Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

31.08.2021 року позивач звернулася до суду з даним позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що 28.04.2012 року вони зареєстрували шлюб. Від спільного проживання у них є неповнолітній син: [PERSON] , [INFO] . На початку подружнього життя вони з відповідачем жили дружньо та в повній сімейній гармонії. У них були взаємні почуття любові та поваги один до одного. У 2016 році у їхнього сина почали відчутно проявлятися розлади розвитку нервової системи. Позивач з сином почали відвідувати лікарів, вона намагалася зробити все, щоб покращити стан сина, а відповідач в цей час відсторонився від них із дитиною та почав проживати своїм життям, окремим від них. З часом їхні стосунки погіршилися і на сьогоднішній день їхнє спілкування є лише формальним. У 2018 році стан здоров`я сина суттєво погіршився і позивач була змушена переїхати з сином на постійне проживання до її батьків. З листопада 2020 року вони припинили спільне проживання. Також зазначає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, тому просить розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу просить змінити їй прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». Також просила, стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір та витрати на правову допомогу. 14.09.2021 року у даній справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи на 01.10.2021 року. 01 жовтня 2021 року розгляд справи було відкладено у зв`язку із неявкою відповідача. 01.11.2021 р. учасники справи не з`явилися у судове засідання, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Разом з цим, позивачка вказала, що підтримує позовні вимоги, а відповідач зазначив, що визнає позов. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ч. 3 ст. 211, ст. 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення\~рішення,\~ухваленого за\~відсутності учасників\~справи,\~є дата\~складення повного\~судового рішення. Оцінивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28.04.2012 р., що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Червоноградського міського управління юстиції Львівської області (а.с. 3). Сторони є батьками неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Червоноградського міського управління юстиції у Львівській області (а.с.5). Як вбачається з матеріалів справи, сторони не підтримують подружніх стосунків, не пов`язані спільним побутом, спільне життя у них не склалося, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав і таке визнання не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову відповідачеві відомі та зрозумілі. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.2 ст.112\~Сімейного кодексу\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене,\~а також\~умови проживання\~сторін та\~взаємовідносини їх\~у шлюбі,\~небажання позивача\~продовжувати шлюб,\~визнання позову\~відповідачем,\~суд приходить\~до висновку,\~що сім`я\~сторін \~поновлена бути\~не може,\~а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Крім цього, враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України необхідно, повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову згідно з квитанцією № 92274 від 27.08.2021 року. Також, позивач в позовній заяві просила стягнути з відповідача 1000 грн. у якості компенсації витрат, понесених нею на професійну правничу допомогу. Згідно Постанови Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.12.2020 року №640/18402/19 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. З матеріалів справи вбачається, що розмір таких витрат підтверджується такими документами: 1) договором про надання правової допомоги № 106 від 27.08.2021 р. (а.с.9); 2) ордером на надання правничої допомоги укладеного між [PERSON] та адвокатом Пилипів В.І. (а.с.9); 3) квитанцією про оплату згідно договору про надання правничої допомоги від 27.08.2021 року (а.с.11); 4) актом №106 про прийняття передачу надання послуг від 30.08.2021 року (а.с.12) Такі документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення позивачем витрат, що пов`язані з правничою допомогою адвоката. У відповідності до ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення таких витрат. Суд також враховує положення ч.2\~ст.\~141\~ЦПК України, за якими обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач заперечення\~щодо розміру\~витрат на\~правничу допомогу не висловив. Суд з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн. є доведеними та підлягають до стягнення.

Outcome: approved