Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

30 червня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про повернення позики в розмірі 147 000 доларів США, що на дату звернення до суду складає 3 652 950 гривень. Мотивує вимоги тим, що 20 липня 2013 року між ними був укладений договір позики, за умовами якого вона надала відповідачу кошти в розмірі 300000 доларів США, та він зобов'язався повернути таку ж суму грошових коштів до 30 липня 2015 року. В розписці яку власноруч склав відповідач під час отримання позики, зафіксовано узгоджений графік повернення коштів. Фактичне погашення проводилось з постійним порушенням цього графіка.Станом на червень 2016 року не погашено 147 000 доларів США. Просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 147000 доларів США, що на дату звернення до суду складає 3 652 950 гривень та судові витрати в сумі 7250 гривень. Сторони в судове засідання не з'явились, про день, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивачка звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та надає згоду на заочний розгляд справи. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заперечень не надав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України справа розглянута в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 20 липня 2013 року між [PERSON] (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) був укладений договір позики, за умовами якого відповідач позичив у позивача грошові кошти в сумі 300000 доларів США та зобов'язався повернути таку ж суму грошових коштів до 30 липня 2015 року згідно графіка до 30.08.2013 року -10000 доларів США, до 30.09.2013 року -10000 доларів США, до 30.10.2013 року -10000 доларів США, до 30.11.2013 року -10000 доларів США, до 30.12.2013 року -10000 доларів США, до 30.07.2014 року -125000 доларів США, до 30.07.2015 року -125000 доларів США. Договір позики та факт отримання грошей в сумі 300000 доларів США підтверджується розпискою, оригінал якої оглянуто, а копія приєднана до матеріалів справи. Позивачкою зазначено, що частину боргу вона отримала, про що також зазначено на зворотній стороні розписки про повернення боргу в розмірі 115000 доларів США, також зазначено що залишок боргу складає 147000 доларів США Таким чином, відповідач до теперішнього часу не повернув всю суму боргу. Спірні правовідносини регулюються ст.1046 ЦК України, відповідно якої за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Отже, договір позики є реальним правочином і вважається укладеним з моменту передання грошей, що виступають предметом зазначеного договору. Надана суду розписка від 20.07.2013 року є належним доказом, що свідчить про укладення сторонами договору позики, та отримання грошей відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму. В порядку ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що буле передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу статті 1051 Цивільного кодексу України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відтак, письмова розписка є належним доказом, що свідчить про отримання відповідачем грошових коштів. Відповідно до передбаченого ст.11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч.1 ст.60 ЦПК України). Враховуючи, що до теперішнього часу відповідач не повернув Позикодавцю суму боргу, в розмірі 147000 доларів США, тому підлягають задоволенню вимоги про стягнення боргу що за курсом НБУ станом на день звернення з позовом (100 доларів США дорівнює 2485.4409 гривень) складає 3 652 950 (три мільйона шістсот п'ятдесят дві тисячі дев'ятсот п'ятдесят) гривень (147000 х 24.85 = 2 940 600). Крім того, відповідно статті 88 ЦПК України, позивачу на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені нею і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved