Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

29 грудня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживача та повернення грошових коштів. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказуючи на те, що 07.11.2013р. між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», в особі начальника відділення № 17 філії «Центральне регіональне управління» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Діхтяренко Н.С. укладено договір-заяву № 33512/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 370 днів в іноземній валюті, відповідно до умов якого позивач передав, а відповідач прийняв грошові кошти в розмірі 10000,00 доларів США на строк з 07.11.2013р. по 12.11.2014р. У зв'язку із закінченням строку вкладу, 13.11.2014р. він - позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення депозитного рахунку та нарахованих відсотків, проте відповідачем у видачі вказаної грошової суми було відмовлено, та запропоновано отримувати 100 доларів США на добу у день звернення. Крім того позивач вказує, що він неодноразово повторно звертався з вимогою щодо повернення вкладу та відсотків, проте відповідачем кошти поверталися по 100 доларів США і не кожен день. Оскільки, в порушення договірних зобов'язань, на його звернення відповідач у визначений договором строк борг не повернув, а тому позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь суму вкладу та процентів у розмірі 8880,29 доларів США, суму відсотків із розрахунку 3% річних від простроченої суми заборгованості за період з моменту закінчення строку вкладу та до дня подачі позову у розмірі 33,71 доларів США та матеріальну шкоду за упущену вигоду в розмірі 164,00 доларів США. Враховуючи те, що відповідачем не виконано вимог та умов укладеного договору та посилаючись на ст.ст. 525, 526, 530, 549, 610, 625, 1058, 1074 ЦК України, ст.ст. 1, 4, 10, 23 ЗУ «Про захист прав споживачів» просив заявлені вимоги задовольнити. В ході судового розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, посилаючись на те, що відповідачем 12.01.2015р. та 13.01.2015р. з його - позивача депозитного рахунку було видано по 100 доларів США, що складає 200 доларів США, а тому просив суд ухвалити рішення, яким стягнути із відповідача суму вкладу та нарахованих процентів в розмірі 8680,29 доларів США, 3% річних в розмірі 64,81 доларів США та матеріальну шкоду в розмірі 254,00 доларів США, а всього 8999,10 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 09.02.2015р. складає 224583,34 грн. Позивач в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини справи, викладені в позовній заяві просив їх задовольнити, вказував на те, що відповідачем не виконано вимоги укладеного договору. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, суду надано заяву (а.с. 35) про розгляд справи без участі представника відповідача, що суд з урахуванням думки позивача та обставин справи вважає за можливе. Крім того представник відповідача направив до суду письмові заперечення на позовну заяву (а.с.38-42), в яких вказує, що станом на 16.02.2015р. загальна сума за депозитним договором та відсотками [PERSON] складає 8680,29 доларів США, на момент звернення позивача до банку 13.11.2014р. з вимогою повернення суми вкладу, діяла Постанова НБУ № 540 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютних ринків України» від 29 серпня 2014 року, відповідно до п.п.9 п. 4 якої, уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати банків у межах до 15000,00 грн. на добу на одного клієнта в еквівалентів за офіційним курсом НБУ, крім того вказував, що нарахування процентів на суму вкладу на вимогу після закінчення вказаного строку за період подальшого знаходження коштів у користуванні Банку здійснюється по процентній ставці за вкладом на вимогу, розмір якої встановлено тарифами банку, який відповідно складає 0,0001%, зазначав, що вимоги позивача щодо відшкодування упущеної вигоди ґрунтується тільки на припущеннях оскільки не надано жодних доказів про намір укладення депозитного договору з іншою банківською установою, а тому просив в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити та закрити провадження у справі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення заявлених позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Як вбачається з матеріалів справи 07.11.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та позивачем було укладено договір-заяву № 33512/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 370 днів в іноземній валюті (а.с. 5), відповідно до умов якого, [PERSON] вносить, а банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок [NUMBER] в сумі 10000,00 доларів США на строк з 07.11.2013 року по 12.11.2014 року, з виплатою 11% річних, (п.1, 2 Договору-заяви). На виконання умов вказаного вище договору [PERSON] 07.11.2013р. було внесено на рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 10000,00 доларів США, що підтверджується банківською квитанцією (а.с.6). Згідно з ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Відповідно до положень ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. У зв'язку із закінченням терміну дії договору-заяви № 33512/370-13, позивач 13.11.2014 року та 14.11.2014 року звертався до банку з заявою про повернення суми депозиту та нарахованих на нього процентів за вказаним договором (а.с.7, 8, 9). Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується листом відповідача від 02.12.2014 року за № 9-037120/17957, на письмові звернення позивача щодо отримання своїх коштів з рахунку по закінченню терміну дії вкладу відповідач, посилаючись на положення Постанови правління НБУ «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютних ринків України» від 29 серпня 2014 року № 540, повідомив, що повернення депозитних коштів позивач може отримувати у межах до 15000,00 грн. на добу в еквіваленті за офіційним курсом НБУ(а.с. 23-25). Згідно довідки Філії «Центральне Регіональне Управління» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» № 427-17 від 25.12.2014р. вбачається, що станом на 25.12.2014р. на депозитному рахунку позивача [NUMBER] залишок грошових коштів згідно банківського вкладу № 33512/370-13 складає: 8880,29 доларів США (а.с. 14). Крім того, як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, після закінчення строку дії депозитного договору, укладеного між сторонами, позивач неодноразово, в тому числі 24.12.2014р., 05.01.2015р., 14.01.2015р., 26.01.2015р. звертався до відповідача з вимогою повернення вкладу та нарахованих відсотків (а.с. 10, 24, 25, 26-27). Відповідно до довідки від 09.02.2015р. № 30/17 наданої позивачем разом із заявою про уточнення позовних вимог вбачається, що сума на рахунку до запитання [NUMBER] станом на 09 лютого 2015р. становить 8680,29 доларів США (а.с. 23). Крім того, як вбачається з довідки відповідача наданої разом із запереченнями, на рахунку відкритого на ім'я [PERSON] [NUMBER] сума залишку станом на 16.02.2015р. складає - 8680,29 доларів США. Разом з тим, ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Таким чином, відповідно до норм діючого законодавства та умов договору від № 33512/370-13, вимога позивача щодо стягнення банківського вкладу та нарахованих процентів в розмірі 8680,29 доларів США обґрунтована та підлягає задоволенню. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За змістом зазначеної норми закону та ст.1058 ЦК України, яка регулює правовідносини, що випливають з договору банківського вкладу, зобов'язання банку з повернення вкладу вважається виконаним, коли вкладнику буде надана реальна можливість отримати та розпорядитися на свій розсуд вкладом. Ст. 610 ЦК України передбачено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що на час судового розгляду справи, взяті на себе зобов'язання згідно зазначеного договору, відповідачем не виконано та суму вкладу із відсотками позивачеві не повернуто. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року №6-140цс13, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Оскільки Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» прострочило виконання грошового зобов'язання за договором-заявою № 33512/370-13 від 07.11.2014 року, то зобов'язане сплатити [PERSON] 3% річних за час прострочення виконання зобов'язання за депозитним договором в межах заявлених позовних вимог. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на його корить 3% річних в сумі 64,81 доларів США є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з банку упущеної вигоди, позивач зазначав, що він міг би розмістити кошти отримані по закінченню строку дії договору у ПАТ «ПриватБанк» під 12% річних та отримати відповідний дохід. Згідно ч. 2 ст. 22 ЦК України передбачено, що збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Разом з тим, позивачем не надано жодних доказів того, що він вчиняв будь - які дії щодо укладення договорів з ПАТ «ПриватБанк», або ж звертався до відповідача з приводу перерахування коштів на інші рахунки в інших банках, тому дана вимога є необґрунтованою та не може бути задоволена. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, умов депозитного договору та вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за депозитним договором № 33512/370-13 від 07.11.2013р., а саме суми вкладу та нарахованих процентів в розмірі 8680,29 доларів США, та 3% річних в розмірі 64,81 доларів США, а всього 8745,10 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 218244 грн. 47 коп. (8745,10х24,9562=218244,47). В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь державного бюджету підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2182 грн. 44 коп. З урахуванням викладеного, на підставі статей 16, 22, 23, 526, 625, 1058, 1060, 1061 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial