overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

30 червня 2012 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Деньгівській сільській раді Золотоніського району Черкаської області за актовим записом №1, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СР № 088569 від 30.06.2012 року. Пісдя одруження дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Спору про місце проживання дитини та спору про поділ спільно нажитого майна на час подачі позову між сторонами не існує. Шлюбні відносини між подружжям припинені з грудня 2017 року, сторони проживають окремо і не спілкуються. Причиною цьому стало те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, сторони мають різні погляди щодо сімейних відносин, що ставало причиною сварок та призвело до втрати поваги та взаєморозуміння між подружжям і розпаду сім`ї. Сторони не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, а тому вважаючи, що примирення неможливе, [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] У підготовче засідання позивач [PERSON] не зявилась, направила на адресу суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, на позовних вимогах наполягає повністю. Після розірвання шлюбу просила залишити набуте у шлюбі прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, направивши до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю та просив суд розглядати справу у його відсутності. Оскільки відповідач позовні вимоги визнає, а у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення на підставі матеріалів справи, за відсутності позивача та відповідача у підготовчому судовому засіданні. Суд, вивчивши матеріали справи та враховуючи згоду сторін, вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає і ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Оскільки у судовому засіданні було достовірно встановлено, що збереження шлюбу неможливе, так як сторони подружніх стосунків не підтримують тривалий час, мір до примирення не приймають і обоє на примирення не згідні, вільної згоди обох сторін на проживання у шлюбі немає, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам сторін. Згідно із ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

30 червня 2012 року було укладено шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] »), [INFO] , зареєстрований 30 червня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 74, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30.06.2012. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.07.2014. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з такого. За змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Отже, відповідач визнав позов після початку розгляду судом справи по суті. Частиною четвертою статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Обставин, що перешкоджають пред`явленню даного позову, визначених частиною другою зазначеної статті, судом під час розгляду справи не встановлено. Судом, відповідно до ст. 112 СК України, з`ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Зважаючи на вказані обставини та письмові заяви сторін, суд визнав недоцільним вжиття заходів щодо примирення подружжя у даній справі. Враховуючи неможливість примирення сторін, та виходячи із закріпленого у статті 24 СК України принципу добровільності шлюбу, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отжепозов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До позовної заяви позивачем додано квитанцію від 16.04.2020 року № 127, якою підтверджується сплата ним судового збору в розмірі 840,80 грн., отже відповідна сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

30 червня 2015 року [PERSON] (Далі - позивач) звернувлась із вказаним вище позовом та зазначила, що вона перебуває в шлюбних відносинах із [PERSON] (далі - відповідач). У шлюбі у них народилась дитина [PERSON], [INFO]. Звернення обумовлене тим, що спільне життя між нею та відповідачем не склалося. Спільне господарство не ведеться з липня 2014 року. Шлюбні відносини фактично припинені. Просить суд розірвати шлюб між нею і відповідачем, зареєстрований 06 грудня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції, актовий запис №125. Позивач та відповідач у судове засідання не зявились позивач подала суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, просила розглядати справу без її присутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, хоч про судове засідання повідомлявся належним чином. Зважаючи на зазначене, відповідно до ухвали суду від 22 жовтня 2015 року справа розглядалась за відсутності відповідача у порядку заочного провадження. Зясувавши обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Відповідно до частини 1 статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини справи. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії 1-КЕ № 090522 сторони з 06.12.2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с. 4). Згідно свідоцтв про народження дитини у шлюбі у них народилась дитина: [PERSON], [INFO] ( а.с. 7). Зважаючи на те, що відповідач належним чином викликався у судове засідання, однак не зявився у судове засідання, заперечень на позов не подав, суд вирішує справу відповідно до принципу змагальності і диспозитивності на основі наявних матеріалів справи. На підставі зазначеного, зважаючи на те, що із позовної заяви вбачається, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд вважає за необхідне відповідно до вимог ст. 112 СК України позов задовольнити, а шлюб, що зареєстрований між сторонами 06.12.2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції Полтавської області,актовий запис №125, розірвати. Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідача слід стягнути 243 грн. 60 коп. сплаченого судового збору (а.с. 1). З огляду на вищевикладене, на підставі частини 1 статті 24, статті 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

30 червня 2015 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із вказаною заявою. Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що під час оформлення пенсії дізнався про існування розбіжностей в написанні його прізвища в трудовій книжці та архівних довідках про роботу. Так, у цих документах його прізвище помилково вказано як «Алимаскин» (російською мовою), тоді як фактично його прізвище «Алемаскін». Посилаючись на викладене, просив встановити факт належності йому даних документів. У судовому засіданні заявник та його представник заявлені вимоги підтримали. Представник заінтересованої особи управління Пенсійного фонду України в м. Очакові та Очаківському районі Миколаївської області в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд вправі встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, суд може встановлювати факти\~\~належності особі\~\~документів, у тому числі трудової книжки та іншого документа про трудовий стаж. 01 вересня 1981 року радгоспом «Родіна» Очаківського району Миколаївської області було видано трудову книжку на імя «Алимаскина Виктора Михайловича» (російською мовою) (а. с. 6-8). 17 червня 2015 року заявникові було надано архівні довідки про роботу, якими підтверджується стаж його роботи в СГ ЗАТ «Родіна» за період з 1976 року по 2006 рік (а. с. 9-13). Вказані довідки також було видано на імя «Алимаскина Виктора Михайловича» (російською мовою). Згідно з паспортом серії ЕО № 068740, виданого 02 лютого 1996 року, прізвище заявника вказано як «Алемаскін» (а. с. 3-4). Вказана розбіжність у написанні прізвища ставить під сумнів належність трудової книжки та довідок саме заявникові. Факт належності йому вказаних документів підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме свідоцтвами про народження та про укладення шлюбу (а. с. 5), з якого вбачається, що прізвище заявника «Алемаскін», а також показаннями допитаних в якості свідків у цій справі [PERSON] та [PERSON], які працювали разом із заявником. З урахуванням викладеного, а також з огляду на необхідність встановлення юридичного факту для реалізації заявником свого права на отримання пенсії, суд дійшов висновку, що зазначені вище докази у своїй сукупності доводять той факт, що вказані вище трудова книжка та архівні довідки про стаж роботиналежать саме [PERSON], [INFO], але при їх виготовленні неправильно зазначено прізвище, а тому його вимогипро встановлення цього факту є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

30 червня 2015 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 11 серпня 1990 року відділом запису актів громадянського стану Очаківського райвиконкому Миколаївської області. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, який проживає з відповідачкою. Посилаючись на те, що сімейні стосунки припинені, через відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим, просив розірвати їхній з відповідачкою шлюб. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала повністю та виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, на яке змінила своє у звязку з реєстрацією шлюбу. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11 серпня 1990 року відділом запису актів громадянського стану Очаківського райвиконкому Миколаївської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 116 (а. с. 4), від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 5), який проживає з відповідачкою. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сімї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Також суд вважає за необхідне віднести судові витрати на рахунок позивача, за власним клопотанням останнього. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

30 червня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26.11.2013 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 632. В обґрунтування своєї заяви зазначив про те, що від спільного шлюбу з відповідачкою у них дітей немає. Подружнє життя з відповідачкою у них не склалося. Шлюбні і сімейні відносини, а також спільне проживання між ними фактично припинені, тривалий час вони проживають окремо, їхня сімя розпалась повністю і остаточно, шлюб існує лише формально, примирення не можливе. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася повторно, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 169, 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, зясувавши взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26.11.2013 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 632 (а.с.3). Від спільного шлюбу у сторін дітей немає. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони тривалий час припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства і проживають окремо. Сімя розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

30 червня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 30 грудня 2003 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя. Спільне господарство разом не ведуть та проживають окремо з липня 2012 року. Спору щодо поділу майна та утримання дитини не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, оскільки він на даний час перебуває на лікуванні після повернення із зони проведення АТО в лікарні м. Сміла, Черкаської області, одночасно позов підтримав. Відповідач в судове засідання не зявилась, про день, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надавала, про причини неявки не повідомила, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що позивач і відповідач уклали шлюб 30 грудня 2003 року, про що в книзі реєстрації шлюбів виконавчим комітетом Багатської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 13 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 4). 10 березня 2005 року у сторін від шлюбу народилась донька [PERSON] (а.с.\~5). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя. З липня 2012 року шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть та проживають окремо. В позовній заяві позивач наполягав на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст.\~110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

30 червня 2015 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 31 січня 2014 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу дітей сторони не мають. Зазначає, що відсутні спільні інтереси, сторони мають різні погляди на життя, втрачено почуття любові та повага один до одного, відсутнє взаєморозуміння. Сторони спільного господарства не ведуть. Позивач зазначає, що спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим, просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явились, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідач повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України, але до суду не з'явився, заперечень на позов, або заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ст.197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 31 січня 2014 року зареєстрували шлюб у виконкомі Піщанської сільської ради Ковпаківського району міста Суми, актовий запис № 2, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 5). Від шлюбу сторони дітей не мають. На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, позивач не згодна на примирення, відповідач не виявив своєї заінтересованості у збереженні шлюбу, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Судові витрати залишити за позивачем. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

30 червня 2015 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що [PERSON] та [PERSON], [INFO], є її та відповідача дітьми та у теперішній час проживають з нею. Відповідач матеріальної допомоги не надає, не бере участі в утриманні дітей, добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно на утримання їхніх неповнолітніх дітей. Сторони в судове засідання не зявилися, надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їхньої відсутності, представник позивачки, крім цього, зазначила, що підтримує заявлені вимоги; відповідач вказав, що позов визнає повністю. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. [PERSON] та [PERSON], [INFO], є дітьми позивачки і відповідача, у теперішній час проживають разом із позивачкою. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме свідоцтвами про народження (а. с. 10, 11) та довідкою про склад сімї позивачки (а. с. 12). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, на підставі ст. 180 та ст. 191 СК України. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн 60 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: approved