Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

31.01.2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [PERSON] підписала заяву № б/н від 08.06.2007 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконувала належним чином, внаслідок чого станом на 10.12.2018 року виникла заборгованість у сумі 16159,10 грн., яку позивач просить стягнути в примусовому порядку. Відповідач 23.04.2019 року подала відзив на вказану позовну заяву, у якому зазначила, що збільшення базової відсоткової ставки розміром у 22,8 %, не відповідає законодавству та розрахунок заборгованості за відсотками не є правильним. Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає частково - у частині нарохованих відсотків за користуванням кредитом Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.06.2007 року [PERSON] підписала заяву, згідно якої отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Пунктом 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг, передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк. Згідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлений тарифами договору. У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.ст. 526, 1049 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як вбачається із розрахунку представленого позивачем, відповідач [PERSON] зобов`язання за договором не виконувала у строки і це призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 10.12.2018 року становила 16159,10 грн., з яких 5527,03 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 12121,48 грн. - заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.5 Умов та правил надання банківських послуг, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 745,67 грн. штраф (процентна складова). Проте, суд вважає, що одночасне стягнення пені та штрафу за даним кредитним договором є спірним враховуючи наступне. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 жовтня 2015 року N 6-2003цс15 та від 11 жовтня 2017 № 6-1374цс17. За таких обставин суд доходить висновку про неможливість одночасного стягнення з боржника пені та штрафів. Враховуючи наведене, суд вважає, що заборгованість за кредитним договором відповідача за виключенням пені буде становити 4037,62 грн. (16159,10 грн. - 12121,48 грн.), тому суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає до стягнення з відповідача [PERSON] . пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 479.87 грн.

Outcome: partial