Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

29.11.2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачки та просить визнати дійсним договір дарування валютних цінностей у сумі 30000 (тридцять тисяч) доларів США, укладений 15 березня 2007 року між [PERSON] як дарувальником та [PERSON] як обдарованим. При цьому посилається на те, що 29.11.2017 року нею було отримано у якості дару від матері [PERSON] 30000 (тридцять тисяч) доларів США для купівлі земельної ділянки в селі Проців Бориспільського району Київської області, про що укладено договір у простій письмовій формі, який посвідчено двома свідками. Вона та [PERSON] дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору, відбулася передача грошових коштів, отже здійснено повне виконання договору. [PERSON] з'явитися до нотаріальної контори та посвідчувати договір нотаріально відмовилася, оскільки вважала це виключно сімейною справою, хворобливим станом та відсутністю бажання нести додаткові витрати за нотаріальне посвідчення. Вказані грошові кошти були власним накопиченням [PERSON] та [PERSON] протягом життя. При недотриманні вимог закону, щодо нотаріального посвідчення, укладений договір дарування є нікчемним. У зв'язку з чим вона звернулася до суду з вказаним позовом та просить його задовольнити. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Представник третьої особи - [PERSON] в судовому засіданні з позовом не погодився, вважає його таким, що не підлягає задоволенню, також надав суду письмові пояснення на позов. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду відзив на позовну заяву та відповідну заяву, згідно яких позовні вимоги визнає та просить розглянути справу за її відсутністю. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, надав суду заяви, згідно яких з позовом згоден та просить розглянути справу за його відсутністю. Вислухавши пояснення позивачки, представника третьої особи - [PERSON], свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з письмовою розпискою від 15 березня 2007 року [PERSON] передала у дар своїй доньці [PERSON] із власних заощаджень 30000 (тридцять тисяч) доларів США для придбання нею земельної ділянки в селі Проців Бориспільського району Київської області. Розписка містить також підписи двох свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5) Згідно свідоцтва про зміну імені [PERSON] 07.11.2017 року змінила ім'я на [PERSON]. (а.с. 29) Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12.07.2017 року по справі № 359/2836/15-ц у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмету спору: [PERSON], про визнання права особистої власності на частину земельних ділянок відмовлено. Як зазначено в мотивувальній частині рішення суду: „Суд вважає, що розписка написана [PERSON] від 15.03.2007 року, в якій містяться підписи двох свідків [PERSON] та [PERSON], не відповідає вимогам, які ставляться цивільним законодавством при оформленні договору дарування, позики або інших цивільно-правових стосунків. При цьому судом не встановлено жодних перешкод для нотаріального посвідчення такого правочину або ухилення однієї із сторін від такого укладання. (а.с. 51 - 54) Ухвалою апеляційного суду Київської області від 12.10.2017 року, апеляційну скаргу [PERSON] відхилено. Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12.07.2017 року залишено без змін. Як зазначено в мотивувальній частині рішення суду: „Оскільки розписка про дарування грошових коштів від 15 березня 2007 року нотаріально не посвідчена, що свідчить про її нікчемність як договору дарування, то вона не може вважатися підтвердженням факту, що саме ці грошові кошти витрачені на придбання спірних 1/2 частин земельних ділянок. З наведених підстав участь свідків [PERSON] та [PERSON] не є доказом передання вказаних грошових коштів. (а.с. 55 - 57) Отже, вказаним судовим рішенням, яке вступило в законну силу, встановлено, що договір дарування валютних цінностей у сумі 30000 (тридцять тисяч) доларів США, укладений 15 березня 2007 року між [PERSON] як дарувальником та [PERSON] як обдарованим, є нікчемним. Згідно частини 4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, обставини про нікчемність вказаного договору дарування, встановлені ухвалою апеляційного суду Київської області від 12.10.2017 р. по цивільній справі № 359/2836/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмету спору: [PERSON], про визнання права особистої власності на частину земельних ділянок, розташованих у с.Проців Бориспільського району Київської області, не підлягають доказуванню по цій справі. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.11.2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою [PERSON] на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12.07.2017 р. та на ухвалу апеляційного суду Київської області від 12.10.2017 року у справі № 359/2836/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмету спору: [PERSON], про визнання права особистої власності на частину земельних ділянок. (а.с. 58) Касаційне провадження по вказаній справі на даний час не завершено. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Позивачкою не надано суду належних доказів порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи законних інтересів. Отже, суд вважає, що позов є завідомо безпідставним та поданий за фактичною відсутності предмета спору, а викладені в ньому обставини, про нібито його наявність, мають очевидно штучний характер, що згідно п.3 ч.2 ст.44 ЦПК України свідчить про зловживання позивачкою процесуальними правами. Звертаючись до суду з вказаним позовом позивачка намагається отримати штучні докази по іншій справі, шляхом отримання судового рішення по цій справі у випадку задоволення судом цього позову. Таким чином, враховуючи вищевикладене, позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed