Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

30.05.2017 р. КЗ «Балтська спеціальна загальноосвітня школа - інтернат № 1 І-ІІ ступенів» звернулися до суду в інтересах неповнолітньої дитини: [PERSON], до [PERSON], за участю третьої особи - Служби у справах дітей Окнянської РДА про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. 27.06.2017 р. позивач уточнила позов та просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON] та стягнути з відповідача на їх користь аліменти. Свої уточнені вимоги позивач мотивує тим, що в КЗ «Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1 І-ІІ ступенів» навчаються та виховуються малолітні діти [PERSON] [INFO] народження та [PERSON] [INFO]. До школи-інтернату діти вступили на підставі направлень департаменту освіти і науки Одеської облдержадміністрації за № 34 від 21.04.2016 р. ([PERSON]) та № 462 від 25.12.2015 р. ([PERSON]) та заяви матері. Відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрована в селі Маяки Красноокнянського району Одеської області. 04.01.2017 року до адміністрації школи-інтернату звернулась вихованка - [PERSON] с письмовою заявою з бажанням позбавити її матір [PERSON] батьківських прав. Перебуваючи в школі-інтернаті діти неодноразово звертались до адміністрації зі скаргами на свою матір. [PERSON] та [PERSON] розповідали, що сім`я немає власного житла, їх мати дуже часто змінює місце проживання, в результаті чого діти змінювали декілька місць навчання, що призвело до великих прогалин в знаннях та призвело до влаштування спочатку [PERSON], згодом і [PERSON] до спеціального загальноосвітнього навчального закладу. До вступу до КЗ «Балтська спеціальна загальноосвітня школа - інтернат № 1 І-ІІ ступенів» діти навчались в трьох навчальних закладах. Зі слів [PERSON] та [PERSON] діти не відчувають достатньої материнської любові та турботи про них, матір часто застосовувала фізичну силу, як засіб виховання. В період перебування дітей вдома на канікулах в сім`ї були відсутні продукти харчування. Крім того, [PERSON] перешкоджає спілкуванню дітей зі старшими сестрами, на що діти реагують дуже болісно. Відповідач не в повній мірі виконує свої батьківські обов'язки. Вона відвідує дітей, але її візити короткочасні, [PERSON] і [PERSON] після спілкування з матір'ю стають дуже збудженими та роздратованими, матір негативно впливає на дітей, її особисті проблеми мати переносить на них. Візити матері до школи-інтернату передбачають, скоріше необхідність отримання довідки з місця навчання дитини для оформлення документів для отримання соціальних виплат на утримання дітей, ніж рідне, душевне спілкування. [PERSON] ніде не працює, проживає за рахунок коштів, які саме і отримує на утримання дітей, що в цей час виховуються та навчаються за рахунок державних коштів в школі-інтернат. Осінні та зимові канікули діти провели в школі-інтернаті, мати не забирала їх на канікули, оскільки немає куди. Під час весняних канікул діти також залишились в школі-інтернат. З настанням літніх канікул діти відмовились від зустрічі з матір'ю, від поїздок на канікулярний період, про що було складено акт у присутності директора школи-інтернат [PERSON], заступника директора з виховної роботи [PERSON], соціального педагога [PERSON] та старшого інспектора ювенальної превенції майора поліції [PERSON] 08.06.2017 року директор школи-інтернату запросила службу у справах дітей Балтської райдержадміністрації для всебічного, обґрунтованого вирішення питання повернення дітей на літній період до матері в м. Подільськ Одеської області. Проте, в ході бесіди встановлено, що діти виявили безапеляційне непереборне твердження щодо небажання повертатися до матері. Дівчина наполегливо вимагає підтримати її у вимозі позбавити матір батьківських прав, [PERSON] стверджує, що в школі-інтернаті їй краще, що вона відмовляється мати з матір'ю будь-які відносини, [PERSON] і [PERSON] не хочуть зовсім спілкуватися з рідною матір'ю. Крім того, [PERSON] під час спілкування з педагогічними працівниками, адміністрацію закладу часто скаржилася на стан свого здоров'я. Причиною того, що вона не забирає дітей на канікули, відповідач аргументувала тривалою хворобою та лікуванням в стаціонарі Подільської ЦРБ, та м. Одесі. Однак ніякими документами стан відповідача не підтверджено, що викликає багато сумнівів щодо хвороби громадянки [PERSON] Представник КЗ «Балтська спеціальна загальноосвітня школа - інтернат № 1 І-ІІ ступенів» [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вони звернулися до суду після заяви [PERSON], яка після зимніх канікул рішила твердо і впевнено, що не хоче спілкуватися з матір'ю, оскільки мати до доньки не зовсім добре ставиться. Директор школи-інтернат чекала, щоб дана ситуацію розрішилася, оскільки сім`я перш за все. Але коли відповідач приїхала забирати дітей на літні канікули, - діти відмовились від зустрічі з матір'ю, від поїздок на канікулярний період, про що було складено акт у присутності директора школи-інтернат [PERSON], заступника директора з виховної роботи [PERSON], соціального педагога [PERSON] та старшого інспектора ювенальної превенції майора поліції [PERSON], а діти залишилися в школі-інтернат. За час розгляду справи в суді, з дітьми спілкувалися педагог, психолог, соціальний працівник, класні керівники, заступник губернатора, представник служби у справах дітей Окнянської РДА, але діти впевнено зазначили, що не мають бажання жити однією сім'єю з матір'ю. Таким чином, представник позивача вважає, що дітей необхідно підтримати, позов в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо її двох малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] задовольнити. Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей просила залишити без розгляду, про що надала заяву, та судом з цього приводу винесена відповідна ухвала. В судовому засіданні відповідач та її представник [PERSON] позов не визнали,з вертають увагу суду, що згідно ст. 15 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. № 3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Вважають, що позивач в судових засіданнях не надав доказів, які є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав, які визначені ст. 164 СК України, тому просять відмовити в даному позові. Представник заінтересованої особи Служби у справах дітей Окнянської РДА в судовому засіданні надала пояснення, та згодом надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] (а.с.114) Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В судовому засіданні свідок [PERSON], яка є вихователем [PERSON], пояснила, що їй відомо, що [PERSON] відмовилася від матері, з нею [PERSON] на контакт не йшла. [PERSON] пояснив, що хоче їздити до матері, але жити в інтернаті зі своєю сестрою. В судовому засіданні свідок [PERSON], яка є вихователем [PERSON], пояснила, що [PERSON] переживала, коли з'являлася в школу-інтернат мати. [PERSON] вихователю пояснювала, що [PERSON] не дозволяє [PERSON] бачитися зі старшими сестрами, коли мати бере їх додому, то заставляє її стірати, убирати, готувати їсти, а мати в той час грає в телефоні. Після січня 2017 р. [PERSON] категорично не хотіла виходити до матері, коли та приїжджала до школи-інтернат. [PERSON] підійшла до вихователя, з тим, щоб відмовитися від матері, при неї вона заяву не писала. В судовому засіданні свідок [PERSON], яка є психологом в КЗ «Балтська спеціальна загальноосвітня школа - інтернат № 1 І-ІІ ступенів», [PERSON] пояснювала, що у них вдома не було належного забезпечення. [PERSON] не дозволяє дітям бачитися зі старшими сестрами. В січні 2017 р. стало відомо, що діти хочуть відмовитися від [PERSON], оскільки мати їм не надає уваги, належного харчування. Коли мати приїхала в школу-інтернат і піднялася до дітей, то [PERSON] сховалася під шафу. [PERSON] не була присутня при написанні дівчинкою заяви про відмову від матері. В судовому засіданні свідок [PERSON], яка є соціальним педагогом в КЗ «Балтська спеціальна загальноосвітня школа - інтернат № 1 І-ІІ ступенів», пояснила, що зі слів дітей, [PERSON] вирішує свій матеріальний стан за рахунок дитячих коштів, вона не має власного житла, часто хворіє, не дозволяє дітям спілкуватися зі старшими сестрами. Діти не хочуть їхати до матері, оскільки не відчувають від неї турботи. [PERSON] не може сказати, що [PERSON] негативно впливає на дітей, але їх останні зустрічі не носили сімейного доброзичливого спілкування. Впливу зі сторони працівників інтернату на [PERSON], під час написання нею заяви про позбавлення батьківських прав,- не було. Допитана в судовому засіданні [PERSON], пояснила, що навчається в 7 класі КЗ «Балтська спеціальна загальноосвітня школа - інтернат № 1 І-ІІ ступенів». Заяву про позбавлення матір батьківських прав вона писала самостійно, без будь-якого впливу, належним чином оформити дану заяву їй допомогла соціальний педагог [PERSON] в своєму кабінеті, з даною заявою вони пішли до директора школи-інтернат. Дівчинка також пояснила, що мати приїжджає в школу-інтернат частіше не до них, а за довідкою з місця навчання дітей. [PERSON], коли брала дітей на вихідні чи канікули, заставляла їх убирати, стирати свої речі, мити посуд, дома не завжди було, що їсти. Мама забороняла дітям спілкуватися зі старшими сестрами, хоча вони і жили не далеко. [PERSON] іноді піднімала руку на дітей, та були випадки, коли діти уходили з дому. Допитаний в судовому засіданні [PERSON], пояснив, що хоче, щоб його мати позбавили батьківських прав. Згідно копій свідоцтва про народження [PERSON], яка народилася [INFO] р. (а.с.3), [PERSON], який народився [INFO] р. (а.с.26), видно що їх матір'ю є [PERSON]. В КЗ «Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1 І-ІІ ступенів» навчаються та виховуються малолітні діти [PERSON] та [PERSON]. До школи-інтернату діти вступили на підставі направлень департаменту освіти і науки Одеської облдержадміністрації за № 34 від 21.04.2016 р. та № 462 від 25.12.2015 р. ([PERSON]) та заяви матері. (а.с.5,28) В матеріалах справи є копія письмової заяви [PERSON] від 04.01.2017 р. на ім'я директора КЗ «Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1 І-ІІ ступенів», в якій вона вказала, що хоче, щоб її мати [PERSON] позбавили батьківських прав. [PERSON] не хоче проживати з матір'ю, бо у них не має свого житла, власної кімнати. Коли мати забирає їх в школу-інтернат на канікули додому, то у них не завжди є продукти харчування. Мати забороняє їй спілкуватися зі старшими сестрами. Дівчинка хоче проживати у школі-інтернат і відмовляюсь від своєї матері. (а.с.6) Також в судовому засіданні встановлено, що з настанням літніх канікул діти відмовились від зустрічі з матір'ю, від поїздок на канікулярний період, про що було складено акт у присутності директора школи-інтернат [PERSON], заступника директора з виховної роботи [PERSON], соціального педагога [PERSON] та старшого інспектора ювенальної превенції майора поліції [PERSON] (а.с.30) 08.06.2017 року директор школи-інтернату запросила службу у справах дітей Балтської райдержадміністрації для всебічного, обґрунтованого вирішення питання повернення дітей на літній період до матері в м. Подільськ Одеської області. Проте, в ході бесіди встановлено, що діти не виявили бажання повертатися до матері, про що свідчить протокол бесіди з дітьми. (а.с.31) [PERSON] та [PERSON] зараховані на повне державне забезпечення, про що свідчить витяг з наказу № 77 від 31.05.2017 р. (а.с.94) Відповідно до висновку Окнянської районної державної адміністрації Одеської області як органу опіки та піклування від 29.11.2017 р. №14.1-20/423, підтверджується, що відповідач не виконує належним чином батьківські обов'язки, тому враховуючи думку дітей та з метою захисту їх прав, Окнянська РДА як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] (а.с.114) Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України правом на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якій вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Виходячи із ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Згідно з п. 16 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону вказано, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 вищеназваного Закону вказано, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дітей, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо виховання і утримання своїх дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved