Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

9 січня 2018 року, [PERSON] звернулась до суду з названим позовом, в якому просила суд, розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 25.12.2004 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси (актовий запис № 556), і при реєстрації якого, відповідач змінив своє прізвище з «Радул» на «Долгов», від якого у сторін народилась малолітня донька Ангеліна, [INFO], посилаючись на те, що сімейне життя між ними не склалось, на протязі останніх двох років сімейне життя почало поступово погіршуватись, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, кожен із них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю, що викликало сварки в сімї, відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, останні півтора роки вони проживають окремо та відповідач, забравши свої особисті речі, проживає окремо від неї та дитини. В судове засідання позивачка та її представниця не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили, однак надали до суду письмову заяву, в якій повністю підтримали позов, просили його задовольнити і слухати справу без їх участі, не заперечуючи проти заочного розгляду справи (а.с. 20,21). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлена належним чином, у відповідності до вимог ст.ст. 130,131 ЦПК України, за останньою відомою судові і позивачу адресою його місця проживання, що підтверджується поштовими повідомленнями, які повернулися до суду з відміткою листоноші «за закінченням терміну зберігання», причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав (а.с. 23,24,26,28). Згідно зі ст. 280 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного про дату, час та місце судового засідання належним чином і не зявився в судове засідання без поважних і без повідомлення причин, не подавши відзив на позов, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача, який не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку в підготовчому судовому засіданні, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, за наявними матеріалами справи, що відповідає положенням ст.ст. 191,281 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що офіційно, шлюб між позивачем та відповідачкою був зареєстрований 25.12.2004 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси (актовий запис № 556), при реєстрації якого, відповідач змінив своє прізвище з «Радул» на «Долгов», що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ЖД № 133284 виданого 25.12.2004 р., від якого у сторін народилась малолітня донька Ангеліна, [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 118421 виданого 09.02.2008 р. (а.с. 5,6). З матеріалів справи вбачається, що сімейне життя у подружжя не склалось, на протязі останніх двох років їхнє сімейне життя почало поступово погіршуватись, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, кожен із них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю, що викликало сварки в сімї, відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, останні півтора роки вони проживають окремо та відповідач, забравши свої особисті речі, проживає окремо від неї та дитини. Статтею 24 СК України передбачено шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Одночасно, статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку допомогою фізичного або психічного насильства - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 24 СК України передбачено шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин буде суперечити інтересам, свободам позивачки і малолітньої дитини та моральним засадам суспільства.

Outcome: approved