Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

29 березня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті, у якій зазначив, що його мати [PERSON], яка мешкала за адресою: м.Макіївка Донецької області, померла 06 січня 2016 року, та похована на міському кладовищі на тимчасово окупованій території в м.Макіївка Донецької області. Оскільки м.Макіївка Донецької області знаходиться на неконтрольованій українською владою території, у звязку з проведенням антитерористичної операції на територіях Донецької та Луганської областях, ні пенсії, ні виплат на поховання він не отримував. В жовтні 2015 року він з м.Макіївка Донецької області переїхав в с.Михайлівці хут.Борисово Красилівського району Хмельницької області, де проживає за адресою: [INFO], та взятий на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України. Для державної реєстрації смерті матері [PERSON] він звернувся до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Красилівського районного управління юстиції у Хмельницькій області, де 29 березня 2016 року отримав відповідь, з якої слідує, що здійснити державну реєстрацію смерті матері на підставі документа, який виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, неможливо, у звязку з чим відмовлено у державній реєстрації її смерті. Заявник [PERSON] у судовому засіданні вимоги заяви підтримав і просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану Красилівського районного управління юстиції у Хмельницькій області в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій просить розглядати заяву [PERSON] за її відсутності та проти її задоволення не заперечує. Представник заінтересованої особи управління Пенсійного фонду України в Красилівському районі Хмельницької області у судовому засіданні проти задоволення заяви [PERSON] не заперечує. Заслухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до роз'яснень, даних в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], яка мешкала за адресою: [ADDRESS], померла 06 січня 2016 року на тимчасово окупованій території. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною [PERSON] України, - і за її межами. Оскільки, встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідне заявнику для державної реєстрації смерті його матері та отримання свідоцтва про смерть, суд приймає надані заявником лікарське свідоцтво про смерть №47 від 06 січня 2016 року та свідоцтво про смерть серії ДНР №014291 видане 15 січня 2016 року Макіївським міським відділом записів актів громадянського стану Державної [PERSON] Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, як носії конкретної інформації факту смерті [PERSON], при цьому, не може визнати вказані лікарське свідоцтво та свідоцтво про смерть належними та допустимими доказами, оскільки відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсними і не створюють правових наслідків, але суд бере до уваги, що не прийняття по суті рішення по даній справі може вплинути на права і обовязки заявника. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території та вважає доведеним факт смерті [PERSON], і визначає датою її смерті 06 січня 2016 року та місцем смерті - Україна, Донецька область, м.Макіївка. Відповідно до ст.257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України, підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved