Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

30 серпня 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого в них народилася дитина: [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу дитині не надає. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину, встановленого законом для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, та стягнути з відповідача на свою користь щомісячно по 1000,00 грн. додаткових витрат на дитину [PERSON], оскільки вона часто хворіє та потребує постійного лікування. Позивач [PERSON], та її представник, [PERSON], в судове засідання не з'явилися, до суду надали заяви, в яких просили слухати справу за їх відсутності, позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини, заперечував проти задоволення вимог про стягнення з нього додаткових витрат на утримання дитини, просив слухати справу у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з Свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області від 13.03.2007 року, [PERSON] є батьком, а [PERSON] - матір'ю, [PERSON], [INFO]. На теперішній час дитина знаходиться на утриманні матері, позивача по справі, та мешкає разом з нею. Згідно з ст. 61 ч. 1 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, у зв'язку з чим суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як зазначено у ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, у зв'язку з тим, що дитина, [PERSON], [INFO], мешкає разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні, а відповідач є батьком дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню, а саме: з відповідача можливо стягнення аліментів на користь позивача у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Відповідно до ст. 214 п. 7 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в один місяць. Щодо вимоги позивача про стягнення додаткових витрат на дитину суд зазначає наступне. Згідно з ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналогічні висновки висловлені Верховним судом України 24.02.2016 року у справі №6-1296цс15, які відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження своїх позовних вимог в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на лікування дитини позивач надала суду наступні докази: довідку КЛПЗ «Міська дитяча лікарня» про перебування дитини на «Д» обліку у лікаря окуліста та відповідь головного лікаря КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Слов'янська» щодо перебування дитини на диспансерному обліку як часто довготривалохворіючу з 22.05.2013 року, з 06.02.2015 року з приводу хронічного компенсованого тонзиліту, кардіопатії. Дитина потребує симптоматичного лікування в період загострення хвороб та потребує оздоровлення влітку. Оцінивши надані позивачем докази суд приходить до висновку, що з наданих довідок неможливо ідентифікувати платника та суму витрачених коштів на лікування, а тому приходить до висновку, що вони є неналежними доказами, так як не містять інформації щодо предмета доказування. Щодо позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на лікування дитини суд зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження цих витрат. За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп., оскільки позивач, при зверненні до суду з даним позовом звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного, та

Outcome: partial