Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

30 жовтня 2017 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач, просить розірвати шлюб зареєстрований 03.11.1984р. Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №2116 між ним і [PERSON], 28.09.1866р.н. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони зареєстрували шлюб 03.11.1984р. у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №2116. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. На протязі останніх кількох років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю, втратили почуття поваги і любові одне до одного і зрештою стали чужими людьми. З 2012 року шлюбні стосунки між сторонами припинено. З цього часу вони проживають окремо. На даний час позивач перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, разом мешкають, ведуть спільне господарство та мають спільний побут. На примирення позивач не згоден. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб. Позивач вважає, що причини, які спонукали його наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, і подальше спільне життя буде суперечити його інтересам. Відповідач не має бажання подавати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу згідно з вимогами ст.106 СК України, тому він змушений звернутися з позовом до суду. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала і просила суд їх задовольнити в повному обсязі. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнала в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 03.11.1984р. Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис №2116, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Подружнє життя між сторонам не склалося, шлюбні відносини припинені. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Положеннями ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, суд доходить висновку, що оскільки подружнє життя між сторонами не склалося, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, це свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливим, так як це суперечить інтересам сторін, цивільний позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд виходить із положень ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved