Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

30 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та товариства з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]» укладено Договір факторингу з подальшими змінами і доповненнями. 08 грудня 2014 року у відповідності до Додаткової угоди № 2 до Договору факторингу від 30 вересня 2014 року доповнено перелік кредитних договорів, що відступаються. Відповідно до п.п.1.1., 1.3. Фактор (ТОВ «Дата [PERSON]») зобовязується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ПАТ «Альфа-Банк») за плату, а Клієнт зобовязується відступити Факторові свої Права грошової вимоги до боржників за Кредитними договорами. Право грошової вимоги вважається відступленим Фактору в день отримання Клієнтом грошових коштів від Фактора. 8 грудня 2014 року відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Дата [PERSON]» набуло статусу нового кредитора/стягувача, за договором № 500415777 від 24 вересня 2013 року позичальником згідно якого є [PERSON]. 24 вересня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 500415777, згідно якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 21394 грн. з кінцевим терміном повернення до 25 вересня 2016 року. Відповідач не виконував зобовязання по договору внаслідок чого виникла заборгованістьв сумі 39931,97 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, але до суду надав заяву з клопотанням справу слухати при його відсутності, підтримує позовні вимоги на підставах викладених у позовній заяві, за заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про розгляд справи належним чином повідомлений за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суду не повідомив, письмові пояснення, докази та заперечення на позовну заяву не надав. Відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за його відсутності та не явки відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши надані документи і матеріали, зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно вимог ст.1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. На підставі ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Судом встановлено, що 24 вересня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 500415777, згідно якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 21394 грн. з кінцевим терміном повернення до 25 вересня 2016 року. 30 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та товариства з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]» укладено Договір факторингу з подальшими змінами і доповненнями. 08 грудня 2014 року у відповідності до Додаткової угоди № 2 до Договору факторингу від 30 вересня 2014 року доповнено перелік кредитних договорів, що відступаються. Відповідно до п.п.1.1., 1.3. Фактор (ТОВ «Дата [PERSON]») зобовязується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ПАТ «Альфа-Банк») за плату, а Клієнт зобовязується відступити Факторові свої Права грошової вимоги до боржників за Кредитними договорами. Право грошової вимоги вважається відступленим Фактору в день отримання Клієнтом грошових коштів від Фактора. Таким чином, 8 грудня 2014 року відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Дата [PERSON]» набуло статусу нового кредитора/стягувача, за договором № 500415777 від 24 вересня 2013 року позичальником згідно якого є [PERSON]. Станом на 18 грудня 2015 року у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 39931,97 грн., яка складається з наступного: 19871,14 грн. заборгованості за кредитом; 4985,83 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 12675,01 грн. заборгованість за комісією; 2400 штраф. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги невиконання зобовязань відповідачем [PERSON] за кредитним договором від 24 вересня 2013 року за № 500415777 на суму 39931,97 грн., суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 1378 грн.

Outcome: approved