overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

29 грудня 2015 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про надання їй права на шлюб, посилаючись на те, що даний час вона ще не досягла повноліття, їй виповнилось 17 років. З 2013 року вона зустрічається з [PERSON] із яким на даний момент має намір зареєструвати шлюб, оскільки між ними склалися теплі і щирі стосунки, вони хочуть створити сім'ю, однак реєстрація шлюбу в органах РАЦСу без дозволу суду неможлива, оскільки заявниця не досягла встановленого Законом шлюбного віку. У звязку з тим, що на даний час вона вагітна, виникає необхідність у терміновій реєстрації шлюбу ще до народження дитини, а тому вважає, що шлюб буде відповідати її інтересам та просила надати їй право на шлюб. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала, просила надати їй право на шлюб, пояснила, що це цілком відповідає її інтересам, оскільки вони з [PERSON] мають намір створити сімю. Заінтересовані особи: [PERSON], [PERSON], заяву підтримали, проти її задоволення не заперечували. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що [PERSON] народилась 05 вересня 1998 року (а.с.4), тобто на день розгляду справи в суді має повних 17 років та не досягла шлюбного віку. Довідкою Хмільницької ЦРЛ від 28 грудня 2015 року підтверджено, що [PERSON] знаходиться на обліку в гінекологічному відділені Хмільницької ЦРЛ з діагнозом: вагітність із терміном 6 тижнів (а.с. 7). Згідно зі ст. 22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Відповідно до ст. 23 СК України, право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла 16 років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Врахувавши наведене, відсутність заперечень з боку матері заявниці, [PERSON], суд приходить до висновку про задоволення заяви, оскільки заявнику на момент подачі заяви виповнилось сімнадцять років, укладення шлюбу з [PERSON] відповідає її інтересам. На підставі ст.ст. 22, 23 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

29 грудня 2015 року [PERSON] звернулася в суд із зазначеним позовом, який обґрунтувала тим, що 15 травня 2002 року виконавчим комітетом Рудниківської сільської ради Маневицького району було зареєстровано шлюб позивача і відповідача, актовий запис № 4. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З часом спільне подружнє життя сторін погіршилося. Фактичні шлюбні стосунки між подружжям припинено, шлюб існує формально. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим, оскільки це суперечить її інтересам та інтересам дітей, тому просить суд позов задовольнити і шлюб розірвати. В даному судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задовольнити із наведених у ньому підстав. Відповідач позов визнав, не заперечував щодо його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши обставини справи, представлені докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15 травня 2002 року, який зареєстровано Рудниківської сільською радою Маневицького району Волинської області, актовий запис № 4, та видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] (а.с. 3). Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 4, 5). Спільне подружнє життя сторін не склалося, в сім'ї систематично почали виникати сварки та різні непорозуміння, вони на даний час не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин. Враховуючи зазначені обставини та вказані норми права, особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд приходить висновку про задоволення позову. Згідно ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цих підстав, суд вважає доцільним за вибором позивача залишити їй прізвище - «[PERSON]». На підставі статей 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

29 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що перебувала з відповідачем в шлюбі, який був розірваний 24 червня 2015 року. Від шлюбу мають дитину, [PERSON], [INFO], який знаходиться на її позивача, утриманні. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Посилаючись на вказані обставини [PERSON] просила стягнути з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частини від його заробітку до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позов визнав повністю. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який був розірваний 24 червня 2015 року. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] а.с.4). Відповідач працює на постійній основі на Харківському підприємстві «Міський інформаційний центр» на посаді менеджера та отримує дохід у вигляді заробітної плати. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.183 Сімейного Кодексу України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, відсутність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім'ї. Оскільки відповідач має постійне місце роботи та регулярний постійний дохід у вигляді встановленої заробітної плати, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів у розмірі 1/4 частки від доходу відповідача, але не менше мінімального розміру встановленого ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України - 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. Питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

29 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В заяві послався на таке, що проживала з відповідачем у не зареєстрованому шлюбі з 2008 року. Від спільного проживання мають доньку [PERSON],[INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. З відповідачем не проживають більше року. Відповідач працездатний, але добровільно не бажає надавати допомогу на утримання дитини. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до її повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, але надіслала письмову заяву. Просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та згодна на заочний розгляд справи в суді. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду повідомлений належним чином та своєчасно. Про причини не явки суд не повідомив. Судом ухвалено слухати справу у його відсутність в порядку заочного розгляду справи на підставі ст. ст. 224-226 ЦПК України. Суд перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, прийшов до висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що сторони перебували у не зареєстрованому шлюбі з 2008 року. Від спільного проживання мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується записами даних про батьків у свідоцтві про її народження, виданого 22 серпня 2009 року за актовим записом №876, місце реєстрації: відділ реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с.4). Дитина проживає з матір'ю та перебуває на повному її утриманні, що потребує значних матеріальних витрат. З відповідачем не проживають більше року. Відповідач працездатний, але добровільно не бажає надавати допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на одну дитину, визначається судом. У зв'язку з наведеним вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок по оплаті на користь держави судового збору у розмірі 551,20 гривень за розгляд справи в суді.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

29 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 12 жовтня 2006 року у виконкомі Буківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №18. Від даного шлюбу народилась одна дитина: син [PERSON], [INFO] Сімейне життя в них не склалось, шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться, сімя фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання позивачка не зявилась, однак надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, обставини справи підтвердила. В судове засідання відповідач не з'явився, однак надав письмову заяву в якій проти позову не заперечував та просив слухати справу у його відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 12 жовтня 2006 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане виконкомом Буківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №18 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: син [PERSON], 11.07.2007 р.н.(а.с.5). З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у звязку з чим вони відмовляються від примирення. Шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачкою та відповідачем відсутній, дитина після розірвання шлюбу залишається з матірю. З цього приводу спір відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивачка звернулася з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, що унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано спільне бажання [PERSON] та [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, та інтересам неповнолітньої дитини, що має істотне значення, у звязку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати у справі, а саме суму судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп. покласти на позивача, оскільки рішення ухвалено на його користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

29 грудня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області розглянув цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, та задовольнив його частково, стягнувши з [PERSON] на користь позивача 779790 грн. Під час розгляду справи позивач збільшив розмір позовних вимог до 1266840 грн. у звязку з ростом курсу долара, відповідач зі збільшенням розміру позовних вимог погодився, і суд досліджував всі докази щодо уточненого позову, однак рішення щодо збільшених вимог не ухвалив. У судове засідання щодо розгляду питання про ухвалення додаткового рішення позивач не прибув, про місце та час розгляду справи повідомлений належно, представник відповідачів адвокат [PERSON] проти ухвалення додаткового рішення не заперечував. Відповідно до п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою сторін чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази та надавали пояснення, не ухвалено рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

29 грудня 2015 року гр. [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття, з дня подання позовної заяви. Відповідач, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнав та згоден на стягнення з нього аліментів на утримання його дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод , інтересів інших осіб. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, ураховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає можливим стягнути щомісяця з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

29 грудня 2015 року до суду звернувся [PERSON] з позовом (а.с.3-4) до [PERSON] в якому мотивуючи тим, що у нього з дружиною подружні відносини не склалися, збереження сім'ї суперечить його інтересам, спільне господарство не ведеться. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Просить суд, шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Олександрівської селищної Ради м.Іллічівська Одеської області 08.12.2001 року під актовим записом №33 між ним і відповідачкою розірвати. Позивач у судове засідання не прибув, позовні вимоги підтримав повністю, надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача. Відповідачка у судове засідання не прибула, позовні вимоги підтримала повністю, надала заяву про розгляд справи за відсутності відповідачки. Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб виданого виконавчим комітетом Олександрівської селищної Ради м.Іллічівська Одеської області 08.12.2001 року під актовим записом №33 зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу сторони мають спільного сина, який на сьогоднішній день віком більше року. Відповідно до положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Із зазначеного суд дійшов висновку, що позивач з відповідачем тривалий час не проживає однією сім'єю, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому позовна вимога підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

29 грудня 2015 року до суду звернувся позивач Публічне акціонерне товариство «Кредобанк» з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідно до укладеного кредитного договору № 38521-OWNCASH від 05 вересня 2014 року відповідач отримала кредит у розмірі 17 989,10 грн. з терміном кредитування до 04 вересня 2017 року зі сплатою 9,99 % річних за користування кредитом. Станом на 13 листопада 2015 року виникла заборгованість за кредитними зобов'язаннями на загальну суму 16 919,26 грн., що складається з неповернутої суми кредиту - 15 804,49 грн., прострочених відсотків - 277,30 грн., простроченої суми комісії за адміністрування кредиту - 395,76 грн., пені - 441,71 грн. Так як відповідач не бажає у добровільному порядку сплатити заборгованість, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути на користь позивача з відповідача заборгованість за кредитним договором № 38521-OWNCASH від 05 вересня 2014 року на загальну суму 16 919,26 грн., а також судові витрати, сплачені у вигляді судового збору, у сумі 1218,00 грн. У судове засідання представник позивача не прибув, проте надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно частини першої статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

29 грудня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 25.12.2015 р. о 15 год. 05 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, 25.12.2015 р. о 15 год. 05 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Стебленко лікарні КЗ «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий напружений, тривожний, злобний. По маячним мотивам намагався підпалити дім сусіда з помсти, бо вважав, що сусід організував робітників по будівництву для крадіжки в нього значних грошових коштів. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved