Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

30 травня 2017 року позивач звернулась до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що неповнолітній [PERSON], [INFO] проживає без реєстрації у своєї бабусі [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Мати дитини - [PERSON], проживає за адресою: [ADDRESS]. Неповнолітня дитини з 20.01.2013 року і по теперішній час повністю перебуває на забезпеченні та вихованні у своєї бабусі, позивача по справі. На даний час дитина є учнем першого класу Рогізнянського НВК. Мати повністю самоусунулася від виховання та утримання свого сина. Біологічним батьком дитини є [PERSON] - син позивачки. Батьком дитини записано [PERSON], що помер [INFO] року, який до моменту смерті перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, але не проживав разом з нею з 2009 року і хворів відкритою формою туберкульозу. Відповідач з 2009 року і по червень 2012 року проживала у фактичному шлюбі з [PERSON], який у червні 2012 року був засуджений та направлений у місця позбавлення волі. Позивач бажає встановити опікунство над дитиною, тому просить позбавити батьківських прав гр. [PERSON] стосовно її сина [PERSON], [INFO]. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, вказував на доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог ( стаття 11 ЦПК України ), встановив наступне. Судом встановлено, що [INFO] року народився [PERSON]. Батьками дитини записані: мати - [PERSON], батько - [PERSON], свідоцтво про народження видане відділом реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області (а.с. 4). Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Брусилівського районного управління юстиції у Житомирській області [INFO] року, [PERSON] помер (а.с. 5). Відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї від 05.04.2016 року за підписом секретаря сільської ради [PERSON], депутата сільської ради [PERSON], члена опікунської ради - [PERSON], [PERSON] з 20.01.2013 року і по даний час проживає з онуком [PERSON] в с. Рогізна Сквирського району Київської області, дбає про його виховання, забезпечує харчуванням, іграшками, одягом, дитина відвідує дитячий садок. Взаємовідносини в сім'ї добрі, спокійні, дитина має необхідні умови для відпочинку та навчання(а.с. 6,7). Згідно довідки, наданої виконавчим комітетом Рогізнянської сільської ради 18.05.2016 року, [PERSON] проживає разом з [PERSON], [INFO] з 2013 року по теперішній час за адресою: [ADDRESS], дитина знаходиться на повному її утриманні (а.с. 8). Із характеристики на гр. [PERSON], 1953 року народження, наданої 05.04.2016 рокувиконавчим комітетом Рогізнянської сільської ради, остання уродженка і жителька села Рогізна Сквирського району Київської області, вдова, освіта середня, пенсіонерка. До виходу на пенсію працювала в КСП «Промінь» різноробочою. Зауважень з боку адміністрації КСП «Промінь» на [PERSON] не надходило. З сусідами перебуває в добрих відносинах, займається вихованням та дбає про онука, забезпечує його всім необхідним (а.с. 10). Відповідно до Висновку №9/2 від 18.08.2017 року,комісії з питань захисту прав дитини Сквирської райдержадміністрації Київської області вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до акта обстеження умов проживання, складеного службою у справах дітей та сім'ї Скригалівської райдержадміністрації 25 липня 2017 року, малолітній [PERSON] дійсно проживає зі своєю бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] Київської області. Дитина має окрему кімнату, де створено всі необхідні умови для проживання, виховання та розвитку дитини (а.с. 42). Відповідно до ч. 9-10 ст. 7 Сімейного Кодексу України (далі за текстом - СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 зазначеної постанови роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок № 9/2 від 18.08.2017 року комісії з питань захисту прав дитини Сквирської райдержадміністрації Київської області, оскільки в Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, згоду відповідача на позбавлення її батьківських прав, та ті, на яких ґрунтується висновок комісії з питань захисту прав дитини, суд вважає останній достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно неповнолітньої дитини. Проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що, дійсно, відповідач по справі вихованням своєї дитинине займається і ухиляється від своїх обов'язків по його утриманню та вихованню, не спілкується з ним і не проявляє турботи, тому вона повинна бути позбавлена батьківських прав відносно своєї дитини.

Outcome: approved