Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

29 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн. щомісяця, починаючи від дня предявлення даного позову до суду і до досягнення їх дитиною повноліття 25.12.2015 р. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що сімейне життя з відповідачем виявилося невдалим, в звязку з чим вони припинили шлюбно-сімейній відносини та вона разом з сином переїхала до квартири своєї матері, а відповідач переклав на неї усі питання утримання дитини. Позивач [PERSON] просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач [PERSON] також просив розглянути справу без його участі, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, в тексті якої вказав, що не заперечує проти задоволення позову позивача. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 07 вересня 2007 року у Першому Малиновському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 536; від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Як вказує позивач, сімейне життя з відповідачем виявилося невдалим, в звязку з чим вони припинили шлюбно-сімейній відносини та вона разом з сином переїхала до квартири своєї матері. Також позивач зазначає, що її неповнолітній син [PERSON] знаходиться на її повному утриманні та вихованні, а відповідач не бажає у добровільному порядку брати участь в утриманні дитини. Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обовязок батьків утримувати своїх дітей. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.ст. 150, 157 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, і той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні та утриманні. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За приписами ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач вказує, що їй відомо, що інших дітей окрім їхнього сина, а також непрацездатних утриманців відповідач не має, та стягнень по виконавчим документам з відповідача не провадиться. Відповідач не спростував ці доводи позивача. Таким чином, суд доходить висновку, що дитина сторін потребує матеріальної допомоги батька, який має можливість надавати дитині таку допомогу. Разом з тим, сторони не надали суду доказів щодо місця роботи відповідача та розміру його заробітків (доходів). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved