Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

29 листопада 2016 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утриманні неповнолітньої дитини [PERSON], 21.05.2016р. у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 01.08.2016р. до досягнення [PERSON], 21.05.2016р. повноліття. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач зареєструвала шлюб 08 серпня 2014р. з відповідачем, актовий запис №486 у Бабушкінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстрації службою Дніпропетровського міського управління юстиції. Від шлюбу у сторін є син [PERSON], 21 травня 2016р.н., який мешкає із позивачем і знаходиться на її утриманні. Позивач зараз не працює у звязку з тим, що знаходжусь у відпусті по догляду за малолітнім сином [PERSON]. Фактично після народження сина відповідач припинив сімейні стосунки та покинув сім'ю. Протягом двох місяців відповідач надавав матеріальну підтримку на дитину у розмірі 1000грн. та потім припинив зобов'язання по отриманню дитини що і є приводом, для звернення до суду з цією позивною заявою. Заочним рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 квітня 2012р. ухвалено стягувати щомісяця з [PERSON], 25 вересня 1981р.н. на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], 06 липня 2011р.н. в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку/доходу/, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.01.2012р. і до повноліття. [PERSON] зареєструвала шлюб та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Позивач у судове засідання не зявилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Від неї надійшла заява, у якій просить розглядати справу за своєї відсутності, позовні вимоги уточнює та підтримує і просить стягнути аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку відповідача. Відповідач у судове засідання не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від нього надійшли письмові заперечення, в яких просить розглядати справу за своєї відсутності, позовні вимоги визнає частково, а саме: згоден сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частини від своєї заробітної плати та заперечує проти стягнення аліментів за минулий період з 01 серпня 2016 року. Третя особа у судове засідання не зявилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Від неї надійшла заява, у якій просить розглядати справу за своєї відсутності, позовні вимоги підтримує. У звязку із неявкою осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 08 серпня 2014 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис №486 (а.с.6). Від шлюбу у сторін є малолітня дитина син [PERSON], 21 травня 2016р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). Син на цей час проживає разом з матірю і знаходиться на повному утриманні та матеріальному забезпеченні \~позивача. 25 квітня 2012р. рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська стягнуто щомісячно з [PERSON], 1981р.н., на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], 06.07.2011р.н., у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/, але не менше 30 %прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.01.2012р. і до повноліття дитини (а.с.7). Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно із ч.1 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовні моральний розвиток (ч.2\~ст.150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч.1\~ст.155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно із ч.4\~ст.155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Крім того, відповідно до ч.1 ст.27 Конвенції ООН про права дитини та\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно із ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до\~ст.180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2\~ст.182 СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. Згідно із ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на\~дитину, визначається\~судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до\~суду\~з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно із ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік»\~прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року - 1167грн., з 1 травня - 1228грн., з 1 грудня - 1313грн. Верховний Суд України в абз.2 п.17\~Постанови Пленуму №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року\~розяснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина мешкає разом із позивачем та перебуває на її утриманні, та те, що відповідач є працездатним та працює, надав суду докази про наявність у нього інших дітей та про проведення з нього стягнень у вигляді аліментів. Оскільки відповідач є батьком дитини, яка не досягла повноліття, проживає разом із позивачем, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі досягнуто не було, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку підлягають задоволенню. Що стосується вимоги позивача про стягнення на її користь аліментів починаючи з 01 серпня 2016р., то слід зазначити таке. Відповідно з ч.1\~ст.191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як передбачено ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Оскільки позивачем на підтвердження заявленої позовної вимоги про стягнення аліментів за минулий час не надано суду належних та допустимих доказів ухиляння відповідача від сплати аліментів, суд доходить висновку, що у цій частині позов задоволенню не підлягає. Згідно із п.1 ч.1\~ст.367 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~\~позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч.3\~ст.88 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial