Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

30 вересня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення на її користь аліментів на утримання дітей - дочки [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову та до повноліття дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні стосунки, діти повністю перебувають на її утриманні, а відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав, а також згоден на стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 частки його доходів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 березня 2005 року (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], які мешкають разом з матір'ю та перебувають на її утриманні (а.с. 7-9). Судом встановлено, що спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки, ведення спільного господарства та проживають окремо з лютого 2013 року, позивач поновлювати їх не має наміру, примирення та збереження сім'ї вважає неможливим. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову в цій частині, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін та дітей. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Частиною 1 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, враховуючи обов'язок батьків утримувати неповнолітніх дітей, працездатність відповідача, стан здоров'я та матеріальне становище як дітей, так і їхнього батька, відсутність у нього непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивача належить стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі по 243,60 грн. на користь позивача та держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial