Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

30 вересня 2020 Перший заступник керівника Одеської місцевої прокуратури № 3 звернувся до суду з позовом в інтересах Одеської міської ради до ТОВ «Лиманський бріз», [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Білоус І.О., про скасування рішення реєстратора, визнання угод недійсними, приведення приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , у первісний стан. Позивач обгрунтовує позов тим, що Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на підставі наказу Управління за № 01-13/1ДАБК від 02.01.2020 проведено перевірку дотримання вимог містобудівного законодавства під час виконання будівельних робіт з реконструкції нежитлових приміщень кафе « [INFO] » за адресою: [ADDRESS] . В позовній заяві зазначено, що [PERSON] подано повідомлення про початок виконання будівельних робіт з реконструкції нежитлових приміщень кафе « [INFO] » під нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , яке зареєстроване в автоматичному режимі за № ОД 061200502819 від 19.02.2020 року. Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відсутня інформація щодо реєстрації за [PERSON] права власності на нежитлове приміщення кафе « [INFO] » загальною площею 136,7 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Оскільки [PERSON] не є власником вищевказаного об`єкта, він не може вважатися замовником будівництва та позбавлений права подавати в установленому законом порядку повідомлення про початок виконання будівельних робіт з реконструкції нежитлових приміщень кафе « [INFO] ». Крім того, [PERSON] також подано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації з реконструкції нежитлових приміщень кафе « [INFO] » під нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , яка зареєстрована в автоматичному режимі за № ОД 141200502837 від 19.02.2020 року та у якій [PERSON] наведено недостовірні дані. У зв`язку з зазначеним наказом Управління ДАБК від 26.02.2020 року скасовано реєстрацію повідомлення про початок виконання будівельних робіт за № ОД 061200502819 від 19.02.2020 року, а також на підставі наказу Управління № 01-13/87ДАБК від 26.02.2020 року скасовано реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації за № ОД 141200502837 від 19.02.2020 року. Таким чином, на думку позивача має місце виконання будівельних робіт з реконструкції спірної будівлі без отримання права на виконання таких робіт, чим порушено норми містобудівного законодавства. Крім того, Одеська міська рада будь-яких рішень щодо передачі земельної ділянки у власність (користування) не приймала, а сама існуюча реєстрація права власності на об`єкт нерухомості порушує права територіальної громади м. Одеси, як власника земельної ділянки, на якій він розташований. Ухвалою суду від 16 жовтня 2020 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 03.12.2020 року. У підготовче засідання 03.12.2020 року з`явилися представник позивача та Одеської міської ради, інші учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Підготовче засідання відкладено на 24.02.2021 року. Ухвалою суду від 24.12.2020 задоволено клопотання про забезпечення позову, накладено арешт на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: [ADDRESS] . 11.01.2021 до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву у якому зазначено, що позов подано з порушенням предметної юрисдикції, адже спір необхідно вирішувати у порядку господарського судочинства; право власності на спірний об`єкт ним набуто правомірно, а прокурором не доведено факт порушення прав територіальної громади та незаконність виникнення у ТОВ «Лиманський бріз» права власності та реконструйований об`єкт. У підготовче засідання 24.02.2021 року з`явилися представник позивача та Одеської міської ради, інші учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Сторонам роз`яснені права та обов`язки. Протокольною ухвалою закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті на 31.05.2021 року. У судове засідання 31.05.2021 року з`явилися представник позивача та Одеської міської ради, інші учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. По справі оголошено перерву на 04.08.2021 року. 04.08.2021 року до суду надійшли письмові пояснення представника ТОВ «Лиманський бріз» Приймачука С.І., з яких вбачається, що повідомлення про початок виконання будівельних робіт та декларація про готовність об`єкта до експлуатації подані [PERSON] як директором та учасником ТОВ «Лиманський бріз», у якому йому належить 100% статутного капіталу; реєстрація повідомлення про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об`єкта до експлуатації проведені відповідно до діючого законодавства, а прокурором не доведено підстави для представництва інтересів держави у суді. У судове засідання 04.08.2021 року з`явилися представник позивача та представник відповідача ТОВ «Лиманський Бріз», інші учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, від представника Одеської міської ради надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. По справі оголошено перерву на 23.09.2021 року. У судове засідання 23.09.2021 року з`явилися представник позивача та представник відповідача ТОВ «Лиманський Бріз», інші учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. По справі оголошено перерву на 01.11.2021 року. У судове засідання 01.11.2021 року з`явилися представник позивача та представник відповідача ТОВ «Лиманський Бріз», інші учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Сторони надали пояснення. По справі оголошено перерву на 07.12.2021 року. Листом від 02.11.2021 заступником керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси повідомлено що відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-ІХ та ураховуючи вимоги наказу Генерального прокурора від 19.08.2020 № 45ш «Про встановлення граничної штатної чисельності обласних прокуратур та спеціалізованих прокуратур у військовій та оборонній сфері (на правах обласних прокуратур)», виключено в структурних та штатних розписах обласних прокуратур Одеську місцеву прокуратуру № 3, встановлено в структурі та штатних розписах обласних прокуратур Приморську окружну прокуратуру м. Одеси. У судове засідання 07.12.2021 року з`явився представник позивача, інші учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. В матеріалах справи міститься заява представника Одеської міської ради про розгляд справи за відсутності. Від представника відповідача ТОВ «Лиманський Бріз» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Судом неявка визнана неповажною. Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.1ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. У відповідності до ст. ст.12,13,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом за клопотанням учасників провадження. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно нежитлове приміщення кафе « [INFO] » загальною площею 136,7 кв.м, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , належало ТОВ «ЛИМАНСЬКИЙ БРІЗ» (код ЄДРПОУ 35697712) на підставі договору купівлі-продажу за № 599 від 25.12.2015 року. Згідно з даними єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів [PERSON] через особистий електронний кабінет на сторінці онлайн-сервісу https://e-dabi.gov.ua/ подано повідомлення про початок виконання будівельних робіт з реконструкції нежитлових приміщень кафе « [INFO] » під нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , яке зареєстроване в автоматичному режимі за № ОД 061200502819 від 19.02.2020 року. Відповідно до зареєстрованого повідомлення замовником будівництва є [PERSON] ; проектна документація розроблена ПП «Архітектура і Стиль», код ЄДРПОУ 30648532. Оскільки [PERSON] не є власником вищевказаного об`єкта, то відповідно до приписів чинного законодавства він не може вважатися замовником будівництва та позбавлений права подавати в установленому законом порядку повідомлення про початок виконання будівельних робіт з реконструкції нежитлових приміщень кафе « [INFO] ». Крім того, листом за № 02 від 20.02.2020 року (вх. № 01-18/85-и/в від 20.02.2020 року) директор ПП «Архітектура та Стиль» [PERSON] повідомила Управління ДАБК ОМР про те, що ПП «Архітектура і Стиль» проектна документація з реконструкції нежитлових приміщень кафе « [INFO] » під нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] не розроблялась. ПП «Архітектура і Стиль» призупинило свою діяльність останні п`ять років. Таким чином, [PERSON] наведено недостовірні дані в зареєстрованому повідомленні про початок виконання будівельних робіт за № ОД 061200502819 від 19.02.2020 року. Крім того, згідно з даними єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, [PERSON] через особистий електронний кабінет на сторінці онлайн-сервісу https://e-dabi.gov.ua/ подано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації з реконструкції нежитлових приміщень кафе « [INFO] » під нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , яка зареєстрована в автоматичному режимі за № ОД 141200502837 від 19.02.2020 року. Відповідно до зареєстрованої декларації замовником будівництва є [PERSON] , яким у зареєстрованій декларації про готовність об`єкта до експлуатації з реконструкції нежитлових приміщень кафе « [INFO] » під нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , яка зареєстрована в автоматичному режимі за № ОД 141200502837 від 19.02.2020 року, наведено недостовірні дані, у зв`язку з чим на підставі наказу Управління № 01-13/86 ДАБК від 26.02.2020 року скасовано реєстрацію повідомлення про початок виконання будівельних робіт за № ОД 061200502819 від 19.02.2020 року, а також на підставі наказу Управління № 01-13/87ДАБК від 26.02.2020 року скасовано реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації за № ОД 141200502837 від 19.02.2020 року. У ході розгляду справи встановлено, що площа спірної будівлі, яка зареєстрована за ТОВ «Лиманський бріз», внаслідок реконструкції збільшена з 136,7 до 609.2 кв.м. за рахунок зайняття земельної ділянки загального користування, яка належить територіальній громаді м. Одеси. У подальшому, за договорами купівлі-продажу № 109 та № 107 від 03.03.2020, посвідченими приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоус І.О., [PERSON] та [PERSON] отримано у власність від ТОВ «Лиманський бріз» по Ѕ частини нежитлового приміщення № 1 за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 609,2 кв.м. На підставі висновку ПП «Глав інвест груп» щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна - за адресою: [ADDRESS] від 04.03.2020 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дишлевою Т.В. 14.03.3020 за [PERSON] зареєстроване право власності на 266 кв.м. нежитлового приміщення № 101, розташованого за адресою: [ADDRESS] , у свою чергу за [PERSON] зареєстроване право власності на 343,2 кв.м. нежитлового приміщення № 102 за цією ж адресою. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Загальні підстави та порядок набуття права власності на нове майно, створене з додержанням вимог закону, передбачені ст. 331 ЦК Кодексу України. Зокрема, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. ТОВ «Лиманський бріз» виконано будівельні роботи з будівництва спірної будівлі без отримання права на виконання таких робіт, чим порушено зазначені норми містобудівного законодавства. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку. Відповідач ТОВ «Лиманський бріз» не є власником або користувачем земельної ділянки, тому не має право на її забудову. У матеріалах справи є лист № 59-пр/вих від 15.05.2020 Одеської міської ради, що площа спірного майна збільшена за рахунок зайняття земельної ділянки загального користування, яка належить територіальній громаді м. Одеси, а також відображення другого поверху згідно з технічним паспортом від 19.02.2020, виготовленим ФОП « [PERSON] », який фактично відсутній. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Стаття 143 Конституції України наділяє територіальні громади правом безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляти майном, що є у комунальній власності. Відповідно до п. 1 ст. 10, п. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в України», ради представляють інтереси територіальної громади та відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» здійснюють повноваження власника майна. Згідно з пунктами «а», «б», «в» ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України саме до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території відповідних населених пунктів належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, а також надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності. Оскільки Одеська міська рада будь-яких рішень щодо передачі земельної ділянки у власність (користування) не приймала, існуюча реєстрація права власності на об`єкт нерухомості порушує права територіальної громади м. Одеси, як власника земельної ділянки, на якій він розташований. Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; немає належного дозволу на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил. Згідно із частиною третьою цієї статті право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. При цьому, за положеннями частини четвертої цієї статті якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Одночасно за положеннями частини сьомої статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Отже, системний аналіз зазначених положень дає підстави для висновків про те, що самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо: власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво; власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на самочинну забудову, однак, така забудова порушує права інших осіб на зазначену земельну ділянку; самочинна забудова зведена на наданій земельній ділянці але з відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, за умови, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, відмовилась від здійснення перебудови. Відповідно до вимог статті 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають органи державної влади або органи місцевого самоврядування. У разі порушення прав інших осіб право на звернення до суду мають такі особи за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України), а також власник (користувач) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 цього Кодексу). Таким чином, з боку відповідача ТОВ «Лиманський бріз» вбачається порушення норм діючого законодавства, свавільне втручання в мирне володіння територіальною громадою в особі Одеської міської ради своїм майном - земельною ділянкою, направлене на її захоплення поза процедурою її викупу або отримання в оренду. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі. У зв`язку з тим, що право власності ТОВ «Лиманський бріз» на реконструйований об`єкт набуто неправомірно, таке право підлягає припиненню, а самочинно побудована будівля приведенню у попередній стан. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Враховуючи викладене, право власності ТОВ «Лиманський бріз» на спірний об`єкт нерухомості підлягає припиненню, оскільки будівництво було проведене на земельній ділянці , право на забудову якої не надавалося її власником. Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Згідно з ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Частинами 1, 2 ст. 212 ЗК України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Згідно ст. 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є поряд з іншим земля й природні ресурси, що є у власності територіальних громад. Відповідно до ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності. Відповідно до ст. 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності. Статтею 83 ЗК України передбачено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам міст є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності. Згідно із п.5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування» від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Пунктом 34 ст. 26 зазначеного Закону визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Фактично ТОВ «Лиманський бріз» порушено право власності Одеської міської ради, оскільки самочинна реконструкція проведена із захопленням земельної ділянки, власником якої вона є, що свідчить про ігнорування відповідачем усіх норм містобудівного законодавства та ухилення від передбаченого законом порядку здійснення будівництва. Згідно ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу товару та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Частиною 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Частиною 5 ст. 203 ЦК України передбачено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України. Статтею 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Спірні правочини укладені з порушенням вимог зазначеного законодавства, оскільки їх предметом є об`єкт нерухомості, який незаконно побудовано на земельній ділянці, яка в встановленому законом порядку не надавалася. З огляду на зазначені приписи законодавства суд приходе до висновку щодо визнання недійсними угод купівлі-продажу № 107 та № 109 від 03.03.2020, як такі, що порушують норми діючого законодавства. Суд критично ставиться до тверджень відповідачів щодо законності набуття права власності на реконстрйований об`єкт з огляду на вищезазначені порушення законодавства. Суд приходить до висновку, що дозвільні документи на здійснення будівельних робіт (реконструкцію) спірного об`єкту у ТОВ «Лиманський бріз» були відсутні, що є порушенням удівельних норм і правил. У зв`язку з зазначеним право власності на реконструйований ТОВ «Лиманський бріз» об`єкт площею 609,2 кв.м., яке зареєстроване на підставі рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Білоус Ірини Олександрівни № 51245764 від 20.02.2020, набуто незаконно. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ч.3ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах. Також держреєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Відповідно до частини 4статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Фактично приватний нотаріус Білоус І.О. здійснила легалізацію самочинного будівництва, шляхом державної реєстрації прав на реконструйовану будівлю. Враховуючи той факт, що приватний нотаріус Білоус І.О. здійснила реєстрацію прав на реконструйовану будівлю без отримання належних документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта та не перевірила відповідність поданих відповідачами документів, рішення № 51245764 від 20.02.2020 має бути визнаним незаконними та скасоване. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1ст. 5 ЦПК України). Таким чином, суд надавши оцінку всім доказам, наявним в матеріалах справи приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Статтею 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з наданого платіжного доручення № 1370 від 02 вересня 2020 за звернення до суду з позовом сплачений судовий збір в сумі 12612 грн. Платіжним дорученням № 2150 підтверджено сплату судового збору в сумі 1051 грн. за забезпечення позову. Зазначені витрати підлягають відшкодуванню у повному обсязі.

Outcome: approved