Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

31.01.2018 [PERSON] в особі свого уповноваженого представника адвоката Білика Г.І. звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, після збільшення позовних вимог просив суд: - визнати незаконним і скасувати рішення Бориспільської міської ради Київської області №1739-23-VІІ від 29 березня 2017 року «Про затвердження проектів землеустрою та передачу безоплатно у власність земельних ділянок громадянам для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд у м. Борисполі (землі житлової та громадської забудови)», в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею у межах 0,1000 га по [ADDRESS] гр. [PERSON] та скасувати державну реєстрацію права власності земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], номер запису про право власності: 19872001, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 1219350832105; - визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] загальною площею 0,10 га наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Бровченко Світланою Олександрівною 14 серпня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №3-995 та скасувати державну реєстрацію права власності земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], номер запису про право власності: 21859895, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 1219350832105 (а.с.3-6,108-111). Свої уточнені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08 вересня 2015 року Бориспільська міська рада Київської області прийняла рішення №5566-66-VІ про надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею у межах 0,1000 га у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] поза межами червоної лінії. Цим же рішенням визнано таким, що втратило чинність рішення міської ради від 29 березня 2005 року №1739-ХХV-ІV «Про надання дозволу [PERSON] на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по [ADDRESS]». Зазначає, що з 2005 року по даний час безперервно користується земельною ділянкою, висадив на ній плодові кущі та фруктові дерева, встановив межові знаки. Будь які інші особи, на даній земельній ділянці, ніяких робіт не проводили. Також вказує, що до травня 2017 року не мав змоги звернутися до суб'єкта господарювання, що є виконавцем робіт із землеустрою, для розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки через те, що в 2014 році тяжко захворіла його мати, яка у зв'язку із захворюванням потребувала постійного стороннього догляду. Перебуваючи на пенсії, позивач проживав з матір'ю, доглядав за нею до її смерті [INFO] В травні 2017 року, при зверненні до землевпорядної організації «Міра» про розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, позивачу стало відомо, що надана йому земельна ділянка по [ADDRESS], передана іншому громадянину. На його письмові звернення до Бориспільської міської ради Київської області, позивач отримав письмові відповіді про прийняття оскаржувані рішення, а також можливість їх оскарження. Вважаю оскаржувані рішення Бориспільської міської ради Київської області протиправними. При цьому також вказує, що можливість отримання спірної земельної ділянки [PERSON] забезпечила депутат міської ради (особа від якої залежить вирішення земельного питання), [PERSON], для якої [PERSON] є зятем. Ця обставина підтверджується постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2017 року, якою [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушень, передбачених ч. ч. 1 та 2 ст. 172-7 КУпАП. Також зазначив, що 7 квітня 2017 року приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Гапоненко Т.В. була здійснена державна реєстрація права власності на вищезазначену земельну ділянку, номер запису про право власності: 19872001, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 1219350832105, та, що, отримавши правовстановлюючий документ, [PERSON], не маючи будь-якого наміру здійснювати будівництво житлового будинку, 14 серпня 2017 року здійснив продаж спірної земельної ділянки на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори Бровченко Є.О. та зареєстрованого в реєстрі за №3-995, [PERSON]. Також вказує, що при укладенні договору [PERSON] стверджував, що земельна ділянка вільна від будь-яких забудов, майнових прав і претензій третіх осіб, судового спору, хоча з травня 2017 року [PERSON] особисто знав про те, що спірна земельна ділянка була надана мені для будівництва будинку, вона частково вже мною освоєна (висаджені плодові кущі та дерева, оброблявся город). 14 серпня 2017 року державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори була здійснена державна реєстрація права власності на вищезазначену земельну ділянку, номер запису про право власності: 21859895, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 1219350832105. Ухвалою від 16.02.2018 було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання (а. с. 29-30). Ухвалою від 29.10.2018 задоволено заяву позивача та його представника адвоката Білика Г.І. про забезпечення позову, та накладено заборону на відчуження спірної земельної ділянки (кадастровий номер [NUMBER]) загальною площею 0,10 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою : [ADDRESS] та зареєстрована за [PERSON], номер запису про право власності № 21859895, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 1219350832105 (а.с.102-104). Ухвалою від 07.11.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду (а.с. 135). Ухвалою від 05.03.2019 було відмовлено у прийнятті до розгляду позовної заяви від 28.01.2019 про уточнення позовних вимог з доповненою позовною вимогою про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного між [PERSON] та [PERSON] від 14 серпня 2017 року (а.с.164-165). Ухвалою від 29 жовтня 2018 року було задоволено заяву позивача [PERSON] та його представника Білика Г.І. та вжито заходів забезпечення позову - накладено заборону на відчуження земельної ділянки (кадастровий номер [NUMBER]) загальною площею 0,10 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою : [ADDRESS] та зареєстрована за [PERSON], номер запису про право власності № 21859895, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 1219350832105 (а.с.102-104). В судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали заявлені позовні вимоги та викладені в позовній заяві обставини. Представник відповідача [PERSON] адвокат Динник О.В. проти задоволенні позову заперечувала з підстав, наведених у відзиві (а.с.70-71). Зокрема, представник зазначає, що Бориспільська міська рада у межах своїх повноважень ухвалила оспорювані рішення, а відповідач [PERSON] набув право власності на земельну ділянку в установленому законом порядку, а також розпорядився своєю власністю на власний розсуд, уклавши договір купівлі-продажу земельної ділянки. Вважає, що чинне законодавство не обмежує орган місцевого самоврядування в тому, скільки може бути рішень щодо однієї земельної ділянки про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а також, що позивач мав достатньо часу, щоб реалізувати надане йому право на виготовлення проектної документації на земельну ділянку, яке він не реалізував. Відповідач [PERSON] є учасником бойових дій, і депутат [PERSON] не голосувала за оспорювані рішення. Також зазначає, що позивач не набув права власності або користування земельною ділянкою, вважає, що позов є необґрунтованим та безпідставним. Представник відповідача Бориспільської міської ради Київської області та відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Відповідачі Бориспільська міська рада Київської області направила до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, при прийнятті рішення покладаються на думку суду (а.с.159). Крім того, Бориспільською міською радою Київської області у справі поданий відзив (а.с.41-44). За змістом поданого відзиву Бориспільська міська рада позовні вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зокрема, зазначають, що позивач, заявляючи позовну вимоги про скасування рішення Бориспільської міської ради, однак до позовної заяви не додано жодних правовстановлюючих документів на підтвердження факту належності йому спірної земельної ділянки, земельна ділянка не належить позивачу. Таким чином Бориспільська міська рада від 08.09.2015 року рішенням №5566-66-VІ надала дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею у межах ОДО га у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд громадянину [PERSON] по [ADDRESS] Натомість, позивачем після отримання рішення Бориспільської міської ради від 08.09.2015 року №5566-66-VІ, не було вчинено жодних подальших дій спрямованих на розробку та затвердження у встановленому законом порядку проекту відведення земельної ділянки, і як наслідок - дана земельна ділянка у власність набута не була. Посилаючись на вимоги ст.118 Земельного кодексу України, зазначають, що не є підставою для відмови особі, яка звертається з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо цієї ж земельної ділянки на підставі того, що подібна заява від іншої особи вже розглядалась. Також, зазначено, що заява та пакет документів щодо надання земельної ділянки [PERSON] повністю відповідали вимогам Земельного кодексу України, підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель комунальної власності не було. Бориспільська міська рада прийняла рішення 31.08.2016 №1068-15-VІІ «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам у власність для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд громадянину у м. Борисполі», виконуючи п.2 якого [PERSON] звернувся до суб'єкту господарювання, що є виконавцем робіт із землеустрою згідно із законом, для розробки проекту землеустрою щодо відведеної йому земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,10 га по [ADDRESS], та після виготовлення проекту землеустрою згідно п.3 рішення [PERSON] 07.02.2017 до Бориспільської міської ради подав заяву про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність. Зазначають, що, розглянувши заяву, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, враховуючи що земельна ділянка не надана у власність або користування міська рада відповідно до чинного законодавства прийняв рішення від 29.03.2017 №1739-23-VІІ, яким [PERSON] передано безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею, 0.10 га по [ADDRESS]. Звертають увагу, що, приймаючи оскаржуване рішення Бориспільська міська рада здійснювала повноваження власника землі, на той час коли приймалося оскаржуване рішення вказана земельна ділянка була вільною та перебувала у комунальній власності міста. Також, зазначають, що державний реєстратор Реєстраційної служби не відмовив у реєстрації права власності вказаної спірної земельної ділянки за [PERSON], оскільки надані документи в тому чисті і рішення Бориспільської міської ради для реєстрації, відповідали вимогам чинного законодавства України. Вважають, що державна реєстрація прав в Державному реєстрі речових прав виготовлена [PERSON] на спірну земельну ділянку здійснена законно у відповідності до законодавства України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце судового розгляду повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання, відзиву на позов не подав. Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст.ст. 81, 82 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 08 вересня 2015 року Бориспільська міська рада Київської області прийняла рішення №5566-66-VІ «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею у межах 0,1000 га у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд громадянину [PERSON] по [ADDRESS]» (а.с.7). Вказаним рішенням позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею у межах 0,1000 га у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] поза межами червоної лінії. В пунктах 2,3 рішення зазначено: [PERSON] звернутись до суб'єкта господарювання, що виконавцем робіт із землеустрою для розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Після розробки проекту землеустрою подати його до міської ради для затвердження та передачі земельної ділянки у власність. Цим же рішенням (п.4) визнано таким, що втратило чинність рішення міської ради від 29.03.2005 року №1739-ХХV-ІV «Про надання дозволу [PERSON] на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по [ADDRESS]».. З долученої до позовної заяви копії викопіювання з генерального плану м.Бориспіль (а.с.9) вбачається, що воно було погоджено начальником Управлінням містобудування та архітектури Бориспільського міськвиконкому для розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських гр. [PERSON]. В подальшому Бориспільською міською радою Київської області було прийнято рішення №1068-15- VІІ від 31.08.2016 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам у власність для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд громадянину у м.Борисполі», яким, згідно додатку до рішення [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,10 га по [ADDRESS] (а.с.15, а.с.15-на звороті). Також встановлено, що оскаржуваним рішенням №1739-23-VІІ від 29 березня 2017 року «Про затвердження проектів землеустрою та передачу безоплатно у власність земельних ділянок громадянам для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд у м. Борисполі (землі житлової та громадської забудови)», а також додатку до рішення, Бориспільська міська рада затвердила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та передано безоплатно у власність гр. [PERSON] земельну ділянку площею 0,1000 га по [ADDRESS] (а.с.122,а.с.122-на звороті). Як вбачається з копії довідки, виданої секретарем Бориспільської міської ради Годунком Я.М. від 11.07.2017 №12-34-2752 (а.с.123), вона видана депутату міської ради [PERSON] про те, що вона відповідно до Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» та «Про місцеве самоврядування в Україні» була відсутня на другому пленарному засідання двадцять третьої сесії міської ради VII скликання, яке відбулось 29 березня 2017 року. Наведене також підтверджується долученими до довідки документами: реєстрації депутатів від 29.03.2017, 23 сесія VII скликання Бориспільської міської ради та результатами поіменного голосування «Про голосування питань 105.13-105.37» №161 «За основу і в цілому» 23 сесія VII скликання від 29.03.2017 Бориспільської міської ради (а.с.124,125). Як стверджує позивач, через хворобу та смерть матері [PERSON], яка померла [INFO] він лише в травні 2017 року звернувся до Приватного підприємства «Міра» для розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS], після чого дізнався про те, що земельна ділянка була передана у власність відповідачу [PERSON] Зазначені обставини також підтверджуються довідкою від 03.06.2017 за №3049, виданої Верхівцевською міською радою Дніпропетровської області, з гідно з якою позивач з жовтня 2014 року до дня смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO] року, мешкав і [ADDRESS] (а.с.18). Згідно з довідкою Верхівцевської міської лікарні Верхівцевської районної ради №192 від 03.07.2017 (а.с.19) [PERSON], [INFO], була тяжко хвора з жовтня 2014 року і потребувала постійного стороннього нагляду Згідно із свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] від 08лютого 2017 року, виданого виконавчим комітетом Верхівцевської міської ради Дніпропетровської області, [PERSON] померла [INFO] у віці 88 років (а.с.20). На підтвердження родинних відносин з померлою позивачем долучено копію свідоцтва про своє народження, видане повторно 05 листопада 2007 року Серії [NUMBER] (а.с.17). З наданих позивачем документів вбачається, що Приватним підприємством «Міра» була виготовлена схема розташування земельної ділянки [ADDRESS] на ім'я позивача [PERSON] (а.с.8). Також встановлено, що з метою отримання інформації щодо спірної земельної ділянки він звертався з письмовими заявами на ім'я Бориспільського міського голови 15.05.2017 та 30.05.2017 (а.с.10,12), на які отримав відповіді виконавчого комітету Бориспільської міської ради щодо передачі земельної ділянки у власність [PERSON], а також надані копії вищезазначених рішень Бориспільської міської ради: №1068-15- VІІ від 31.08.2016 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам у власність для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд громадянину у м.Борисполі» та №1739-23-VІІ від 29 березня 2017 року «Про затвердження проектів землеустрою та передачу безоплатно у власність земельних ділянок громадянам для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд у м. Борисполі (землі житлової та громадської забудови)» (а.с.11,13,14). Згідно з інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 08.11.2017 (а.с.16) щодо земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER], номер запису про право власності: 19872001, право власності на земельну ділянку 05.04.2017 було зареєстровано за [PERSON], а також в подальшому 14.08.2017 перереєстровано за [PERSON] (а.с.16). Так, згідно з Договором купівлі-продажу земельної ділянки від 14 серпня 2017 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON], посвідченим державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори Київської області Бровченко С.О., за реєстровим №3-995, відповідач [PERSON] продав, а відповідач [PERSON] придбав у власність спірну земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], загальною площею 0,10 га, що розташована по [ADDRESS] (а.с.74). Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер витягу: 94476066 від 14.08.2017 державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори Київської області Бровченко С.О. на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14 серпня 2017 року, №3-995, право власності на спірну земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], зареєстровано за відповідачем [PERSON], номер запису про право власності: 21859895, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 1219350832105 (а.с.72). Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, та аналізуючи встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позивач [PERSON], який протягом тривалого часу не реалізував надане йому Бориспільською міською радою Київської області право щодо розробки проекту відведення земельної ділянки з метою його подальшого затвердження та оформлення права власності на земельну ділянку в порядку, встановленому законом, не набув будь-яких прав щодо земельної ділянки та не довів, що його права порушені внаслідок ухвалення оскаржуваних ним рішень та укладення оспорюваного договору купівлі-продажу земельної ділянки. Так, як встановлено в судовому засіданні, Бориспільською міською радою двічі: у березні 2005 року та повторно у вересні 2015 року, тобто в період, коли позивач проживав та здійснював нагляд за своєю хворою матір'ю, надавався дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею у межах 0,10 га у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS]. Водночас, станом на 31.08.2016, на момент ухвалення Бориспільською міською радою рішення №1068-15-VІІ про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність відповідачу [PERSON], а також на 29.03.2017 року, тобто на момент ухвалення Бориспільською міською радою оскаржуваного рішення №1739-23-VІІ про затвердження проекту землеустрою та передачу безоплатно у власність спірної земельної ділянки відповідачу [PERSON], позивач згідно з наданим йому дозволом на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS] не звернувся до землевпорядної організації для розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та не подав проекту землеустрою до міської ради для затвердження та передачі земельної ділянки йому у власність. Отже, позивач не виконав вищевказане рішення Бориспільської міської ради від 08 вересня 2015 року №5566-66-VІ, та не реалізував надане йому ст.ст.116,118 Земельного кодексу України право в установленому чинним законодавством порядку набути безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд. Так, відповідно до ст.116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до вимог ч.6 с.118 Земельного кодексу України, в редакції, чинній на момент ухвалення Бориспільською міською радою рішення №5566-66-VІ від 08 вересня 2015 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею у межах 0,1000 га у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд громадянину [PERSON] по [ADDRESS]», передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Ч.7 цієї статті визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. За змістом ч.9 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Суд, також, враховує, що відповідно до вимог ст.125 Земельного кодексу України, в редакції Закону № 1066-VI від 05.03.2009, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Крім того, виходячи з аналізу глави 15 Земельного кодексу України, право користування земельною ділянкою у громадянина може виникнути виключно на підставі договору оренди земельної ділянки (за виключенням права постійного користування земельною ділянкою співвласників багатоквартирного будинку). Суд враховує, що рішення про передачу спірної земельної ділянки в користування або в оренду позивачу [PERSON] відповідним органом місцевого самоврядування не приймалось. Відповідно, договір оренди земельної ділянки не укладався, а також державна реєстрація права оренди, або права власності на земельну ділянку за позивачем не здійснювалась. Суд, вважає необґрунтованими та безпідставними доводи позивача, що він з 2005 року фактично користується земельною ділянкою (висадив плодові кущі та фруктові дерева, встановив межові знаки). Так, жодного належного і допустимого доказу, який би підтверджував ці обставини, позивачем надано не було. Крім того, відповідно до вимог ч.1 та 3 ст.125 Земельного кодексу України, в редакції, чинній до 01.05.2009 року, було передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Водночас, оскаржуване позивачем рішення про передачу у власність відповідачу [PERSON] спірної земельної ділянки прийнято Бориспільською міською радою на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України, в тому числі відповідно до вимог ст.ст.12,40,81,91,116,118, 121,125 Земельного кодексу України та п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Відповідач [PERSON] на підставі вищенаведених вимог ст.ст.118,125,126 Земельного кодексу України набув право власності на спірну земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] загальною площею 0,10 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS]. А також, будучи власником земельної ділянки, [PERSON] використав своє право щодо її відчуження відповідачу [PERSON] на підставі вищезазначеного нотаріально посвідченого договору ділянки від 14 серпня 2017 року, реєстровий №3-995, а останній здійснив державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та є добросовісним набувачем. Відповідно до вимог ч.1,2 ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ч.1-3 ст.215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно до вимогами ч.1-3, 5 та 6 ст.203 Цивільного кодексу України визначено наступне. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Жодних з вищенаведених підстав для визнання оспорюваного договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14 серпня 2017 року судом не встановлено. В силу вимог ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. З урахуванням викладеного, оскільки позивач не довів, що його права на земельну ділянку порушені, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування та визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки, а також її державної реєстрації недійсними. В зв'язку з чим у задоволенні позову [PERSON] має бути відмовлено. Відповідно до ст.141 ЦПК України в зв'язку з відмовою в позові, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають. Відповідно до вимог ч.9 ст.159 ЦПК України у зв'язку з повною відмовою у задоволенні позову раніше вжиті заходи забезпечення позову (а.с.102-104) підлягають скасуванню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed