Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

30.07.2020 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від Приморського районного суду м. Одеси за підсудністю надійшла справа за позовом Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до [PERSON] про стягнення надміру виплаченої державної допомоги у розмірі 45 303,96 гривень. Заявлені позовні вимоги Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради (далі - Управління) обґрунтовує тим, що [PERSON] перебувала на обліку Управління соціального захисту населення в Приморському районі департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради як отримувач державної допомоги сім`ям з дітьми, а саме: допомоги на дітей одиноким матерям, відповідно до ЗУ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми». З 01.01.2019 року отримувала державну допомогу. Управлінням було отримано відомості від ДФС щодо отриманих [PERSON] доходів, а саме заробітної плати отриманої від ТОВ «АТБ-Маркет». При перевірці також виявилось, що [PERSON] була зареєстрована яка фізична особа-підприємець з 14.08.2015 року. Тобто [PERSON] не виконала свої зобов`язання у своїх заявах від 17.01.2019 року і 04.07.2019 року та свідомо надавала до Управління неправдиві відомості щодо доходу, а саме заробітної плати отриманої від ТОВ «АТБ-Маркет», що є підставою для відмови у наданні державної допомоги та повернення надміру виплачених коштів. Отже, відповідачка безпідставно отримувала державну допомогу, тим самим завдавши матеріальну шкоду Державному бюджету на загальну суму 45 303,96 гривень. Управлінням було здійснено розрахунок заборгованості, який у період з січня 2019 року по грудень 2019 року складає 45 303,96 гривень. 13.12.2019 року на адресу [PERSON] було направлено лист про необхідність повернути суму надміру виплачених коштів державної допомоги у розмірі 45 303,96 гривень на рахунок департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради. Однак відповідачка добровільно не повернула отримані кошти. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.08.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 14.09.2020 року розгляд справи відкладено через неявку сторін. 07.10.2020 року до суду надійшла заява представника Управління Кулібабіної Г.В. з проханням справу розглянути без участі представника Управління, позовні вимоги підтримують, не заперечують проти заочного рішення. Ухвалою суду 20.10.2020 року розгляд справи було відкладено через неявку відповідачки. У судове засідання 25.11.2020 року сторони не з`явились, що за положенням ч.5 статті 279 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи та ухвалення рішення. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 1ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини і дійшов наступних висновків. Наявні у матеріалах справи письмові докази свідчать про те, що [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) перебувала на обліку Управління соціального захисту населення в Приморському районні департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради як отримувач державної допомоги сім`ям з дітьми, а саме: допомоги сім`ям з дітьми, передбачені Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», та Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751. На підставі п. 35 зазначеного Порядку №1751, 17.01.2019 року [PERSON] звернулася до Управління із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, в якій просила призначити державну допомогу сім`ям з дітьми, а саме: допомогу на дітей одиноким матерям. У вказаній заяві відповідачка була повідомлена під підпис про обов`язок повідомляти орган соціального захисту населення про зміни обставин, які можуть вплинути на отримання соціальної допомоги, компенсації та пільг та про відповідальність за подання завідомо недостовірних відомостей. В поданій заяві відповідачка зазначила, що вона не працює, не навчається, у центрі зайнятості на обліку не перебуває, як приватний підприємець не зареєстрована. До зазначеної заяви надала декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, в Розділі II, якої зазначила, що вона інших доходів, окрім задекларованих, не має. Згідно з п. 36 Порядку №1751, допомога на дітей одиноким матерям призначається з місяця, в якому було подано заяву з усіма необхідними документами, та виплачується щомісяця по місяць досягнення дитиною 18-річного віку (якщо діти навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах І-ІУ рівня акредитації, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років) включно. Допомога виплачується протягом шести календарних місяців. Державну допомогу було призначено Управлінням з 01.01.2019 по 30.06.2019 року. Виплата вказаної допомоги проводилася через національного оператора поштового зв`язку за відомостями на виплату соціальних допомог. 04 липня 2019 року [PERSON] повторно звернулася до Управління із заявою про призначення їй усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, в якій просила призначити державну допомогу сім`ям з дітьми, а саме: допомогу на дітей одиноким матерям. В своїй заяві відповідачка зазначила, що вона не працює, не навчається, у центрі зайнятості на обліку не перебуває, як приватний підприємець не зареєстрована. Також, [PERSON] була повідомлена під підпис про обов`язок повідомляти орган соціального захисту населення про зміни обставин, які можуть вплинути на отримання соціальної допомоги, компенсації та пільг та про відповідальність за подання завідомо недостовірних відомостей. До заяви відповідачка надала декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, в Розділі II, якої зазначила, що отримує доходи лише у вигляді допомоги та інших доходів не отримує. Таким чином відповідачці була виплачена соціальна допомога у період з 01.07.2019 року по 31.12.2019 року. Відповідно до п. 48, 49 Порядку № 1751, органи, що призначають і виплачують державну допомогу сім`ям з дітьми, мають право у разі потреби перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення допомоги. Органи, що призначають і виплачують державну допомогу сім`ям з дітьми, мають право перевіряти матеріальне становище сімей з дітьми. Органи соціального захисту населення мають право робити запити та у строк до п`яти календарних днів з дня надходження відповідного запиту безоплатно отримувати від ДФС, інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування інформацію, необхідну для перевірки достовірності даних, отриманих від осіб, які звертаються за призначенням державної допомоги сім`ям з дітьми. Для підтвердження даних про доходи (відсутність доходів) використовуються відомості ДФС з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, встановленому Мінсоцполітики та Мінфіном. Управлінням були вжиті відповідні заходи щодо перевірки дійсності поданих відповідачкою відомостей. За результатами перевірки було виявлено, що [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) отримує заробітну плату від ТОВ «АТБ-Маркет» та з 14.08.2015 року зареєстрована як фізична особа - підприємець, номер запису 25520000000016137, види діяльності: 01.30 відтворення рослин, 46.22 оптова торгівля квітами та рослинами. Згідно з ст. 22 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та п. 49 Порядку №1751, особи, яким виплачується державна допомога сім`ям з дітьми, зобов`язані повідомляти органи, що призначають і виплачують зазначену допомогу, про зміну всіх обставин, які впливають на виплату державної допомоги (зміни у складі сім`ї, перевищення середньомісячного сукупного доходу сім`ї тощо). Разом з тим, відповідачка не дотрималась вказаної норми закону та порушила його під час надання відомостей про себе та свої статки, що є підставою для відмови відповідачці у наданні державної допомоги та повернення надміру виплачених коштів, що становлять матеріальну шкоду Державному бюджету на загальну суму 45 303,96 грн. - розрахунок заборгованості в період з січня 2019 року по грудень 2019 року. Відповідно до п. 49 Порядку № 1751, суми державної допомоги сім`ям з дітьми, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, які впливають на призначення і виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно із законом. 13 грудня 2019 року на адресу [PERSON] позивачем було направлено лист (вих.№ 15-15-2/7691) про необхідність повернути суму надміру виплачених коштів державної допомоги у розмірі 45303,96 грн. на рахунок департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради. Станом на дату звернення позивача до суду, відповідачкою у добровільному порядку не повернуто надміру отриману суму допомоги у розмірі 45303,96 грн. На момент ухвалення рішення у суду також відсутні відомості про добровільне виконання відповідачкою вимог закону. Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Підсумовуючи викладене, суд вважає позовні вимоги Управління обґрунтованими та такими, що повністю знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Отже позовна заява підлягає задоволенню. Щодо судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених судових вимог. Згідно з ч.1 статті 4 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Частина 2: за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При поданні позовної заяви Управлінням було сплачено судовий збір у розмірі 2 102,00 гривень. Відтак, з урахуванням вищенаведеного суд вважає, що понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2 102,00 гривень підлягають стягненню з відповідачки на користь Управління Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved