Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

30 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини -[PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 гривень на дитину щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до повноліття дитини, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, яка проживає з позивачем та знаходяться на її матеріальному забезпеченні, та на її утримання - у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з відповідачем [PERSON] проживала однією сім'єю без державної реєстрації шлюбу з березня 2013 р. по вересень 2015 р. За час спільного проживання у них народився син, який за їх спільною заявою поданою до органу реєстрації, на підставі п.1 ч. 2 ст. 125 СК України, [PERSON] визнав себе батьком. Вказує, що дитина проживає із матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідач - батько дитини, ухиляється від утримання дитини, добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дитини та дружини не надає. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, вказавши, що згідний сплачувати аліменти на дитину в розмірі 2500 грн., а в задоволенні стягнення аліментів на дружину заперечив та просив відмовити, оскільки позивач спроможна самостійно себе утримувати. Представник відповідача заперечив щодо задоволення позову в частині розміру стягуваних аліментів, вказавши, що відповідач не спроможний сплачувати такий розмір, який просить позивач. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, згідно слідуючих підстав. Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом об'єктивно встановлено, що сторони проживали однією сім'єю без державної реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них [INFO] народився син [PERSON], який проживає разом із матір'ю та який за їх спільною заявою поданою до органу реєстрації, на підставі п.1 ч. 2 ст. 125 СК України, [PERSON] визнав себе батьком, про що свідчить запис у Свідоцтві про народження серії [NUMBER] та не заперечується відповідачем. Позивач [PERSON] є фізичною особою підприємцем, перебуває на обліку в ДПІ у м. Хмельницький, згідно поданої декларації за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р. дохід до оподаткування становить 15 380 грн. Відповідач [PERSON] також є фізичною особою підприємцем, перебуває на обліку в ДПІ у м. Хмельницький. В період з 01.01.2013 р. по 31.12.2015 р. перебував на спрощеній системі оподаткування, згідно поданих податкових декларацій платника єдиного податку ФОП загальна сума доходу за вказаний період становить 1 075 000, 00 грн., в тому числі 2013 р. - 135 000,00 грн., 2014 р. - 650 000,00 грн., 2015 р. - 290 000,00 грн., що вбачається із листа ДПІ в м. Хмельницькому та із податкових декларацій. Із уточнюючої декларації поданої відповідачем в судовому засіданні, його дохід за 2015 р. склав 24 900,00 грн. (подана в ДПІ 10.11.2016 р.), а дохід за 2016 р. становить 9 600,00 грн. На питання суду щодо надання книги витрат та доходів, відповідач вказав, що така ним не ведеться. Окрім того, як вбачається із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, [PERSON] є власником нежитлового приміщення, об'єкт комерційного призначення, по [ADDRESS]. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини. її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. У п. 17 постанови Пленум Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 184 даного Кодексу, якщо платних аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може зазначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру аліментів) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З врахуванням обставин справи, положення чинного законодавства, що регулює правовідносини пов'язані зі сплатою аліментів, обов'язку відповідача утримувати малолітню дитину, принципу законності, та враховуючи, що у відповідача дохід не стабільний (він оформлений приватним підприємцем, його дохід змінюється, що вбачається із поданий декларацій, у нього є наявне нерухоме майно), а відповідно до пояснень відповідача останній має мінливий дохід, частину отримує в натурі, та спроможний сплачувати лише 2 500 грн., тому суд приходить до висновку, що в силу ст.ст. 180-184 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. на дитину щомісячно, починаючи з 03.08.2016 року і до повноліття дитини. Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання сина, суд виходить з того, що відповідач, як батько [PERSON], [INFO] зобов'язаний утримувати сина до досягнення ним повноліття. При цьому, суд враховує те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Також, виходить з розумності та достатності заявленого позивачем розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, враховуючи ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», а також з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Також ч. 2 ст. 84 СК України передбачено, що, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ст. 84 ч. 4 Сімейного кодексу України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 84 та ст. ст. 86 і 88 цього Кодексу. Враховуючи, що позивач потребує матеріальної допомоги на утримання, а відповідач не спростував, що не в змозі таку допомогу надавати, тому суд приходить до висновку, що позивач має право на утримання від відповідача до досягнення їх спільною дитиною трьох років, розмір якого, суд з урахуванням обставин справи та наданих доказів, визначає в сумі 350 грн. доходу відповідача щомісячно, починаючи з 03.08.2016 року і до досягнення їх спільною дитиною [PERSON], [INFO] трьох років. При призначенні аліментів також враховується стан здоров'я, матеріальне, сімейне становище дитини, відповідача та позивача. Зокрема, враховуються, що відповідач інших утриманців немає, про що останній вказав в судовому засіданні. При цьому, посилання відповідача на те що в нього на утриманні батьки, суд відхиляє, оскільки доказів їх утримання суду не надано. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial