Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

8 квітня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з названим позовом до [PERSON] з вимогами визначити місце проживання дочки [PERSON], [INFO], разом з ним та визнати недоцільним використання аліментів, що стягуються з нього на її утримання на користь відповідачки і припинити їх стягнення. Позов мотивував тим, що перебував з відповідачкою у шлюбі, який розірвано рішенням суду від 16 травня 2014 року і спільне проживання припинено. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дочок, які залишалися після розірвання шлюбу проживати з відповідачкою. Тим же рішенням з нього було стягнуто аліменти на двох дітей у розмірі 1/3 частини заробітку до їх повноліття. У листопаді 2014 року старша дочка поскаржилася на те, що мати грубо до неї ставиться, кричить на неї і карає фізично, у зв'язку з чим вона відмовилася жити з матір'ю і з 1 грудня 2014 року по цей час проживає з ним та його батьками. Він із своїми батьками створив всі необхідні житлово-побутові умови для виховання дитини, які є кращими за ті, які має відповідачка. Він також має постійне місце роботи і достатній заробіток, матеріально забезпечений краще за відповідачку. Просив врахувати ці обставини, особисту прихильність старшої дочки до нього, негативне відношення відповідачки до дочки і в її інтересах визначити місце проживання дитини з ним та припинити стягнення з нього аліментів. Відповідачка подала заперечення проти позову, які мотивувала тим, що за час спільного проживання позивач вихованням дітей практично не займався, здебільшого перебував на роботі. Спільне проживання вони припинили з 16 січня 2014 року. Після цього діти залишилися проживати з нею. На їх утримання позивач надавав недостатню матеріальну допомогу. Рішенням суду від 16 травня 2014 року було розірвано їх шлюб та стягнуто аліменти на дітей, які вона почала отримувати лише з жовтня 2014 року. У листопаді 2014 року позивач самочинно змінив місце проживання дітей і забрав їх до себе, а через 10 днів повернув молодшу дочку їй. Службою у справах дітей було проведено обстеження житлово-побутових умов дітей, однак висновок не наданий. Батьки мають рівні права та обов'язки щодо дітей, однак малолітні дочки в першу чергу потребують догляду матері. Крім того, стаття 6 Декларації прав дитини не допускає, крім виняткових випадків, розлучення дитини з матір'ю. Вона належним чином виконувала свої батьківські обов'язки, нецільового використання аліментів не встановлено, тому немає підстав для припинення їх стягнення. У судовому засіданні позивач просив про задоволення позову. Суду пояснив, що під час спільного проживання між ними були розподілені сімейні обов'язки, тому він займався матеріальним забезпеченням сім'ї, а дружина вихованням дітей. Затримка у перерахуванні аліментів у період з травня по жовтень 2014 року відбулася не з його вини. Частину отриманих аліментів відповідачка використала не за цільовим призначенням, а на ремонт квартири та купівлю меблів. Перешкод у спілкуванні відповідачки з дочкою немає, вони часто бачаться, у вихідні вона буває у неї дома, бачиться з молодшою сестрою, але проживати з відповідачкою постійно старша дочка не хоче. Відповідачка суду пояснила, що була знервована через те, що [PERSON] неправильно виконувала домашнє завдання, не стрималась, кричала на неї і штовхнула, але не била. За це її було притягнуто до відповідальності, вона відвідала психолога і зробила належні висновки. Однак свої обов'язки щодо виховання дітей вона виконувала належним чином. Не вважає, що аліменти використовувала не за цільовим призначенням, оскільки ремонт квартири і сантехніки був необхідним, а також вона купила новий диван. Молодша дочка хоче жити разом з сестрою і їх не можна розлучати. Хоч вони і бачаться часто, однак цього недостатньо. Представник органу і піклування позов підтримала, пояснивши суду, що після того випадку, коли мати побила дитину, сім'я потрапила в поле зору органу опіки і піклування. Матір було притягнуто до адміністративної відповідальності. Було проведено бесіди з обома батьками, з дитиною, проведено обстеження житлово-побутових умов. За наслідками цього органом опіки і піклування був зроблений висновок про доцільність визначення місця проживання старшої дочки сторін [PERSON] з батьком, який проживає разом із своїми батьками і ними створені належні умови для виховання дитини. Під час обстеження житлово-побутових умов було встановлено нецільове використання відповідачкою аліментів, оскільки їх частина була використана на ремонт квартири та купівлю меблів. Свідок [PERSON] суду показала, що за результатами спілкування з [PERSON] із застосуванням спеціальних методів було з'ясовано, що вона виявляє більшу прихильність до батька і хоче проживати з ним та його батьками. Також вона брала участь у обстеженні житлово-побутових умов за місцем проживання [PERSON] у батька, за результатами якого встановлено наявність необхідних житлово-побутових умов для виховання дитини. Свідок [PERSON] суду показала, що під час шлюбу позивач не займався вихованням дітей, здебільшого перебував на роботі. Її дочка сама справлялась з вихованням дітей. Потім позивач знайшов іншу жінку і пішов від її дочки. Тривалий час не платив аліментів на дітей. [PERSON] насправді проживає з батьками позивача, а він проживає в іншому місці з жінкою. Це його батьки винні у тому, що їх діти розійшлися і в тому, що [PERSON] пішла жити до них. Свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] два роки ходила до неї на заняття з плавання, до яких відносилася старанно і дисципліновано. З батьків більше цікавилася її заняттями мати, ніж батько, була більш уважна до дитини і більше піклувалася про неї. Неповнолітня [PERSON] суду пояснила, що хоче постійно жити з батьком та його батьками, оскільки мати не раз проявляла до неї грубість, кричала і била, коли вона неправильно виконувала домашні завдання. Також на неї кричав і чоловік матері. Вислухавши сторони та інших учасників судового розгляду, показання свідків, пояснення дитини, думку прокурора, яка вважала, що є підстави для задоволення позову, перевіривши надані докази, суд дійшов наступних висновків. Встановлено, що сторони перебували у зареєстровану шлюбі, від якого мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO] (а.с.5-8, 13). Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 16 травня 2014 року по справі № 377/463/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей, яке набрало законної сили 12 червня 2014 року, розірвано шлюб між ними, який зареєстровано 16 липня 2005 року та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох дітей: дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], до їх повноліття, у розмірі 1/3 частини всіх видів кожен місяць, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.04.2014 р. (а.с.10-11). Ухвалою від 29 травня 2014 року виправлено описку в резолютивній частині рішення та викладено наступним чином: «Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище [PERSON]» (а.с.12). Згідно акту обстеження умов проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], від 01.12.2014 р. встановлено, що діти проживають у 3-кімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] та [PERSON]. Санітарно-гігієнічні умови відповідають загальноприйнятим нормам. Для виховання, розвитку та проживання дітей створено такі умови: дітям виділено окрему кімнату з необхідними меблями, облаштовано робоче місце школяра для [PERSON]. Під час обстеження діти перебували разом з батьком, дідом та бабою. До цього часу діти проживали з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Сімейна атмосфера спокійна. Під час обстеження [PERSON] сказала, що бажає повертатися до матері тому, що вона неодноразово била її та сестру [PERSON]. Дівчинка запевнила, що хоче жити у батька або баби з дідом (а.с.14). Згідно акту обстеження умов проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] від 22.01.2015 р. встановлено, що дитина проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] та [PERSON]. Санітарно-гігієнічні умови відповідають загальноприйнятим нормам. Для виховання, розвитку та проживання дитини створено такі умови: виділено окрему кімнату з необхідними меблями, облаштовано робоче місце школяра. Дитина проживає разом з батьком [PERSON] та його батьками. Сімейна атмосфера спокійна. Під час обстеження [PERSON] сказала, що не бажає повертатися до матері тому, що хоче жити з батьком або баби з дідом. Але з матір'ю спілкується щотижня, відвідує її. Батько дитини [PERSON] пояснив, що молодшу дочку [PERSON] повернув матері. (а.с.15). Позивач [PERSON] має постійне місце роботи, де за 2014 рік йому нараховано заробітної плати на загальну суму 60870,64 грн., з яких за період серпень-грудень 2014 року сплачено аліментів на загальну суму 8911,28 грн. (а.с.16). За перший квартал 2015 року йому нараховано зарплату на суму 21719,49 грн., утримано аліментів на суму 8522,86 грн. (а.с.44). За місцем роботи позивач характеризується позитивно, що видно з характеристики, виданої ТОВ «Спецалізоване підприємство «ГОЛОГРАФІЯ». Згідно довідки ф. 3 позивач з дітьми [PERSON] і [PERSON] зареєстрований у квартирі за адресою: [ADDRESS], яка належить його матері [PERSON] (а.с.17). На підтвердження своєї участі в утриманні дитини, її лікуванні під час проживання дитини з відповідачкою, позивачем надано суду копії фіскальних чеків аптечних закладів та магазинів на придбання медикаментів, матеріалів медичного призначення, засобів догляду та гігієни, продуктів харчування. Відповідачем суду надано сімейні фотографії, на яких зафіксовано спілкування її та її співмешканця з дітьми і дітей між собою (а.с. 30. Згідно наданої характеристики з місця роботи [PERSON] прийнята на роботу 01.04.2011 р., за час якої характеризується позитивно (а.с.34). Нарахована сума доходу [PERSON] за місцем роботи за період листопад-грудень 2014 року становить 2501,20 грн. (а.с.35). З виписки по картрахунку [PERSON] видно, що у жовтні та листопаді 2014 року надійшло аліментів на загальну суму 4538, 13 грн., з яких знято готівкою 4000,00 грн., використано для розрахунку в магазинах за продукти 473,82 грн. (а.с.36). Копіями поштових повідомлень та квитанцій підтверджено надходження переказів на ім'я [PERSON] у 2014 році: в березні на суми 400,00 грн. в 500,00 грн., у квітні і травні по 400,00 грн. (а.с.37,38). Директором ПДЮТ видано подяку [PERSON] за виховання дітей та активну участі у родинному святі (а.с.39). З характеристики [PERSON], - учениці ДЮСШ м. Славутича, відділення по плаванню, видно, що дитина з жовтня 2012 року по жовтень 2014 року відвідувала заняття по плаванню, які супроводжували обоє батьків, однак мати приділяла більше уваги дитині ніж батько (а.с.40). Згідно характеристики, виданої 09.12.2014 р. ЗОШ № 1 м. Славутича, [PERSON] характеризується позитивно, мати цікавиться успіхами дочки, відвідує батьківські збори, бере активну участь у громадському житті класу. Батько з вересня 2014 року теж почав активно проявляти інтерес до навчання дочки. Щодня приходить до школи, на перерві розмовляє з [PERSON], передає їй бутерброди, яблука, кишенькові гроші. До навчального року дитина була забезпечена усім необхідним. (а.с. 41). Згідно характеристики, виданої 02.04.2015 р. ЗОШ № 1 м. Славутича, [PERSON] характеризується позитивно, забезпечена всім необхідним для навчання, батьки постійно цікавляться успіхами у навчанні дочки, батьківські збори відвідують. З наданих інформацій про дитину [PERSON], [INFO], видно, що вона відвідує дитячий садок, характеризується позитивно, проживає з матір'ю та її співмешканцем. Батько дитини [PERSON] інколи приходить до дошкільного закладу з метою побачити дочку і поспілкуватися з нею. Він цікавиться її поведінкою, станом дитини та зовнішнім виглядом. З наданих копій актів обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS], видно, що квартира двокімнатна, приватизована, заборгованість за послуги у грудні 2014 року - 3000 грн., у березні 2015 року - 3000 грн.. У грудні 2014 року та січні 2015 року [PERSON] отримувала на [PERSON] пенсію по інвалідності. На час обстеження у грудні 2014 року діти перебували з батьком у помешканні баби і діда [PERSON]. У квартирі матері діти проживали разом з матір'ю та її співмешканцем у одній кімнаті - залі. Діти мають окремі спальні місця. У [PERSON] є робоче місце школяра. Дівчата забезпечені одягом, іграшками, дитячою літературою, харчуванням. Мати стверджувала, що тілесних ушкоджень [PERSON] не наносила, а гулю на лобі дочки пояснює тим, що її штовхнув хлопчик у школі. Наполягала на тому, що лише сварила [PERSON] за незроблені уроки. Житлово-побутові умови комісія визнала задовільними. У січні 2015 року стосунки між колишнім подружжям залишаються напруженими. Старша дочка [PERSON] приходить до матері у гості здебільшого по суботах. Молодша дочка [PERSON] відвідує батька за місцем його проживання здебільшого по неділях. У березні 2015 року стосунки між колишнім подружжям залишаються напруженими. Обидві дочки мають можливість спілкуватися щотижнево з обома батьками. [PERSON] продовжує проживати з батьком [PERSON]. 19 березня 2015 року мати передала батьку право на отримання пенсії на [PERSON] та її особисті речі. Житлово-побутові умови задовільні. На підтвердження використання аліментів належним чином відповідачкою надано суду копії фіскальних та товарних чеків на придбання взуття, одягу, дитячих меблів, сантехнічних приладів, інструментів, побутової техніки, засобів гігієни та догляду, посуду, іграшок, домашньої тварини та клітки для неї, солодощів, продуктів харчування. З матеріалів оглянутої у судовому засіданні справи про адміністративне правопорушення № 377/34/15-п відносно [PERSON] по ст. 173-2 ч. 1 КУпАП з'ясовано, що постановою судді від 12 січня 2015 року вона була визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП і піддана штрафу за те, що 1 грудня 2014 року о 13 год. 30 хв. за місцем свого проживання кричала та ображала свою малолітню дочку [PERSON], 2005 р.н., чим вчинила психологічне насильство в сім'ї. Постановою старшого прокурора прокуратури м. Славутича від 22 грудня 2014 року було закрито кримінальне провадження № 12014110270000263, внесене до ЄРДР 2 грудня 2014 року, у зв'язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. За змістом постанови досудовим розслідуванням було встановлено, що 30.11.2014 р. [PERSON], перебуваючи в квартирі [ADDRESS], спричинила тілесні ушкодження своїй малолітній дочці [PERSON], про що батько останньої подав заяву до Славутицького МВ ГУ МВС України в Київській області. Згідно висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області від 30.04.2015 р. визначення місця проживання малолітньої [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON] є можливим і відповідає інтересам дитини. Вирішуючи спір, суд виходить з того, що відповідно до ч. 4 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків, або одного з них, з ким вона проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно правила ч. 1 ст. 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважає, що обоє батьків достатньо відповідально ставляться до виконання своїх батьківських обов'язків щодо обох дітей, однак старша дочка [PERSON] виявляє більшу прихильність до батька, оскільки мати проявляла неповагу до неї, застосовувала недозволені методи виховання, вчинила психологічне насильство, чим порушувала охоронювані права дитини. Суд також бере до уваги вік дитини, яка здатна усвідомлено сприймати та оцінювати явища, що стосуються її життя, давати правильну оцінку поведінці батьків, здатна самостійно себе обслуговувати і тому її бажання проживати разом з батьком заслуговує на увагу. Крім того, суд бере до уваги те, що батько дитини матеріально забезпечений краще за матір, з якою проживає молодша дочка, має кращі житлово-побутові умови. Батько дитини також має своїх батьків, які є пенсіонерами, мають вільний час, відповідально ставляться до онуків, піклуються про них і надають йому допомогу у вихованні дитини та догляду за нею. Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності та виходячи з інтересів дитини, суд погоджується з висновком органу опіки і піклування і вважає правильним визначити місце проживання дитини з батьком. Заперечення проти позову в цій частині не спростовують позову, оскільки визначення місця проживання дитини з одним із батьків не є обмеженням іншого з них у здійсненні свого права та виконанні обов'язку брати участь у вихованні дитини. Визначення місця проживання дитини з батьком не є також розлученням дитини з матір'ю в розумінні ст. 6 Декларації прав дитини, оскільки дитина і мати не позбавляються і не обмежуються у спілкуванні і мають регулярно таку можливість. Не призводить це і до розлучення старшої дочки з своєю молодшою сестрою, оскільки вони також не позбавляються і не обмежуються у спілкуванні між собою і мають таку можливість. Вирішуючи позов в частині припинення стягнення аліментів, суд бере до уваги, що за змістом ст. 181 Сімейного кодексу України право на одержання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина в разі їх окремого проживання. Враховуючи, що місце проживання старшої дитини визначено з батьком, а молодша дитина залишається проживати з матір'ю, справедливим є припинення стягнення з батька аліментів на старшу дитину у частці його заробітку, що припадала на неї за рішенням суду, яка становитиме 1/6 частку заробітку платника. Виходячи з викладеного, позов необхідно задовольнити частково. Згідно правила ст. 88 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог, від сплати якого позивач звільнений відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial