Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

30.09.2020 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, на обґрунтування якої зазначив, що відповідач [PERSON] є його батьком, шлюб з яким його матір розірвала 12.01.2004 року. [INFO] він досяг повноліття, однак працювати не може, оскільки навчається на денній безоплатній формі навчання та фактично знаходиться на утриманні матері. Зі своїх доходів він не може повністю забезпечити повноцінне навчання, у зв`язку з тим, що йому необхідні кошти на проїзд до місця навчання, одяг, харчування, підручники тощо. Як йому відомо, відповідач офіційно працює в Рівненському міському центрі зайнятості, за що з даної діяльності отримує певний дохід, проте добровільно надавати допомогу відмовляється. Враховуючи викладене, просить суд присудити стягувати з відповідача на свою користь аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення ним 23-ох років за умови продовження ним навчання з врахуванням зміни прожиткового мінімуму та індексу інфляції. 16.11.2020 року від [PERSON] на електронну адресу суду надійшло заперечення (відзив) на позовну заяву, відповідно до якого заявлені позовні вимоги він не визнає виходячи з наступного. В обгрунтування своїх заперечень зазначає, що на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, а також дружина, яка наразі ніде не працює. Разом з тим, розмір його заробітної плати за останніх два місяці склав 8677,89 грн. Зазначені обставини унеможливлюють надання ним матеріальної допомоги на утримання [PERSON] , а тому в задоволенні позову він просить відмовити повністю. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, які викладені у його позовній заяві, просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити частково та при ухваленні судового рішення у даній справі, врахувати, що на його утриманні є дружина та двоє малолітніх дітей. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 12.01.2004 року було розірвано. Зазначене підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] та відповідачем не заперечується (а.с. 7). За час шлюбу в подружжя [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився спільний син - [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Із наведеного слідує, що позивач [PERSON] , який на день розгляду досягнув повноліття є рідним сином відповідача [PERSON] . Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст. ст. 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (ст. 198 СК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як вбачається з довідки № 156/1-26, виданої 28.07.2020 року Волинським коледжем культури і мистецтв імені Стравінського І.Ф., [PERSON] навчається у вказаному навчальному закладі на IV курсі денної державної форми навчання за спеціальністю «оркестрові струнні інструменти». Строк навчання становить з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року (а.с. 8). Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Судом встановлено, що [PERSON] є здоровим, працездатним, на обліку у лікарів не перебуває та отримує дохід у вигляді стипендії від навчання у Волинському коледжі культури і мистецтв імені [PERSON] . У свою чергу, відповідач [PERSON] є здоровим, працездатним, на обліку у лікарів не перебуває, працює офіційно у Рівненському міському центрі зайнятості та отримує заробітну плату близько 8677 грн. на місяць (а.с. 65). Як вбачається із свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , у [PERSON] на утриманні перебуває двоє його малолітніх дітей - донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] (а.с. 53-54). Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , суд бере до уваги ту обставину, що обов`язок по утриманню дитини, в тому числі й повнолітню, покладається на обох батьків у повній мірі. Разом з тим, як вбачається із довідки до акта огляду МСЕК Волинського обласного бюро СМЕ серії 12 ААБ № 187110 від 06.02.2019 року, матері позивача [PERSON] було встановлено ІІ групу інвалідності строком по 06.02.2022 року, а тому суд вважає доведеним, що остання істотно обмежена у можливості працевлаштуватися, при цьому, отримуваний розмір державної соціальної допомоги є незначним (а.с. 77). Поряд з тим, суд не приймає до уваги ту обставину, що дружина [PERSON] - [PERSON] перебуває на його утриманні, оскільки остання не знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а також не являється особою, яке за станом свого здоров`я позбавлена можливості працевлаштуватися. Крім того, наявність у [PERSON] на утриманні двох малолітніх дітей не звільняє його від обов`язку утримання свого сина від іншого шлюбу. Так, в ході розгляду справи, відповідачем не було надано жодних належних та допустимих доказів того, що останній позбавлений можливості надавати допомогу на утримання повнолітнього сину, який, у зв`язку із навчанням та інвалідністю своєї матері, таку допомогу потребує. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягувати аліменти на його утримання у зв`язку із навчанням в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця та до закінчення останнім навчання, але не більше як до досягнення ним 23-х років. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Згідно ч. 1 ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу, а тому, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 192 СК України, аліменти на дитину, яка продовжує навчання, присуджуються від дня пред`явлення позову. З даною позовною заявою позивач [PERSON] звернувся 30.09.2020 року (а.с. 1), отже саме з зазначеної дати аліменти мають стягуватися з відповідача на його користь. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Крім того, згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідача слід також стягнути на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн. На підставі ст.ст. 198-201 СК України,

Outcome: approved