overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

30.07.2015 р. [PERSON] звернулася із заявою, в якій вказала, що 04.03.2005 р. нотаріус Ізюмської державної нотаріальної контори видав їй свідоцтво про право на спадщину за законом № 132, в якому було допущено помилку вказане прізвище не «Рєзнік», а «Різник». 09.03.2005 р. відділом Держземагентства Борівського району Харківської області при записі заявниці до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0139486 було також допущено помилку - вказане прізвище не «Рєзнік», а «Різник». Внесення змін до сертифікату на право на земельну частку (пай) та свідоцтва про право на спадщину за законом має для заявниці юридичне значення. В судовому засіданні [PERSON] підтвердила вищевикладене та підтримала свої заявлені вимоги. Представник Борівської селищної ради Харківської області в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення заявлених вимог заявниці не заперечує. Представник відділу Держземагентства Борівського району Харківської області в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду був повідомлений у встановленому законом порядку. Крім того, дані факти підтверджуються наявними у справі доказами: копією свідоцтва про народження [PERSON]С.(а.с. 4); копією паспорту [PERSON]С.(а.с.5); копією сертифікату на право на земельну частку (пай)(а.с.6); копією свідоцтва про право на спадщину за законом(а.с.7). Суд, заслухавши заявницю, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги підлягають задоволенню, оскільки згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України «суд розглядає справи про встановлення факту…належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті…».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

30.07.2015 р. до Іллічівського міського суду Одеської області надійшов позов [PERSON] (а.с. 3-5), в якому вона просить визнати за нею право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] як за спадкоємицею за заповітом після смерті [INFO] [PERSON], посилаючись на те, що після смерті матері [PERSON] залишилась спадщина за заповітом, однак в нотаріальному порядку їй було відмовлено в реєстрації права власності в зв'язку з тим, що у померлої матері були відсутні оригінали реєстраційних документів на її нерухоме майно. В судове засідання позивач не з'явилась, надавши заяву, в якій підтримала позовні вимоги та заявила клопотання про розгляд справи у її відсутності (а.с. 89). Представник відповідача надав заяву про відсутність заперечень з клопотанням про розгляд справи у його відсутності (а.с. 56). Треті особи [PERSON], [PERSON], в судове засідання не з'явились, надавши заяви (а.с. 43, 46), в яких позовні вимоги [PERSON] визнали, та заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Судом винесено ухвалу про розгляд справи у відсутності нез'явившихся учасників судового розгляду. Дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла мати [PERSON] - [PERSON] (а.с. 10, 11, 73, 74), яка залишила заповіт на ім'я позивача на все належне їй майно (а.с. 12). Позивачка звернулась до нотаріуса, але їй було відмовлено в реєстрації права власності на спадкове майно в зв'язку з тим, що у спадкодавця були відсутні оригінали реєстраційних документів на майно (а.с. 13). Відповідно до ст. ст. 182, 1296, 1297, 1299 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, і зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Однак [PERSON] реєстрацію права власності не здійснила з урахуванням відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з відсутністю оригіналів документів. Відповідно до ст. 392 ЦК України спадкоємець має право звернутись з позовом до суду про захист своїх майнових прав, якщо спадкодавець втратив документи, а їх поновити неможливо. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

30.07.2015 року [PERSON] звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] в розмірі 26000,00 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 08 жовтня 2014 року він передав відповідачу суму коштів у розмірі 26000, 00 грн. для придбання каміння, яке відповідач мав передати [PERSON] згідно домовленості не пізніше травня 2015 року, що підтверджується розпискою, від 08 жовтня 2014 року, виконаною власноруч [PERSON] Однак, у зазначений у розписці строк [PERSON] домовленостей не виконав, на даний час відповідач відмовляється повертати каміння або гроші. З наведених підстав позивач просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 26000,00 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON]А, позов підтримаву повному обсязі, просив суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав, про що надав письмову заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено в судовому засіданні, згідно розписки від 08 жовтня 2014 року, виконаною рукописом, [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 26000,00 грн. на придбання каміння ракушняк, із зобов'язанням розрахунку до травня місяця. (а.с. 5) Таким чином встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, що витікають з договору позики, які регулюються нормами ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі вищевикладеного, а також з огляду на те, що відповідач позов визнав, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

30.07.2015 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме трудової книжки, виданої 01.04.1976 року на імя [PERSON] та диплому, виданого 01.03.1977 року на імя [PERSON], посилаючись на те, що при видачі цих документів допущена помилка в написанні його прізвища, що унеможливлює призначення пенсії. В судовому засіданні заявник та його представник [PERSON] наполягають на задоволенні заяви. Представник заінтересованої особи Управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що трудова книжка серії БТ-І №0591925, видана 01.04.1976 року на імя «Колісніка (Колесника) Григорія Павловича» та диплом серії Э-І №337154, виданий 01.03.1977 року на імя «Колесника Григорія Павловича» належить [PERSON]. Дані факти підтверджуються: трудовою книжкою серії БТ-І №0591925, виданою 01.04.1976 року на імя «Колісніка (Колесника) Григорія Павловича»; дипломом серії Э-І №337154, виданим 01.03.1977 року на імя «Колесника Григорія Павлович»; архівною довідкою про працевлаштування та заробітну плату [PERSON] від 16.07.2015 року, військовим квитком НК №3403646, данні яких співпадають із записами в трудовій книжці заявника; поясненнями свідків в судовому засіданні. Зокрема свідок [PERSON] пояснив, що разом з [PERSON] працював в ПМК-5, аналогічні покази дав і свідок [PERSON] Таким чином, з врахуванням положень Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.05.1995 року«Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (зі змінами) факт належності документів заявнику підлягає встановленню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

30.07.2015 року [PERSON] звернувся до суду з цією заявою, вказуючи, що для оформлення пенсії у звязку з втратою годувальника, йому необхідно встановити факт родинних відносин, так як у його свідоцтві про народження в графі батько зазначено «Гнилиця Роман Петрович», в графі мати «Гнилиця Олена Яківна», а згідно їх свідоцтв про смерть прізвище обох батьків записано «Гнелиця», що обмежує його право на оформлення пенсії; письмово вимоги заяви підтримав, просив її задовольнити та розглянути справу без його участі (а.с.13). Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, письмово заявлені вимоги визнав повністю, просив справу розглянути без нього (а.с.14). Відповідно до положень ч.2 ст.158, ч.2 ст.197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій осіб, які беруть участь у справі та досліджених доказів, суд визнає за необхідне заяву задовольнити повністю з таких міркувань. Встановлено, що за свідоцтвом про народження серії ЯХ № 252876 від 02.01.1950 року, батьками [PERSON], який народився 22.11.1949 року в с. Зятківці Гайсинського району, записано [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Згідно із свідоцтвом про смерть, виданим 20.01.1997 року виконкомом Зятківецької сільської ради Гайсинського району серії І-АМ 376270 зазначено, що [PERSON] помер у віці 85 років в с. Зятківці Гайсинського району (а.с. 8). Згідно із свідоцтвом про смерть, виданим 24.11.2005 року виконкомом Зятківецької сільської ради Гайсинського району серії І-АМ 021484 зазначено, що [PERSON] померла у віці 84 роки в с.Зятківці (а.с.9). Відповідно до ч.1 п. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Оскільки встановлені обставини незаперечно свідчать, що померлі 19.01.1997 р. та 04.09.2005 року [PERSON] та [PERSON] є рідними батьками заявника, то цей юридичний факт необхідно встановити рішенням суду, оскільки дозволяє оформити право на пенсію у звязку з втратою годувальника. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

30.07.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який був зареєстрований 05.05.2014 року виконкомом Ярунської сільради Новоград-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 06. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Однак, спільне життя не склалось, від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Перебування в шлюбі та примирення є неможливим і суперечить їх інтересам, оскільки давно втратили один до одного почуття любові та поваги, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач в судове засідання зявилась, просила позов задовольнити, після розірвання шлюбу просить залишити шлюбне прізвище. Відповідач в судове засідання не зявився, однак про час місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зважаючи на вищевказані обставини, а також на те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, прийшов до висновку про необхідність провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши\~\~у\~\~судовому\~\~засіданні\~\~матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.05.2014 року, що пітверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП № 111173 від 05.05.2014р., виданим виконкомом Ярунської сільради Новоград-Волинського району Житомирської області. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. При розгляді справи суд виходив з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. А тому, враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, а тому, наявні підстави для розірвання шлюбу. Оскільки відсутній спір про місце проживання неповнолітньої дитини, яка проживає з позивачем, суд вважає можливим при розгляді справи вирішити питання про залишення дитини на виховання матері. Відповідно до ст. 113 СК України позивач має право на збереження шлюбного прізвища після розірвання шлюбу. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

30.07.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою та просить стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, до досягнення дитиною: сином Ігорем, [INFO], трьох років, вказуючи, що відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу на її утримання не бажає. Позивач в судове засідання не зявилася, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутності, з позовом згоден. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити із слідуючих обставин. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказування відповідно до ст. 61 ЦПК України. Згідно ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Тому суд вважає, що позов необхідно задовольнити у відповідності з ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів. На підставі ст. 84 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

30.07.2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося. Відносини між ними погіршились, виникають непорозуміння, сварки, вони проживають окремо біля 8 років, спільного господарства не ведуть, дітей не мають, у звязку із чим подальше збереження сімї вважає неможливим. Позивачка наполягає на задоволенні вимог, оскільки вона створила іншу сім»ю і бажає узаконити свої стосунки. Відповідач у судове засідання не зявився, пісьмово визнавши позовні вимоги в повному обсязі просив про їх задоволення. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 19.01.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим ВДРАЦС Піщанського РУЮ Вінницької області. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних відносин. За таких обставин, суд приходить до висновку, що факт збереження сімї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, зважаючи на їх доведеність і обгрунтованість.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

30.07.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюбу, зареєстрований 05.05.2006 року між нею та відповідачем. Протягом сумісного життя у них виникали непорозуміння, різні погляди на сімейні проблеми, що призвело до втрати почуттів любові та поваги, спільно не проживають, господарство не ведуть. Спроби примиритися не дали позитивних результатів, фактичні шлюбні відносини припинені з квітня 2015 року, відновлення шлюбу вважає неможливим. Після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Від сумісного проживання мають доньок [PERSON] 2006 року народження та [PERSON] 2012 року народження, які проживають та залишаться проживати з нею. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, фактичні шлюбні відносини припинені з квітня 2015 року. Відповідач не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, не заперечував проти проживання дітей з матір'ю. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як зазначено в Свідоцтві про шлюб, 05 травня 2006 року [PERSON] 1978 року народження та [PERSON] 1980 року народження зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис №396. Відповідно до Свідоцтв про народження, подружжя має доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно до ст. 105 ч. 3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 ч.ч. 1,2 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Судом встановлено, сімейні відносини припинені з квітня 2015 року, примирення неможливе, сумісного господарства сторони не ведуть. Оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, шлюб фактично розпався та існує формально, позов підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

30.07.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала, що у відповідності до договору дарування від 25.08.1999 року [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS]. В даній квартирі, окрім позивачки, зареєстровані як члени сімї власника: чоловік позивача-Колодяжний [PERSON], [INFO] з 09.02.2010 року, син [PERSON], [INFO] з 01.09.1999 року та донька [PERSON] [INFO] з 01.09.1999 року, що підтверджується довідкою ЖЕО № 2 Полтавської міської ради. Починаючи з червня 2014 року [PERSON] добровільно зібрав свої речі та вивіз їх в невідомому напрямку, кажучи, що він самостійний і не бажає проживати разом з батьками. Саме з цього часу [PERSON]не проживає у [INFO], за комунальні послуги не сплачує, всі витрати по утриманню житла покладені на позивачку та її чоловіка. Прохали визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 2 по пров. Хоткевича, 3 у м. Полтаві. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 243,60 грн. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, викликався через оголошення в газеті. Суд, заслухавши пояснення позивачки, думку адвоката, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Встановлено, що у відповідності до договору дарування від 25.08.1999 року [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS]. В даній квартирі, окрім позивачки, зареєстровані як члени сімї власника: чоловік позивача-Колодяжний [PERSON], [INFO] з 09.02.2010 року, син [PERSON], [INFO] з 01.09.1999 року та донька [PERSON] [INFO] з 01.09.1999 року, що підтверджується довідкою ЖЕО № 2 Полтавської міської ради. Починаючи з червня 2014 року [PERSON] добровільно зібрав свої речі та вивіз їх в невідомому напрямку, кажучи, що він самостійний і не бажає проживати разом з батьками. Саме з цього часу [PERSON] не проживає у [INFO], за комунальні послуги не сплачує, всі витрати по утриманню житла покладені на [PERSON] та її чоловіка. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили той факт, що з червня 2014 року [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не мешкає, житло навіть не навідує, речей в будинку не має, комунальні послуги не сплачує. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналізуючи встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved