Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

30.11.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, вказавши, що він та [PERSON] з 17.01.1998 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. З 2005 року вони припинили вести спільний бюджет та спільне господарство, стали проживати окремо, стосунків один з одним не підтримували, однак шлюб фактично розірваним не був. Після фактичного припинення шлюбних відносин, у відповідачки народилася донька [PERSON], [INFO]. Актовий запис про її народження зроблений у відповідності до ст. 122 ч. 2 СК України, батьком записаний він, оскільки відповідачка народила дитину, перебуваючи з ним у шлюбі. Про народження дитини дізнався лише в жовтні 2015 року. Він бажає оспорити своє батьківство відносно неповнолітньої [PERSON], оскільки не є біологічним батьком дитини, та просить суд виключити його із графи батько, актового запису № 131, що здійснений Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції 06.02.2013 року. У судове засідання сторони та третя особа не з'явилися, до суду надали заяви про розгляд справи у відсутність: позивач [PERSON] на позові наполягає, [PERSON] проти позову не заперечує ( а.с. 16,17 - заяви). Представник третьої особи Довгинцівського відділу реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені, заперечень проти вимог позивача не надали ( а.с. 15). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 17.01.1998 року зареєстрували шлюб, про що Виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської область, зроблений актовий запис № 2 ( а.с. 9 - копія свідоцтва про шлюб). [INFO] року народилася [PERSON], її батьками записані: [PERSON] та [PERSON], про що Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, 06.02.2013 року зроблений актовий запис № 131 ( а.с. 8 - копія свідоцтва про народження). Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Згідно п. 11 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України), - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 Сімейного Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Суд вважає, що обставина відсутності кровного споріднення між [PERSON] та [PERSON] визнана сторонами, а тому згідно з ч. 1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України не підлягає доказуванню. Судом встановлено, що зазначена заява не суперечить вимогам чинного законодавства України та не порушує права, свободи чи інтереси як сторін так і інших осіб, наслідки визнання позову відповідачці відомі та зрозумілі, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про необхідність прийняття зазначеної заяви про визнання позову, що в свою чергу є підставою для задоволення позову позивача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову позивача.

Outcome: approved