Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

30.06.2021р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 28.07.2021р. зазначену позовну заяву було прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відповідно до положень ч.1 ст. 274 та ч.5 ст. 279 ЦПК України. В позовній заяві позивач посилався на те, що відповідач є його батьком, який до його повноліття за рішенням суду сплачував аліменти у розмірі ј частини від заробітної плати. Наразі він досяг повнолітня, втім продовжує навчання на бюджетній основі, є студентом Дніпровського транспортно-економічного фахового коледжу. Позивач потребує допомоги від батька на своє утримання на період навчання, у зв`язку з чим просив стягнути з відповідача щомісячно аліменти у розмірі 2 500 грн. на свою користь, починаючи з дня подачі позову. Позивач 18.10.2021р. подав суду, в якій підтримав позовні вимоги та просив справу розглядати 24.11.2021р. за його відсутності (а.с. № 30). Третя особа [PERSON] в судове засідання 24.11.2021р. не з`явилася, про дату розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с. № 35), про причини неявки суд не сповістила. Відповідач 24.11.2021р. просив розгляд справи відкласти та в наступне засідання зобов`язався надати докази свого матеріального стану, які не дозволяють йому сплачувати аліменти у розмірі, який заявлено у позові. 07.12.2021р. відповідач в судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. № 49). 06.12.2021р. суду подав заяву, в якій позовні вимоги визнав частково, зазначив, що він працює стрільцем на «Укрзалізниці», в нього є на утриманні ще малолітній син [PERSON] , [INFO] від іншого шлюбу та мати - пенсіонерка, просив судове засідання 07.12.2021р. проводити за його відсутності, до заяви долучив докази свого матеріального стану (а.с. № 52). Позивач та представник позивача - адвокат Берус Н.В. (діє за ордером від 23.11.2021р. -а.с.№ 60) 07.12.2021р. подали суду спільну заяву, в якій позовні вимоги підтримали, просили справу розглянути в судовому засіданні 07.12.2021р. за їх відсутності та без технічної фіксації. Додатково наголошували на тому, що відповідач таки має можливість сплачувати аліменти у визначеному розмірі (а.с. № 59). Третя особа (мати позивача) - [PERSON] в заяві до суду від 07.12.2021р. зазначила, що вона позовні вимоги сина вважає обґрунтованими. Також в цій заяві зазначила, що працює оператором в ТОВ «Екстро пласт» та отримує заробітну плату у розмірі 5 400грн., просила врахувати, що невдовзі буде вирішуватися питання про встановлення сину групи інвалідності, оскільки в нього функціонує лише одна нирка. В заяві, так само, як і син та його представник, зазначила, що просить розглядати справу в судовому засіданні 07.12.2021р. за її відсутності та без технічної фіксації (а.с. № 62). З урахуванням заяв позивача та його представника від 07.12.2021р., відповідача від 06.12.2021р., заяви третьої особи від 07.12.2021р. суд у відповідності до положень ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянув справу в судовому засіданні 07.12.2021р. за відсутності обох сторін та третьої особи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку змісту заперечень відповідача у справі, оцінивши зібрані по справі докази відповідно до положень ст. 89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 191, ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу, починаючи від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України (в редакції Закону України від 17.05.2017р.) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою (сином) віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі пред`явлення позову одним із батьків, суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких, у зв`язку з цим стягуються аліменти. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] видано відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська (а.с. № 6). Позивач після розірвання шлюбу між батьком та матір`ю залишився проживати з останньою (а.с. № 9). Цих обставин не заперечував і відповідач, який повідомив по тексту відзиву, що з 15.10.2016р. перебуває вже у іншому шлюбі з [PERSON] (а.с. № 55). [PERSON] є студентом 4-го курсу, денної форми навчання, Дніпровського транспортно-економічного фахового коледжу, навчається за кошти державного бюджету, що підтверджується довідками від 06.05.2021р., 30.09.2021р. та 20.10.2021р., період навчання до 30.06.2022р. (а.с.№10, 32, 41). Відповідач до заяви до суду від 06.12.2021р. долучив свідоцтво про шлюб з [PERSON] , який вони уклали 15.10.2016р., та від якого у них [INFO] народився син [PERSON] (а.с. № 55, 56). Також відповідач, частково погоджуючись з позовом, зазначав, що в нього на утриманні ще є непрацездатна мати [PERSON] , оскільки вона є пенсіонеркою (а.с. № 57, 58). Як доказ свого матеріального стану, [PERSON] долучив і довідку з місця роботи, з якої вбачається, що він працює стрільцем 4-го розряду в АТ «Українська залізниця», його заробітна плата після утримання податків складає в середньому 10 283грн. 67коп. (75 246грн. 38коп. - 13 544грн. 33коп. : 6 = 10 283грн. 67коп. (а.с. № 54)). Третя особа, так само, як і відповідач працює (оператором в ТОВ «Екстро пласт» та отримує заробітну плату у розмірі 5 400грн.), про що зазначила по тексту заяви від 07.12.2021р. (а.с. №62). З огляду на те, що відповідно до ст. 199 СК України утримання повнолітніх сина (або доньки) під час навчання є обов`язком батьків, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на період навчання його повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , до закінчення ним 30.06.2022р. навчання в Дніпропетровському транспортно-економічному фаховому коледжі, але не більше, ніж до досягнення сином двадцяти трьох років. Втім, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на період його навчання у розмірі 1 500грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову, а саме з 30.06.2021р. Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення аліментів на сина, який продовжує навчання, суд виходить з положень статті 199 СК України, яка зазначає, що обов`язок відповідача утримувати до досягнення 23-х років сина, якщо той буде продовжувати навчання, виникає за умови, що він (відповідач [PERSON] ) може надавати матеріальну допомогу. Як зазначалось вище, відповідач долучив свідоцтво про народження від шлюбу з [PERSON] сина [PERSON] , [INFO] . Суду також відповідач надав документи, які підтверджують ті обставини, що його мати [PERSON] - є пенсіонеркою. Аналізуючи розмір заробітної плати батьків позивача, вбачається, що батько [PERSON] отримує середню заробітну плату вдвічі більше, ніж мати [PERSON] , втім, як зазначалося вище, у відповідача на утриманні є двоє непрацездатних осіб (син, [INFO] та мати-пенсіонерка). Посилання третьої особи (матері [PERSON] ) на те, що невдовзі буде вирішуватися питання про встановлення [PERSON] групи інвалідності, оскільки в нього функціонує лише одна нирка, судом не приймаються до уваги, оскільки, по-перше, цьому не надано жодного доказу, по-друге, додаткові витрати на лікування стяґуються на дитину (тобто до досягнення особою повноліття - положення ст. 185 глави 15 СК України), по-третє, у випадку, якщо таки позивачу буде встановлена група інвалідності, то він буде отримувати пенсію від держави Отже, визначаючи розмір аліментів, які судом стягуються з відповідача на період навчання сина, але не більше ніж до досягнення ним 23-х років, суд вважає, що розмір аліментів, який буде стягуватися з відповідача на період навчання [PERSON] та який буде складати 1 500грн. щомісячно, в повній мірі буде відповідати матеріальному становищу відповідача [PERSON] на день розгляду справи судом, а також вимогам розумності та справедливості, При визначені розміру аліментів, що підлягає стягненню, суд також враховує й обов`язок матері [PERSON] по утриманню сина на період його навчання у навчальному закладі. За вищезазначеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України з огляду на те, що позивач при пред`явленні позову був звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір - 908 грн. (що є мінімальною ставкою судового збору на 2021р. за позовними вимогами матеріального характеру). На підставі викладеного,

Outcome: partial