Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

3 лютого 2017 року позивач звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що він є власником житлового будинку № 3 по вул. 50 років Перемоги в с. Володькова Дівиця Носівського району Чернігівської області. [PERSON] є його колишньою дружиною, з 2001 року вона зареєстрована в зазначеному житловому будинку, але з лютого 2007 року не проживає в ньому, в утриманні будинку, його ремонті, сплаті комунальних платежів, участі не приймає. Відповідач не бажає добровільно знятися з реєстрації. Позивач просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком № 3 по вул. 50 років Перемоги в с. Володькова Дівиця Носівського району Чернігівської області. У судовому засіданні позивач вимоги підтримав з мотивів, які зазначені в позовній заяві, пояснив, що відповідач в лютому 2007 року залишила житло, в якому вони проживали, забрала з будинку свої особисті речі, переїхала на проживання в смт. Березань, а потім в с. Червони Партизани у будинок, який належить її матері. У березні 2007 року шлюб між ним (позивачем) та відповідачем було розірвано. В теперішній час [PERSON] заміжня, мешкає в будинку № 78 по вул. Незалежності у с. Володькова Дівиця Носівського району Чернігівської області. Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштових відправлень, про причини неявки до суду не повідомила, не просила розгляд справи відкласти. Суд проводить розгляд справи у звичайному порядку у відсутності відповідача за наявними у справі доказами, оскільки позивач заперечував проти заочного розгляду справи. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27 січня 2017 року (а.с. 5) вбачається, що житловий будинок № 3 по вул. 50 років Перемоги в с. Володькова Дівиця Носівського району Чернігівської області належить [PERSON]. [PERSON], [INFO], зареєстрована в житловому будинку № 3 по вулиці 50 років Перемоги в с. Володькова Дівиця Носівського району Чернігівської області, але фактично там не проживає, що підтверджується довідкою Носівської міської ради Чернігівської області (а.с. 6). У судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає в будинку позивача з лютого 2007 року, її особистих речей в будинку немає, [PERSON] постійно проживає в житловому будинку № 78 по вул. Незалежності в с. Володькова Дівиця Носівського району Чернігівської області, що підтверджується поясненнями позивача, які суд визнає належними, достатніми та достовірними, оскільки вони узгоджуються з іншими доказами по справі. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Суд приймає до уваги той факт, що на час розгляду справи в суді відповідач не ставить питання ні про вселення, ні про зобовязання позивача не вчиняти перешкод в користуванні жилим приміщенням. Таким чином, оцінюючи у сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що відповідач вибула на постійне проживання в інше житлове приміщення, не проживає у будинку позивача більше шести місяців, а тому втратила право користуватися його житловим приміщенням з дня вибуття. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані на законі і підтверджені доказами, а тому підлягають задоволенню. Позивач [PERSON] має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, а тому був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При зверненні до суду позивач [PERSON] мав би сплатити судовий збір в сумі 640 грн. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 640 грн.

Outcome: approved