Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

30.04.2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Ткаченко Я.О., в якому позивач просила: визначити, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, а саме: частка [PERSON] , який помер [INFO] , у праві спільної сумісної власності на 1/3 частину будинку [ADDRESS] на 1/3 частку земельної ділянки з кадастровим номером 4810137200:09:066:0005 за адресою: [ADDRESS] , а також частка [PERSON] складає 1/3 частину будинку [ADDRESS] та 1/3 частки земельної ділянки з кадастровим номером 4810137200:09:066:0005 за адресою: [ADDRESS] , та частка [PERSON] складає 1/3 частину будинку [ADDRESS] та 1/3 частки земельної ділянки з кадастровим номером 4810137200:09:066:0005 за адресою: [ADDRESS] ; визначити право власності за [PERSON] на 1/3 частину будинку [ADDRESS] та 1/3 частки земельної ділянки з кадастровим номером 4810137200:09:066:0005 за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2021 року для розгляду справи визначено головуючого у справі суддю Шолох Л.М. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.05.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення виявлених недоліків. 14.05.2021 року позивачем встановлені недоліки позовної заяви усунуті. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.05.2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у підготовче засідання на 18.06.2021 року. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.06.2021 року витребувано у приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Грищенко Л.А., засвідчені належним чином матеріали спадкової справи №72/2017, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та відкладено підготовче судове засідання на 01.09.2021 року. У підготовче судове засідання, призначене на 01.09.2021 року сторони та третя особа не зявилися, з невідомих суду причин. Від позивачки надійшла заява, в якій вона просить суд справу розглянути без її участі та участі її представника, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Від приватного нотаріусу Миколаївського міського нотаріального округу Грищенко Л.А. надійшла заява з проханням справу розглянути без участі її представника на підставі наявних у матеріалах справи доказів на розсуд суду. Відповідно до приписів частини третьої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (частина друга статті 200 ЦПК України). Частина перша статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (частина четверта статті 206 ЦПК України). Враховуючи, що відповідач подав до суду заяву про визнання позову, суд з огляду на приписи частини другої статті 200 ЦПК України вважає за можливе провести розгляд справи у підготовчому судовому засіданні. Зважаючи на прохання позивача, відповідача та третьої особи про розгляд справи без їх участі, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явилися. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. 20.01.2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] зареєстрованого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 26. Згідно свідоцтва про право власності від 13.01.2012 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності житловий будинок [ADDRESS] . Така ж інформація міститься і в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер обєкта нерухомості - 1573997848101). Згідно свідоцтва про право власності від 06.06.2014 року, виданого на підставі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності земельна ділянка [ADDRESS] . Така ж інформація міститься і в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер обєкта нерухомості -379046148101). Із свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , копія якого наявна в матеріалах справи, слідує, що [PERSON] помер [INFO] . Позивач для прийняття спадщини звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Грищенко Л.А. подавши відповідну заяву. Позивач є єдиним спадкоємцем, який звернувся із заявою про прийняття спадщини. Зі змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, вбачається, що приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Грищенко Л.А. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] на його частку у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0156 га, кадастровий номер 4810137200:09:066:0005, що розташована за адресою: [ADDRESS] та житловий будинок [ADDRESS] . Підставою для відмови нотаріуса є те, що вказані житловий будинок та земельна ділянка є предметом спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] без визначення їх часток, що унеможливлює визначення розміру частки, що належить спадкодавцю. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд зазначає таке. З матеріалів справи слідує, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками будинку [ADDRESS] та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 4810137200:09:066:0005. Частина перша статті 355 ЦК України вказує на те, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (частина друга, третя та четверта статті 355 ЦК України). Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (частина перша статті 368 ЦК України). Зважаючи на викладене вище суд дійшов висновку, що будинок [ADDRESS] та земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] є об`єктом спільної сумісної власності позивачки, відповідача та померлого [PERSON] . Згідно із приписів статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (частина перша статті 370 ЦК України). Матеріали справи № 490/3241/21 не містять доказів наявності домовленості між співвласниками щодо визначення розміру їх часток у праві спільної сумісної власності на зазначений вище житловий будинок та земельну ділянку. Тому суд дійшов висновку, що частки позивача, відповідача та померлого [PERSON] є рівними та складають по 1/3 на кожного співвласника. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та про необхідність його задоволення. За такого, слід визначити, що частки співвласників у будинку та земельній ділянці по [ADDRESS] є рівними та складають по 1/3 частці за кожним співвласником, а саме за [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , який помер [INFO] . Що стосується вимоги позивача про визнання права власності за позивачем права власності в порядку спадкування на 1/3 частину житлового будинку то слід зазначити наступне. Відповідно до частини першої статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 Цивільного кодексу України вказує на те, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (стаття 1258 Цивільного кодексу України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини першої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 Цивільного кодексу України). Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини (частина п`ята статті 1269 Цивільного кодексу України). Згідно із частиною першою статті 1273 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом (частина перша статті 1274 Цивільного кодексу України). Із викладеного вище слідує, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті її чоловіка [PERSON] , який померла [INFO] . У листопаді 2017 року вона звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Грищенко Л.А. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Як свідчать матеріали спадкової справи [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. При цьому нотаріусом встановлено, що заповітів чи спадкових договорів стосовно майна померлої відсутні. Підсумовуючи викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та про необхідність його задоволення. За [PERSON] слід визнати право власності у порядку спадкування за законом на 1/3 частину будинку [ADDRESS] та 1/3 частки земельної ділянки з кадастровим номером 4810137200:09:066:0005 за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до статті 142 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved