Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

30.12.2016 року представник позивача - адвокат [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив встановити факт проживання [PERSON], [INFO], з [PERSON], [INFO], однією сім'єю без реєстрацію шлюбу понад 21 рік (з серпня 1994 року і до часу відкриття спадщини [PERSON] - [INFO], з них не перебуваючи в інших шлюбних відносинах понад 11 років - з 7 грудня 2004 року до часу відкриття спадщини [PERSON] - [INFO]); визнати право власності [PERSON] на 1/2 спільного сумісного майна, право на яке виникло під час проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вартість якої становить за попередньою оцінкою 1833 015 грн. 50 коп.(один мільйон вісімсот тридцять три тисячі п'ятнадцять грн. 50 коп.) та виключити його із складу спадщини [PERSON]; визнати право [PERSON] на спадкування спадщини [PERSON] разом із спадкоємцями першої черги, яка має право на спадкування. 17.03.2017 року представник позивача - адвокат [PERSON] зменшив позовні вимоги в частині визнання права власності, просив визнати право власності [PERSON] на 1/2 спільного сумісного майна, право на яке виникло під час її проживання з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вартість якої становить за попередньою оцінкою 5307 грн. 50 коп.(п»ять тисяч триста сім грн. 50 коп.) та виключити його із складу спадщини [PERSON] 28.08.2017 року представник позивача - адвокат [PERSON] знову змінив позовні вимоги в частині визнання права власності, просив визнати за [PERSON] право власності на 1/2 спільного сумісного майна, набутого за час проживання [PERSON] із [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу, а саме на 189 найменувань майна. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 31.08.2017 року було відкрито провадження у зазначеній справі. 05.12.2017 року під час розгляду справи представник позивача - адвокат [PERSON] уточнив вимоги: просив поділити в натурі житловий комплекс за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,6 га, передавши [PERSON] і визнавши за нею право приватної власності на відокремлені частини житлового комплексу, що відповідають розміру 1/2 частки спільного сумісного майна набутого за час проживання [PERSON] із [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу; виділити в натурі [PERSON] 1/2 частку земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на якій відповідно розміщена відокремлена частка житлового комплексу, що передається [PERSON] в результаті його поділу в натурі. 05.12.2017 року ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області [PERSON], [INFO], залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. 27.02.2018 року представник позивача - адвокат [PERSON] уточнив позовні вимоги в частині нерухомого майна, які були прийняті судом 16.03.2018 року, просив визнати за [PERSON] право власності на 1/2 спільного сумісного майна набутого за час проживання [PERSON] із [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу, а саме: на домоволодіння з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] у складі: домоволодіння, яке складається з двох житлових будинків: житловий будинок (літ. «А-1») загальною площею 63,2 кв. м., житловою площею 32,0 кв.м., житловий будинок (літ. «Л-1») загальною площею 59,6 кв.м., житловою площею 34,1 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, а саме: літня кухня-сарай з погрібом (літ. «Б»)? сарай (літ. «В»), гараж - літня кухня з погрібом (літ. «Г»), сарай-лазня (літ. «Д»), навіс (літ. «Ж»), навіс (літ. «З»), альтанка (літ. «К»), паркан (№1), ворота (№2), убиральня (№3), зареєстроване Балаклійським бюро технічної інвентаризації за № 16472183 15.09.2009 року на підставі рішення XXV сесії V скликання Петрівської сільської ради від 22.07.2009 року №312 та виданого на його підставі виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.09.2009 року та земельну ділянку, на якій воно розташоване; та поділити це домоволодіння з надвірними будівлями в натурі. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 16.03.2018 року в задоволенні клопотання представника позивача - адвоката [PERSON] про залишення частини позовних вимог без розгляду відмовлено. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] у судовому засіданні підтримали уточнені позовні вимоги та просили задовольнити позов.Позивач зазначила, що з [PERSON] вона познайомилась у серпні 1994 року, коли ні вона, ні він не проживали у шлюбі. Поспілкувавшись 2-3 тижні, вони вирішили жити разом у його квартирі в [ADDRESS]. [PERSON] з молодшим братом організував інвестиційну компанію, де вона з 01.02.1996 року працювала- була менеджером по цінним паперам. Позивачка разом із [PERSON] та його братом були одними із засновників цієї фірми. З 1998 року вони разом почали виїзжати за кордон на відпочинок. У них було багато спільних інтересів: яхтклуб, авторська книга, вони вели активний спосіб життя. [PERSON] працювала на фірмі брата до пенсії. [PERSON] створив ще одну фірму, де позивачка працювала після виходу на пенсію ще 9 років, була заступником директора. Бюджет був спільний. У 1999 році вони купили квартиру в [ADDRESS]. Ремонтом та дизайном займалась вона, а вже у кінці 2000 року вони разом туди переїхали проживати, де вона проживає до теперішнього часу, а квартиру по [ADDRESS] вони вирішили віддати доньці [PERSON]. Ще до їхнього знайомства у [PERSON] була хвороба легень, вона змушувала його проходити лікування з цього приводу. Вони довго думали купити будиночок в селі, а в 2006 році в с. Завгороднє відпочивав родич [PERSON], саме тому вони вибрали будинок [ADDRESS] та купили його у вересні 2006 року, сусідній будинок вони також купили та об'єднали в одне подвір'я. У 2011 році [PERSON] вирішив жити в селі постійно, але фірма потребувала дуже великих зусиль. [PERSON] обрали генеральним директором, де вона пропрацювала 3 роки, у неї було авто з водієм, її привозили та відвозили в с. Завгороднє. У серпні вони завжди їздили у Крим в бард-клуб. Однак у 2014 році стан здоров'я [PERSON] значно погіршився, проживати у місті він не хотів, тому [PERSON] переїхала на постійне місце проживання в с.Завгороднє. Раз на місяць вона виїжджала у м.Харків. У них було 2 автомобілі: один в селі, інший у позивачки. Весною 2014 року у [PERSON] почалися проблеми з нирками: набряк, подагра. З цього часу почали приїжджати їхні діти та онуки. Спілкуватися з донькою [PERSON] їй було важко, з [PERSON] легше. [PERSON] як міг так и налагоджував їхні стосунки з дітьми, вони приїжджали на 2-3 тижні. [PERSON] та [PERSON] ніколи не афішували своїх доходів, однак [PERSON] була впевнена, що все належить її батькові. Обидві доньки практично не працювали, батько їх фінансово підтримував, позивачка не була проти. [PERSON] повідомила, що буде лікувати батька самостійно (оскільки вона біолог). Коли вона почала лікувати [PERSON], йому ставало гірше (одним часом вона стала давати йому корицю). У нього були великі набряки, лопалась шкіра, тіло було в ранах. [INFO] [PERSON] приїхала на постійне місце проживання в с.Завгороднє. Наступного дня у [PERSON] був ювілей 65 років. [PERSON] затіяла скандал із сестрою [PERSON] та донькою, вони зібрали речі та поїхали до Харкова. [PERSON] сказав позивачці, що [PERSON] буде жити в с. Завгороднє, йому було шкода її, він дуже її любив. Вони заселили [PERSON] в гостьовому будиночку (5 кімнат), однак вона весь час знаходилась в їхньому будиночку, який пристосований тільки для двох. Зі слів позивачки так тривало 8 місяців, та [PERSON] робила все, щоб позбавитись [PERSON] Їй було шкода [PERSON], однак вона не знала, чим йому допомогти, він вірив своїй доньці [PERSON]. У березні 2016 року [PERSON] поїхала у м. Харків заплатити платежі за квартиру, однак більше не змогла повернутися в с. Завгороднє. Повернувшись через 3 місяці побачила, що [PERSON] дуже погано виглядав, та повідомив, що вони з [PERSON] експериментують, тому що в лікарні його залікують. [PERSON] повернулась до Харкова, з того часу вони спілкувались тільки по телефону. [INFO] позивачці зателефонували сусіди із с.Завгороднє та повідомили, що [PERSON] помер від зупинки серця. [PERSON] поїхала зі своїм сином в с.Завгороднє, там [PERSON] поховали. На 9 днів вона приїхала в село, будинок був закритий, однак там знаходилась [PERSON], дітей не було. У присутності сусідів та [PERSON] позивачка зібрала частину своїх речей. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти позову. Відповідачка зазначила, що вона не чула, щоб батьки [PERSON] та [PERSON] ініціювали розлучення. В 1994 році батько почав свій новий бізнес і [PERSON] була його підлеглою. [PERSON] проживала окремо від батьків, у 2004 році вона дізналася, що батьки розлучилися. Автомобіль Опель був придбаний [PERSON] 16.09.2004 року, вона вказана як така, що може керувати цим автомобілем. Її мати була в офіційному шлюбі з батьком по грудень 2004 року. В 2005-2006 роках батько хворів, у 2007 році купив 3 ділянки з будинками в с. Завгороднє, які надалі були оформлені: одна ділянка під знесення, дві інших об'єднано в одне подвір'я. Батько приїхав в с. Завгороднє проживати в 2007 році. Він хотів залишити своїм дітям маєток. В нього було багато проектів. [PERSON] створив «М-Центр» в 2001 році, керував цим центром із с.Завгороднє, один раз на тиждень він виїжджав в м.Харків по справах. Батько жив у селі. В 2007 році [PERSON] керувала компанією батька, була генеральним директором «М-Центра». У 2013-2014 роках [PERSON] почав скаржитись на здоров'я, а в нього було багато клопоту від фірми і батько її продав. Останній рік він проживав разом з донькою [PERSON]. Вони всі разом: [PERSON], [PERSON] та колишня дружина [PERSON] почали підтримувати його. З 1994 року по 2013 рік [PERSON] працювала разом з [PERSON], тому в них могли бути ділові та приятельські відносини. [PERSON] періодично приїжджала в с.Завгороднє на свята, у неї був окремий диван. З 2013 року батько жив на пенсію та на кошти від продажу фірми. Фінансово йому ніхто не допомагав у цей період. З 10.07.2015 року [PERSON] проживала постійно з батьком до його смерті. З травня 2016 року [PERSON] також проживала в с. Завгороднє. Останні дні вона знаходилась з батьком. 16.03.2018 року представником відповідача [PERSON] - [PERSON] було подано відзив на позовну заяву [PERSON], у якому зазначено, що вимога позивача про встановлення факту її проживання однією сім'єю з [PERSON] з 1994 року по 2004 рік не підлягає задоволенню, оскільки [PERSON] до [INFO] перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], а [PERSON] до 07.12.2004 року перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] Щодо вимоги про встановлення факту проживання позивача однією сім'єю з [PERSON] з 07.12.2004 року до часу відкриття спадщини - [INFO], представник відповідача вказав, що позивачем не доведено цього факту, а саме спільного проживання з [PERSON], ведення спільного господарства, наявності спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. На думку представника відповідача, наданими позивачем доказами доведено лише факт її знайомства із [PERSON] та наявності дружніх відносин із останнім. Згідно акта обстеження сім'ї померлого [PERSON], який проживав без реєстрації у с. Завгороднє Балаклійського району Харківської області, разом із ним тривалий час проживала його дочка - [PERSON], здійснювала догляд за ним, вони вели спільне господарство, мали єдиний бюджет. [PERSON] поховала [PERSON] за свій рахунок. Щодо позовних вимог про визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна, представник відповідача зазначив, що позивачем не підтверджено її права спільної сумісної власності на зазначене майно. Так, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 17.07.2007 року єдиним власником житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] є [PERSON] Автомобіль Opel, номерний знак [NUMBER] було придбано у вересні 2004 року під час перебування [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Автомобіль RENAULT KANGOO 2008 року випуску був придбаний [PERSON] Крім того, позивачем не наведено належного опису рухомого майна, яке є предметом позову, та не надано доказів особистого придбання нею або спільного придбання нею з [PERSON] такого майна із визначенням її конкретної частки. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти позову. Зазначила, що [PERSON] з 1999 року проживає окремо від батьків своєю сім'єю, тому їй нічого не відомо з приводу того, яке майно придбав батько та з ким він проживав. Тісних зв'язків ані з сестрою, ані з батьком у неї не було. З 2007 по 2009 рік [PERSON] була секретарем ТОВ «Україна», у цей період [PERSON] також там працювала. У відзиві на позовну заяву, поданому до суду 09.02.2018 року відповідачем [PERSON], остання просила відмовити в позові [PERSON] Зазначила, що її батьки [PERSON] і [PERSON] з 04.05.1974 року по 07.12.2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, за сумісні кошти ними було придбано рухоме та нерухоме майно. За життя [PERSON] був знайомий із [PERSON], у них були ділові та дружні стосунки, певний час вони проводили разом. З серпня 2015 року [PERSON] проживав у [ADDRESS], разом дочкою - [PERSON], яка доглядала за ним. З травня 2016 року і по день смерті [PERSON] проживав із [PERSON] Позивач [PERSON] протягом зазначеного часу проживала у м.Харкові та відвідала [PERSON] лише один раз у червні 2016 року, під час приїзду до його будинку за своїми особистими речами. Сімейних відносин між [PERSON] і [PERSON] не було. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, від її представника надійшов відзив на позовну заяву та уточнення до неї, в якому зазначає, що перебувала в шлюбі з [PERSON] з 04.05.1974 року по 07.12.2004 року. Від шлюбу вони мають двох дочок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Під час розірвання шлюбу питання щодо поділу спільно нажитого майна подружжям не визначалося у зв'язку з наявністю певних домовленостей між ними. По зазначеній справі [PERSON] просить встановити факт її проживання з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу понад 21 рік - з серпня 1994 року, тобто за той період, коли вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з таких підстав. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. За змістом ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Тобто, при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Крім того, для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року (справа № 6-148цс12). Отже, проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов'язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім'єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов'язків. Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Пленум Верховного Суду України у постанові № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснив, що при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] у с. Завгороднє Балаклійського району Харківської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.11.2016 року (а.с. 85 том 2). Відповідачі [PERSON] і [PERSON] є дочками [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 90, 92 том 2). Шлюб між [PERSON] і третьою особою - [PERSON] було зареєстровано 04.05.1974 року, розірвано 07.12.2004 року (а.с. 128, 129 том 2). Позивач [PERSON] з 01.02.1991 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який помер [INFO]. Після смерті батька - [PERSON] відповідач [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини 05.12.2016 року, відповідач [PERSON] звернулася до нотаріуса із такою заявою 27.12.2016 року (а.с. 83, 91 том 2). Позивач [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 17.02.2017 року (а.с. 97 том 2). З 26.10.1999 року місце проживання [PERSON] було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с. 89 том 2). Згідно ваучера ЗАТ «Гамалія» від 10.06.2005 року, виданого на [PERSON] і [PERSON] ними було зарезервовано подорож до Туреччини з 12.06.2005 року до 19.06.2005 року (а.с. 22 том 1). З інформації КЗОЗ «Обласний клінічний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення» Харківської обласної державної адміністрації убачається, що [PERSON] з 22.04.2005 року по 16.05.2005 року проходив стаціонарне лікування у кардіологічному відділенні диспансеру; для зв'язку з родичами зазначено дружину - [PERSON]. Також [PERSON] з 29.08.2006 року по 25.09.2006 року проходив стаціонарне лікування у кардіологічному відділенні диспансеру; для зв'язку з родичами зазначено дружину - [PERSON] (а.с. 73 том 2). Із заявки до договору на туристичне обслуговування ТОВ «Преміо Тревел» від 14.03.2011 року убачається, що [PERSON] було зарезервовано туристичний тур до Туреччини з 23.04.2011 року по 30.04.2011 року на неї та [PERSON] (а.с. 21 том 1). На копіях світлин, наданих позивачем, зображені [PERSON] разом із [PERSON] та дорослими доньками [PERSON] - відповідачками по справі (а.с. 11, 12 том 1), що було підтверджено представниками відповідачів у судовому засіданні. Згідно копії акту обстеження сім'ї від 23.08.2016 року, складеного депутатом Петрівської сільської ради у присутності сусідів, на день смерті [INFO] [PERSON] проживав без реєстрації по [ADDRESS]; з ним тривалий час проживала та здійснювала догляд за померлим по день його смерті [PERSON]; вони вели спільне господарство та мали єдиний бюджет (а.с. 116 том 3). З копії акту від 29.08.2016 року, убачається, що [PERSON] забрала свої особисті речі з домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (а.с. 27 том 1). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки OPEL ASTRA легковий седан-В 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований 16.09.2004 року за [PERSON] (а.с. 4 том 3). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], зазначений автомобіль марки RENAULT модель KANGOO легковий універсал-В 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований 29.07.2009 року за [PERSON] (а.с. 5 том 3). На підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 17.07.2007 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на житловий будинок, загальною площею 59,6 кв.м., житловою площею 34,1 кв.м., з надвірними будівлями: літня кухня-сарай літер «Г», погріб літер «Д», що підтверджується копією договору, витягу з державного реєстру правочинів, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 88-90 том 1). Згідно витягу із погосподарської книги № 2 (село Завгороднє) Петрівської сільської ради Балаклійського району Харківської області станом на 01.01.2007 року власником житлового будинку по [ADDRESS] є [PERSON]. Рік побудови житлового будинку - 1961, загальна площа 59,6 кв.м., житлова площа 34,1 кв.м. (а.с. 87 том 1). На підставі рішення ХХV сесії V скликання Петрівської сільської ради від 22.07.2009 року № 312 [PERSON] 04.09.2009 року було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Згідно цього свідоцтва [PERSON] є власником домоволодіння з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Домоволодіння складається з двох житлових будинків: житловий будинок (літ. «А-1») загальною площею 63,2 кв.м, житловою площею 32,0 кв.м., житловий будинок (літ. «Л-1») загальною площею 59,6 кв.м, житловою площею 34,1 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами, а саме: літня кухня-сарай з погрібом (літ. «Б»)? сарай (літ. «В»), гараж - літня кухня з погрібом (літ. «Г»), сарай-лазня (літ. «Д»), навіс (літ. «Ж»), навіс (літ. «З»), альтанка (літ. «К»), паркан (№1), ворота (№2), убиральня (№3). Право власності [PERSON] на домоволодіння з надвірними будівлями зареєстровано 15.09.2009 року (а.с. 2, 3 том 3). На підтвердження того, що позивач працювала, мала самостійний дохід, нею надано суду копії декларацій про доходи за 2001-2003 роки (а.с. 13-18 том 1), інформацією податкової інспекції про доходи за 2012-2013 роки (а.с. 19 том 1), копію заяви на видачу готівки - грошових коштів з поточного рахунку у банку від 11.04.2012 року (а.с. 20 том 1), копію відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 1999-2013 роки (а.с. 92, 93 том 3), копію виписки Пенсійного фонду України форми ОК-5 «Індивідуальні відомості про застраховану особу» (а.с. 94-98 том 3). Свідок [PERSON] пояснив, що він є братом [PERSON] Знайомий із [PERSON] з 1996 року, вона перебувала із [PERSON] у цивільному шлюбі з 1996 року. У нього з братом був спільний бізнес з 1994 року до дня його смерті. [PERSON] наполіг, щоб він включив [PERSON] до засновників фірми. Коли він бував у [PERSON] у с. Завгороднє, [PERSON] перебувала там також. Їздив у с.Завгороднє не частіше одного разу на два місяці. Фінансові можливості сімей [PERSON] і [PERSON] були обмежені, їм допомагали місцеві мешканці. Свідок [PERSON] пояснив, що він знайомий із [PERSON] з 1997 року. Він працював на фірмі [PERSON], де також працювала позивач. Працював на цій фірмі до 2015 року, зокрема водієм [PERSON], яка була його начальником. Він вважав [PERSON] і [PERSON] чоловіком і дружиною. Він бував у них вдома як у м.Харкові, так і в с. Петрівське, налаштовував у них комп'ютер. Свідок [PERSON] пояснила, що проживає у [ADDRESS], є сусідкою [PERSON] [PERSON] із [PERSON] близько 18 років тому купили квартиру у будинку, в якому вона на той час проживала. Років 10 тому їй стало відомо, що у них є дача. Вона не знала, що шлюб між ними не зареєстровано. Свідок [PERSON] пояснила, що проживає у [ADDRESS], є сусідкою [PERSON] з 1999 року. [PERSON] вела спільне господарство із [PERSON] Свідок вважала їх подружжям. Коли вони у 1999 році робили ремонт у квартирі, то у квартирі свідка відпали шпалери і [PERSON] відновив їй ремонт. [PERSON] працювала, у п'ятницю ввечері їхала у с. Завгороднє, а в понеділок, вівторок поверталася. Востаннє свідок бачила [PERSON] у 2014-2015 році. Свідок [PERSON] пояснив, що проживає у м. Харкові. З 2000 року він був сусідом [PERSON] і [PERSON] Регулярно бачив, як вони приїжджали на автомобілі, заходили до будинку, та виходили з нього, гуляли із собакою. [PERSON] потім поїхав на дачу у с. Завгороднє і він з ним не бачився 3-4 роки. Свідок [PERSON] пояснила, що проживає у с. Завгороднє Балаклійського району. Знайома з [PERSON] і [PERSON] з 2008 року. [PERSON] - дружина [PERSON] Спочатку вони приїжджали у с. Завгороднє у вихідні. Вона допомагала їм годувати собаку, готувала їм їжу. Свідок купувала продукти. [PERSON] не приїжджала до них один рік з 2008 року та у 2013-2014 роках. [PERSON] жила у гостьовому будинку, писала дисертацію. [PERSON] не проживала у с.Завгороднє 3-4 місяці перед смерю [PERSON] Свідок [PERSON] пояснив, що проживає по [ADDRESS]. Знайомий з [PERSON] і [PERSON] з 2007 року. Вони купили два сусідні будинки. [PERSON] представив йому [PERSON] як свою дружину. Вони заселилися до будинку у 2008 році. У свідка з ними були дружні стосунки. Вони зустрічалися у будинку, святкували у [PERSON] новий рік з 2008 року. На святкуванні були присутні [PERSON], дружина свідка, інші сусіди. Кожного року вони разом їздили у табір у бард. Свідок возив [PERSON] до м. Харків, мав довіреність від [PERSON] [PERSON] їздила на роботу, потім заїжджали до магазинів, де вона купувала продукти, фільтри для води, корм для собаки, інші речі. Перші два роки [PERSON] не приїжджала до них, потім стала їздити, особливо влітку. [PERSON] з 2012 року привозила онуків на 1-2 тижні і від'їжджала. Останні півроку у будинку жила [PERSON], писала дисертацію. У день смерті [PERSON] свідок вранці спілкувався із ним, а о 16 годині [PERSON] зателефонувала йому, повідомила, що батько не дихає. Свідок прийшов до них та викликав швидку допомогу. Свідок [PERSON] пояснив, що знайомий з [PERSON] з 2006 року, коли він купив будинок, вони спілкувалися під час ремонту будинку. [PERSON] - дружина [PERSON] Ремонт тривав 3-4 роки, під час ремонту у будинку можна було жити. [PERSON] під час ремонту у будинку не було. Востаннє бачив [PERSON] влітку 2015 року. Свідок [PERSON] пояснив, що знайомий із [PERSON] і [PERSON] по яхт-клубу. З 1993 року по 2012 рік вони періодично спілкувалися. З 2012 року до [INFO] він приїжджав у с. Загороднє двічі на рік, на один день (усього разів вісім). [INFO] він бачив [PERSON] у с. Завгороднє, вона готувала їжу, подавала на стіл. До цього ще був на одному дні народження. [PERSON] говорив йому, що живе із [PERSON] Встановлення факту сумісного проживання позивача однією сім'єю з [PERSON] з 07.12.1994 року по день смерті останнього - [INFO], має для позивача юридичне значення, оскільки цей факт породжує юридичні наслідки, а саме визнання за позивачем права власності на частку у спільному майні. Аналізуючи пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про наявність підстав вважати, що [PERSON] та [PERSON] тривалий час спільно проживали, спочатку разом в квартирі по [ADDRESS], а пізніше в с. Завгороднє. Вони були пов»язані спільним побутом, інтересами, мали спільні права та обов»язки. Тобто, їх стосунки характеризуються як сімейні. В зв»язку з цим суд вважає за можливе встановити факт їх проживання однією сім»єю. Посилання відповідача [PERSON] та представників відповідачів на те, що спілкування [PERSON] та [PERSON] не носило характеру сімейних стосунків, голослівні, оскільки вони не надали пояснень суду, який же характер носили стосунки двох дорослих людей протилежної статі, які тривалий час працювали разом, відкрито для оточуючих та їхніх дорослих дітей проживали в одній квартирі, потім в будинку, разом відпочивали, фотографувались, разом приймали гостей. Беручи до уваги те, що [PERSON], з яким [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі, помер 21.04.2001 року, а шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано 07.12.2004 року, позовні вимоги про встановлення факту сумісного проживання позивача однією сім'єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу підлягають задоволенню частково, з 07 грудня 2004 року до [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 74 СК України на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу Судом встановлено, що придбані за час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] будинок за адресою: [ADDRESS] та автомобіль марки RENAULT модель KANGOO легковий універсал-В 2008 року випуску,є їх спільною сумісною власністю. За вимогами ст.ст.60,70 СК України та при поділі частки майна є рівними. Отже, суд визнає за [PERSON] право власності на 1\\2 частину спільного сумісного майна набутого за час проживання з [PERSON] однією сім»єю без реєстрації шлюбу на домоволодіння з надвірними будівлями, розташоване за адресою: [ADDRESS], зареєстроване Балаклійським Бюро технічної інвентаризації за № 16472183 від 15.09.2009 року та автомобіль марки RENAULT модель KANGOO легковий універсал-В 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований за [PERSON], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]. Позовні вимоги в частині визнання права власності на ? частку автомобіля марки Opel та ще на 186 найменувань рухомого майна за позивачкою не підлягають задоволенню за таких підстав. Згідно роз'яснень, які містяться у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч.4 ст.65 СК). Майно, яке перелічено в позовній заяві, крім домоволодіння з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] та автомобіля марки RENAULT Kangoo 2008 випуску, не можуть бути визнані об'єктами спільної власності, оскільки суду не було надано доказів існування вказаного майна і відповідно зазначене майно поділу не підлягає. Що стосується визнання права власності за [PERSON] на автомобіль марки Opel, то ця позовна вимога також не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки OPEL ASTRA легковий седан-В 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований 16.09.2004 року за [PERSON], тобто в той час, як він перебував у офіційному шлюбі з [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Ввідповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Ч. 1, 3 ст. 2 СК України встановлено, що Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір'ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між іншими членами сім'ї, визначеними у ньому. Згідно ч. 2, 4 ст. 3 СК України: сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Ст. 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Згідно ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Поняття «проживання однією сім'єю» та «член сім'ї» не є тотожними. Особа може бути близьким родичем спадкодавця, тобто відноситися до членів сім'ї, проте не проживати з ним однією сім'єю. Центральною ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Норма ст. 1264 ЦК розрахована в перше чергу на те, щоб надати право на спадкування другому з «фактичного подружжя», тобто особі, яка перебувала зі спадкодавцем у фактичних шлюбних відносинах без державної реєстрації шлюбу. Вказана правова позиція випливає також з п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Проживання [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у позивача права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України, так само як і права на спадкування обов'язкової частки у спадщині. Вказана позиція суду узгоджується з положеннями СК України, ЦК України, а також п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Отже, позовні вимоги в частині визнання права [PERSON] на спадкування спадщини [PERSON] разом із спадкодавцями 1 черги не підлягають задоволенню. Що стосується вимоги про поділ в натурі домоволодіння з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] та на земельну ділянку, на якій воно розташоване, передавши [PERSON] і визнавши за нею право приватної власності на відокремлені частини означеного нерухомого майна, які відповідають розміру ? частки спільного сумісного майна, набутого за час проживання [PERSON] із [PERSON] однією сім»єю без реєстрації шлюбу, суд зазначає наступне. Згідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Як роз'яснено у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при поділі жилого будинку суд зобов»язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Отже, звертаючись до суду з зазначеною позовною вимогою необхідно обґрунтувати технічну можливість виділити частку. Таким обґрунтуванням, зазвичай, є висновок судової будівельно-технічної експертизи, який за своєю суттю, дублює/заміняє Висновок БТІ. Окрім того, для економії часу (оскільки судова експертиза може виконуватися більше 6 місяців), співвласник може замовити проведення такої експертизи в приватному порядку до звернення з позовом. Не зважаючи на те, що через канцелярію суду були неодноразово надіслані клопотання про призначення судово-будівельних експертиз (27.02.2018 року та 05.12.2017 року), однак в судовому засіданні дані клопотання заявлені не були, отже питання про їх призначення не вирішувалось, тому суд не має можливості зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику, оскільки для цього необхідні спеціальні знання.

Outcome: partial