Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

29.08.2017 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить стягнути з відповідача кредитної заборгованості 1145690,31 грн., стягнути судовий збір. Як на підставу позову посилається на те, що 03.08.2006 року між АКБ «Райффайзен Банк» (правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на підстваі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010) та відповідачем укладено кредитний договір, відповідно до якого позичальнику надано кредит в розмірі 42000 доларів США зі сплатою за користування кредитом зі строком повернення до 03.11.2011 року. Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, однак умов договору не виконує, внаслідок чого виникла вказана заборгованість. Київським районним судом м. Харкова від 13.10.2014 року з поручителя за кредитним договором [PERSON] стягнуто суму заборгованості у розмірі 1145690,31 грн. та звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості на предмет застави автомобіль, який належить [PERSON] Було відкрито виконавче провадження, однак до теперішнього часу рішення суду від 13.10.2014 не виконано, заборгованість не погашена, тому позивач має право на стягнення заборгованості з позичальника [PERSON] Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.10.2017 року цивільну справу за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості - передано на розгляд Київському районному суду м. Харкова для розгляду за підсудністю. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22.11.2017 прийнято до провадження справу за підсудністю та відкрито провадження у справі. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Ухвалою суду від 08.11.2018 року проведено підготовче засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, вказана сума заборгованості не погашалась відповідачем, а тому не зменшилась сума заборгованості. Відповідач не з'явився, про день та місце слухання справи був повідомлений неодноразово своєчасно та належним чином, причину неявки суду не сповістив, відзив суду не надавав. Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд розглядає справу у відсутність відповідача відповідно до ст. 280 ЦПК України (заочний розгляд справи). Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 03.08.2006 р. між Акціонерним комерційним банком «Райффазенбанк Україна», правонаступником якого було ЗАТ «ОТП банк», яким, у свою чергу змінено назву замість ЗАТ «ОТП банк» на ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір №CL 702/159/2006, згідно з яким відповідач отримала кредит у розмірі 42000 доларів США на купівлю автомобіля марки Toyota Camry строком до 03.08.2011 року зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених у кредитному договорі. 03.08.2006 року з метою забезпечення виконання зобовязань [PERSON] перед Банком за вказаним кредитним договором між Банком та [PERSON] укладений договір застави автотранспортного засобу від 03.08.2006 року №РCL 702/159/2006. Згідно з умовами вказаного договору предметом застави було встановлено легковий автомобіль марки Toyota Camry, реєстраційний номер №АХ 7761 АК, рік випуску - 2006. Також з метою забезпечення виконання зобовязань [PERSON] перед Банком за вказаним вище кредитним договором, 03.08.2006 року між Банком та [PERSON] укладений договір поруки №SCL 702/159/2006. Відповідно до умов зазначеного договору для забезпечення повного і своєчасного виконання позичальником зобовязань перед Банком за Кредитним договором поручитель [PERSON] прийняв на себе зобовязання відповідати за повне та своєчасне виконання позичальником зобовязань перед Банком за Кредитним договором в повному обсязі таких зобовязань (п.1.1. Договору поруки). 12.11.2010 на підставі договору купівлі - продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 р. і договору відступлення права вимоги від 12.11.2010 року, Банк відступив, а [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (позивач) прийняло право вимоги за Кредитним договором і Договором застави, укладеним між Банком та [PERSON] та Договором поруки, укладеним між Банком та [PERSON] Таким чином, до позивача ТОВ ОТП Факторинг Україна» перейшли усі права Банку щодо права вимоги до [PERSON] за Кредитним договором та Договором застави та щодо права вимоги до [PERSON] за Договором поруки. [PERSON] зобов'язалася прийняти, належним чином використати та повернути банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі (зокрема, в п. 1.6. кредитного договору з підпунктами), а також сплатити відповідну плату за користування кредитом, в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором (зокрема, в п.п. 1.4., 1.5. кредитного договору, з підпунктами). Згідно з п. 1.5.1. з підпунктами частини 2 кредитного договору повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється відповідачем щомісяця у розмірі та строки визначені у кредитному договорі. Відповідно до п. 3.1.1. Кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами позичальник зобовязаний сплатити Банку пеню в розмірі 1 % від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочки, пеня сплачується додатково до прострочених сумм, що підлягають сплаті згідно з кредитним договором. У звязку з невиконанням позичальником кредитних зобовязань, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 23.07.2014 року звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості, яка станом на 16.07.2014 року становила 1145690,31 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 19970,62 доларів США, що з перерахуванням за курсом НБУ на дату складання розрахунку становить 233799,44 грн.; пені за прострочення виконання зобовязань 911890,87 грн. Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13.10.2014 року (цивільна справа №640/12369/14-ц) позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості у розмірі 1145690,31 грн. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №CL 702/159/2006 від 03.08.2006 р. - в розмірі 1145690,31 грн. звернуто стягнення на предмет застави: легковий автомобіль марки Toyota Camry, реєстраційний номер №АХ 7761 АК, рік випуску - 2006, колір сірий, що належить [PERSON] на праві власності, шляхом визнання за ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права продажу будь-якій особі-покупцеві предмету застави за договором застави автотранспортного засобу від 03.08.2006 р. №РCL 702/159/2006, а саме: легкового автомобіля марки Toyota Camry, реєстраційний номер №АХ 7761 АК, рік випуску - 2006, з наданням всіх повноважень продавця (у тому числі: отримання дублікатів правовстановлюючих документів на автомобіль, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав власності, в органах ДАЇ України, нотаріату, тощо. Витрат повязаних із збереження та реалізацією предмета застави стягнути з [PERSON]) за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид рухомого майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності, на час продажу. Вилучити з користування [PERSON] предмет застави: вказаний автомобіль та передати в управління ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на період до його реалізації з метою збереження предмета застави. Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинні бути виконані належним чином в установлений строк відповідно до умов договору. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Оскільки відповідач грошове зобов'язання не виконав, то ці зобов'язання не припинилися. За таке невиконання відповідач несе цивільно-правову відповідальність, передбачену законом та умовами Кредитного договору. Зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Законодавством визначено вичерпний перелік підстав припинення зобов'язання, і зазначені ці підстави у статтях 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України. За відсутності інших передбачених договором або законом підстав, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Зобов'язання відповідачем перед позивачем належним чином виконано не було, тобто відповідач умови кредитного договору щодо строків сплати розрахунків не виконав, рішення суду також протягом значного періоду часу не виконує. Саме по собі ухвалення судом рішення про стягнення з поручителя боргу та звернення стягнення на предмет застави позичальника не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, оскільки належним чином не виконане грошове зобовязання до теперішнього часу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача як позичальника кредитну заборгованість, яка стягнута Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13.10.2014 року (цивільна справа №640/12369/14-ц) та станом на 16.07.2014 року становила 1145690,31 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 19970,62 доларів США, що з перерахуванням за курсом НБУ на дату складання розрахунку становить 233799,44 грн.; пені за прострочення виконання зобовязань 911890,87 грн. Відповідачем не спростовано наявність вказаної заборгованості, її повного або часткового погашення. Суд, оцінивши належність, допустимість, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь банку судовий збір у розмірі 17185 грн. 36 коп. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved