Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

31.03.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким розірвати спадковий договір від 06 травня 2006 року, укладений між нею та [PERSON], який був посвідчений приватним нотаріусом Яорівського районного нотаріального округу [PERSON], а також стягнути понесені судові витрати. Позовні вимоги мотивовано тим, відповідно до укладеного договору вона передає після своєї смерті у власність відповідача належний їй на праві власності житловий будинок №18 по вул.Шевченка в с.Старичі Яворівського району Львівської області. Згідно п.6 укладеного договору відповідач зобовязувався виконувати до її смерті обовязки, а саме надавати щомісячно матеріальне утримання та забезпечувати продуктами харчування. Вона неодноразово зверталася до відповідача з відповідними проханнями, однак він відмовляв їй через свою зайнятість та відсутність коштів на придбання продуктів харчування. За весь цей час вона самостійно себе утримує, купляє продукти харчування, готує їсти, несе витрати по оплаті комунальних послуг. Позивач [PERSON] під час розгляду справи позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні, викладеним в позовній заяві. Просить позов задоволити. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] вважає, що під час розгляду справи доведено, що відповідач своїх обовязків по укладеному спадковому договору не виконує, жодних доказів щодо мінімального матеріального забезпечення в сумі 10 гривень та продуктів харчування не надав. Просить позовні вимоги його довірительки задоволити. Відповідач [PERSON] під час розгляду справи заявлені позовні вимоги заперечив та пояснив, що після скорочення з роботи він став займатися ремонтом електродвигунів і на пропозиції [PERSON], яка приходиться йому тіткою, став займатися ремонтом електродвигунів в її гаражі з 2003 року. З того часу він став допомагати [PERSON] і грішми, і продуктами харчування, і роботами по її господарству і на присадибній земельній ділянці. В той час [PERSON] склала заповіт на нього з сестрою, а пізніше тільки на нього. Також з її ініціативи 06 травня 2006 року вони поїхали в м.Новояворівськ, де в нотаріуса було складено спадковий договір. Жодних зауважень чи претензій щодо його грошової та матеріальної допомоги в [PERSON] не було. За 2011 рік він надав 2 [PERSON] матеріальної допомоги на 1750 гривень, за 2012 рік на суму 3040 гривень, за 2013 рік в сумі 2550 гривень. Однак в останні роки, починаючи з 2013 року, поведінка [PERSON] змінилася, неначе її став хтось підмовляти. [PERSON] стала влаштовувати сварки, виганяти його з подвіря. Просить в позові відмовити. Представник відповідача [PERSON] гр.[PERSON] вважає, що умови укладеного договору спадкування є обовязкові для виконання. Даний договір було укладено з ініціативи позивачки на підставі хороших та родинних відносин, які склалися між сторонами, про що свідчить вказана символічна сума грошового забезпечення. До 2013 року умови та порядок матеріального забезпечення позивачку повністю влаштовував. Однак позивачка вирішила одноосібно змінити умови спадкового договору, зверталася до нотаріуса, щоб включити до договору свого сина. Допитані свідки підтвердили належне виконання своїх обовязків [PERSON], а [PERSON] жодних свідків не заявила. Позивачка не довела невиконання відповідачем своїх обовязків, позовні вимоги є безпідставними і до задоволення не підлягають. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється власником житлового будинку №18 по вул.Шевченка в с.Старичі Яворівського району Львівської області, згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 01.08.1990 року. Позивач по справі [PERSON] являється рідною сестрою матері відповідача [PERSON], тобто відповідач являється племінником позивачці. 06.04.2015 року позивач склала заповіт, який був посвідчений секретарем Старичівської сільської ради, згідно якого заповіла все своє майно відповідачу [PERSON] 06 травня 2006 року між [PERSON] як відчужувачем та [PERSON] як набувачем було укладено спадковий договір, який було посвідчено приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу [PERSON], за умовами якого [PERSON] на випадок своєї смерті передала у власність [PERSON] належний їй вищевказаний житловий будинок, з покладенням на [PERSON] обовязків до її смерті, які він повинен виконати у вигляді надання їй щомісячного матеріального утримання в сумі 10,00 (десять) гривень, забезпечувати її продуктами харчування, а після смерті поховати на цвинтарі в с.Старичі згідно з обрядами православної церкви. Відповідно до вимог ст.1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобовязується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Під час розгляду справи судом встановлено, що починаючи з 2003 року за домовленістю між сторонами по справі, відповідач [PERSON] став використовувати приміщення гаражу в господарстві позивачки для здійснення робіт по ремонту електродвигунів на замовлення третіх осіб. В цей період відносини між сторонами були добрі, жодних зауважень щодо виконання відповідачем своїх обовязків по укладеному договору не виникало. Однак, починаючи з 2013 року відносини між сторонами по справі погіршилися. В цей час позивачка [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] з вимогою розірвати укладений спадковий договір, в чому їй було відмовлено. Також позивачка [PERSON] виявила, як вбачається з її пояснень, бажання внести зміни до укладеного договору щодо участі в ньому її сина [PERSON] Оскільки між сторонами в добровільному порядку домовленості не було досягнуто, то позивач звернулася до суду з позовом про розірвання спадкового договору. Відповідно до вимог ст.1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Під час розгляду справи встановлено, що згідно п.6 укладеного спадкового договору відповідач [PERSON] зобовязувався надавати позивачу [PERSON] щомісячно матеріальне утримання в сумі десять гривень. Разом з тим, належними та 3 допустимими доказами не доведено виконання відповідачем [PERSON] визначеного в укладеному договорі розпорядження відчужувача [PERSON] Суд не приймає до уваги показання відповідача [PERSON], а також свідка [PERSON], яка приходиться колишньою дружиною відповідача і продовжує спільно проживати з ним, що грошові кошти передавалися [PERSON] на її утримання в значно більшому розмірі, ніж було визначено в договорі, оскільки дані обставини заперечила позивачка. Крім того, судом встановлено, що відповідач [PERSON] використовував приміщення гаражу і ці кошти могли бути платою за користування таким майном. Також суд встановив, що на даний час відносини між сторонами з боку позивача [PERSON]Д, набули гострого неприязного характеру, що фактично унеможливлює виконання умов укладеного спадкового договору відповідачем [PERSON] Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами по справі, доказування не може грунтуватися на припущеннях. Оцінюючи докази по даній справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду доведено, що відповідач [PERSON] неналежно виконував розпорядження позивача [PERSON] по укладеному спадковому договорі, позивач звернулася за захистом своїх прав та інтересів до суду, належними та допустимими доказами відповідач не довів виконання своїх обовязків по укладеному договору, виниклий спір між сторонами в добровільному порядку не вирішено, а тому заявлений позову слід задоволити.

Outcome: approved