Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

31 жовтня 2019 року представник позивача звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та повернення майна. Свій позов мотивує тим, що 01 серпня 2014 року між КП ІАЦ «Волиньенергософт» та [PERSON] був укладений договір оренди обладнання F 02/10-14, згідно якого позивач передав відповідачу у платне користування торгове обладнання для використання за його прямим призначенням у торгових закладах останньої. Проте, відповідач не виконала взяті на себе зобовFязання, в тому числі і по договору F01/08-16 від 29.08.2016 про реструктуризацію заборгованості, у звFязку з чим, у неї за період з вересня 2016 року по вересень 2018 року перед КП ІАЦ «Волиньенергософт» утворилась заборгованість, яка складається з: основної суми заборгованості за договором F 02/10-14 в розмірі 65 437,95 гривень, невиплачену суму заборгованості за договором реструктуризації F 01/08-16 в розмірі 9 084,68 гривень, штрафних санкцій за порушення терміну повернення майна в розмірі 66 442,78 гривень, 3% річних в розмірі 4 157,55 гривень, пені в розмірі 21 332,47 гривень та інфляційних нарахувань в розмірі 19 001,02 гривень, яку позивач просив стягнути з відповідача, а також стягнути понесені судові витрати у виді судового збору. Представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує повністю з підстав викладених у позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зFявилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв чи клопотань не подавала. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. За погодженням з позивачем, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що 01 серпня 2014 року між КП ІАЦ «Волиньенергософт» та [PERSON] був укладений договір оренди обладнання F 02/10-14 , згідно якого КП ІАЦ «Волиньенергософт» передав [PERSON] у платне користування торгове обладнання для використання за його прямим призначенням у торгових закладах останньої зазначеного у Додатку F1 до Договору (а.с.8-11). Відповідно до п.5.2. договору F 02/10-14 місячна орендна плата становить 1 251,77 гривень, що підлягає щомісячній індексації на офіційний індекс інфляції. Згідно п. 5.4. цього ж Договору відповідач зобовFязаний сплачувати орендну плату за користуванням майном щомісяця на поточний рахунок позивача до 10 числа кожного місяця. Відповідно до п.5.6 за прострочку в оплаті орендної плати Орендодавець може нараховувати пеню з розрахунку двох облікових ставок Нацбанку України за кожен день прострочки. Крім цього, пунктом 8.3. договору F 02/10-14 передбачено, що при порушенні терміну повернення майна Орендар сплачує орендну плату по день фактичного повернення майна Орендодавцеві та сплачує штрафні санкції в розмірі подвійної орендної плати за кожен місяць затримки. 01 серпня 2014 року сторони підписали акт прийому-передачі обладнання, а саме: комплекту металевих стелажів (5 одиниць - 7,0 метрів), холодильної вітрини Rimini 2.04 м., холодильної вітрини Rimini 1.54 м., холодильної вітрини Rimini 1.24 м., комплекту деревFяних прилавків (7 одиниць 7,8 м.), барної стійки (1 одиниця 3,0 м.), барних столів 4 шт., барних стільців «Зета» - 6 шт. (а.с.12). Таким чином, позивач належним чином виконав свої зобов'язання, передбачені умовами договору, а саме, передав відповідачу у користування обладнання, а останній в свою чергу взяв на себе зобовFязання і погодився на вищевказані умови. Суд звертає увагу, що ухвалою Господарського суду Волинської області від 22 листопада 2017 року доводиться та обставина, що на момент укладення вказаного договору, [PERSON] в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань як фізична особа-підприємець не значилась (а.с.18-20). Згідно п. 4.2. вищевказаного договору, термін оренди закінчився 31 грудня 2014 року. Відповідно до п.8.1. договору F 02/10-14 після закінчення терміну оренди орендар зобовFязаний повернути обладнання, що орендується за актом передачі. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що на 2015-2016 роки даний договір продовжувався шляхом укладання додаткових угод FF1,2 (а.с.13,14), а у 2017 році не пролонгувався на новий термін у звFязку із виникненням значної заборгованості. 29 серпня 2016 року КП ІАЦ «Волиньенергософт» з [PERSON] було укладено договір F 01/08-16 про реструктуризацію заборгованості. Згідно вищевказаного договору відповідачу надано розстрочку у погашенні заборгованості по договору оренди обладнання F02/10-4 з рівномірною помісячною розбивкою платежу на термін з 10 вересня 2016 до 10 лютого 2017 року. Також між сторонами було складено Акт звірки взаєморозрахунків на 29 серпня 2016 року, згідно якого відповідач має заборгованість на суму 35 634,68 грн. Однак, відповідач порушила свої зобов'язання щодо погашення боргу і згідно з умовами договору F 01/08-16 про реструктуризацію заборгованості. Невиплачена сума заборгованості за договором реструктуризації F 01/08-16 складає 9 084,68 гривень. 15 серпня 2018 року на адресу [PERSON] були направлені листи-претензії F 111, 112 з вимогою погасити існуючу заборгованість у повному обсязі, а також повернути майно в технічно справному стані до 01 вересня 2018 року, проте вказані листи були залишені [PERSON] без відповідного реагування. В судовому засіданні встановлено, що на момент розгляду справи в суді, [PERSON] заборгованість погашено не було, а також не повернуто орендоване обладнання. Згідно зі ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовFязується передати наймачеві майно в користування за плату на певний строк. Ст.762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється орендна плата, розмір якої встановлюється договором найму. Відповідно до ст.782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору. За ст.785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобовFязаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Згідно з частиною другою цієї статті, якщо наймач не виконує обовFязку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Статтею 526 ЦК передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобовFязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобовFязання внаслідок односторонньої відмови від зобовFязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобовFязання, на вимогу кредитора зобовFязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Оскільки розмір процентів не встановлений за домовленістю сторін, законом визначається розмір процентів відповідно до ст. 625 ЦК України, тобто 3% річних від простроченої суми. Як зазначалося вище, відповідно до п. 9.1. договору, за прострочку орендних платежів, орендар оплачує пеню не більшу розміру подвійної облікової ставки НБУ за кожен календарний |цень прострочки. Згідно з ч.3 ст. 549 ЦК України пенею, є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобовFязання за кожен день прострочення шконання. Пунктом 8.3. договору F 02/10-14 передбачено, що при порушенні терміну повернення майна Орендар сплачує орендну плату по день фактичного повернення майна Орендодавцеві та сплачує штрафні санкції в розмірі подвійної орендної плати за кожен місяць затримки. З розрахунку заборгованості за договором F02/10-14 від 01.08.2014 року сформованого на підставі рахунків-фактур за період з вересня 2016 року по вересень 2018 року (а.с.24-35) вбачається, що у [PERSON] станом на 23.10.2018 року, виникла заборгованість перед КП ІАЦ «Волиньенергософт», яка складається з: заборгованості за оренду майна F 65437,95 грн.; невиплаченої суми заборгованості за договором реструктуризації F 01/08-16 F 9 084,68 гривень, штрафних санкцій за порушення терміну повернення майна F 66 442,78 гривень, 3% річних F 4 157,55 гривень, пені F 21 332,47 гривень та інфляційних нарахувань F 19 001,02 гривень. Всього заборгованість становить F 185456,45 грн. Суд звертає увагу на те, що відсотки, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % відсотків річних входять до складу грошового зобовFязання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобовFязання. Оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Інфляційні витрати та 3 % річних застосовуються за невиконання чи неналежне виконання умов договору разом із неустойкою, оскільки це є різні види цивільно-правової відповідальності. Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За відсутності доказів, які б спростовували подані позивачем розрахунки заборгованості за вищевказаним договором, суд не має підстав піддавати їх сумніву. Таким чином, судом встановлено, що відповідач має сплатити позивачу заборгованість з орендної плати в сумі 185456,45 грн. Разом з тим, пунктом 8.1. Договору F02/10-14 оренди обладнання від 01.08.2014 установлено, що по закінченню строку дії даного договору орендар зобовFязаний повернути на протязі 3-х днів орендоване майно по акту передачі. Оскільки Додатковою угодою F2 від 01.01.2016 до основного договору строк дії основного договору було продовжено до 31.12.2016 і в подальшому такий строк не продовжувався, то дія Договору F02/10-14 оренди обладнання від 01.08.2014 закінчилась. Відтак, на виконання п. 8.1 договору оренди обладнання, орендар зобовFязаний повернути на протязі 3-х днів орендоване майно орендодавцю по акту передачі. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимога позову про зобовFязання [PERSON] повернути КП ІАЦ «Волиньенергософт» орендоване майно, також підлягає до задоволення. У відповідності до положень п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені і документально підтверджені останнім судові витрати у виді судового збору в сумі 2781,85 грн.

Outcome: approved