Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

2 червня 2016 р. [PERSON] і [PERSON] звернулись до суду із заявою окремого провадження, в якій просили розірвати укладений між ними шлюб з тих підстав, що в них не склалось подружнє життя через різні погляди на виховання дітей та ведення домашнього господарства, втрати почуття любові. Від шлюбу в них двоє неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], щодо місця проживання та утримання яких заявники уклали угоду. Спору про поділ майна між заявниками немає. Від заявників надійшла заява, в якій вони просять розглянути справу за їх відсутності без проведення фіксації судового засідання технічними засобами. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності заявників на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених вимог, доходить висновку, що заява про розірвання шлюбу є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Так, відповідно до свідоцтва про одруження, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 196, заявники перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 липня 2002 року. Відповідно до свідоцтв про народження заявники від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між заявниками припинені з причин відсутності взаєморозуміння, втрати почуття любові, різних поглядів на життя. Відомості щодо наявності майнового спору між заявниками в матеріалах справи відсутні, до примирення заявники не прагнуть, відповідно до наданої заяви обидва наполягають на розірванні шлюбу. З вказаних підстав суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і не може бути збережена. Відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам заявників, шлюб підлягає розірванню. Заявники 6 травня 2016 р. уклали договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, за умовами якого діти залишаються проживати з матірю. Також договір містить положення про те, яку участь у забезпеченні умов життя жітей братиме батько, а також умови про здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір посвідчено приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 624. Відповідно до\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~\~Дружина при реєстрації шлюбу змінювала прізвище, однак не просить суд відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх неповнолітніх дітей, а тому шлюб між заявниками необхідно припинити шляхом його розірвання. .На підставі викладеного,

Outcome: approved