Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

7.04.2014 року [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій зазначив, що [INFO] року померла його мати - [PERSON], а [INFO] року помер батько - [PERSON], які по день смерті проживали та були зареєстровані в [ADDRESS], мати - на [ADDRESS], а батько - на [ADDRESS]. Після смерті батьків залишилося спадкове майно, яке складається, в тому числі, із належної кожному з батьків 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться на [ADDRESS]. Він є спадкоємцем батьків першої черги за законом, а також спадкоємцем батька по заповіту. Спадщину після смерті матері він прийняв, оскільки подав до нотаріуса відповідну заяву про прийняття спадщини, а також прийняв спадщину після смерті батька, так як був зареєстрований і проживав із ним на день смерті. Інший спадкоємець після смерті батьків, його брат - [PERSON] спадщини не прийняв і на неї не претендує. Але оформити спадкові права на частки житлового будинку після смерті матері та батька він не може, оскільки нотаріусом йому було відмовлено в оформленні спадщини через відсутність належно оформленого правовстановлюючого документу на житловий будинок, яким є договір дарування житлового будинку, оскільки там невірно зазначено вулицю та номер будинку. На його звернення до Могилів-Подільського МБТІ було встановлено, що назва вулиці та номер будинку зазначені невірно ще на правовстановлюючих документах, які виписувалися на попередніх власників, в тому числі, на дарителя будинку [PERSON], якому виписувалося свідоцтво про право власності на означений будинок 21.01.2002 року. На його звернення до Клекотинської сільської ради про виправлення помилки, він отримав 25.10.2012 року рішення виконкому за №60, яким погашено свідоцтво про право власності на спірний будинок та договір дарування часток будинку батькам через помилкову невідповідність зазначених в них назви вулиці та номеру будинку фактичним назві вулиці та номеру будинку. У зв'язку із смертю батьків цю невідповідність назви вулиці та номеру будинку в договорі дарування усунути не можливо, через що він не може оформити свої спадкові права. Просить встановити факт належності його батькам - [PERSON], яка померла [INFO] року, та [PERSON], який помер [INFO] року, на праві власності по 1/2 частині житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, які знаходяться по [ADDRESS] та визнати за ним - [PERSON], право власності в порядку спадкування після смерті батьків: матері [PERSON] та батька [PERSON] на житловий будинок під літерою «А», загальною площею 72,1 м. кв., в тому числі житловою площею 52,7 м. кв.; веранди під літерою «а»; літньої кухні під літерою «Б»; сараю під літерою «В», огорожі « 1-3», - загальною вартістю 46000 грн., що розташовані на [ADDRESS] В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - [PERSON], що діє на підставі довіреності від 5.05.2014 року, підтримали позовні вимоги. Просили встановити факт належності [PERSON], яка померла [INFO] року, та [PERSON], який помер [INFO] року, на праві власності кожному по 1/2 частині житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, які знаходяться по [ADDRESS] та визнати за [PERSON], право власності в порядку спадкування після смерті батьків - [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок під літерою «А», загальною площею 72,1 м. кв., в тому числі житловою площею 52,7 м. кв.; веранди під літерою «а»; літньої кухні під літерою «Б»; сараю під літерою «В», огорожі « 1-3», - загальною вартістю 46000 грн., що розташовані на [ADDRESS] Суду пояснили, що 26.02.2002 року батьки позивача - [PERSON] та [PERSON] отримали в дар від [PERSON] будинок з надвірними господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. Проте, в договорі дарування, посвідченому приватним нотаріусом Шаргородського районного нотаріального округу [PERSON], невірно зазначено адресу місця знаходження будинку в [ADDRESS], замість [ADDRESS]. Ця помилка допущена через помилку в свідоцтві про право власності, що було видано на ім'я дарителя [PERSON] в 2002 році, оскільки назва вулиці, на якій знаходиться спірний будинок, ще станом на 1987 рік носила назву [ADDRESS]. Позивач намагався усунути цю помилку у правовстановлюючих документах на житловий будинок, проте виконкомом сільської ради 25.10.2012 року в порушення норм цивільного законодавства України було прийнято рішення погасити свідоцтво про право власності на житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS], що видавалося [PERSON], та договір дарування житлового будинку по [ADDRESS] від 26.02.2002 року [PERSON] [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині кожному, а також зобов'язано Могилів-Подільське МБТІ видати свідоцтво про право власності на означений будинок [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині кожному. Вказане рішення виконкому мотивоване допущеними помилками в адресі розміщення спірного будинку. Проте, видача свідоцтва про право власності не належала до компетенції Могилів-Подільського МБТІ, а Клекотинська сільська рада, до компетенції якої на той час належало право видачі свідоцтва про право власності, його не видала, у зв'язку із чим відсутні правовстановлюючі документи на будинок батьків, через що державним нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батьків. Спадщину після смерті матері [PERSON] позивач прийняв, так як у встановлений законом шестимісячний строк подав заяву державному нотаріусу про прийняття спадщини. Також, позивач прийняв спадщину після смерті батька [PERSON], так як був зареєстрований і проживав із спадкодавцем за однією адресою. При житті батько позивача на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження на користь позивача. Брат позивача - [PERSON], що є спадкоємцем за законом, спадщини після смерті батьків не прийняв і на неї не претендує. Представник відповідача - Клекотинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області - Шклярчук М.К. в судовому засіданні позов визнав. Суду пояснив, що дійсно позивач є спадкоємцем першої черги по закону після смерті батьків - матері [PERSON] та батька [PERSON], а також спадкоємцем після смерті батька по заповіту. Інший син [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] спадщину після смерті батьків не прийняв та на неї не претендує. Спадкодавці були власниками будинку, що знаходиться на [ADDRESS] з 2002 року на підставі договору дарування, укладеного з [PERSON] Проте, в договорі дарування було допущено помилку при написанні адреси знаходження будинку, зокрема, зазначено, що будинок знаходиться на [ADDRESS], замість [ADDRESS]. Ця помилка була допущена через те, що сільською радою при видачі [PERSON] свідоцтва про право власності на вказаний будинок також помилково зазначено невірну адресу. Намагаючись виправити ці помилки, сільською радою у 2012 році було погашено і свідоцтво про право власності на вказаний будинок на ім'я [PERSON] та договір дарування будинку [PERSON] [PERSON] і [PERSON] Вважає, що дії сільської ради є правомірними. Після анулювання правовстановлюючих документів сільською радою свідоцтво про право власності батькам позивача не видавалося, так як на той час матір позивача вже померла. Земельна ділянка під будинком виділена власникам будинку, проте, державного акту батьки позивача при житті не отримували. Спадщину після смерті батьків позивач прийняв, але відсутність належно оформленого свідоцтва про право власності на будинок на ім'я [PERSON] і [PERSON] є перешкодою для позивача в оформленні спадкових прав, тому Клекотинська сільська рада не має заперечень щодо задоволення позовних вимог [PERSON] Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, але від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, в зв'язку з неможливістю прибути в судові засідання. Спадщини після смерті матері та батька він не прийняв та на неї не претендує, проти задоволення позовних вимог брата - [PERSON], не заперечує (а.с.80). Представник третьої особи - Реєстраційної служби Шаргородського РУЮ Вінницької області в судове засідання не з'явився, але від начальника Служби надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника Служби, щодо задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує (а.с.72, 114). Вирішуючи спір суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] року в с. Клекотина Шаргородського району Вінницької області померла матір позивача - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], що видане виконкомом Клекотинської сільської ради Шаргородського району у Вінницькій області (а.с.9) та копією свідоцтва про народження позивача (а.с.8). Також, судом встановлено, що [INFO] року в с. Клекотина помер батько позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконкомом Клекотинської сільської ради Шаргородського району у Вінницькій області (а.с.10), та копією свідоцтва про народження позивача (а.с.8). Спадкодавець [PERSON] по день смерті, що сталася [INFO] року, постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS], що підтверджується довідкою Клекотинської сільської ради за №33 від 10.01.2012 року (а.с.13). Спадкодавець [PERSON] по день смерті, що сталася [INFO] року, постійно проживав і був зареєстрований в [ADDRESS], що підтверджується довідкою Клекотинської сільської ради за №1870 від 27.06.2013 року (а.с.14). Після смерті [PERSON] та [PERSON] залишилася спадщина, яка складається, в тому числі, із належної кожному з них 1/2 частини житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходиться на [ADDRESS]. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] були чоловік [PERSON] і діти [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою виконкому Клекотинської сільської ради від 10.01.2012 року за №33 (а.с.13). Проте, спадщину після смерті [PERSON] прийняв лише її син [PERSON], оскільки 07.06.2012 року подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи №296/12 від 7.06.2012 року (а.с.55). Спадщину після смерті [PERSON] прийняв його син - [PERSON] відповідно до норм цивільного законодавства України, що було чинним на час смерті спадкодавця, так як був зареєстрований та проживав із спадкодавцем на одному погосподарському номері, що підтверджується довідкою Клекотинської сільської ради за №1870 від 27.06.2013 року (а.с.14). Крім того, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем майна померлого [PERSON] за заповітом від 26.01.2012 року, який на час смерті спадкодавця не змінено і не відмінено (а.с.15). Спадкоємець померлих [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] спадщини після смерті батьків не прийняв і на неї не претендує (а.с.80, 82). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], спадщину після смерті яких прийняв позивач [PERSON], були власниками житлового будинку з надвірними господарськими будівлями - верандою, літньою кухнею, сараєм, огорожею, що знаходяться в [ADDRESS], в розмірі по 1/2 частині кожен з відповідною часткою надвірних господарських будівель. Вказаний факт, крім пояснень в судовому засіданні позивача, його представника та представника відповідача - Клекотинської сільської ради, підтверджується договором дарування від 26.02.2002 року, з якого вбачається, що [PERSON] подарував, а [PERSON] та [PERSON] прийняли в дар навпіл (по ? частці) житловий будинок з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.17); реєстраційним написом на правовстановлюючий документ (а.с.18); довідкою виконкому Клекотинської сільської ради від 9.12.2013 року за №4249, з якої вбачається, що власниками спірного житлового будинку з 1986 року по 2002 рік були [PERSON] та [PERSON], а з 2002 року - [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці кожен (а.с.19); довідкою КП «Могилів-Подільське МБТІ» від 10.12.2013 року за №346, з якої вбачається, що на [PERSON] та [PERSON] в [ADDRESS], зареєстровано житловий будинок на підставі договору дарування від 26.02.2002 року, в якому помилково записано адресу розміщення будинку на [ADDRESS] (а.с.20); рішенням виконкому Клекотинської сільської ради від 25.10.2012 року за №60, з якого вбачається, що сільська рада прийняла рішення «погасити свідоцтво про право власності на житловий будинок в [ADDRESS] від 21.02.2002 року, видане [PERSON]; погасити договір дарування житлового будинку в [ADDRESS] серії АЕР №401101 від 26.02.2002 року 1/2 частини житлового будинку [PERSON] та 1/2 частини будинку [PERSON]; Могилів-Подільському МБТІ видати свідоцтво про право власності на житловий будинок в [ADDRESS]: по 1/2 частині житлового будинку [PERSON], [PERSON]» (а.с.23). Рішення виконкому мотивоване тим, що у зазначених вище документах допущено помилку в адресі спірного будинку, зокрема, вказано, що він знаходиться на [ADDRESS], тоді як він знаходиться на [ADDRESS]. Вказаним рішенням виконкому Клекотинської сільської ради, постановленим з порушенням норм ЦК України та ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» та після смерті [PERSON], анульовано правовстановлюючий документ - договір дарування, виданий не органом місцевого самоврядування, а укладений в нотаріальному порядку та посвідчений приватним нотаріусом Шаргородського районного нотаріального округу. Проте, вказане рішення сільської ради [PERSON], який на той час був живий, не оскаржувалося. Свідоцтво про право власності на спірний будинок на ім'я спадкодавців [PERSON] та [PERSON] Клекотинською сільською радою замість незаконно анульованого договору дарування від 26.02.2002 року - не видавалося, що вбачається з пояснень в судовому засіданні представника відповідача - Клекотинської сільської ради. З оглянутих в судовому засіданні погосподарських книг за 1986-1990 роки по Клекотинській сільській раді (а.с.27-28) вбачається зміна назви вулиці, на якій знаходиться спірний спадковий будинок з [ADDRESS] Вказана обставина підтверджується також записами в Книзі нумерації по с. Клекотина (а.с.94) та інвентарною справою на домоволодіння за №20126, оглянутими в судовому засіданні. Крім того, встановлені судом факти підтверджуються показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] Так, свідок [PERSON] суду показав, що народився в 1965 році в [ADDRESS]. У його власності перебував будинок в [ADDRESS], який перейшов йому від [PERSON] і який він подарував [PERSON] та [PERSON] по ? частині кожному з відповідною часткою господарських будівель. Після цього їм відійшла і земельна ділянка, на якій знаходився будинок. Чому при оформленні договору дарування органами технічної інвентаризації та сільською радою було подано документи про власність на означений будинок, в яких зазначено адресу знаходження будинку на [ADDRESS], замість [ADDRESS], йому не відомо і він на це не звернув увагу. Свідок [PERSON] суду показав, що народився 1974 року, проживає в [ADDRESS] з 2006 року. По сусідству з ним проживали батьки позивача - [PERSON] та [PERSON] Позивач забрав батька до себе, оскільки останній хворів і потребував догляду. Матір позивача померла в 2011 році, а батько - у 2013 році. Спадкоємцем майна померлих [PERSON] та [PERSON] є позивач, оскільки ще один син спадкодавців відмовився від прийняття спадщини. Спадковий будинок знаходився на земельній ділянці, що перебувала у користуванні [PERSON] і [PERSON] Згідно із даними з погосподарських книг за 2002-2013 роки та з довідкою Клекотинської сільської ради від 9.12.2013 року за №4260 [PERSON] на день смерті мав у користуванні земельну ділянку орієнтовною площею 0,40 га, що розташована в [ADDRESS] (а.с.25, 33-38). Із інвентаризаційної справи №20126, оглянутої в судовому засіданні, вбачається, що будинковолодіння в [ADDRESS], складається з: житлового будинку під літерою «А» загальною площею 72,1 м. кв., в тому числі житловою площею 52,7 м. кв.; веранди під літерою «а»; літньої кухні під літерою «Б»; сараю під літерою «В», огорожі « 1-3», - загальною вартістю 46000 грн. З довідки КП «Могилів-Подільске МБТІ» про технічний стан будинку, що знаходиться на [ADDRESS], вбачається, що будинок до 1917 року будівництва. Загальний фізичний стан будинку - ветхий, має 65% зносу, можлива експлуатація після капітального ремонту (а.с.21). Проте, відповідно до п.5.1 Правил визначення фізичного зносу житлових будинків СОУ ЖКГ 75.11-35077234. 0015:2009, 61-80% зносу означає, що стан несучих конструктивних елементів аварійний, а не несучих - дуже ветхий. Обмежене виконання будинком своїх функцій без проведення ремонту. Всі зазначені вище докази підтверджують факт належності [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині кожному житлового будинку з надвірними господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], з відповідною часткою надвірних господарських будівель. Таким чином, враховуючи перевірені у судовому засіданні докази, суд вважає, що факт належності [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині кожному житлового будинку з надвірними господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], з відповідною часткою надвірних господарських будівель, - підтверджений, а тому зазначений будинок з господарськими будівлями входить до складу спадщини після смерті останніх. Встановлення факту належності [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині кожному житлового будинку з надвірними господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], з відповідною часткою надвірних господарських будівель на праві власності має для позивача [PERSON] юридичне значення, оскільки від його встановлення залежить реалізація його права на отримання спадщини. Іншого порядку встановлення даного факту - немає, так як рішенням виконкому Клекотинської сільської ради анульовано правовстановлюючий документ на вказаний будинок - договір дарування, а свідоцтво про право власності - не видано. Єдиним спадкоємцем майна померлих [PERSON] та [PERSON] є позивач, який спадщину після смерті матері та батька прийняв у передбаченому законодавством України порядку. Син спадкодавців [PERSON] спадщини після смерті батьків не прийняв і на неї не претендує (а.с.80, 82). У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] та за заповітом після смерті [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS], позивачу відмовлено 29.11.2012 року та 25.07.2013 року державним нотаріусом Шаргородської ДНК, про що винесено постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.11-12). Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії нотаріус зазначає відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України. Так, згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1258, 1261, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст.1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ст.1296 ЦК України). Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у спосіб, передбачений статтею 392 ЦК України, що відповідає правовій позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеній у п. 3.1. Інформаційного листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року. Оскільки право [PERSON] на оформлення його спадкових прав на майно померлих [PERSON] і [PERSON] порушено, то воно підлягає судовому захисту, а позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved