Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

31.07.2015 позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем [PERSON] Обґрунтовуючи вказані вимоги, позивачка посилається на те, що сімейне життя між ними не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на життя та сімейні обов'язки. Зазначає, що відповідач зловживає спиртними напоями, в нетверезому стані влаштовує сварки, неодноразово застосовував до неї фізичне насильство. З 30.07.2015 вони не підтримують шлюбні відносини, мають окремий бюджет, спільного господарства не ведуть, проживають окремо один від одного. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON] та сина [PERSON]. Діти проживають з нею, вона про них піклується займається їх вихованням. Вважає, що їх сім'я фактично вже не існує, і подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в ході розгляду справи позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Однак зазначив, що причини розпаду їх сім'ї на які посилається позивачка не відповідають дійсним. Насправді такою причиною є втручання батьків позивачки у відношення між ними. Зазначив, що примирення сторін не можливе. Просить шлюб між сторонами розірвати. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала та вважала, що розірвання шлюбу між сторонами суперечить інтересам малолітніх дітей, у зв'язку з чим наполягала на наданні сторонам строку для примирення. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16.12.2011 сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за номером 2106, що вбачається із свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується наданими копіями свідоцтв про народження [NUMBER] від 04.05.2012 та [NUMBER] від 04.05.2012. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки. Зазначені обставини визнанні сторонами та неоспорюються. Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК). Враховуючи обставини наведені вище, зважаючи на визнання позову відповідачем, а також заяв обох сторін, як позивача так і відповідача про неможливість примирення між ними, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, а тому вважає, що наявні законні підстави для розірвання шлюбу між сторонами. При цьому, суд відхиляє заперечення представника відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позову, оскільки вказані заперечення входять в розріз з позицією відповідача у даній справі, який позов визнав і наполягав на розірванні шлюбу, зазначивши, що сторк на примирення сторонам не потрібен. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесенні нею судові витрати за оплату судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved