Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

30.06.2016 року орган опіки та піклування Лиманської міської ради звернувся до суду з позовною заявою, в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], до [PERSON], третя особа Центр соціально-психологічної реабілітації дітей м. Лиман, про позбавлення батьківських прав. До участі у справі допущено прокурора Слов'янської місцевої прокуратури Донецької області за відповідною заявою від 11.07.2016 року №83-6443 вих. 16, оскільки зазначена справа стосується соціальних прав та правового статусу малолітніх дітей (а.с.35). В обґрунтування поданої заяви позивач вказує, що 23.09.2015 року в ході проведення рейду з попередження бездоглядності на території смт. Дробишеве Краснолиманського району Донецької області в будинку [ADDRESS] були виявлені без нагляду дорослих малолітні діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які були влаштовані до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей м. Лиман Донецької області (далі - ЦСПРД м. Лиман). Взагалі діти перебували в ЦСПРД м. Лиман починаючи з 2011 року, у зв'язку зі складними життєвими обставинами, а саме: з 03.10.2011 року по 25.05.2012 року, з 15.04.2013 року по 15.01.2014 року, з 26.09.2014 року по 21.09.2015 року, з 23.09.2015 року по теперішній час. Відповідач мати дітей - [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], за цією адресою зареєстровані і малолітні діти. Вказаний будинок було знищено пожежею, яка сталася 21.07.2011 року. Відомості про батька дітей записані в свідоцтвах про народження дітей відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (зі слів матері). З 26.09.2014 року по теперішній час малолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають в ЦСПРД м. Лиман. Мати за весь час перебування дітей в ЦСПРД м. Лиман відвідувала їх лише двічі: 27.09.2015 року та 09.05.2016 року. Постійно пересувається по країні, змінюючи місце свого мешкання. Відповідач життям дітей не цікавиться, не спілкується з ними навіть по телефону, не приймає участі у їх вихованні, навчанні, не забезпечує харчуванням, одягом, іграшками. [PERSON] не має бажання повертатися до матері, [PERSON] при зустрічах з матір'ю не проявляла до неї ніжності і любові. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача Голев С.І. (який діє на підставі довіреності, а.с.33) підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні, навів доводи аналогічні викладеним в позовній заяві. Пояснив, що вивчивши обставини справи, відношення матері до виконання батьківських обов'язків, орган опіки прийшов до висновку, що відповідачка тривалий час не виконувала своїх батьківських обов'язків, не займається утриманням, вихованням та розвитком дітей. Не піклується про стан їх здоров'я, фізичний розвиток, не створила умов для розвитку природних здібностей дітей, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Малолітні діти [PERSON] та [PERSON] перебувають в ЦСПРД м. Лиман. Просив позов задовольнити, позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON]. Відповідача [PERSON] відповідно до ч. 3 ст. 76 ЦПК України було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи шляхом вручення судової повістки виконавчому органу місцевого самоврядування (а.с. 29-32). Однак відповідач в судове засідання не прибула, про наявність поважних для цього причин суд не повідомила, заперечень проти вимог позивача не висунула. З огляду на це, враховуючи, згоду представника позивача, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цієї цивільної справи за правилами гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України. В судовому засіданні представник третьої особи - Центру соціально-психологічної реабілітації дітей м. Лиман Пліско Я.І., (яка діє за довіреністю, а.с.34) вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Пояснила, що відповідач не цікавиться життям дітей, навіть не телефонує їм, діти знаходяться на повному державному забезпеченні, матеріальної допомоги відповідач дітям не надавала. Прокурор Кузнецова Т.С. позовні вимоги визнала обґрунтованими, висловила думку що вони підлягають до задоволення. Суд, вислухавши представника позивача, представника третьої особи, прокурора, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК). У відповідності до ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, та п. 18 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є вихованцями Центру соціально-психологічної реабілітації дітей м. Лиман з 24.09.2015 року по теперішній час (а.с.21). Згідно з п. 24 Типового Положення «Про центр соціально-психологічної реабілітації дітей», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.01.2004 року №87, директор центру захищає особисті і майнові права та інтереси дітей. Відповідно до п. 3 Типового Положення контроль за умовами утримання і виховання дітей у центрі здійснює служба у справах дітей, якій підпорядковується центр. Директор ЦСПРД м. Лиман Шевченко Ю.В. 14.06.2016 року звернувся до Лиманської міської ради з приводу вирішення питання щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав (а.с.23), позивач звернувся дог суду з відповідним позовом (а.с.2-4). В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], яке видане відділом реєстрації актів громадянського стану Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 132, [PERSON] є матір'ю, а [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], яке видане Ярівською селищною радою М. Красний Лиман Донецької області, актовий запис № 9, [PERSON] є матір'ю, а [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно з відомостей з Витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, державна реєстрація народження дітей проведена відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України - відомості про батька зазначені за вказівкою матері (а.с.8-11). Згідно довідки проведення рейду з попередження бездоглядності на території смт. Дробишеве Краснолиманського району Донецької області 23.09.2015 року в ході проведення рейду в будинку [ADDRESS] в смт. Дробишеве були виявлені без нагляду дорослих малолітні діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які доставлені до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей м. Лиман Донецької області (а.с.12). Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). За повідомленням Краснолиманського районного відділу ГУ ДСНС України у Донецькій області вказаний будинок було знищено пожежею, яка сталася 21.07.2011 року (а.с.22). За повідомленням Лиманської міської ради Донецької області від 31.05.2016 року місце знаходження [PERSON] в теперішній час невідомо, тому провести обстеження умов проживання не має можливості (а.с.13). Діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є вихованцями Центру соціально-психологічної реабілітації дітей м. Лиман з 24.09.2015 року по теперішній час (а.с.21). Діти навчаються в ЗОШ №3 Лиманської міської ради, згідно наданих характеристик мати у 2015-2016 навчальному році провідувала дітей лише раз, зв'язок з вчителями підтримують лише вихователі ЦСПРД м. Лиман (а.с.17, 18). Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою ВР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В судовому засіданні встановлено, що з 24.09.2015 року [PERSON] дітьми не опікується, життям і здоров'ям дітей не цікавився, що підтверджується характеристиками на дітей з ЗОШ №3 Лиманської міської ради (а.с.17.18), психолого-педагогічними характеристиками (а.с.19-20), довідкою про перебування дітей в ЦСПРД м. Лиман (а.с.21). Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір'ю, батьком обов'язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, не зважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Ухилення від виконання обов'язків по вихованню дитини знайшло повне відображення в поведінці відповідача, яка тривалий час не піклується ані про фізичний, ані про духовний розвиток дітей. Таким чином, відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, які покладені на неї Конституцією України та сімейним законодавством, бо має змогу їх виконувати. При цьому судом не встановлено, що відповідачу будь-хто чи щось перешкоджало належним чином виконувати свої батьківські обов'язки. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з висновку №17 від 24.06.2016 року органу опіки і піклування Лиманської міської ради «Про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей…», орган опіки і піклування Лиманської міської ради вважає можливим позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], (а.с. 24). Суд погоджується з даним висновком. Суду надані достатні докази, що відповідач [PERSON] злісно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, в наслідок чого суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав не буде суперечити правам та законним інтересам дітей. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України батьки позбавлені батьківських прав не звільняються від обов'язку щодо утримання своїх дітей. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи обставини, за якими відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про те, що відповідач приймає участь в утриманні дітей, суд приймає рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 2, 3 ст. 181 СК України). Згідно вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є працездатною за віком особою та має можливість надавати матеріальну допомогу своїм дітям. Доказів, які б спростовували такі доводи суду не надано. З урахуванням викладеного підлягають стягненню з [PERSON], на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісяця до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 30.06.2016 року. Аліменти перераховувати на особистий рахунок дитини, зобов'язав орган опіки та піклування Лиманської міської ради відкрити зазначений особистий рахунок на кожну дитину у відділенні Державного ощадного банку України в місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Приймаючи до уваги обставини, за якими на день розгляду справи відсутні відомості про родичів дітей, які мають бажання і можливість взяти їх на виховання, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 167 СК України, діти можуть бути передані лише за їх заявою, суд приходить до висновку про передачу малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], органу опіки та піклування Лиманської міської ради для подальшого влаштування. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За таких підстав з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1378,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved