Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

29.08.2017 року [PERSON] звернулася з позовом в суд до [PERSON] про стягнення аліментів. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги позивача підтримала з підстав, наведених в позовній заяві. Просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі - 2000 грн. на утримання неповнолітньої дитини: дочки [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення повістки. Про причини неявки відповідач суд не повідомив. Сторони, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну місця свого проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається по останньому відомому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Зі згоди представника позивача, суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування своїх вимог і заперечень, та, зясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 26.11.1992 року сторони по справі уклали шлюб у Гаврилівській сільської ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 20 (а.с.3). Зясовано також, що в шлюбі у позивача з відповідачем народилося двоє дочок, одна з яких є повнолітньою, та дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження, копії якого долучена до матеріалів справи (а.с.4). Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23.08.2017 року шлюб між сторонами розірвано. Неповнолітня дитина сторін дочка [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем, має статус дитини-інваліда до 18 років, потребує постійного стороннього догляду та лікування, що стверджується корінцем медичного висновку про дитину інваліда до 18 років №17, випискою із медичної картки амбулаторного хворого №39/2017 та довідкою дитячої лікарні м. Надвірна, з якої вбачається, що [PERSON] перебуває на «Д» обліку в Надвірнянській дитячій поліклініці з діагнозом вада розвитку головного мозку. Копії даних документів долучені до матеріалів справи (а.с.6-8). Відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини добровільно не надає. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, частин 7, 8 ст.8 СК України в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.ст. 2, 8 Закону України «Про охорону дитинства» завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні. Відповідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно ст.ст.180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини, аліменти, присуджуються в частці від доходу їх матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 роківстановить 1860 гривень. З врахуванням всіх обставин справи, матеріального становища позивача та платника аліментів, який є фізично здоровою особою, не має інших утриманців, може працювати, стан здоровя дитини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення і розмір аліментів може бути визначений судом в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 грн. щомісячно до досягнення дочкою повноліття. З відповідача також слід стягнути судові витрати по справі в дохід держави відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved