Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

29 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб 12 серпня 2005 року, від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З 01 вересня 2014 року припинені фактичні шлюбні відносини між позивачем та відповідачем, спільне господарство не ведеться, подружжя проживають окремо. Позивач надав до суду заяву, в якій просить слухати справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, причин неявки в судове засідання відповідач суду не повідомила, через позивача до суду подала заяву в якій не заперечує проти розірвання шлюбу та просить слухати справу за її відсутністю. В звязку з відсутністю поштового обігу з містом Первомайськ Луганської області, яке перебуває на території тимчасово непідконтрольній українській владі, виклик відповідача в судові засідання було розміщено на офіційному веб-порталі «Судова влада України» http://court.gov.ua/ на веб-сторінці Рубіжанського міського суду Луганської області у розділі «Список справ, призначених до розгляду» та «Виклик до суду учасників по справі». Інших відомостей про місцезнаходження відповідача, його адреси як тимчасово переміщеної особи, відомостей про місце роботи суд не має. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 12.08.2005 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії І-ЕД № 226319, виданим Попаснянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області 16.11.2016 року (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають спільного неповнолітнього сина[PERSON], [INFO], що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії І-ЕД № 379768, виданим Попаснянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області 16.11.2016 року (а.с. 5). Відповідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних відносин чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. У відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Позивач у позовній заяві зазначає, що шлюбні відносини між подружжям припинені з 01 вересня 2014 року, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо в різних населених пунктах. Відповідачем до суду не надано доказів, які спростовують доводи позивача, також не надано доказів, які підтверджують можливість подальшого спільного життя подружжя та збереження їх шлюбу. Таким чином, суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем припинені шлюбні стосунки з 01 вересня 2014 року, сторони спільне господарство не ведуть, тому враховуючі вищезазначені обставини, вжиття будь-яких заходів щодо примирення подружжя, відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, є недоцільним, неефективним, та таким, що буде суперечити волі й інтересам сторін, а також моральним засадам суспільства. Відповідно ст. 110 Сімейного кодексу України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Обставин, передбачених ч. 2 ст. 110 Сімейного кодексу України щодо предявлення позову протягом вагітності дружини, з матеріалів справи не вбачається. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх шлюбу суперечить інтересам сторін, які не мають бажання зберегти сімю, а тому все зазначене вище є підставою для розірвання шлюбу між ними. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved