Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

31 травня 2017 року [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] та [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою до Куцурубської сільської ради об'єднаної територіальної громади Очаківського району Миколаївської області. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 17 січня 2001 року [PERSON] склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповіла позивачам в рівних частках житловий будинок з усіма господарськими спорудами та побудовами, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Парутине, вул. Калініна, 13. Не змінивши заповіту, 09 вересня 2008 року [PERSON] померла. У передбачений законом строк позивачі прийняли спадщину, подавши заяви до нотаріальної контори, інших спадкоємців, окрім них, немає. Однак нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадковий будинок на ім'я спадкодавиці. Посилаючись на викладені обставини, просив визнати за позивачами право власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], по 1/2 частці за кожним. Позивачі та їх представник в судове засідання не зявилися. До судового засідання надано заяву за підписом представника [PERSON], в якій він підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить розглянути справу за його відсутності та відсутності позивачів. Представник відповідача - Куцурубської сільської ради об'єднаної територіальної громади Очаківського району Миколаївської області в судове засідання не зявився, надано заяву за підписом сільського голови [PERSON], в якій вона просить розглянути справ без участі представника сільської ради, позов визнає. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. З копії заповіту від 17 січня 2001 року, посвідченого секретарем Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області та зареєстрованого в реєстрі за № 6, вбачається, що [PERSON] заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частках житловий будинок з усіма господарськими спорудами та побудовами, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Парутине, вул. Калініна, 13. 09 вересня 2008 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ФП № 076283. [PERSON] у відповідності з ч. 1 ст. 1269 ЦК України прийняла спадщину після смерті [PERSON], подавши 18 грудня 2008 року до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. [PERSON] у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 1272 ЦК України, за письмовою згодою [PERSON] 23 травня 2017 року також подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи № 236/2008, відкритої Другою Очаківською державною нотаріальною конторою Миколаївської області після смерті [PERSON], та інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 27 червня 2017 року № 48215827. Інші спадкоємці спадщину не приймали. Згідно витягу зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 18 грудня 2008 року № 17843549, вищевказаний заповіт [PERSON] від 17 січня 2001 року є чинним. Як вбачається з розяснення нотаріуса Другої Очаківської державної нотаріальної контори Миколаївської області за вих. № 502/02-14 від 23 травня 2017 року, позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок після смерті [PERSON], оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спірний житловий будинок на імя спадкодавиці. З довідки, виданої Куцурубською сільською радою обєднаної територіальної громади Очаківського району Миколаївської області № 458 від 10 березня 2017 року, вбачається, що [PERSON] дійсно мала житловий будинок за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Парутине, вул. Щаслива, 13 (до перейменування вул. Калініна, 13), 1957 року побудови, згідно запису в погосподарській книзі за 2006-2010 роки № 2, особовий рахунок №106. Крім того, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК № 001658 від 05 квітня 1995 року [PERSON] набула право власності на земельну ділянку площею 0,25 га за вказаною вище адресою, для обслуговування житлового будинку і господарських будівель. 08 серпня 2016 року позивачі виготовили на імя спадкодавиці технічний паспорт, з якого слідує, що спадкове майно складається з житлового будинку літ. А1а1 загальною площею 46,30 кв.м, житловою площею 39,30 кв.м, 1957 року побудови, гаражу літ. Б, 1982 року побудови, літньої кухні літ. В, 1965 року побудови, сараю літ. Г, 1970 року побудови, літньої кухні літ. Д, 1975 року побудови, прибудови літ. Е, 1975 року побудови, душу літ. Ж, 1980 року побудови, сараю літ. З, 1980 року побудови, сараю літ. И, 1987 року побудови, погребу з шиєю літ. К 1, 1962 року побудови, вбиральні літ. М., споруд № 1,2,3,4,5, І. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину ( частина третя ст. 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим обєктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження ним виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Належність спадкодавиці нерухомого майна підтверджується вищевказаною довідкою Куцурубської сільської ради обєднаної територіальної громади Очаківського району Миколаївської області № 458 від 10 березня 2017 року, виданої на підставі записів у погосподарській книзі. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втрати чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. З матеріалів справи вбачається, що будинок № 13 по вул. Калініна (після перейменування вул. Щаслива) в с. Парутине, Очаківського району Миколаївської області побудовано у 1957 році, а господарські будівлі і споруди - в період з 1962 по 1987 рік, тобто до набрання чинності вищевказаним Законом. Враховуючи викладене та наявність записів у погосподарській книзі, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] набула статусу власника вищевказаного житлового будинку, і той факт, що до смерті вона не отримала свідоцтво про право власності на нього, не позбавляє спадкоємців [PERSON] та [PERSON] права на отримання ними спадщини за заповітом, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved