Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

29 листопада 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 08 липня 2011 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, який було зареєстровано 08 липня 2011 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 522. Від вказаного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось, через відсутність спільних інтересів, почуття поваги та любові, вони жили кожен своїм життям і не намагалися перейнятися проблемами іншого. Позивач переконана, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. У зв`язку з чим не має підстав для вживання заходів до примирення подружжя. Шлюбні відносини фактично припинені, спільного господарства вони не ведуть. Тому вона просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 08 липня 2011 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 522. Позивач в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду від неї надійшла заява в якій вона просить суд розглядати справу у її відсутність, позов про розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду від нього надійшла заява в якій він просить розглядати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 08 липня 2011 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 522, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 08 липня 2011 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Від спільного життя дітей не мають. На підставі ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини, і однією сім`єю не проживають , сторони відновлювати подружні відносини не мають наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не мають потреби, оскільки вважають, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін, адже сторони категорично налаштовані на розірвання шлюбу, на примирення не згодні, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини, подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Спір стосовно поділу майна подружжя відсутній. Частина 3 ст. 115 Сімейного кодексу України регламентує, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved