Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

29 травня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач [PERSON] посилалась на те, що з 07 червня 2008 року до травня 2013 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який був розірваний на підставі рішення суду. Від даного шлюбу у них народився син, [PERSON], [INFO]. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 серпня 2016 року з відповідача [PERSON] на її користь були стягнуті аліменти у розмірі 500, 00 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У 2014 році її особисте життя змінилося та вона народила другу дитину - [PERSON], [INFO] та у 2015 році уклала шлюб з [PERSON] З часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів її доходи значно зменшились. Вона працює у Закладі дошкільної освіти № 91 та отримує заробітну платню у розмірі 3450, 00 гривень, що є нижчою за мінімально встановлену. Дитина проживає з нею та повністю знаходиться на її утриманні. На даний час розмір аліментів, які вона отримує в сумі 500,00 гривень, ставлять її у скрутне матеріальне становище, оскільки потреби дитини зросли. Крім того, коли дитина хворіє, вона вимушена залишатись вдома і нести витрати на лікування. Відповідач не бере участі у вихованні дитини, витратах на лікування, аліменти більше нікому не виплачує, тому вважає, що він має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж було встановлено рішенням суду. Просила суд змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду від 17 серпня 2016 року, стягнувши з відповідача [PERSON] на її користь на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, від якої до суду надійшла заява з проханням справу розглянути за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, надавши суду заяву з проханням справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 червня 2008 року, який було розірвано на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя № 265/8369/13-ц від 25 листопада 2013 року. 04 червня 2009 року у подружжя [PERSON] та [PERSON], народився син, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим Орджонікідзевським відділом РАЦС Маріупольського МУЮ Донецької області, актовий запис № 528. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 серпня 2016 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 гривень щомісячно, починаючи з 28 липня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі даного рішення, Бердянським міськрайонним судом Запорізької області було видано виконавчий лист. У зв'язку з укладенням шлюбу [PERSON] анатоліївни з [PERSON] 29 вересня 2015 року, її прізвище було змінено з «[PERSON]» на «[PERSON]». На даний час неповнолітній [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю, [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS], що не спростовувалось відповідачем. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України,при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення(ч.1ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Суд, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов'язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, стан здоров'я дитини, яка перебуває на диспансерному обліку у кардіолога та потребує відповідного лікування, а також визнання позову відповідачем, вважає що є підстави для задоволення позовних вимог та зміну способу стягнення визначених раніше судом аліментів, а саме до 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Отже, позовні вимоги [PERSON] є доведеними та обґрунтованими, проте в частині часу, з якого мають бути стягнуті аліменти на її користь, підлягають частковому задоволенню. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Таким чином, суд вважає, що з відповідача [PERSON] не можуть бути стягнуті аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту звернення позивача з даним позовом до суду, а саме з 29 травня 2018 року, а підлягають стягненню з дня набрання чинності рішенням суду та до досягнення дитиною повноліття. Крім того, оскільки позивач [PERSON] при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору на підставі ЗУ «Про судовий збір», з відповідача [PERSON] на користь держави підлягають стягненню судові витрати в розмірі 704,80 гривень на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial