Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

29.07.2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа ПАТ «СК «ЕТАЛОН», про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди. У позовній заяві позивач посилається на те, що 23.01.2020 року о 19:20 год. на перехресті вулиць Суздальської та Патріотів в м. Києві відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Daewo Matiz», д.н.з. [NUMBER] , порушила п. 16.12 ПДР України, а саме: при виїзді на перехрестя не надала дорогу автомобілю марки «Chevrolet Aveo», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого відбулося зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів. Солом`янським районним судом м. Києва було винесено постанову про визнання [PERSON] винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Про настання страхового випадку було повідомлено ПАТ «СК «ЕТАЛОН». Протоколами огляду транспортного засобу від 06.02.2020 року № 55 був встановлений перелік пошкоджень, отриманий автомобілем «Chevrolet Aveo» у результаті ДТП. Також була здійснена ремонтна калькуляція по справі № 17201 та встановлено вартість ремонту у розмірі 17 217,99 грн. Листом ПАТ «СК «ЕТАЛОН» від 17.04.2020 року позивачу було повідомлено про те, що, враховуючи знос автомобіля (70 % з урахуванням випуску автомобіля - 2008), сума до виплати за фактом нанесення механічних ушкоджень автомобілю позивача становить 7603,98 грн. Загальна суми, що залишилася за межами виплат, становить 9614,01 грн. Згідно з даними рахунку-фактури № СА-200097 від 26.02.2020 року вартість ремонту склала 18 385 грн. На даний момент ремонт автомобіля проведено, що підтверджується актом прийом-передачі робіт № 200097 від 27.02.2020 року. Отже, різниця понесених витрат підлягає стягненню з відповідача. Крім того, позивач зазначає, що нею були понесені додаткові витрати на транспортні послуги (евакуатор), що підтверджується актом виконаних робіт та квитанцією № 2267035 від 23.01.2020 року в розмірі 620 грн., які вона просить стягнути разом з сумою різниці між отриманим страховими виплатами та реальними витратами у розмірі 9614,01 грн., отже, в сумі, позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 10 234 грн. Також позивач просить відшкодувати моральну шкоду, в обґрунтування якої посилається на те, що, враховуючи наявність травми, отриманої в 2009 році, вона не мала можливості вільно пересуватися по місту без автомобіля. Зазначає, що враховуючи ступінь пошкодження в період з 23.01.2019 року по 27.02.2020 року вона не мала можливості ним користуватися, що зумовило понесення витрат у зв`язку з послугами таксі, завдало стресу позивачу та порушило нормальний спосіб життя. Крім цього, зазначає, що зазнала душевні хвилювання та страждання, оскільки факт ДТП був для неї вперше. Розмір моральної шкоди позивач оцінює у 25 000 грн. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10.08.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10.08.2020 року клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору задоволено частково, розстрочена сплата судового збору на два місяці. В ухвалі про відкриття провадження сторонам було визначено строк на подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень. 12.11.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач не визнає позовні вимоги з огляду на наступне. Відповідач вважає, що позивачем на підтвердження обсягу завданих пошкоджень надано документи, з аналізу яких вбачається, що вони не відповідають дійсним обставинам справи та суперечать один одному. Зазначає, що згідно додатку до протоколу про адміністративне правопорушення від 23.01.2020 року автомобіль позивача зазнав наступних пошкоджень: ліве переднє крило, ліве переднє колесо, передній бампер зліва, а в протоколі № 55 від 06.02.2020 року цей перелік значно розширився. У згаданому протоколі оцінювачем у графі «ТЗ підлягав відновлю вальним роботам має сліди минулих аварій» від руки зазначено «так (бампер передній)». Тобто, при дорожньо-транспортній пригоді 23.01.2020 року бампер передній автомобіля позивача пошкоджений не був, а навпаки мав сліди попередніх аварій, що виключає матеріали та роботи з його відновлення на суму 2 500 грн. з переліку пошкоджень. У додатку до протоколу також не зазначене пошкодження лівої передньої фари. Таке пошкодження, на думку відповідача, не могло бути зазначене, оскільки зіткнення її автомобіля сталося правою стороною переднього бампера у ліве переднє крило та у ліве колесо автомобіля позивача. Частини автомобіля не торкалися ані бампера, ані лівої фари авто позивача. Отже, заміна фари на суму 2 170 грн. також має бути виключена з переліку матеріалів (запчастин). Вважає необґрунтованим включення до загальної суми витрат на ремонт автомобіля і витрати по позиції «амортизатор передній», оскільки внаслідок зіткнення пошкодження правого переднього амортизатора відбутися не могло, що й зафіксовано у ремонтній калькуляції СК «Еталон». Відповідач також не погоджується із вимогою про відшкодування витрат на евакуацію транспортного засобу позивача у зв`язку із відсутністю доказів евакуації до місця проживання особи, що керувала автомобілем, до автостоянки, куди автомобіль могло бути доставлено в разі необхідності тимчасового зберігання, а також до місця ремонту. З відзиву також вбачається, що у відповідача викликають сумнів належність наданих позивачем доказів витрат на ремонт пошкодженого транспортного засобу у зв`язку з відсутністю необхідних, на думку відповідача, обов`язкових реквізитів та містять невідповідності щодо суми та номерного знаку автомобіля. Зазначає, що твердження позивача про витрачені нею на ремонт автомобіля кошти у сумі 18 385 грн. не підтверджується жодним фінансовим документом, який би свідчив про здійснення фактичних витрат\\сплату коштів. Крім того, відсутні належні та допустимі доказами, які б підтверджували, що саме на таку суму позивачу завдано збитків внаслідок пошкодження її автомобіля, оскільки відсутній Звіт суб`єкта оціночної діяльності про розмір відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивача, в якому б було зазначено розмір шкоди. Щодо відшкодування моральної шкоди то відповідач заперечує з огляду на те, що на підтвердження нанесення такої шкоди позивач надала суду виписку з медичної картки стаціонарного хворого № 522 від 24.04.2009 року з Київської міської клінічної лікарні № 17, з якої вбачається, що хворому 14.04.2009 року було зроблено операцію на лівій гомілці, після чого його виписано у задовільному стані, рекомендовано лікування протягом 6 тижнів та нагляд за місцем проживання. Будь-яких рекомендацій з приводу проходження досліджень з метою отримання інвалідності через отриману травму у виписці не міститься. Рік народження хворого під іменем [PERSON] не співпадає із дійсним віком позивача. А твердження про використання у цей період таксі та про розмір пенсії у 2000 грн. нічим не підтверджено. Крім того, зазначає, що згідно із даними інформаційної системи судової влади України та Єдиного державного реєстру судових рішень [PERSON] у 2016 році притягалася до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4 та 124 КУпАП (справа № 760/4919/16-п). Жодних інших документів, окрім як заяви позивача від 16.12.2020 року про долучення квитанції про сплату судового збору на виконання вимог ухвали, до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 23.01.2020 року на перехресті вулиць Суздальської та Патріотів в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів марки «Daewo Matiz», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та «Chevrolet Aveo», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП було завдано механічні пошкодження, зокрема, автомобілю марки «Chevrolet Aveo», д.н.з. [NUMBER] , власником якого є позивач. Відповідно до постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 10.03.2020 року [PERSON] визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача як водія транспортного засобу «Daewo Matiz», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована за полісом № АО 4879775 в ПАТ «СК «ЕТАЛОН». 23.01.2020 року позивач звернулася до страхової компанії як потерпіла особа з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, відшкодування шкоди у даному випадку визначається Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно зі ст. 29 Закону зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Стаття 6 цього Закону визначає поняття «страховий випадок» як дорожньо-транспортну пригоду, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 22.1 у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ремонтної калькуляції № 17201 від 23.01.2020 року, наданої ПАТ «СК «ЕТАЛОН», вартість ремонту автомобіля позивача становить 17 217,99 грн., з яких вирахування зношення запчастин (70 %) складає 9614,01 грн. Тобто сума виплати страхової витрати - 7603,98 грн. Згідно з даними рахунку-фактури № СА-200097 від 26.02.2020 року від 18.03.2019 року та акту № 20097 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 27.02.2020 року вартість ремонту автомобіля «Chevrolet Aveo», д.н.з. [NUMBER] , склала 18 385 грн. В листі страхової компанії від 17.04.2020 року зазначено, що в наданій ними калькуляції не враховувалась вартість пофарбування бамперу переднього, оскільки він вже мав пошкодження до ДТП, які потребували його пофарбування, що підтверджується актом огляду. Підстави для перерахування страхового відшкодування відсутні. Крім того, з вказано листа вбачається, що розмір вартості відновлювального ремонту відповідно до калькуляції (17 217,99 грн.) є вищим ніж у наданому позивачем рахунку з СТО, якщо не враховувати у ньому вартість пофарбування бамперу переднього (18 385-2500=15 885 грн.) Згідно положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Отже, вбачається, що Закон передбачає виплату страхового відшкодування з урахуванням зносу транспортного засобу, тому ПАТ «СК «ЕТАЛОН» здійснило позивачу виплату страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту зношення запчастин пошкодженого транспортного засобу, в розмірі 7603,98 грн., про що і зазначає позивач у позовній заяві. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Разом з тим, як вбачається з відзиву на позовну заяву, відповідач заперечує проти наданих позивачем документів на підтвердження суми збитків, зокрема, щодо протоколу № 55 огляду транспортного засобу, на підставі якого в свою чергу страховою компанією було здійснено ремонтну калькуляцію, з огляду на те, що перелік пошкоджень у ньому не відповідає тому, що зазначений у додатку до протоколу про адміністративне правопорушення. За положеннями п. 2.3. та 2.4. Порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженого Наказам Уповноваженого ВРУ з прав людини від 16.02.2015 року № 3/02-15 (зі змінами), у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата i місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків i потерпілих, якщо вони є; наявність або відсутність пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. До протоколу додаються копії документів та інші докази, що вказують на обставини та час вчинення правопорушення. Тобто, вбачається, що до зазначеного документу не пред`являються вимоги щодо чіткого перелічення усіх пошкоджень автомобіля, спричинених в результаті ДТП. Лише особа, яка має відповідні знання, після огляду може достеменно визначити всі пошкодження автомобіля, які були йому завдані внаслідок ДТП. Доводи відповідача про те, що пошкодження лівої фари автомобіля позивача не могло відбутися з посиланням на траєкторію удару суд не може взяти до уваги з огляду на те, що такі твердження не підтверджуються жодними доказами, а їх дослідження виходить за межі компетенції суду та відноситься до компетенції відповідних фахових спеціалістів. Фотографії в чорно-білому кольорі, які надає відповідач на підтвердження своїх доводів, не є належними доказам, оскільки з них не можливо чітко встановити про наявність або відсутність пошкоджень, до того ж, демонтаж фари може бути пов`язаний з іншими пошкодженнями, які виникли в результаті зіткнень автомобілів. Те саме стосується інших пошкоджень, які не визнає сторона відповідача. Крім того, заперечуючи проти суми матеріальної шкоди, виявлених пошкоджень з вищевказаних підстав, відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування визначеної вартості ремонтних робіт пошкодженого автомобіля. Клопотань про призначення експертизи за матеріалами справи з приводу того, що встановлена вартість матеріального збитку суперечить дійсності, відповідач не заявляла, експертних досліджень, проведених за її заявою, не надавала. Більш того, доказів в обґрунтування того, що сума матеріальної шкоди не відповідає розміру спричинених збитків, є завищеною та відповідно є необґрунтованою, відповідачем також не надано та матеріалами справи не підтверджено. Аргументи відповідача про те, що ремонтна калькуляція № 17201 від 23.01.2020 року є неналежним доказом на підтвердження завдання збитків власнику пошкодженого транспортного засобу, не заслуговують на увагу, оскільки під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені. Так, порядок визначення витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу визначає Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 (зі змінами). Відповідно до п. 8.5.9. Методики кількість та вартість необхідних для ремонту матеріалів визначаються за інформацією довідкової літератури та комп`ютерних програм, розроблених за даними виробника КТЗ або за даними виробника лакофарбових (основних) і допоміжних матеріалів (додаток 8). Згідно з п. 8.5.10. дані про вартість складових частин КТЗ, які підлягають заміні, беруть відповідно до додатка 8, інформаційного забезпечення від виробника КТЗ, а також інших джерел, які містять у собі необхідну інформацію щодо оригінальних складників. Відповідно до п. 59 додатку 8 до Методики до переліку рекомендованих нормативно-правових актів, методичної, довідкової літератури та комп`ютерних баз даних з програмним забезпеченням для складання кошторису відновлювального ремонту включена комп`ютерна програма «Audatex». Як вбачається з матеріалів справи, ремонту калькуляції № 17201 від 23.01.2020 року було отримано через систему «Audatex». Зведені дані по розрахунку ремонтної калькуляції визначені у загальній сумі вартості ремонту - 17 217,99 грн., яка є майже однаковою сумі визначеній в рахунку-фактурі № СА-200097 від 26.02.2020 року та акті № 200097 від 27.02.2020 року, виданих суб`єктом підприємницької діяльності [PERSON] , з урахуванням виключення вартості пофарбування бамперу переднього, оскільки він вже мав пошкодження до даної ДТП, що було узгоджено страховиком з позивачем. Щодо посилання відповідача на неналежність наданих документів в частині відсутності у них необхідних реквізитів та невідповідності даних, що в них містяться, то слід зазначити, що такі доводи не спростовують наявності завданої шкоди, її розмір та фактичне понесення. Суд вважає за можливе прийняти до уваги протокол № 55 огляду транспортного засобу від 05.02.2020 року, проведений оцінювачем [PERSON] , оскільки огляд проводився оцінювачем, який має відповідну фахову підготовку. Протокол був прийнятий ПАТ «СК «ЕТАЛОН», досліджений ним та на основі його даних страховою компанією була проведена ремонтна калькуляція № 17201, яка сама по собі як доказ не оспорюється у відзиві відповідачем. Інші документи, а саме: рахунок-фактура № СА-200097 від 26.02.2020 року та акт № 200097 від 27.02.2020 року, фактично підтверджують те, що автомобіль позивача відремонтовано, витрати для позивача є неминучими. За таких обставин суд вважає, що розмір збитків завданих потерпілому пошкодженням його транспортного засобу, наявність пошкоджень, визначених протоколі огляду, підтверджені належними та допустимими доказами, які повністю обґрунтовують витрати, необхідні для відновлювального ремонту автомобіля. Враховуючи викладене, оскільки позивач отримала від ПАТ «СК «Еталон» страхове відшкодування, якого не достатньо для повного відшкодування шкоди, завданої відповідачем у результаті ДТП, суд приходить до висновку, що відповідач в силу ст. 1194 ЦК України зобов`язана відшкодувати позивачу різницю між сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в розмірі 9614,01 грн., який був розрахований страховою компанією. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на транспортні послуги (евакуатор) у сумі 620 грн., то суд погоджується з доводами відповідача та вважає, що такі витрати стягненню з останньої не підлягають з огляду на те, що Законом чітко передбачене відшкодування, пов`язане з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання власника чи законного користувача транспортного засобу, чи до місця здійснення ремонту на території України. З матеріалів справи вбачається, що 23.01.2020 року позивачу було надано послугу евакуатора, який доставив автомобіль за адресою: м. Київ, вул. Шепелева, 4А. Однак позивачем не доведено, що дана адреса є її адресою проживання чи місцем здійснення ремонту. Більше того, у матеріалах вказана адреса зареєстрованого місця проживання позивача, яка є іншою, а також з матеріалів справи вбачається, що автомобіль пересувався з адреси, до якої його було доставлено евакуатором, принаймні, двічі. Крім того, витрати на евакуацію авто з місця ДТП відшкодовується страховиком згідно зі ст.29 Закону. Позивачем також заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди у розмірі 25 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно положень п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Пунктом 5 визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Приписами статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У поданому позові позивач в обґрунтування вимоги про відшкодування моральної шкоди зазначила, що враховуючи наявність травми, отриманої в 2009 році, вона не мала можливості вільно пересуватися по місту без автомобіля, тому в період з 23.01.2019 року по 27.02.2020 року вона вимушена була користуватися послугами таксі, що завдало стресу позивачу та порушило нормальний спосіб життя. Аналізуючи чинні норми права суд вважає, що участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до душевних страждань. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із пошкодженням її майна. Разом з тим, визначений позивачем розмір моральної шкоди у сумі 25 000 грн. суд вважає необґрунтованим та недоведеним. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи надані сторонами докази, а також вимоги розумності та справедливості суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти на відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача також підлягає судовий збір у розмірі 840,80 грн., сплачений позивачем.

Outcome: partial