідання не зявився, повідомлялися про час та дату судового засідання належним чином, надали суду нотаріально засвідчені заяви, в якій позов визнали у повному обсязі, просили розглядати справу в їх відсутність. Третя особа в судове засідання не зявилась, причини неявки не повідомила, повідомлялася про час та дату судового засідання належним чином. Згідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] є рідним сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія ЭК № 300177, та рішенням Свердловського міського суду Луганської області від 30.09.2005 року, яке набрало законної сили, та яким встановлено факт, що [PERSON] Нінелі Іллівні, [INFO], в частині даних про матір належить свідоцтво про народження ЭК № 300177 [PERSON], який народився 13.11.1954 року в м. Томську та його батьками на підставі актового запису Томського бюро ЗАГС № 214 від 25.02.1954 року записані [PERSON] та [PERSON]. Громадянка України [PERSON] померла 01 грудня 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія ІІ-ЕР № 686072, виданого відділом ЗАГС муніципального району Ставропольського управління ЗАГС Самарської області. 22 січня 1993 року Державою Україна була підписана Конвенція « Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах», яка набрала чинності 19.05.1994 року відповідно до ст.13 якої\~\~визначено, що документи, що\~\~на\~\~території\~однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються\~\~на\~\~територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Документи, що на території\~\~однієї\~\~з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи,\~\~користуються\~\~на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів. З огляду на зазначене, суд приймає в якості належного доказу документ, який засвідчує факт смерті [PERSON] Нінелі Іллівни. 10 березня 2009 року позивач подав до Першої Свердловської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом, яка складалась з: секції № 5 загальною площею 74,1 кв.м. за адресою Автономна Республіка Крим, м. Ялта, смт. Никита, корп. 1; квартири за адресою [ADDRESS]; паркувальних місць № 13 та № 14 у житловому будинку літ.А-9-11-12 за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Миронова, буд.30, що підтверджується копією зазначеної заяви. Згідно витягу із спадкового реєстру № 42314856 від 02.12.2015 року, після смерті спадкодавця [PERSON] Нінелі Іллівни, Першою Свердловською державною нотаріальною конторою 13.03.2009 року було заведено спадкову справу. 26 грудня 2008 року [PERSON] подав в нотаріальну контору заяву про відмову від належної йому частки у спадковому майні його матері [PERSON] Нінелі Іллівни, померлої 01 грудня 2008 року. 04 березня 2009 року [PERSON] подала в нотаріальну контору заяву про відмову від належної їй частки у спадковому майні її матері [PERSON] Нінелі Іллівни, померлої 01 грудня 2008 року. Постановою державного нотаріуса Марківської державної нотаріальної контори, в.о. державного нотаріуса Свердловської державної нотаріальної контори [PERSON] від 18.05.2016 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на його імя після смерті матері [PERSON] Нінелі Іллівни, у звязку з відсутністю у нього доступу до архіву Свердловської ДНК. Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 3365 від 18.11.2004 року «Про оформлення прав власності фізичним особам на квартири, гаражі та паркувальні місця житлового будинку літ.А-9-11-12 за адресою вул. Миронова, 30», вирішено оформити права приватної власності з видачею свідоцтв, фізичним особам на квартири, гаражі та паркувальні місця на підставі договорів про участь на паях у будівництві житлового будинку літ.А-9-11-12 за адресою вул. Миронова, 30 згідно з додатком. Згідно з додатком до вказаного рішення № 3365 від 18.11.2004 року, у списку фізичних осіб, яким оформляються права приватної власності на квартири, гаражі та паркувальні місця житлового будинку літ.А-9-11-12 за адресою вул. Миронова, 30, значиться під № 13 [PERSON] паркувальні місця № 13 загальною площею 22,4 кв.м., № 14, загальною площею 22,7 кв.м. (договір № М-1-6/7 від 24.10.01). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 2303.2004 року, [PERSON] є власником квартири за адресою [ADDRESS], загальною площею 157,5 кв.м., житловою площею 143,0 кв.м., яка складається з: 1 житлова, 2- балкон, 3,4 санвузли. Відповідно до ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно зі ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається після смерті особи. Згідно з ч.1,2 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Відповідно до вимог ч.1 ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Відповідно до ст.1261 ЦК України, спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця, той з подружжя, який пережив та батьки. Згідно з ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Згідно ст.392 ЦК України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності. Таким чином, в звязку з тим, що оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку позивач не має можливості, його права підлягають судовому захисту. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності на інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, та відповідно до ч.4 ст. 334 ЦК України: права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Згідно з ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У звязку з тим, що у позивача були відсутні необхідні документи для вчинення нотаріальної дії, він не має можливості отримати свідоцтво про право власності на зазначене спадкове майно в нотаріальному порядку. Тому суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в судовому порядку.

Outcome: approved