Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

30 жовтня 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про встановлення порядку користування кімнатою, у квартирі, яка є сумісною власністю. В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що їй згідно свідоцтва про право власності на житло, на праві загальної часткової власності, належить 1/6 частка квартири [ADDRESS] . Згідно рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 березня 2014 року їй дозволено користуватися на свій розсуд кімнатою № 3, площею 7,7 кв.м., зазначеною в технічному паспорті квартири під [ADDRESS] . На даний час вона в квартирі не проживає, з тієї причини, що згідно рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 липня 2012 року, їй було встановлено місце її проживання за адресою проживання її батька. У спірній квартирі вона не проживала і користуватися своєю кімнатою у повному обсязі вона не могла, оскільки ключі від вхідної двері у вищевказану квартиру надані не були. На даний час їй виповнилося 18 років і вона має повне право проживати окремо від свого батька, наразі вона планує проживати в квартирі, де мається її законна частка житлової площі. Також, в даній квартирі проживає її рідна мати - [PERSON] . Відповідачі неодноразово намагалися зняти її з реєстрації квартири, тому просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явилася за невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справ повідомлялася належним чином у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою її міста проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Враховуючи, що повідомлена належним чином позивач до судового засідання не з`явилася та причин своєї неявки не повідомила, з огляду на те, що до судового засідання з`явився її представник, суд визнав можливим провести розгляд справи за відсутності позивача. В судовому засіданні представник позивача, який діє на підставах та повноваженнях, які перевірені судом та які надають йому повноваження на відмову або часткову відмову від позовних вимог, позовні вимоги підтримав частково, у судовому засіданні під час розгляду справи та фіксації технічними засобами просив залишити без розгляду частину позовних вимог, а саме щодо виділу у користування [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , кімнату, позначену у технічному паспорті квартири під [ADDRESS] , площею 10,7 кв.м., кімнату, позначену у технічному паспорті квартири під [ADDRESS] , площею 9,6 кв.м., і кімнату, позначену у технічному паспорті квартири під № 8 , площею 19,0 кв.м.; щодо сумісного користування позивача та усіх відповідачів, залишити санвузол, позначений у технічному паспорті квартири під - № 5 та 6, площею 1,1 кв.м. і 2,4 кв.м., комора позначена під № 4, площею 1 кв.м., кухню, позначену у технічному паспорті квартири під № 9, площею 9,1 кв.м. і коридор, позначений в технічному паспорті квартири під № 1 , площею 12,9 кв.м., на інших позовних вимогах наполягав та просив суд їх задовольнити у повному обсязі з підстав зазначених у позові. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги, які були озвучені представником позивача у судовому засіданні, яке відбулося 19 липня 20198 року, визнала, та пояснила, що вони не заперечують проти того, щоб їх онука приходила та жила у своїй кімнаті, зазначила, що вони їй у цьому перепони не чинять. Повідомлені належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до судового засідання не з`явилися. Надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, з позовними вимогами не згодні. При таких обставинах суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до частини 1 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (ч. 2 ст. 263 ЦПК України). Частиною 5 статті 263 ЦПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд дістається висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про встановлення порядку користування кімнатою, у квартирі, яка є сумісною власністю, які були уточнені під час судового розгляду у судовому засіданні представником позивача 19 липня 2019 року, знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні і підтверджені матеріалами справи, тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06 квітня 2016 року було оголошено у розшук боржника [PERSON] (а.с.7). Відповідно до копії договору № К/М-50-2017 від 04 серпня 2017 року [PERSON] навчається на денній формі навчання по спеціальності медицина, загальна вартість освітньої послуги становить 109200 грн., даний договір в інтересах позивача уклав її батько - [PERSON] , термін навчання до 30 червня 2023 року (а.с.8-9). З копії розрахунку пенсії за вислугу років вбачається, що [PERSON] станом на 19 вересня 2017 року отримує у розмірі 2056,41 грн. (а.с.10). Згідно копії свідоцтва про право власності на житло (а.с.12) від 30 вересня 2010 року, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить по 1/6 частині квартири [ADDRESS] , дане свідоцтво видане управлінням муніципального розвитку Артемівської міської ради Донецької області та зареєстровано 11 жовтня 2010 року КП «Артемівське бюро технічної інвентаризації» за № 31727506. З копії рішення Апеляційного суду Донецької області від 16 липня 2013 року (а.с.13-16) вбачається, що заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26 березня 2013 року скасовано та ухвалене нове. Відмовлено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у задоволені позовних вимог до [PERSON] , треті особи служба у справах дітей Артемівської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про зняття з реєстрації та реєстрацію малолітньої дитини за місцем проживання батька, встановленим рішенням суду. [PERSON] народилась [INFO] (а.с.29) та її батьками є: [PERSON] - батько, [PERSON] - мати, які 28 березня 1997 року уклали шлюб, про що (а.с.17) свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , а рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 липня 2012 року (а.с.18), яким встановлено, що [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвали та яким було вирішено про місце проживання неповнолітньої доньки [PERSON] , а саме з батьком [PERSON] , позовні вимоги в частині стягнення аліментів з [PERSON] були залишені без розгляду. Відповідно до копії рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 березня 2014 року (а.с.24-26), визначено порядок користування квартирою [ADDRESS] між її співвласниками, а саме: виділено у користування: [PERSON] кімнату житловою площею 7,7 кв.м.; [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] кімнати жилою площею 10,7 кв.м., 9,6 кв.м., 19,0 кв.м. Приміщення загального користування, призначені для забезпечення потреб усіх співвласників квартири [ADDRESS] залишено у спільному користуванні співвласників квартири. Зобов`язано [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не перешкоджати [PERSON] у користуванні кімнатою жилою площею 7.7 м2 та заборонено їм використовувати без згоди [PERSON] кімнату жилою площею 7.7 м2 для зберігання їх майна. Решту позовних вимог залишено без задоволення. Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] вона має 4 ізольовані кімнати жилою площею 43.0 м2, а саме: кімнати площею 10.7 м2, 9.6 м2, 7.7 м2 та 19.0 м2. При визначенні порядку користування приміщеннями суд виходить з наступного. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, в тому виходячи з того, що [PERSON] є власником 1/6 частки спірної квартири, то позовні вимоги підлягають задоволенню, таким шляхом відновиться баланс між сторонами та будуть дотримані права усіх співвласників спірної квартири, без шкоди будь-кому з них Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в зв`язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 640 гривень , по 128 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved