Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

31 травня 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 41012,72 грн. На обґрунтування своїх вимог ПАТ КБ «Приватбанк» вказує, що відповідно до укладеного договору б/н від 23 жовтня 2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач надав згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір. У зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором у встановленому договором порядку та строки, за станом на 30 квітня 2017 року [PERSON] має заборгованість в сумі 41012,72 грн., яку банк просив стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Згідно письмового клопотання від 16 травня 2017 представник позивача просить розглядати справу без його участі, позов підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення (а.с.21). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Згідно письмової заяви від 20 червня 2017 року просить розглядати справу без його участі та застосувати позовну давність (а.с.28). Враховуючи неявку в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають до задоволення частково, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі укладеного між сторонами кредитного договору б/н від 23 жовтня 2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 5800,00 грн. вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 6.5. Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно з п. 6.6. Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку, позичальник зобов'язується виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороду банку. Пунктом 8.6. зазначених умов та правил встановлено, що при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. З розрахунку заборгованості за договором б/н від 23 жовтня 2007 року, вбачається, що станом на 30 квітня 2017 року за [PERSON] рахується заборгованість в сумі 41012,72 грн., яка складається з: 3285,74 грн. - заборгованість за кредитом; 32335,90 грн. - заборгованість за процентами; 3200,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штрафи: 250,00 грн. - фіксована частина; 1941,08 грн. - процентна складова (а.с.3-6). В п. 2 Умов та правил надання банківських послуг записано, що форма договору, який укладається між банком та держателем платіжної картки складається з заяви, пам'ятки клієнта, Умов та правил надання банківських послуг, тарифів. Згідно п. 3.1.1. Умов та правил надання банківських послуг строк дії картки вказаний на лицевій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. В розділі 5 «Банківські послуги» заяви [PERSON] визначено кінцевий термін дії картки, а саме 10/11 (а.с.7). Таким чином дія картки закінчилася 01 листопада 2011 року. У правовій позиції, висловленої Верховним Судом України у в постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, вказується, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. З розрахунку заборгованості за договором б/н від 23 жовтня 2007 року видно, що відповідачем [PERSON] з березня 2008 року по серпень 2014 року вносилися кошти в погашення кредитної заборгованості, що у відповідності ч. 1 ст. 264 ЦК України свідчить про переривання перебігу позовної давності. Останній платіж в сумі 1000,00 грн. було внесено відповідачем 29 серпня 2014 року, а з позовом до суду банк звернувся 31 травня 2017 року, тобто в межах трьохрічного строку позовної давності. Таким чином вимога банку про стягнення з відповідача 3285,47 заборгованості за кредитом, та 32335,90 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом підлягає судовому захисту, оскільки подана в межах строку позовної давності. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Оскільки річний строк позовної давності про стягнення 3200,00 грн. - заборгованості за пенею та комісією, штрафами: 250,00 грн. - фіксована частина; 1941,08 грн. - процентна складова, закінчився відповідно 30 серпня 2015 року, тобто через один рік з дати останнього часткового погашення відповідачем кредиту, заява відповідача про застосування позовної давності зроблена ним до винесення судом рішення, в матеріалах справи відсутній договір між сторонами про збільшення позовної давності, та докази отримання відповідачем нової картки, строк дії картки закінчився 01 листопада 2011 року, а відповідач [PERSON] наполягає на застосуванні позовної давності, відтак суд вважає, що позов у цій частині не підлягає до задоволення у зв'язку з пропуском позовної давності. Позов задоволено частково, а тому судові витрати підлягають розподілу у відповідності до правил, визначених ч. 1 ст. 88 ЦПК України, пропорційно до задоволеної частини вимог. Позов майнового характеру задоволено на 86,85%, відтак з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1389,60 грн. (1600,00*86,55%). На підставі ст. ст. 267, 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial