overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

30.09.2019 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що сторони уклали шлюб 12.07.2019 року. Від даного шлюбу у подружжя неповнолітніх дітей немає. Зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони є різними за характером людьми, з різними поглядами на сімейні обов`язки. Шлюб існує формально, сімейні стосунки припинено з 30.09.2019 року. Позивач вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливим. Ухвалою Ізяславського районного суду від 17.10.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд якої здійснюється у порядку загального позовного провадження, та призначено підготовче засідання на 08.11.2019 року. Ухвалою суду від 08.11.2019 року підготовче провадження у справі було закрите, а справа призначена до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, вказаних в позові, просив суд позов задовольнити, строк для примирення не надавати. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про місце, день та час слухання справи повідомлена належним чином, відзиву до суду не подала. Суд, перевіривши матеріали справи, вислухавши позивача, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 12.07.2019 року виконавчим комітетом Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . За твердженням позивача фактично шлюбні відносини припинені з 30.09.2019 року і з того часу не поновлювались. Відповідно до статей 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Під час спільного проживання сторони не досягли взаєморозуміння, про що вказується позивачем в позовній заяві. Наміру відновлювати сімейні стосунки сторони не мають, шлюбні відносини припинили. Беручи до уваги, що перспектив для збереження сім`ї не має, проживання в шлюбі буде суперечити інтересам подружжя, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

30.09.2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 20.02.2015 року, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, у поданій заяві позовні вимоги визнав. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд доходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 20.02.2015 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

30.09.2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на навчання [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду і до закінчення дитиною навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23 років. У судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав відзив на позовну заяву в якому позов визнав частково в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу). [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи сповіщалась в установленому законом порядку. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд доходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами був розірваний 21.02.2002 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Довідкою Чернігівського національного технологічного університету від 12.09.2019 року №1101-23/173 підтверджується, що [PERSON] дійсно навчається на 1 курсі магістратури навчально-наукового інституту механічної інженерії, технологій та транспорту Чернігівського національного технологічного університету, форма навчання денна, термін навчання з 01.09.2019 по 31.12.2020 (а.с. 4). Рішенням суду від 31.08.2016 по справі № 750/6154/16-ц позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] ( [INFO] ) на користь [PERSON] аліменти на її утримання на період її навчання в Чернігівському національному технологічному університеті у розмірі 1/6 (однієї/шостої) частини із всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 23.06.2016 року і до 30.06.2019 року. Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Враховуючи те, що у відповідача є на утриманні двоє неповнолітніх дітей, які народилися в іншому шлюбі - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] - позов підлягає частковому задоволенню, і суд визначає розмір аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно на період навчання [PERSON] , [INFO] в Чернігівському національному технологічному університеті починаючи з 30.09.2019 року до 31.12.2020 року, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

30.09.2019 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 2507 грн. 45 коп. В судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив провести розгляд справи за відсутності представника. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Позивач працювала у відповідача на посаді монтажниці радіоапаратури. Статтею 94 КЗпП України, обумовлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Відповідно до ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівникам здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після зобов`язань щодо оплати праці. Згідно довідки ПрАТ «ЧеЗаРа» від 09.10.2019 року №466/204 вбачається, що нарахована, але не виплачена заробітна плата [PERSON] станом на 01.09.2019 року складає 2507 грн. 45 коп. Оскільки виплата позивачеві нарахованої, але не виплаченої заробітної плати не була проведена на час розгляду справи, а тому підлягає стягненню в розмірі 2507 грн. 45 коп. станом на 01.09.2019. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Таким чином, слід допустити рішення в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць негайному виконанню. Також з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

30.09.2019 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 5782 грн. 90 коп. В судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив провести розгляд справи за відсутності представника. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Позивач працювала у відповідача на посаді інженера з підготовки виробництва. Статтею 94 КЗпП України, обумовлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Відповідно до ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівникам здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після зобов`язань щодо оплати праці. Згідно довідки ПрАТ «ЧеЗаРа» від 09.10.2019 року №466/204 вбачається, що нарахована, але не виплачена заробітна плата [PERSON] станом на 01.09.2019 року складає 5782 грн. 90 коп. Оскільки виплата позивачеві нарахованої, але не виплаченої заробітної плати не була проведена на час розгляду справи, а тому підлягає стягненню в розмірі 5782 грн. 90 коп. станом на 01.09.2019. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Таким чином, слід допустити рішення в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць негайному виконанню. Також з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

30.09.2020 [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Уніформ Плюс» (далі - відповідач) про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в сумі 15058 грн 90 коп. і середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 27 лютого по 30 вересня 2020 року включно в сумі 38601 грн 36 коп. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач, в порушення вимог трудового законодавства України, в день звільнення не провів розрахунок і не виплатив усі належні суми, чим порушив його трудові права. У судовому засіданні позивач пред`явлений позов підтримав і наполягав на задоволенні; представник відповідача не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач працював у відповідача майстром ткацької дільниці ткацько-оздоблювального виробництва. Наказом від 26.02.2020 № 68-к позивача звільнено з роботи 26.02.2020 за власним бажанням, згідно статті 38 КЗпП України. Відповідно до статті 116 КЗпП України (далі - Кодекс) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. В порушення вимог закону, в день звільнення відповідач не провів з позивачем повний розрахунок, внаслідок чого виникла заборгованість по заробітній платі в сумі 15058 грн 90 коп.; розмір заборгованості підтверджується матеріалами справи (а.с. 10, 12), що є підставою для її стягнення в судовому порядку. Згідно із статтею 117 Кодексу в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум в день його звільнення, підприємство повинно сплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як слідує з пояснень позивача та складеного ним розрахунку заборгованості, правильність якого відповідачем не спростовано, позивач працював за змінним графіком по 12 годин: дві денні зміни підряд, далі дві нічні зміни підряд і далі 4 дні вихідних; за час затримки розрахунку з 27 лютого по 30 вересня 2020 року включно позивачем відпрацьовано 103.5 зміни; тариф за одну годину роботи становив 31 грн 08 коп. (а.с. 11, 12), тому сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає 38601 грн 36 коп. /103.5 х 12 х 31.08/. Таким чином, заявлений позов ґрунтується на законі, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

30.09.2020 [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалася на фактичне припинення шлюбних відносин та неможливість спільного проживання з відповідачем однією сім`єю. У судове засідання сторони не з`явились, при цьому подали суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 26.07.2003, при цьому мають двох спільних неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , 2009 року народження, та сина [PERSON] , 2018 року народження. Як випливає з матеріалів справи, внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім`ї. Натепер сторони проживають окремо; подружжя припинили сімейні відносини та не ведуть спільне господарство, подальше збереження шлюбу не відповідає їхнім інтересам. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За приписом частини третьої статті 106 цього Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Оскільки шлюб сторін носить формальний характер, при цьому сторони не бажають його збереження та спільного проживання однією сім`єю, пред`явлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

30.09.2020 р [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 02 вересня 2017 року у Славутському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 200, так як стосунки між ними погіршились, відповідач вчиняє сварки, не рахується з думкою позивачки. З лютого 2020 року вони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про розгляд справи у спрощеному провадженні, не подав суду клопотання про розгляд справи за участю сторін, письмового відзиву на позовну заяву не подав. Дослідивши письмові докази, суд знаходить, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02 вересня 2017 року у Славутському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 200 (а.с.4). Сторони втратили почуття любові і поваги один до одного, стосунки між ними зіпсувались, зникло взаєморозуміння, шлюбних відноситн не підтримують, відсутнє бажання відновлювати сімейні відносини, а така атмосфера в сім`ї суперечить інтересам сторін та неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Тому, відповідно до вимог ст. 112 СК України, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, обставини життя подружжя, суд знаходить, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, а тому позов слід задовольнити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову суд знаходить за необхідне стягнути з відповідача в користь позивачки судові витрати, а саме - сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

30.09.2020 року [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що шлюбні відносини припинені по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейне життя, що призвело до втрати почутів кохання та взаємоповаги. В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав, на розлучення згоден. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05.09.2012 року. Від шлюбу не мають неповнолітніх дітей. Шлюбні відносини між сторонами припинені по причині несумісності характерів, різних поглядів на життя, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Таким чином, суд вважає, що їх сім`я розпалася і зберегти її неможливо, тому згідно ст. ст. 110, 112 СК України позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них і мають істотне значення. Крім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

30.09.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] .. Провадження у справі відкрито 08 жовтня 2020 року з призначенням справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Звертаючись до суду з позовом про розірвання шлюбу, позивач зазначив, що з 19.07.2007 року перебуває у шлюбі з [PERSON] .. Від шлюбу мають малолітніх синів: [PERSON] - [INFO] ; [PERSON] - [INFO] .. Їх спільне сімейне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаємних почуттів та різні погляди на життя. Повідомив суд про вжиття заходів щодо збереження шлюбу, котрі не призвели до позитивних результатів, а також відсутність спорів щодо майна набутого під час перебування у шлюбі. Просив шлюб розірвати. У судовому засіданні 03 березня 2021 року сторони відсутні. Позивач подав до суду заяву в якій повідомив суд, що підтримує заявлені вимоги про розірвання шлюбу, просить завершити розгляд справи за його ж відсутності. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Просила розірвати їх з позивачем шлюб з підстав викладених останнім у позовній заяві. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сім`я сторін фактично розпалась і сумісне проживання подружжя є неможливим, шлюб сторін існує формально. Подальше перебування у шлюбі сторін у справі буде суперечити їхнім інтересам. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам дитини що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд вважає встановленим, що за зазначених вище обставин збереження сім?ї буде суперечити інтересам сторін у справі. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний, у зв`язку з чим позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати щодо позовних вимог про розірвання шлюбу віднести на рахунок позивачки, оскільки остання не просила їх відшкодуватики за рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

30.09.2020 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 30.10.2012 року; стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду та до повноліття дочки. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 30.10.2012 року, від якого мають неповнолітню дочку: [PERSON] , [INFO] . Відповідач не піклується про створення сімейних стосунків, самоусувається від виховання доньки та вирішення сімейних проблем. Фактично їх шлюб припинив існування. Перебування в шлюбі та примирення, поновлення подружніх відносин є неможливим, подальше подружнє життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Враховуючи зазначені обставини, просить розірвати шлюб з відповідачем. Після припинення сімейних стосунків відповідач не надає своєчасної та належної матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дочки. Вона сама змушена утримувати дитину, тому їх матеріальне становище з дитиною недостатнє для належного та необхідного забезпечення та утримання дочки. Дитина має вроджену ваду серця, щорічно потрібно проходити консультацію в лікарні м. Києва. Відповідач здоровий та працездатний має нерегулярний мінливий дохід, який дозволяє надавати грошову допомогу на утримання їх дочки в розмірі, зазначеному у позові. Позивач у судове засідання не прибула. Подала письмову заяву, в якій зазначила, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі і просить позов задовольнити, розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову та клопотань про розгляд справи за його відсутності, чи про відкладення розгляду справи не подавала. За таких обставин,

Outcome: partial