Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

29.09.2014р. [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 33575,0 гривень, 3% річних за користування грошовими коштами в розмірі 745 гривень, моральну шкоду в сумі 10000 гривень та 2000 гривень витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги. В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що 23.11.2013 року він уклав з відповідачем договір позики, за яким передав [PERSON] 2500 доларів США, а відповідач зобовязався повернути позику до 23.12.2013 року, про що написав письмову розписку. На його вимогу про повернення боргу відповідач грошові кошти не повернув та ухиляється від обовязку повернути борг. На момент звернення до суду з вказаним позовом гроші йому так і не повернуті, він є інвалідом ІІ групи і йому вкрай необхідні гроші. Крім того вважає, що відповідач своїми діями, що виявилися в неповерненні боргу, спричинив йому моральні страждання, які полягають в постійних переживаннях за відсутність грошей, неможливості купити ліки, а він є діабетиком та гіпертоніком, в нього порушився нормальний сон, тому моральні страждання він оцінив в 10000 гривень. Також він поніс витрати на послуги адвоката в розмірі 2000 гривень, а тому вважає, що ці гроші йому повинні бути компенсовані. Посилаючись на наведені вище обставини, позивач просив позов задовольнити, стягнути вказані суми та відшкодувати судові витрати. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про одержання судової повістки, заяв про слухання справи у його відсутності не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 23 листопада 2013 року між позивачем і відповідачем був укладений договір позики в усній формі, за умовами якого позивач передав у борг відповідачу грошові кошти в сумі 2500 доларів США, які останній зобовязався повернути не пізніше 23 грудня 2013 року. В забезпечення виконання умов договору позики відповідачем власноруч була складена розписка щодо отримання грошей, однак свої зобовязання у встановлений договором строк відповідач не виконав. Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Обовязок позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором, передбачений в ст.1049 ЦК України. Таке ж правило містить ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 525 ЦК зазначає, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлене договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.2 ст.524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті, проте частиною 2 статті 533 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Отже, з відповідача підлягають стягненню грошові кошти в гривневому еквіваленті. Відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 19.09.2014 року курс долара США до української гривні становить 13,43 гривень за 1 долар США. Згідно з розрахунками позивача, яку він просить стягнути, сума боргу у гривнях складає 33575 гривень (2500 дол.х 13,43 грн.= 33575 грн.) та не виходить за межі курсу купівлі-продажу іноземної валюти. Як зазначає стаття 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач на день звернення до суду грошові зобовязання не виконав та допустив прострочення їх виконання на 270 днів, що становить 745 гривень та розраховується як: (33575 грн : 365 днів х 3% річних ) х 270 днів прострочення= 745 гривень. З огляду на вищевикладене суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Позовні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано суду будь-яких доказів того, що він внаслідок неповернення відповідачем у визначений у розписці строк суми позики зазнав моральні (душевні) страждання. Також суд знайшов необґрунтованими вимоги позивача про відшкодування витрат за послуги адвоката в розмірі 2000 гривень, виходячи з того, що статтею 84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами. Самі лише докази укладення угоди про надання правової допомоги і її оплати не можуть бути підставою для відшкодування цих витрат, якщо адвокат в судових засіданнях участі не брав. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач як інвалід ІІ групи був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмірі 343,20 гривень.

Outcome: partial