Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

31 травня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив припинити стягнення аліментів, що стягуються з нього згідно на підставі рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2015 року на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі ? частини з усіх доходів, на утримання самого відповідача [PERSON] щомісячно в розмірі до 1/8 частини з усіх доходів, до досягнення дитиною трирічного віку. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що починаючи з 06 квітня 2016 року їхній син [PERSON] проживає з ним, мати з дитиною не спілкується. Дитина відвідує дитячий садок за місцем проживання позивача, матеріально забезпечена, позивач займається вихованням сина. Позивач в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, підтримав позовні вимоги, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2015 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі ? частини з усіх доходів, на утримання відповідача [PERSON] щомісячно в розмірі до 1/8 частини з усіх доходів, до досягнення дитиною трирічного віку (а. с. 7). У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 82 СК України, право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинене за рішенням суду, якщо буде встановлено, що одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги. Статтею 179 СК України визначено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Згідно ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що з позивачем проживає син [PERSON], [INFO] [ADDRESS] (а. с. 8), відвідує КЗО «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 278» з 14.06.2016 року (а. с. 9). Згідно характеристики виданої КЗО «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 278», батько [PERSON], [INFO], - [PERSON] забезпечує сина необхідним приладдям, вносить батьківську плату за харчування дитини. До дитячого садка [PERSON] приводить та забирає батько (а. с. 10). Оскільки на даний час [PERSON], [INFO] проживає з батьком, який його матеріально забезпечує, тому підстава для стягнення з позивача на користь відповідача аліментів визначених за рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2015 року - відсутня. Вимоги про припинення стягнення аліментів на користь [PERSON] обґрунтовані, у зв'язку із чим підлягають задоволенню.

Outcome: approved