Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

9 вересня 2019 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свій позов мотивує тим, що після смерті [INFO] помер її прадід, який за життя склав три заповіти, розділивши своє майно між [PERSON] (син), [PERSON] (онук), [PERSON] вказує, що 12.11.2018 року було заведено спадкову справу після смерті прадіда, однак, вона не знала про складений на неї заповіт в силу необізнаності та вродженої хвороби туговухість ІІІ ступеня. Враховуючи вищевказане, вважає, що строк був пропущений нею з поважних причин, а тому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою суду від 19 вересня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження в справі, розгляд справи призначено у підготовчому засіданні. Ухвалою суду\~від 19\~листопада 2019\~року закрито\~підготовче провадження\~у цивільній\~справта призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивачка та її представниця позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. У судовому засіданні відповідач [PERSON] щодо задоволення позову заперечив; відповідач [PERSON] не заперечував щодо задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15 травня 2018 року [PERSON] помер [INFO] в м. Луцьку (а.с.10). За життя [PERSON] було складено заповіти. Як вбачається з копії спадкової справи №23/2018 після смерті спадкодавця до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за заповітом звернулися спадкоємці [PERSON] , [PERSON] . У листі від 05.12.2019р. №280/01-16 приватний нотаріус Палецька І.Ю. вказала, що [PERSON] склав заповіти від 24.03.2005р. р.№1-791, 26.02.2014р. р. №2-396, 01.03.2016р. р.№4-138, 24.11.2017р. р №560. В той же час, заповіт від 01.03.2016р. повністю скасував заповіт від 26.02.2014р., а заповіт від 24.11.2017р. скасував заповіт від 01.03.2016р. в тій частині, в якій він йому суперечив. При цьому, нотаріусом вказано, що в частині всього іншого майна, належного [PERSON] , залишається чинним заповіт від 01.03.2016р. складений на [PERSON] , яка пропустила шестимісячний термін для подачі заяви, у зав`язку із необізнаністю про наявний заповіт (а.с. 39). Так, у заповіті від 01.03.2016р. за р. №4-138 вказано, що «усе моє майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, і взагалі все те, що належатиме мені на день моєї смерті і на що я за законом матиму право заповідаю [PERSON] , [INFO] ». На даний час прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] » у зв`язку з укладенням шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 03.07.2018р. (а.с .5). З урахуванням викладених обставин, спадкоємцям видано свідоцтва про право на спадщину. Зокрема, [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається з грошових вкладів з відповідними відсотками та компенсаціями, що знаходяться у відділенні ПАТ «Креді Агріколь Банк»; [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яка складається з грошового вкладу з відповідними відмотками та компенсаціями, який знаходиться в АТ «Сведбанк». Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами законодавства. Згідно\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Статтею 1269 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до\~ст.1270\~ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.06.2019р. у справі №565/1145/17. Так, позивачка є спадкоємицею за заповітом від 1 березня 2016 року за р. №4-138 в тій частині, в якій він не суперечить заповіту від 24 листопада 2017 року за р. №560. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено належними та допустимими доказами, позивачка у передбачений законом строк не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки не знала про існування заповіту, складеного на неї. Крім того, позивачка має вроджену хворобу туговухість ІІІ ступеня. Таким чином, причина пропуску позивачкою строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважною та такою, що пов`язана з об`єктивними обставинами на вчинення цих дій, крім того, один із спадкоємців не заперечував про визначення для позивача додаткового строку для прийняття спадщини. Враховуючи наведене, суд вважає, що пропуск позивачем строку для прийняття спадщини не має стати причиною усунення її від права спадкування. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачу необхідно визначити додатковий строк для прийняття спадщини, достатній для подання заяви до нотаріальної контори. З врахуванням місця знаходження майна, на думку суду, достатній строк для подання заяви про прийняття спадщини становитиме три місяці з дня набрання чинності рішенням суду.

Outcome: approved