Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

30 жовтня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти за минулий час (останні три роки) на утримання доньки - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, починаючи з дня пред'явлення позову. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони розірвали шлюб 14 грудня 1998 року, про що Управлінням реєстрації актів громадянського стану Чернігівської міської ради Чернігівської області зроблено в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу актовий запис № 1349 (а/с 5). Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] (а/с 6). Згідно довідки № 57 від 29 вересня 2014 року, виданої Чернігівським національним педагогічним університетом імені Т.Г. Шевченка вбачається, що [PERSON] дійсно була зарахована студенткою І курсу денного відділення філологічного факультету Чернігівського національного педагогічного університету імені Т.Г. Шевченка за держзамовленням з 01.09.2010 року (наказ № 333-ст від 14.08.2010) та була відрахована зі складу студентів у зв'язку із закінченням терміну навчання 30.06.2014 року (наказ № 249-ст від 20.06.2014). З 01.09.2014 року була зарахована студенткою V курсу денного відділення філологічного факультету за держзамовленням (наказ № 325-ст від 30.07.2014). Термін закінчення навчання 30.06.2015 року (а/с 8). Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Як пояснила у судовому засіданні позивач, вона не зверталася до відповідача з вимогою про виплату аліментів по досягненню донькою повноліття у зв'язку з її навчанням, а тому у неї відсутні докази того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи те, що позивачем не надано суду доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача за останні три роки, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, а також те, що донька - [PERSON], [INFO] на день пред'явлення позову до суду досягла 23 років, а тому вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed