Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

30.01.2018 року позивач звернулася до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області із вищевказаним позовом, згідно якого просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не зявилася, але в позовній заяві просить суд розглянути справу за її відсутності, так як проживає в м. Києві та не має можливості прибувати до суду. Просить справу розглядати за участю її представника адвоката [PERSON] Свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, згідно якої просить суду розглянути справу за його відсутності, у звязку з повним визнанням відповідачем позовних вимог, позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву згідно якої позов визнав в повному обсязі та не заперечував проти розірвання шлюбу. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, заслухавши думку представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Як слідує з позовної заяви та встановлено в судовому засіданні, 30.11.2002 року між позивачем та відповідачем відділом реєстрації актів громадянського стану Саксаганського районного управління юстиції м. Кривого Рогу був зареєстрований шлюб, складено відповідний актовий запис №903 ( а.с. 8). Від шлюбу сторони дітей не мають. Сімейне життя між позивачем та відповідачем не склалося, перестали розуміти один одного та втратили почуття кохання один до одного. На протязі останніх років вони неодноразово припиняли шлюбні відносини, а в січні 2017 року остаточно вирішили розірвати шлюбні зобовязання. З того часу спільне господарство не ведуть. Майнового спору немає. Дружина та чоловік за змістом\~ст.55 СК України\~зобовязані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч.2 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена\~Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Крім того, принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 підпункту «с», «однакові права і обов'язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Ураховуючи вищевикладене, те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування до шлюбу не допускається, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивачки. Відповідно до ст. 200 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи наведені обставини, а також визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі та це визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved