Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

29 січня 2014 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшла позовна заява від Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.08.2006 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав [PERSON] кредит 10700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, із правом зміни розміру кредитного ліміту на власний розгляд банку. Відповідач погодився, що підписана ним заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк надав кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором. Оскільки відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, станом на 31.12.2013 р. загальна заборгованість склала 36999,93 грн., ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості, а також судові витрати: судовий збір в сумі 370,00 грн. Представник позивача, у судовому засіданні, позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Суду пояснив, що він особисто неодноразово спілкувався з боржником з приводу погашення заборгованості, однак останній повідомляв про відсутність у нього будь-якої заборгованості. Строк дії договору, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, які діяли на момент підписання договору, що є публічним договором, зокрема п.9.12 - Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, а якщо жодна із сторін протягом цього строку не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк, отже до цього часу договір діє, оскільки жодних повідомлень з боку відповідача про припинення дії договору на адресу банку не надходило. Усі заперечення відповідача про розбіжності в розрахунках заборгованості на конкретні дати календарні - спростовується однаковою загальною сумою заборгованості у всіх розрахунках, що підтверджує відсутність будь-яких розбіжностей. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі. Суду пояснив, що дійсно подавав банку заявку на видачу кредитної карти, але на суму 4000 гривень, підписував Умови та Правила надання банківських послуг, але інші, що в розрахунках позивача є розбіжності в сумах заборгованості на конкретні дати, клопотання про проведення відповідної судової бухгалтерської експертизи, для перевірки правильності нарахування боргу він заявляти не бажає. Також, суду надав письмову заяву про застосування до позовних вимог строків позовної давності, оскільки термін дії кредитного ліміту закінчився 31 серпня 2009 року, отже з цього часу почався відлік строку позовної давності, який закінчився 31.08.2012 року. Позивач не інформував про наявну заборгованість. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали по справі вважає, що позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON], про стягнення заборгованості підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.08.2006 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав [PERSON] кредит 10700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, із правом зміни розміру кредитного ліміту на власний розгляд банку. Відповідач погодився, що підписана ним заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором. Оскільки відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконав, станом на 31.12.2013 року загальна заборгованість склала 36999,93 грн., та складається з заборгованості за кредитом 8675,71 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 26086,13 грн., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1738,09 грн. - штраф (процентна складова). Твердження відповідача про невірний розрахунок проведений позивачем, оскільки суми заборгованості на конкретні дати розрахунку не співпадають, судом не приймаються до уваги, оскільки жодного альтернативного розрахунку наданого позивачем відповідачем суду не надано, крім того, відповідач відмовився від призначення експертизи для перевірки правильності проведеного розрахунку заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 527 ЦК України передбачає, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов'язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно п.9.12 Умовами та Правил надання банківських послуг, які діяли на момент укладання договору - Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, а якщо жодна із сторін протягом цього строку не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк, отже до цього часу договір діє, оскільки жодних повідомлень з боку відповідача про припинення дії договору на адресу банку не надходило та суду не надано, отже посилання відповідача на пропущення позивачем строків позовної давності для звернення до суду у зв'язку з тим, що термін дії кредитного ліміту закінчився 31 серпня 2009 року - є безпідставними. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, що обґрунтовують його заперечення не надав. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідачем були порушені умови Кредитного договору, а саме: протягом тривалого часу не сплачувались щомісячні платежі та передбачені умовами Кредитного договору проценти. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено. Позивачем надані документи, що стверджують понесені витрати, тому вони підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі, а саме витрати по сплаті судового збору в розмірі 370,00 грн..

Outcome: approved