Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

30 вересня 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Укрфінанс» (далі ТОВ «Укрфінанс») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Свої вимоги ТОВ «Укрфінанс» мотивує тим, що 24.02.2015 року між ТОВ «Мігфінанс» та [PERSON] було укладено договір позики за №2015-03-00219 (далі Договір позики), згідно якого товариство надало відповідачу позику у сумі 1500 грн. з нарахуванням відсотків у розмірі 2% за кожен день користування грошовими коштами (732% річних). Позика взята строком на 17 днів з урахуванням дня отримання коштів. Позичальник зобовязався повернути суму позики та сплатити відсотки за користування позикою 12.03.2015 року, що в сумі складає 2010 грн. В подальшому ТОВ «Мігфінанс» було відступлено право вимоги за вказаним кредитним договором, а ТОВ «Укрфінанс» набуло право вимоги за кредитним договором. Позивач умови Договору виконав в повному обсязі, проте відповідач платежі належним чином не здійснював, у звязку з чим станом на момент звернення до суду заборгованість становить 24415,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача та судовий збір у розмірі 1218,00 грн. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, та зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити позов у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, тому суд відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у звязку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. В судовому засіданні встановлено, що 24.02.2015 року між ТОВ «Мігфінанс» та [PERSON] було укладено договір позики №2015-03-00219 (а.с.9), згідно якого ТОВ «Мігфінанс» надало відповідачу позику у сумі 1500 грн. з нарахуванням відсотків у розмірі 2 % за кожний день користування позичальником грошовими коштами (732 % річних). Відповідно до п. 3.1. договору позики позичальник зобовязався 12.03.2015 року повернути позикодавцю отриману позику та сплатити відсотки за користування позикою, що складає суму у розмірі 2010,00 грн. Згідно п.п. 7.1., 7.2., 7.2.1 договору позики при простроченні сплати відсотків більше ніж на три дні, позичальник сплачує позикодавцю штраф у розмірі 250 грн., у разі невиконання позичальником зобовязань по погашенню позики у терміни, вказані в п. 3.1. договору позики, позичальник сплачує позикодавцю пеню з розрахунку 2% за кожен день від суми заборгованості, що накопичилася. Сума заборгованості, що утворилася, включає в себе основний борг, капіталізовані відсотки, штраф та раніше нараховану пеню. Позивач умови Договору виконав в повному обсязі, проте відповідач платежі належним чином не здійснював. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (ч. 1 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобов'язання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобов'язання, оскільки відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно із ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України). За правилами ст. 598 ЦК України зобовязання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню зі стягненням з відповідача суми заборгованості за кредитним договором №2015-03-00219 від 24.02.2015 року, яка згідно розрахунку станом на 30.09.2015 року становить у загальному розмірі 24415,00 грн. та складається з: - суми основного боргу 1500 грн.; - 2% відсотків за користування грошовими коштами 195 днів 6360,00 грн.; - штрафу за прострочення сплати відсотків 250 грн.; - 2% пені за кожен день від суми заборгованості, що накопичилася за невиконання позичальником зобовязань по поверненню позики у встановлений термін (кількість прострочених днів 195) 16555,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved