Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

30.01.2019 року [PERSON], яка проживає по [ADDRESS] звернулася з позовом до відповідача Овруцької міської ради Житомирської області, що знаходиться по вул. Т.Шевченка, 43 в м. Овруч, Житомирської області, в якому просить визнати за нею право власності на земельні ділянки площею 1,3555 га та площею 0,3332 га, що знаходиться на території Великохайчанської сільської Овруцького району Житомирської області, які належали [PERSON] на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку [NUMBER] та [NUMBER], виданих 23 грудня 2002 року на підставі розпорядження голови Овруцької райдержадміністрації від 11.11.2002 року №322, зареєстрованих в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі №751 та №750, кадастрові номери земельних ділянок за № [NUMBER] та №1824281100060000101. Мотивує це тим, що при зверненні в нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини, їй було відмовлено у зв'язку з тим, що державні акти на право власності на земельні ділянки померлому були видані, не за життя, а після смерті. Позивач просить справу розглядати у її відсутність. Представник відповідача надала заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи просить справу розглянути без їх участі. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у підготовчому засіданні. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER]. На день смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельні ділянки площею 1,3555 га та 0,3332 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастрові номери [NUMBER] та [NUMBER], що розміщені на території Великохайчанської сільської ради Овруцького району Житомирської області, які належали йому на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку [NUMBER] та [NUMBER]. Позивач є спадкоємцем за заповітом, що підтверджується копією заповіту від 26.09.1997 року посвідченого секретарем Великохайчанської сільської ради Овруцького району Житомирської області. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відтак, до правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, тобто до 01.01.2004 року, підлягає застосуванню Цивільний кодекс УРСР 1963 року, а до тих їх прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, тобто після 01.04.2004 року, застосовуються положення останнього. Згідно із ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Позивач прийняла спадщину, так як подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.01.2019 року №197/02-31, однак нотаріально спадщину вона оформити не може у звязку з тим, що державні акти на земельні ділянки були видані після смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 529 ЦК України (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно п. 10 Постанови Пленуму ВС України від 30 травня 2008 року №7 „Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. З повідомлення Овруцької ДНК від 20.02.2019 року №735/01-16 видно, що після померлого [INFO] [PERSON], спадкова справа не заводилася так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини , про відмову від спадщини до контори не зверталися. Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Виходячи з викладеного, позивач набула права власності на земельні ділянки. На підставі ст.ст. 548, 549 ЦК (1963 р.) та

Outcome: approved