Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

30.12.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа Орган опіки і піклування - Межівська районна державна адміністрація Дніпропетровської області про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позову зазначив, що з серпня 2005 року по липень 2016 року він перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Шлюб було розірвано 11 липня 2016 року Межівським районним судом. Від шлюбу мають двох дітей: доньку - [PERSON] [INFO], сина - [PERSON] [INFO], які після розірвання шлюбу залишилися жити разом з позивачем. Ще до розірвання шлюбу, з травня 2016 року,вони з відповідачем почали жити окремо. [PERSON] мешкає то у своєї матері, за адресою: [ADDRESS], то в [ADDRESS]. Оскільки відповідачка з травня 2016 року і до теперішнього часу за своїм місцем реєстрації не проживає, її речей в будинку немає, оплату за комунальні послуги та опалення не здійснює, участі в обробленні прибудинкової території (ділянки) не приймає, в грудні 2016 року, мати позивача [PERSON], звернулась до Межівського районного суду з позовною заявою, про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. 29 грудня 2016 року рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області позов було задоволено повністю. До теперішнього часу він та відповідач не дійшли згоди щодо місця проживання дітей. Зараз діти мешкають разом з позивачем. Він не згоден з тим щоб вони проживали із відповідачем, наполягає на визначенні місця проживання доньки і сина разом з ним, їх батьком. У рішенні суду від 11 липня 2016 року про розірвання шлюбу, місце проживання дітей не вказано, у резолютивній частині рішення жодних визначень з цього приводу немає. Він працює в ТОВ Агрофірма «Зоря» розташованому в с. Слов'янка Межівського району з 2006 року на посаді електрогазозварника, має стабільний заробіток, отримує 3500-4000 гривень заробітної плати на місяць, тримає підсобне господарство, тому грошових коштів для утримання дітей достатньо. У той час коли він, у зв'язку з роботою не може приділяти час вихованню доньки та сина, вони перебувають під наглядом його матері [PERSON], котра проживає поруч і в змозі приглядати за дітьми. Для проживання дітей позивач має всі необхідні умови, спиртними напоями не зловживає, не палить, позитивно характеризується, за місцем проживання та роботи, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, приділяє вихованню дітей багато часу. Діти проживають у належних умовах, мають власну кімнату, достатньо дитячих книжок та одягу, тобто забезпечені всім необхідним, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов. У той же час, [PERSON], не працює, веде аморальний спосіб життя, за місцем реєстрації та за місцем мешкання у своєї матері [PERSON] не проживає. Останній час мешкає у м. Кам'янськ ( Дніпродзержинськ) де не має свого житла. В липні 2016 року [PERSON] забрала до м. Кам'янськ дітей, де вони більше місяця проживали у квартирі без належних умов проживання, з особами ромської національності і тільки за його втручанням були повернуті до дому за місцем їх реєстрації. Відповідач не може дати дітям ні належного виховання та розвитку, ні матеріального забезпечення, не може забезпечити нормальних безпечних для здоров'я дитини умов проживання, що підтверджується актом обстеження спеціалістів служби у справах дітей. Вважає, що перебування доньки та сина в сім'ї відповідача негативно може вплинути на їх виховання та здоров'я. Разом з тим, він розуміє, що діти потребують уваги як батька, так і матері, тому в жодному разі зі своєї сторони не буде перешкоджати побаченням відповідачки із дітьми. Він хоче дати дітям освіту і добробут. Зі свого боку, позивач гарантує усе можливе для повноцінного розвитку своїх дітей. Він хоче, щоб донька та син виросли у сім'ї де їх люблять та поважають. Згідно ч.2 ст. 161 СК України суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно п.2 ч.1 ст.161 СК України при вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Просить визначити місце проживання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] разом з ним за адресою [ADDRESS]; стягнути з відповідачки [PERSON] витрати на правову допомогу у розмірі 1000 гривень. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. На задоволенні позову наполягає. Згідний на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, і від неї не надійшло повідомлень про причини неявки. [PERSON] заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Представник третьої особи - Орган опіки і піклування - Межівська районна державна адміністрація Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. В зв'язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, яка була повідомлена належним чином, і яка про причини своєї неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності суду не надала, суд відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв'язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: У судовому засіданні встановлено, що сторони по справі з 20.08.2005 року по 22.07.2016 року перебували у шлюбі, від якого мають двох дітей: доньку - [PERSON] [INFO], сина - [PERSON] [INFO] (а.с.29,33). Відповідно до ст. 19 Сімейного Кодексу при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Сторонами по справі заявлено вимогу про визначення місця проживання дитини відповідно до ст.160, 161 Сімейного кодексу України, які регулюють право батьків на визначення місця проживання дитини та вирішення спору між матір'ю та батьком щодо місця проживання дитини. Згідно з актами обстеження матеріально-побутових умов сім'ї діти постійно проживають разом з батьком за адресою [ADDRESS], батько займається вихованням дітей, часто відвідує школу, здійснює підвіз дітей та заберає їх зі школи. Діти доглянута та охайні, навчаються в Слов'янській СЗШ (а.с.37,38,42,44). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Межівської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дітей [PERSON] та [PERSON] № 000067 станом на 20 січня 2017 року діти проживають разом з батьком [PERSON]. Між членами родини доброзичливі приязні відносини. Мати дітей [PERSON] виїхала за межі району і на даний час проживає у м. Кам'янську Дніпропетровської області на приватній квартирі. Нею не створено належних умов для проживання малолітніх дітей. Проте діти люблять матір, хочуть з нею спілкуватися, проводити вільний час. Батько дітей займається їх вихованням, навчанням та матеріальним утриманням дітей. За місцем проживання для дітей створені належні умови. Батько цікавиться успішністю та поведінкою дітей, відкритий до співпраці з адміністрацією школи та класними керівниками. Орган опіки та піклування Межівської районної державної адміністрації вважає за доцільне визначити місце проживання дітей з батьком. За правилами ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. За ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6) , проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виняткові обставини , бути розлучена зі своєю матір'ю. При цьому, поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років. Згідно статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. При розв'язанні спору суду належить визначити, кому з батьків надати перевагу, хто стане безпосереднім вихователем дитини. При цьому, інший з батьків не втрачає своїх прав та обов'язків. Він стає носієм права на спілкування з дитиною та права брати участь у її вихованні (ч. 2 ст. 157 СК України). Відповідно до п.18 Постанови Пленуму від 21 грудня 2007 року №11, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід врахувати також положення статті 160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, за спільною згодою батьків та самої дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. При вирішенні спору щодо місця проживання суд бере до уваги позитивне ставлення позивача до виконання своїх батьківських обов'язків, враховує те, що позивач має стабільний заробіток та добрі умови для проживання дітей. Суд враховує принцип 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, відповідно до якого малолітня дитина не повинна, окрім випадків, коли є виключні обставини бути розлучена зі своєю матір'ю, але в даному випадку мати життям та здоров'ям дітей не цікавиться, школу не відвідує,належних умов для виховання та розвитку дітей не має. (а.с.36,43). Таким чином, оцінюючи надані докази по справі, з метою захисту інтересів дітей, а також враховуючи їх вік та стать, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині визначення місця проживання [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] разом з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS]. В частині стягнення з відповідачки [PERSON] витрат на правову допомогу у розмірі 1000 гривень, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження витрат на правову допомогу у розмірі 1000 гривень. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторонни понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial