Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

30 березня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просила стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO] в твердій сумі у розмірі 3000 грн. 00 грн., щомісячно, з подальшою індексацією до повноліття дитини, з урахуванням аліментів за минули час, але не більше ніж три роки. На обґрунтування позову зазначила, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 06.10.2001 р. по 08.10.2010 р. від якого вони мають доньку, [PERSON], [INFO] Після народження дитини відповідач не думав про матеріальне забезпечення доньки, про участь у її вихованні. Всі ці роки їй допомагали в утриманні доньки її батьки та її нинішній чоловік. На даний час донька досягла такого віку, що на її утримання необхідні значні грошові кошти. Донька закінчує навчання в школі, необхідні репетитори, додаткові навчання та підготовка до вступу до вищого навчального закладу. З відповідачем вона не спілкується, тому врегулювати питання аліментів без судового спору вона не має можливості. Як до розірвання шлюбу так і після коли вони ще спілкувались, вона неодноразово просила відповідача надавати допомогу на утримання доньки, але відповідач повідомляв, що не має роботи, тому аліментів не платив. З урахуванням тих обставин, що відповідач ухилявся від надання аліментів чи будь-якої матеріальної підтримки доньці досить тривалий час, більше 10 років, просить аліменти стягнути з нього за минулий час, але не більше ніж за три роки. 17.04.2018 р. ухвалою суду відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами та в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначене судове засідання. Від позивача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідач будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд, в судове засідання не прибув, причин своєї неявки суду не повідомив, відзив та заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходили. З урахуванням положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України та з позицією представника позивача викладеною в заяві, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд розглянув справу в заочному порядку. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін за наявними у суду матеріалів, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно-процесуального кодексу України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази та аргументи позивача, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] року у м. Києві, про що в книзі записів актів громадського стану про народження 30.04.2002 р. зроблений відповідний запис за № 832, батьком дитини записаний [PERSON], матір'ю [PERSON] (а.с.3). Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] шлюб між чоловіком [PERSON] і дружиною [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації розірвання шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 833 08 жовтня 2010 року, після реєстрації розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] (дошлюбне) (а.с.5). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи № 24507338 від 09.01.2018р. за відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дарницької РДА місце проживання [PERSON], [INFO] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с.4). За відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» від 17.04.2018 р. [PERSON], зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. (а.с.10). Отже, судом встановлено, що неповнолітня донька [PERSON] проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Суд оцінив докази надані позивачем на обґрунтування свої вимог, та приходить до висновку щодо необґрунтованості позивачем розміру та часу присудження аліментів, які остання просить стягнути з відповідача. Зокрема, позивачем не наведено підстав стягнення з відповідача аліментів саме в розмірі 3 000 грн. щомісячно, зокрема, не зазначено доказів матеріальної можливості відповідача сплачувати аліменти в зазначеному розмірі, наявності в останнього рухомого або нерухомого майна, грошових коштів, тощо. Позивачем не надано суду доказів, що вказаний розмір аліментів є необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дитини, враховуючи, що обов'язок по утриманню дитини лягає на обох батьків в рівних частках. При цьому, суд враховує також те, що відповідачем не надано суду доказів перебування на його утриманні інших дітей, батьків чи інших осіб, не надано доказів стану здоров'я, який би перешкоджав відповідачу виконувати свої обов'язки по утриманню дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За нормою ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, ч. 1 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому, згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на вказане, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на утримання доньки аліменти в розмірі 1 500 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Суд, вирішуючи спір в частині вимог про стягнення аліментів за минулий час, з урахуванням вимог ст.191 СК України, вважає дані вимоги необґрунтованими та такими , що не підлягають задоволенню, оскільки на підтвердження своїх вимог позивачем не надані докази вжиття позивачем заходів щодо одержання аліментів від відповідача, направлення будь-яких звернень до нього з цього приводу та ухилення останнього від їх сплати. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з вищевикладеного, діючи в межах заявлених позовних вимог суд приходить до висновку, що за обставин, що склалися позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], підлягає до задоволення частково, а саме стягнення аліментів у сумі 1500 грн. 00 коп. щомісячно від дня пред'явлення позову, а саме з 30.03.2018 р. При цьому, суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч.1 п.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., від сплати якого позивач була звільнена відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial