Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

30.05.2018 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між сторонами, визначити місце проживання сина [PERSON], [INFO] залишити його проживати разом з позивачем за адресою: м. Харків, вул. Драгоманова, 8,10[ADDRESS], та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі ? частки від усіх видів доходів щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування вказаних вимог посилається на наступне. 17.01.2014 року між сторонами було укладено шлюб, вія якого вони мають сина [PERSON], [INFO]. Починаючи з 02 січня 2018 року сторони проживають окремо, дитина проживає разом з позивачем, та знаходиться на її утриманні. Відповідач кошти у добровільному порядку не надає, що стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Позивач в підготовче судове засідання не зявилась, повідомлена належним чином та своєчасно, надала до суду заяву, в якій просить підготовче судове засідання проводити без своєї участі, свій позов підтримала, та просила його задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, надав до суду заяву, в якій просив підготовче судове засідання проводити за своєї відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, повідомлявся в установленому законом порядку. Відповідно до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та за наявними в справі доказами. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалою судді від 05.06.2018 року вказану позовну заяву було залишено без руху з наданням позивачеві 10-денного строку для усунення вказаних недоліків. 19.06.2018 року позивачем було усунуто зазначені в ухвалі суду недоліки. Ухвалою судді від 24.07.2018 року було прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 13.08.2018 року за клопотанням позивача справу в частині позовних вимог щодо визначення місця проживання малолітньої дитини разом з позивачем було залишено без розгляду. Сторони вступили у шлюб 17.01.2014 року, який був зареєстрований Дзержинським ВДРАЦС РС ХМУЮ, актовий запис № 14. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Сторони на примирення не згодні. Згідно з ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. В силу ч. 1\~ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один пере одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК). Частинами 3 та 4\~статті 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.\~111, ч. 1 ст.\~112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, а значить збереження сім'ї на підставі наведених вище норм права є неможливим, а строк на примирення сторони не просять. З урахуванням особливого характеру сімейних відносин, встановлених фактичних взаємин подружжя, категоричного заперечення сторін проти збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. За заявою позивача суд залишає їй прізвище «Ворона». Позивач працює в ТОВ «ТЕПЛОСТАРТ» на посаді бухгалтера з 07.03.2018 року і по теперішній час. Дитина [PERSON], [INFO] відвідує групу №5 КЗ «ДНЗ №428» з 21.09.2017 року. Відповідач кошти на утримання своєї неповнолітньої дитини у добровільному порядку не надає. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХП від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Способи виконання\~батьками обов'язку\~утримувати дитину\~визначаються за\~домовленістю між\~ними. За\~домовленістю між\~батьками дитини\~той із\~них,\~хто проживає\~окремо від\~дитини,\~може брати\~участь у\~її утриманні\~в грошовій\~і (або)\~натуральній формі. За\~рішенням суду\~кошти на\~утримання дитини\~(аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. (ст. 181 СК України). Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Суд враховує, те, що відповідач інших аліментних зобовязань немає, є здоровим та працездатним чоловіком, та позовні вимоги визнає в повному обсязі, а тому за таких обставин, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності зі ст.430 п.1 ч.1 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. за позовну вимогу про розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. за позовну вимогу про стягнення аліментів, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову до суду про стягнення аліментів.

Outcome: approved