Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

30.07.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання правочину дійсним, вказуючи на те, що 15.03.2015 року між нею та відповідачкою було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, спорудами та огорожею, розташований по [ADDRESS] Новотроїцького району Херсонської області, відповідно якого вона сплатила за цей будинок 15 000 грн. Договір домовились посвідчити нотаріально в строк до 01.05.2015 року, однак свого зобов'язання відповідач не виконала. Фактично відбулось повне виконання договору, вони домовились щодо всіх істотних умов договору, однак зважаючи на те, що договір не оформлений нотаріально позивач не може оформити право власності на даний будинок. Позивач просить визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, спорудами та огорожею, що розташований по [ADDRESS] Новотроїцького району Херсонської області укладений 15.03.2015 року між нею та [PERSON] Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши надані докази по справі суд прийшов до наступного. Як вбачається з копії договору дарування житлового будинку серії ВРД № 595307 від 06.12.2010 року [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями, спорудами та огорожею, розташований по [ADDRESS] Новотроїцького району Херсонської області. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як встановлено судом, між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку від 15.03.2015 року, відповідно до якого [PERSON] продала житловий будинок з надвірними будівлями, спорудами та огорожею, що розташований по [ADDRESS], Новотроїцького району, Херсонської області [PERSON] за 15 000 грн., які отримала повністю під час підписання договору. Відповідно договору сторони домовились нотаріально його посвідчити в строк до 01.05.2015 року. Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом Згідно ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. З роз'яснень Пленуму Верховного Суду України вбачається, що в п. 13 Постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9, з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. За таких умов, договір купівлі-продажу житлового будинку потребує обов'язкового нотаріального посвідчення та з 01.01.2013 року не потребує обов'язкової державної реєстрації відповідно до приписів Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Тобто, внаслідок недотримання сторонами договору купівлі-продажу нерухомого майна вимог лише щодо його нотаріального посвідчення, такий договір може вважатися укладеним в силу норм ч. 3 ст. 640 ЦК України. В свою чергу правила ч. 2 ст. 220 ЦК України вказують, що передбачена можливість визнання договору дійсним у разі, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, не поширюються на правочини, які згідно закону для їх дійсності потребують обов'язкового нотаріального посвідчення та державної реєстрації, так як момент його укладення пов'язується законодавцем саме з державною реєстрацією. Відповідно до п. 13 Постанови ПВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9 при розгляді таких справ суди повинні з'ясувати чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухиляється від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. Із матеріалів справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, спорудами та огорожею, розташований по [ADDRESS] Новотроїцького району Херсонської області, укладеного 15.03.2015 року. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була прведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. За таких умов, враховуючи, що починаючи з 01.01.2013 року правочини щодо нерухомого майна не потребують обов'язкової державної реєстрації відповідно до приписів Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тому наявні підстави для застосування ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вказаний правочин між [PERSON] та [PERSON] є таким, що породжує для сторін права та обов'язки, наявні підстави для визнання договору від 15.03.2015 року дійсним в порядку ст. 220 ЦК України та визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, спорудами та огорожею, розташований по [ADDRESS] Новотроїцького району Херсонської області, тому суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved