Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

9 червня 2014 року позивачка звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], третя особа Орджонікідзевський ВДВС ХМУЮ «про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів», ціна позову 31284,29 грн.. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що згідно судового наказу від 13.03.2012 року, по цивільній справі № 2020/2308/2012, виданого Комінтернівським районним судом м. Харкова з гр. [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON],[INFO], у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.03.2012 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки № 7591 від 04.06.2015 року Орджонікідзевської ВДВС відповідач має заборгованість зі сплати аліментів. Розмір неустойки (пені ) з 12.03.12 року по 01.06.2015 року складає: 31284 грн.29 коп., яку позивач і просить суд стягнути на її користь. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач проти задоволення позову заперечував, надав письмові заперечення, в яких зазначав, що, на його думку, виконує всі свої батьківські обов'язки належним чином, матеріально утримує доньку в межах своїх матеріальних можливостей, так як довгий час не міг знайти постійну роботу. Вважає, що в контексті статі 196 СК України сума боргу за перший місяць не додається до заборгованості за другий місяць, відповідно і неустойка буде нараховуватися, виходячи із суми належної до сплати за кожний місяць окремо без додавання суми боргу за минулі місяці. Представник третьої особи Орджонікідзевський ВДВС ХМУЮ, в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просив слухати справу у його відсутність, в прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши інші докази окремо та в їх сукупності з іншими доказами, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню. При цьому суд виходить з того, що позивачка звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], третя особа Орджонікідзевський ВДВС ХМУЮ «про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів», ціна позову 31284,29 грн.. Згідно судового наказу від 13.03.2012 року, по цивільній справі № 2020/2308/2012, виданого Комінтернівським районним судом м. Харкова з гр. [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON],[INFO], у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.03.2012 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 15). Згідно довідки № 7591 від 04.06.2015 року Орджонікідзевської ВДВС відповідач має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 4884,43 грн. (а.с.17). В довідці наведений розрахунок заборгованості з розшифровкою по місяцям. При розрахунку заборгованості суд погоджується з методом розрахунку пені, наведеним позивачкою, відхиляючи необґрунтовані посилання відповідача щодо того, що, начебто, сума боргу за перший місяць не додається до заборгованості за другий місяць. При цьому суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 11 вересня 2013 року розглянув справу № 6-81 цс 13, зробив правовий висновок щодо стягнення заборгованості за аліментами та пені від суми несплачених аліментів. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що оскільки зобовязання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен зясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобовязань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. ВСУ зазначав, що встановивши такі обставини, апеляційний суд став правильно нараховувати суми пені по кожному місячному платежу окремо, однак помилково обмежився лише місяцем, коли боржник мав сплатити чергову суму аліментів, однак не зробив цього. Таким чином, розмір неустойки (пені) з 12.03.12 року по 01.06.2015 рік складає: 31284,29 коп.. Відповідно до ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахував матеріального та сімейного стану платника аліментів. Сторонами по справі не заперечувалося, що до 17.02.2015 року офіційно не був працевлаштований. Тому з урахуванням приписів ст. 196 СК України, виходячи з принципу співмірності, враховуючи матеріальний стан відповідача, суд вважає за можливе зменшити розмір пені, що стягується з відповідача до 16000,00 грн.. Згідно ст. 88 ЦПК України відповідач повинен сплатити судові витрати, а саме судовій збір, від сплати якого позивач був звільнений, пропорційно до частини задоволених позовних вимог, що складає 124,58 грн.. На підставі викладеного та наявних у справі матеріалів,

Outcome: partial