Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

29 січня 2021 року кредитна спілка «СуперКредит» (далі КС «СуперКредит») звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № СК44/067/18/55/20СЗ від 17.03.2018 року, яка утворилась станом на 15.01.2021 року та складається із: 9491 грн. 45 коп. - заборгованості по тілу кредиту за період з 26.02.2020 року по 15.01.2021 року, 9262 грн. 60 коп. заборгованості по сплаті процентів за період з 26.02.2020 року по 15.01.2021 року. В обґрунтування заявлених позовних вимог КС «СуперКредит» посилається на те, що [PERSON] , яка 17.03.2018 року отримала кредит в розмірі 15000 грн. під 78% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, не виконує взятих на себе зобов`язань з повернення коштів, внаслідок чого станом на 15.01.2021 року утворилась заборгованість, розмір якої становить 18754 грн. 05 коп., яку просить суд стягнути з відповідача на свою користь та судові витрати по справі. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 лютого 2021 року відкрито провадження в справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 09 березня 2021 року. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Проте, голова правління КС «СуперКредит» [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, на підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнала в повному обсязі. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши думку учасників справи, викладені у письмових заявах, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 17 березня 2018 року між КС «СуперКредит» та [PERSON] було укладено Кредитний договір кредитної лінії № СК44/067/18/55/20СЗ про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту та Додатковий договір про транш №1 до Кредитного договору кредитної лінії СК44/067/18/55/20СЗ про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 17.03.2018 року. Відповідно до п. 3.1 Кредитного договору сторони погодили, що кредит надається позичальнику у національній валюті України після підписання даного договору готівкою в касі кредитодавця або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням позичальника або шляхом спрямування суми виданого кредиту на цільовий внесок позичальника в додатковий капітал за його заявою. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з розрахунку 78 % річних (п.п. 3.2-3.5 Кредитного договору). Відповідно до п. 5.1 Кредитного договору, договір набуває чинності з моменту його укладення і діє 36 місяців до 17 березня 2021 року. 17 березня 2018 року від [PERSON] надійшла заява про повернення цільового внеску в додатковий капітал в сумі 15000 грн. та такі зараховано позивачем на цільовий внесок в додатковий капітал в сумі 15000 грн., що підтверджується довідкою позивача від 17 березня 2018 року. Отже, КС «СуперКредит» виконала умови договору та надала відповідачу [PERSON] кредит у сумі 15000 грн., а остання його отримала, що підтверджується видатковим касовим ордером від 17 березня 2018 року. Відповідно до умов Кредитного договору, а саме нарахування процентів здійснюється на залишок суми кредиту фактичну кількість календарних днів користування кредитом (п. 3.2); змінювана процентна ставка складає сімдесят вісім процентів річних (п. 3.3); позивач має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати змінювану процентну ставку не частіше ніж один раз на місяць (п. 3.5.). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Разом з тим, стаття 204 ЦК України, закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до п.п. 10 п. 2.4 Кредитного договору відповідач зобов`язався сплачувати нараховані проценти і повертати передбачену графіком частину кредиту щомісяця не пізніше 20-го числа, вказаного в графіку платежів. Прострочення сплати кредиту не зупиняє нарахування процентів (п.3.7). Зважаючи на вищевикладене, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що в силу пункту 3.7 кредитного договору [PERSON] повинна виконати перед позивачем зобов`язання по сплаті процентів в розмірі 9262 грн. 60 коп. за період з 26.02.2020 року по 15.01.2021 року. Однак [PERSON] було порушено вимоги п. 3 умов Додаткового договору про транш №1, а саме зобов`язання проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту вчасно кожного місяця, а також сумами не меншими, ніж вказані в графіку платежів, що в свою чергу спричинило затримку відповідачем повернення частини кредиту та сплати процентів за Кредитним договором. Зазначене вище підтверджуються розрахунком нарахування процентів та штрафних санкцій по Кредитному договору кредитної лінії № СК44/067/18/55/20СЗ станом на 15.01.2021 року, з якого вбачається, що заборгованість [PERSON] перед КС «СуперКредит» складає 18754 грн. 05 коп., з яких: 9491 грн. 45 коп. - заборгованість по сплаті тіла кредиту за період з 26.02.2020 року по 15.01.2021 року; 9262 грн. 60 коп. - сума заборгованості по сплаті процентів за період з 26.02.2020 року по 15.01.2021 року. Позивачем вживались заходи досудового врегулювання спору шляхом проведення переговорів з відповідачем, однак зобов`язання за Кредитним договором [PERSON] не виконала. Відповідач повідомлялась про необхідність виконання своїх зобов`язань за кредитним договором відповідним листом від 10.12.2020 року вих.№2971/20. Зазначений лист був отриманий відповідачем 14.12.2020 року, про що свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Оскільки заборгованість відповідачки по тілу кредиту та процентах підтверджується наданим позивачем розрахунком, який відповідачем не оспорюється і який суд визнає належним та допустимим доказом, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав інших осіб, тому вимоги позивача про стягнення 18754 грн. 05 коп. є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вважає за необхідне 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову повернути позивачу з державного бюджету, а 50 відсотків стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved