Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

30.07.2018 позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вона є власником квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 16.04.2002 посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1666. 06.08.2002 вона зареєструвала своє місце проживання у зазначеній придбаній квартирі. 30.08.2002 між нею та відповідачем укладено шлюб, після чого 15.03.2005 з її згоди, місце проживання останнього зареєстровано також у квартрі № 57 в будинку 276а, по вул. Клочківській в м. Харкові. 12.05.2004 від шлюбу у них народилася дочка, [PERSON], місце проживання якої також було зареєстровано за вказаною адресою. Заочним рішенням дзержинського районного суду від 29.05.2018 шлюб між сторонами розірвано, сторони мешкають окремо один від одного з грудня 2015, відповідач в утриманні житла з цього періоду участі не приймає, однак залишається бути зареєстрованим за вказаною адресою. У добровільному порядку відповідач з реєстрації не знімається, у звязку з чим позивач звернулась до суду з дійсним позовом. Позивач [PERSON], у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON], у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не сповістив. Зі згоди позивач суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи приходить до наступного: Приписами ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу від 16.04.2002 посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі № 1666 право власності на квартиру № 57 в буд. 276 а по вул. Клочківській в місті Харкові на праві приватної власності належить позивачці [PERSON] (дівоче прізвище Борозенець) Л.В. (а.с. 8) З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб вбачається, що за адресою [PERSON], [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON], відповідач [PERSON], з 15.03.2005 та їх дочка [PERSON], з 12.06.2004 (а.с. 11). Статтею 41 Конституції України\~та\~ст. 321 ЦК України\~гарантовано непорушність права власності. З заочного рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 29.05.2018 про розірвання шлюбу між сторонами вбачається, що на теперішній час вони проживають окремо. Крім того, допитані у судовому засіданні та попередженні про кримінальну відповідальність свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], суду пояснили, що вони мешкають в одному будинку з позивачкою, є її сусідами. З позивачкою перебувають в дружніх стосунках, бувають в неї в гостях, та останні три роки відповідача в квартирі позивача не бачили, та його речей в ній не спостерігали. Позивач утриує квартиру сама, за власні кошти. Відповідно до вимог ст.ст.\~71,\~72 ЖК України, наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими ,що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умови, що вини не проживають в ньому без поважних причин понад шести місяців. Разом з тим, відповідно до частини першої\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»\~у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON], тривалий час в спірній квартирі без поважних причин (наприклад, призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчаннямта ін.) не проживає, нею не цікавиться, витрати по оплаті і комунальним послугам не несе, ніяких дій, що свідчили про те, що він бажає зберегти за собою жиле приміщення, ним не здійснювалося, перешкод в користуванні житловим приміщенням у нього не було. Суд вважає, позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Згідно положень\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір у розмірі 704,8 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved