Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

29.09.2015 року позивачка звернулася до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 12.07.2002 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з непорозумінням один одного та різними поглядами на життя. Відповідач зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки та проявляє неповагу по відношенню до мене тому наші шлюбні відносини фактично припинилися, діти проживають зі мною. Спору про поділ спільного майна не має. Вважає, що подальше збереження шлюбу у зв'язку з вищезазначеним є неможливим. Наполегливо просила не надавати строк для примирення. Посилаючись на викладені вище обставини просила шлюб розірвати. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся повісткою, яка направлялась рекомендованим листом із зворотнім повідомленням. Лист повернувся до суду із відміткою «адресат відсутній». Оскільки в судове засідання сторони не з'явились, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд ухвалив справу розглядати в заочному режимі без участі відповідача, який належним чином повідомлявся про час і місце судового засідання. Відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Уразі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно вимог ч.1 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться, тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходе такого висновку. [PERSON] та [PERSON], 12.07.2002 року зареєстрували шлюб про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №234 від 12.07.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 23.09.2015 року (а.с.7). Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження[NUMBER] від 22.05.2002 року (а.с.8) та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 03.06.2002 року (а.с.9). Письмові доводи позивачки, що видно з тексту позовної заяви, вказують на те, що у зв'язку з погіршенням взаємовідносин, сторони остаточно припинили шлюбні відносини та проживають окремо. Тому наполягання позивачки на розірванні шлюбу базується на неможливості подальшого спільного життя і збереження сім'ї. За таких обставин, у суду складається достатня переконаність у наявності стійкого волевиявлення подружжя, спрямованого на припинення сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що згідно до ст.112 СК України є підставою для задоволення позову про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В позовній заяві позивачка виявила бажання залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]», що є її правом. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивачки також підлягає сплачений нею при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved