Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

30.06.2021 року позивач [PERSON] звернулась до Волноваського районного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про визнання правочину купівлі продажу земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , та изнання права власності посилаючись на те, що 23 квітня 2020 року між нею, позивачем та [PERSON] укладений усний договір купівлі-продажу земельної ділянки, за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1000 га. цільове призначення для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер №1421510100:01:006:0282, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 306112. За умовами договору позивачу перейшло право власності на земельну ділянку, за які вона сплатила грошові кошти, що підтверджується розпискою про отримання грошових коштів, власником зазначеного майна. В підтвердження свого наміру [PERSON] передав позивачу розписку та обіцяв оформити договір нотаріально до 01.01.2021 року. У грудні 2020 року позивач дізналась, що [PERSON] помер [INFO] . Спадкоємцем майна [PERSON] є його син [PERSON] , відповідач у справі. Після смерті [PERSON] спадкоемці, що фактично прийняли спадщину відсутні, заповіт померлий не залишив. Відповідач, як єдиний близький родич, син померлого заяву про прийняття спадщини подав у встановлений строк, але переоформити земельну ділянку неможливо оскільки втрачений оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку. На неодноразові звернення до відповідача, щодо здійснення належного переоформлення земельної ділянки запевняв, що нотаріально договір буде укладений пізніше після переоформлення спадщини. До теперішнього часу відповідач документи на земельну ділянку на свої ім`я не переоформив. Нотаріально позивач також не має можливості отримати документи на своє ім`я. У зв`язку з не переоформленням документів позивач не мав можливості займатися будівництвом на цій ділянці тому змушена звернутися з позовом до суду за захистом своїх прав. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала, у разі неявки відповідача не заперечувала проти винесення у справі заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, про причину неявки суд не інформував, тому суд визнає причину неявки відповідача неповажною і вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступного. Відповідно до ст.316 ч.1 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зст.392ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 657 ЦК України договір купівлі продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилася щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення договору, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ст.219 ч.2 ЦК України суд може визнати правочин дійсним, якщо буде встановлено, що відповідав справжній волі особі яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Згідно розписки від 23.04.2020 року [PERSON] отримала від позивача 10 000 грн. за продаж земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] .. Земельною ділянкою фактично володіє позивач, користується нею на власний розсуд, гроші у повній сумі за вказану нерухомість були передані власнику [PERSON] . Викладені докази приводять суд до впевненості, що між сторонами відбулася угода купівлі-продажу земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які впливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, На підставі ст.ст.220,334,392,638 ЦК України,

Outcome: approved