Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

30.11.2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що знаходиться у шлюбі, який був зареєстрований 20.12.2014 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Великоновосілківського районного управління юстиції у Донецькій області, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за № 111. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. У своїй позовній заяві позивач зазначив, що шлюбні відносини фактично припинились, після чого сторони, починаючи з серпня 2018 року проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. Спільна дитина залишилася проживати разом з матір'ю. Спору, відносно належності спільного майна та місця проживання дитини між позивачем та відповідачем не виникло. В свою чергу відповідач 12.12.2019 року звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до позивача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення заборгованості по сплаті аліментів за попередній період. Зустрічний позов мотивований невиконанням добровільно [PERSON] батьківських обовязків щодо матеріального забезпечення дитини. Відповідач просила суд стягнути з позивача аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 3226,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також відповідач просила стягнути з [PERSON] заборгованість по сплаті аліментів та витрати на правничу допомогу. У судове засідання сторони не зявились. Позивач просив про розгляд справи за його відсутності. Щодо розірвання шлюбу позивач впевнений, що сім'я розпалась остаточно і відновлена бути не може, а щодо стягнення з нього аліментів, позивач надіслав до суду відзив на зустрічну позовну заяву, згідно якої зазначив, що від сплати аліментів на утримання дитини не відмовляється, але суму яку він може сплачувати не має перевищувати 1300,00 грн. так як він отримує мінімальний дохід працює не повний робочий день та інших джерел доходу він також не має. Щодо стягнення з нього заборгованості [PERSON] зазначив, що договору про стягнення аліментів до подачі даної зустрічної позовної заяви з відповідачем не укладав, тому вимоги [PERSON] у цій частині вважає безпідставними, та такими, що задоволенню не підлягають. Відповідач, в судове засідання не з'явилася, про причину неявки суд не повідомила, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності згідно якої також просила про задоволення вимог її зустрічної позовної заяви та про згоду з вимогами [PERSON] про розірвання шлюбу. При даних обставинах суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача та позивача за наявними документами. Розглянувши матеріали справи, судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про одруження, яке було видане 20.12.2014 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Великоновосілківського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 111, сторони у справі знаходяться у зареєстрованому шлюбі (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії І-НО № 684769 від 17.06.2015 року, виданого відділом ДРАЦС реєстраційної служби Великоновосілківського районного управління юстиції у Донецькій області (а.с. 6). Згідно позовних заяв та не заперечено сторонами, дитина проживає разом з матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. У відповідності ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і …в разі його розірвання. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Протягом декількох місяців шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, сторони мешкають окремо, спільна дитина проживає з матірю та спору відносно проживання дитини у сторін не виникло. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що їх сім'я розпалась остаточно і поновлена бути не може. Таким чином, встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитьїх інтересам, що має вагоме значення для вирішення спору в даній справі. Статтею 113 СК України, передбачено право особи, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, але відповідач просила про залишення їй шлюбного прізвища, тому суд вважає за можливе залишити відповідачці прізвище «Парпара». За зустрічним позовом [PERSON], щодо стягнення аліментів та заборгованості по їх сплаті слід зазначити таке: Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Також відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Зі змісту ст. 184 СК України вбачається, що за заявою одержувача суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. [PERSON] просить суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 3226,00 грн., при цьому ця сума обґрунтована тим, що середня заробітна плата у Великоновосілківському районі Донецької області складає 6452,00 грн., а тому сума аліментів, має становити половину розміру вказаної середньої заробітної плати. Тоді як у зустрічній позовній заяві [PERSON] вказує, що відповідач не працює та отримання ним інших видів доходу позивачем не доведено. Згідно ЗУ «Прo Дepжавний бюджет» на 2019 рік зa пoданням Міністерства фінансів України прожитковий мінімум для дитини віком дo 6 років з 01 січня 2019 пo 30 червня, встановлено на рівні 1626,00 грн. Тобто на даний час мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину віком до 6 років є сума у 1626,00 грн., що відповідає зазначеному у ч. 2 ст. 182 СК України. Проте, [PERSON] стверджує, що має заробітну плату нижче за законодавчо вcтановлений розмір мінімальної заробітної плати, а тому розмір аліментів, який він може сплачувати щомісячно є 1300,00 грн. Враховуючи доводи та заперечення учасників процесу, відсутність відомостей про вади здоров'я платника аліментів що перешкоджають йому працювати та нести витрати на утримання дитини, ненадання доказів перебування на його утриманні інших непрацездатних осіб, його обв'язок піклуватись у т.ч. про добробут дитини, беручи до уваги встановлений законом мінімальний розмір аліментів, суд вважає за можливе визначити обовязок у сплаті аліментів у твердій грошовій сумі 1626 грн. щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до його повноліття, з моменту звернення позивача до суду, тобто з 22.12.2018 року (дати звернення до суду з заявою про усунення недоліків). Щодо вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] заборгованості зі сплати аліментів за минулий час, суд зазначає таке: Стягнення аліментів за минулий час та заборгованості за аліментами внормовано ст. 194 СК України, згідно ч. 1 положень якої, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Тобто заборгованість за аліментами, розрахунок якого наданий [PERSON] може виникнути за умови предявлення виконавчого листа до виконання, відтак розгляду справи судом в минулому. Наявності виданого виконавчого листа або розгляду справи про стягнення аліментів судом [PERSON] не доведено. Також згідно\~191\~СК України\~аліменти на\~дитину присуджуються\~за рішенням\~суду від\~дня пред'явлення\~позову,\~а в\~разі подання\~заяви про\~видачу судового\~наказу -\~із дня\~подання такої\~заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Тобто стягнення аліментів за час, що передує пред'явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; особа, яка вимагає аліментів, вживала аходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов'язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати. Заходи, що вживав позивач щодо одержання аліментів можуть бути різноманітними. Ухилення може виражатися у тому, що зобов'язана особа - відповідач ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи) та інші подібні дії. Таким чином, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов'язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини. Присудження аліментів за минулий час являється правом, а не обов'язком суду, з позовом до якого звернувся позивач. Суд, виходячи із конкретних обставин справи, проаналізувавши усі надані докази, може присудити аліменти на утримання дитини за минулий час, у межах десятирічного строку, або відмовити у задоволенні таких позовних вимог. Відтак, в звязку з відсутністю достатніх та допустимих доказів ухилення [PERSON] від укладення договору про сплату аліментів, чи приховування місця проживання, отриманого доходу, у суду відсутні підстави для стягнення аліментів за минулий час, а тому позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають. Через відсутність платіжних документів, що підтверджують понесення сторонами у справі витрат на правову допомогу, в задоволенні вимог про їх відшкодування слід відмовити. На підставі ст.\~110, 112, 180-184, 191 СК України,

Outcome: partial