Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

30 серпня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , у якому просив стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду у розмірі 111\~188,59 грн., 3\~500 грн. витрати на проведення авто товарознавчого дослідження, 1\~500 грн. витрати на послуги з технічної допомоги та транспортування евакуатором. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 06.10.2020 відбулася ДТП за участі транспортних засобів ВАЗ 2105, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та Volkswagen Caddy, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . За фактом ДТП було внесено відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за № 12020040230001623 від 07.10.2020. 15 червня 2021 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу кримінальне провадження закрито у зв`язку з примиренням з потерпілим. У результаті дій [PERSON] , який допустив зіткнення, автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, чим позивачу завдано матеріальні збитки, розмір яких згідно з висновком експертного авто товарознавчого дослідження становить 243\~688,59 грн. На час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «Альфа Страхування», до якого позивач звернувся із заявою про настання страхової події та виплату страхового відшкодування, на підставі якої позивачу було виплачено 127\~500,00 грн. страхового відшкодування. Таким чином, позивач вважає, що з відповідача підлягає стягненню завдана майнова шкода у розмірі 116\~188,59 грн., яка є різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Також, просив стягнути понесені витрати на залучення експерта у розмірі 3500 грн., та витрати на завантаження, розвантаження та перевезення (евакуації) пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля у розмірі 1500 грн. 15 вересня 2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, роз`яснено учасникам справи їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи. 03 листопада 2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 23 листопада 2021 року. 23 листопада 2021 року судовий розгляд відкладений на 17 грудня 2021 року через неявку учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечив проти заочного розгляду справи. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач повторно не з`явився до суду, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про причини своєї неявки не повідомив, відзив не подав. Відповідно до вимог статті 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи, належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання, до суду не з`явився, заяв про відкладення абог розгляд справи за його відсутності суду не надав, письмових пояснень на позов не надав, про причини своєїн7еявки суду не повідомив. Відповідно до\~ч.\~3\~ст.\~223\~ЦПК України,\~якщо учасник\~справи або\~його представник\~були належним\~чином повідомлені\~про судове\~засідання,\~суд розглядає\~справу за\~відсутності такого\~учасника справи\~у разі,\~зокрема неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. З огляду на вищевикладене, суд розглядає справу в порядку статті 280 ЦПК України за наявними в ній доказами (заочний розгляд). Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 06.10.2020 приблизно о 12.50 годині в Тернівському районі м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, в результаті сукупності порушень Правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ 2105», реєстраційний номер [NUMBER] , на не регульованому світлофором перехресті вул. Сурікова та вул. Героїв Крут, в Тернівському районі, м. Кривого Рогу, на зустрічній смузі руху вчинив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер [NUMBER] , під керування водія [PERSON] , який рухався за напрямком руху головної дороги по закругленню, по свої смузі руху, по проїжджій частині дороги вул. Сурікова, не змінюючи напрямок свого руху. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ 2105», [PERSON] травмована. Дії [PERSON] кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. У подальшому відповідача [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 286 ч. 1 КК України у зв`язку із примиренням з потерпілим, кримінальне провадження закрито на підставі постанови Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 15 червня 2021 року, яка набрала законної сили 23 червня 2021 року (а.с. 11). Відповідно до\~ч.\~6\~ст.\~82\~ЦПК України ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено ухвалу суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Позивач [PERSON] є власником транспортного засобу «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 12). Транспортний засіб ВАЗ 2105, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] , був застрахованим в ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування». Про настання страхового випадку позивачем було повідомлено третю особу ПрАТ «СК «Альфа Страхування», що підтверджується копією заяви від 14.10.2020 про настання страхової події та виплату страхового відшкодування (а.с. 57). Після чого, 02 січня 2021 року судовим експертом Рейнюк О.В. складений Висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 217/20 по визначенню матеріального збитку, проведеного на підставі заяви [PERSON] від 15.10.2020 (а.с. 13-55) . Вартість проведеного автотоварознавчого дослідження, яке оплачено позивачем згідно з копією квитанції № 114711 від 15.10.2020, становить 3500 грн. (а.с. 56). Сума матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику автомобіля «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер [NUMBER] , складає 243\~688,59 грн. (а.с. 25). Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування» виплатило позивачу шляхом перерахунку на рахунок позивача кошти в сумі 127\~500 грн. у рахунок виплати страхового відшкодування (а.с. 58-59). Разом з тим, різниця між перерахованими коштами страховою компанією та визначеними автотоварознавчим дослідженням матеріальним збитком становить 116\~188,59 грн. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача вартість проведення авто товарознавчого дослідження транспортного засобу з метою встановлення суми збитків, що становить 3500,00 грн. та витрати на послуги з технічної допомоги та транспортування евакуатором пошкодження у ДТП автомобіля у розмірі 1500 грн. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то з відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (матеріального збитку) та отриманим страховим відшкодуванням. За таких обставин, вимоги про стягнення майнової шкоди знайшли своє підтвердження під час судового розгляду належними доказами. Таким чином, розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із відповідача на користь позивача становить 116\~188,59 за заподіяну матеріальну шкоду та витрати, пов`язані з наданням технічної допомоги транспортування автомобіля, пошкодженого у ДТП (евакуація), у розмірі 1500 грн. (чеки № 1212 від 12.12.2020, № 1112 від 11.12.2020), та витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 3500 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1212 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved