Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

31 липня 2014 року [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON], 3-ті особи [PERSON], [PERSON] та з урахуванням уточнених позовнних вимог просить визнати за нею право власності в порядку поділу спільного майна набутого під час шлюбу право власності на 19/100 частин квартири [ADDRESS] загальною площею 48.8 кв.м., житловою площею 30.4 кв.м вартістю 14575 гривень; визнати за [PERSON] право власності в порядку поділу спільного майна набутого під час шлюбу право власності на 19/100 частин квартири [ADDRESS] загальною площею 48.8 кв.м., житловою площею 30.4 кв.м., вартістю 14575 гривень; Стягнути з відповідача на її користь витрати, понесені нею в зв'язку з розглядом справи у суді в сумі 421 гривня. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24 листопада 2001 р. зареєструвала шлюб з відповідачем. Під час шлюбу, за їх спільні грошові кошти вони 10.09.2002 року придбали 38/100 частин квартири [ADDRESS], що складаються з однієї кімнати, житловою площею 11.5 кв.м. Частина квартири була придбана ними за 29150 гривень. В судовому засіданні позивач та її представник просили задовольнити уточнені позовні вимоги посилаючись на обставини викладенні в позовній заяві та на порушення її майнових прав і рівність часток подружжя у спільному майні. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог позивача. Треті особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, тому суд вважає можливим розглянути справу в їх відсутності. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 24 листопада 2001 р. між позивачем та відповідачем зареєструвано шлюб у відділі РАГС Залізничного районного управління юстиції в місті Києві, за актовим записом № 858, (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] а.с. 8). Під час шлюбу, вони 10.09.2002 року за 29150 гривень придбали 38/100 частин квартири [ADDRESS]. 38/100 частин квартири складаються з однієї кімнати, житловою площею 11.50 кв.м. Договір був посвідчений державним нотаріусом 12 Київської державної нотаріальної контори і зареєстрований в реєстрі за № 1с-1947. Також встановлено, що на даний час між позивачем та відповідачем щодо порядку поділу спільного майна досягнуто згоди, та відповідач підтримав уточнені позовні вимоги позивача. Відповідно до ст. 69 Сімейного Кодексу України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що їм належить на праві спільної сумісної власності незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 70 Сімейного Кодексу України встановлено, що у разі поділу майна. що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними , якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно ч.1, ч.2 ст. 60 Сімейного Кодексу України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином право на спільне майно, яке виникає у подружжя в період шлюбу, не припиняє своє існування після його розірвання або фактичного припинення шлюбу. Розпорядження, користування та володіння об'єктами права спільної сумісної власності здійснюється подружжям з рівними правами та обов'язками, якщо інше не встановлено домовленості між ними. При вирішенні спору щодо поділу спільного майна поділу підлягає все майно подружжя, до складу якого включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться в інших осіб; враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. При визначенні майна, яке підлягає поділу, необхідно вирішити питання, коли саме сторонами припинений шлюб; обсяг спільного майна, нажитого за час ведення спільного господарства; джерел його придбання, наявності боргів подружжя за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Як зазначалось вище, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності подружжя, тобто якщо майно було набуте за час шлюбу, передбачається (презумується), що воно є спільним. Придбання майна на підставі договору купівлі-продажу, учасником якого був лише один з подружжя, не свідчить про належність вказаного майно до його як покупця роздільного майна. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з обставин справи та норм чинного законодаства, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved