Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

30 серпня 2010 р. Публічне акціонерне товариство „УкрСиббанк звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві зазначено, що 17 серпня 2007 р. між Банком та відповідачем [PERSON] було укладено письмовий Договір про надання споживчого кредиту №11200112000, за умовами якого Банк надав [PERSON] кредит в національній валюті в сумі 395000 грн. 00 коп., при цьому [PERSON] зобовязався вчасно повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені Договором з врахуванням додаткової угоди до нього від 17.08.2007 р. графіком погашення кредиту згідно до Додатку №1 до договору, строком до 17.08.2007 р., якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, відповідно до умов вказаного договору та/або згідно умов додаткової угоди сторін. В забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним договором в цей же день - 7.08.2007 р., сторонами договору було укладено Договір іпотеки (нерухомого майна), посвідчений приватним нотаріусом Новоодеського районного нотаріального округу Миколаївської області, зареєстрований в реєстрі за № 208, до якого відповідно договору про внесення змін до , посвідченого приватним нотаріусом Новоодеського районного нотаріального округу Миколаївської області, зареєстрованим в реєстрі за № 2407, внесено зміни щодо вартості предмету іпотеки, яка за згодою сторін становить 1160660,00 грн. 00 коп Також , 17.08.2007 р. був укладений письмовий договір поруки між Банком та відповідачем [PERSON], відповідно до якого остання взяла на себе зобовязання перед кредитором відповідати по зобовязанням боржника - [PERSON], які виникають з умов Договору про надання споживчого кредиту №11200112000від 17.08.2007 р., в повному обсязі цих зобовязань. Посилаючись на те, що Банк у повному обсязі виконав взяті на себе зобовязання відповідно до умов договору, а відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору в частині своєчасного погашення кредиту та процентів, в наслідок чого станом на 23 липня 2010 р. виникла заборгованість за кредитом в сумі 344128 (триста сорок чотири тисячі сто двадцять вісім) грн. 27 коп.; заборгованість за процентами за користування кредитом 22927 (двадцять дві тисячі девятсот двадцять сім) грн. 14 коп.; пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та нарахованим процентам в розмірі 2094 (дві тисячі девяносто чотири) грн. 01 коп., а всього - 369149 (триста шістдесят девять тисяч сто сорок девять) грн. 42 коп. заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 11200112000 від 17 серпня 2007 р., на вимогу ПАТ «Укрсиббанку» до боржника [PERSON] та поручителя [PERSON] добровільно борг за кредитним Договором не сплатили, позивач просив позов задовольнити, стягнути в солідарному прядку з відповідачів вищевказану суму, а також судові витрати по справі. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив про його задоволення, посилаючись на те, що відповідачами порушено свої зобовязання, взяті ними на виконання укладених ними договорів із банком. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, не заперечувала проти їх задоволення в частині стягнення суми заборгованості за простроченим кредитом 344\~128,27 грн. та суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та відсотками в сумі 2094,01 грн. Не визнавши позов в частині стягнення суми заборгованості по простроченим процентам за користування кредитом послалися на те, що ними за період існування договірних відносин з позивачем сплачено на користь Банку велику суму коштів 185000 грн. з урахуванням суми боргу та процентів за користування кредитом та з цих підстав просили у цій частині позову відмовити. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство „УкрСиббанк (далі - ПАТ „УкрСиббанк) є правонаступником Акціонерного комерційного інноваційного банку „УкрСиббанк, що сторонами визнано у судовому засіданні. Як вбачається з матеріалів справи, між Банком та відповідачем [PERSON] було укладено письмовий Договір про надання споживчого кредиту №11200112000, за умовами якого Банк надав [PERSON] кредит в національній валюті в сумі 395000 грн. 00 коп., при цьому [PERSON] зобовязався вчасно повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені Договором з врахуванням додаткової угоди до нього від 17.08.2007 р. графіком погашення кредиту згідно до Додатку №1 до договору, строком до 17.08.2007 р., якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, відповідно до умов вказаного договору та/або згідно умов додаткової угоди сторін. Відповідно до ст.ст.204,227 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. При цьому, чинність Договору про надання споживчого кредиту №11200112000від 10 серпня 2007 р., в судовому засіданні сторонами не оспорювалася, а факт невиконання позивачем умов кредитного договору знайшов своє підтвердження в судовому засіданні та відповідачами не оспорювався. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що між сторонами мають місце договірні відносини, зокрема, кредитні. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Відповідно до ч.1 ст.1049 і ст.1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та порядок, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Згідно вимог ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, згідно умов договору та у строки передбачені цим договором. Проте, відповідно до розрахунків, наданих ПАТ «УкрСиббанк, відповідач [PERSON] взяті на себе зобовязання щодо своєчасного погашення належних за кредитним договором платежів не виконав, останній платіж на виконання взятих на себе кредитних зобовязань відповідачем [PERSON]О, здійснено 02.02.2010 року, після чого проплати на користь ПАТ «Укрсиббанку» на виконання кредитного договору не здійснювались, в наслідок чого утворилась заборгованість за вказаним договором, яка станом на 23.07.2010 року становить: 344128,27 грн. заборгованості за кредитом, 22927,14 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1561,08 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 23.07.2009 р. по 23.07.2010 р. та 532,93 грн. - пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом з 21.03.2010 р. по 23.07.2010 р. А всього 369149 грн. 42 коп. станом на 23.07.2010 року. 18.06.2010 р. за Вих. №.№ 1585, 1586 боржнику [PERSON] та поручителю [PERSON] відповідно,0,, було направлено претензії про дострокове повернення кредиту. Але, на письмове повідомлення позивача про порушення умов кредитного договору, останні не відреагували та заборгованість за кредитним договором на час розгляду справи в суді не погасили. За таких обставин, невиконання умов Договору про надання споживчого кредиту №11200112000від 17.08.2007 р., знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, що дає підстави до застосування правових наслідків встановлених договором або законом, відповідно до ст.611 ЦК України. Так, згідно Розділу 8 вказаного Кредитного договору, сторони погодили, що банк має право у випадку порушення зобовязання позичальником в частині сплати чергового ануітентного платежу, в установлений день його сплати чи сплати у меншому розмірі нараховувати на прострочену суму основного боргу підвищені проценти , а на суму прострочених процентів нараховувати пеню у передбаченому у цьому розділі розмірі. Також п. 4.6 вказаного Договору встановлено обовязок позичальника достроково повернути суму кредиту та сплатити відсотки у випадках, встановлених Договором та/або порушень істотних умов Договору та застосування Банком процедури щодо дострокового повернення кредиту в порядку, встановленому цим же Договором, та відповідно п. 4.8 не пізніше дати закінчення договору страхування майна, наданого банку у заставу, здійснювати подальше щорічне страхування предмету застави в рекомендованій Банком страховій компанії строком не менш ніж 1 календарний рік. Відповідно до вимог ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Окрім того, за правилами ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.2 ст. 554 ЦК України). Судом встановлено, що 17.08.2007 р. між Банком та відповідачем [PERSON] був укладений письмовий договір поруки, відповідно якому у випадку невиконання відповідачем [PERSON] взятих на себе зобовязань за кредитним договором, останній та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно п.1.3 письмового договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, за всіма зобовязаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплати процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що між сторонами мали місце договірні правовідносини, які повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та в установлений строк (ст.ст.526,527,530 ЦК України). Проте, відповідачі допустили порушення істотних умов Договору і заподіяли кредиторові матеріальну шкоду, а тому з врахуванням вимог ст.526 ЦК України та умов Договору повинні відповідати за неналежне виконання взятих на себе зобовязань. Клопотання відповідачів щодо відмови в задоволенні позову в частині сплати процентів за користування кредитом задоволенню не підлягає, оскільки в судовому засіданні відповідачі не заперечували щодо розміру, в якому їх нараховано, факт порушення строків сплати ануїтентних платежів не заперечували, а відповідно ч. 3 ст. 551 ЦК України щодо зменшення розміру неустойки може бути застосоване лише до процентів, які нараховуються як пеня, оскільки вони є засобами цивільно-правової відповідальності, чи згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, враховуючи її компенсаційну природу, а проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями ст. ст. 1054, 1056-1 ЦК України у такому порядку не підлягають зменшенню, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Разом з тим, що стосується вимог про стягнення суми пені, то суд виходить з того, що ч.3 ст.551 ЦК України дозволяє зменшити розмір неустойки за рішенням суду, за наявності кількох умов: а) якщо розмір неустойки значно перевищує розмір заподіяних невиконанням зобовязання збитків; б) за наявності інших обставин, що мають істотне значення. При цьому, діючим законодавством передбачено, що пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. А її розмір може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно зазначених умов кредитного договору позивачем нарахована відповідачу [PERSON] пеня у розмірі: 1561,08 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 23.07.2009 р. по 23.07.2010 р. та 532,93 грн. - пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом з 21.03.2010 р. по 23.07.2010 р., що значно менше завданих ним банку збитків. Клопотання про зменшення такої пені відповідачами не заявлялося, а інших обставин, які мають істотне значення для вирішення спору, судом не встановлено, а тому позовні вимоги в частині стягнення пені є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідачів на користь позивача ПАТ „УкрСиббанк підлягають стягненню в повернення сплаченого судового збору в розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 (сто двадцять) грн.

Outcome: approved