Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

29 січня 2020 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача 8056,08 грн. заборгованості за спожиту електричну енергію, 1410,13 грн. - 3% річних та інфляційну складову боргу. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] , є власником зазначеної квартири та споживачем електричної енергії, яку постачає ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі». Як зазначає позивач, ним належним чином виконані зобов`язання та надані послуги проте відповідач не проводить оплату за використану електроенергію, внаслідок чого утворився борг, який станом на 01 жовтня 2019 р. становить - 8056,08 грн., а тому, оскільки відповідач у добровільному порядку борг не погашає, позивач звернувся до суду за його примусовим стягненням, разом із інфляційними втратами та 3% річних у сумі 1410,13 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, до суду надійшло клопотання, в якому він просить слухати справу за його відсутності та зазначає, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, поважності причин неявки суду не повідомив, уповноваженого представника до суду не направив. У встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження строк, відповідач відзив на позов не подав. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст.ст. 223 та 280 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі сторін та ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, відповідно до договору купівлі-продажу від 01.03.2017 року, відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] та є споживачем послуг з постачання електричної енергії за вказаною адресою, які надає ПАТ «ДТЕК Київські електромережі». Як вбачається із статуту ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», товариство є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Київенерго» в частині прав та обов`язків, необхідних для здійснення діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами. З матеріалів справи вбачається, що 10.08.2017 року між ПрАТ «Київенерго» (правонаступником якого є ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі») та [PERSON] укладено договір №01000403001 про користування електричною енергією. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» (чинного до 01.07.2019 року), споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов`язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Крім того, згідно з 1 ст.56 Закону України «Про ринок електричної енергії», постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999р. № 1357 (далі по тексту - Правила, які були чинні в період виниклих правовідносин і до 20.08.2018 року), останніми врегульовано відносини між побутовими споживачами та енергопостачальниками. Згідно вказаних правил, позивач, як енергопостачальник, постачав електричну енергію в необхідних споживачу обсягах, а споживач мав оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами). Правила обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Згідно з п.п. 19, 21 Правил, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань засобів обліку. Знімання показів засобів обліку провадиться електропостачальником (електророзподільним підприємством) та/або побутовим споживачем щомісяця відповідно до умов договору. Побутовий споживач, як правило, знімає покази засобу обліку на перше число місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем). Згідно з п. 48 Правил користування електричною енергією для населення споживач несе відповідальність за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що позивач належним чином виконував власні зобов`язання та постачав електричну енергію. В той же час відповідач власні зобов`язання щодо оплати отриманих послуг не виконав що призвело до утворення заборгованості. Згідно із розрахунком, заборгованість відповідача за спожиту ним електричну енергію, відповідно до показників електролічильника, який встановлений в квартирі за адресою: [ADDRESS] , станом на 01 жовтня 2019 р. складає: 8056,08 грн. - заборгованість за спожиту електроенергію та 1410,13 грн. - 3% річних та інфляційної складової боргу Так, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наряду-допуску №20361 від 05.08.2019 року працівникам ДТЕК «Київські електромережі» було доручено відключити від клемника лічильник споживача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із наявністю заборгованості за використання електричної енергії. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за спожиту ним електричну енергію в розмірі - 8056,08 грн.; 3% річних та інфляційну складову боргу в сумі - 1410,13 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved