Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

9.06.2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з означеним вище позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він відповідно до договору купівлі-продажу від 13.10.1998 року є власником житлового будинку [ADDRESS] , вказаний договір зареєстровано приватним нотаріусом Манукяном В.В. в реєстрі під №3 від 13.10.1998 року. За вказаною адресою також зареєстровані відповідачі, його діти, але у вказаній квартирі вони не проживають з 2017 року, власних речей у квартирі не має, однак в добровільному порядку не має можливості знятися з реєстрації. Просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] . Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце слухання справи повідомлялися на сайті Судова влада. Згідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до до договору купівлі-продажу від 13.10.1998 року є власником житлового будинку [ADDRESS] , вказаний договір зареєстровано приватним нотаріусом Манукяном В.В. в реєстрі під №3 від 13.10.1998 року. (а.с. 8). Відповідно до довідки Горностаївської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області від 28.05.2020 року громадяни [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але більше року за вказаною адресою не проживають (а.с.5). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , показав, що він мешкає в с. Горностаївці, сімю [PERSON] знає добре, також зазначив, що діти позивача - [PERSON] та [PERSON] , на місцем реєстрації місця проживання не проживають більше трьох років, фактичне місце проживання також невідоме. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , показала аналогічні свідчення. Згідно до вимог ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, ще не суперечать закону. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, викладених у позовній заяві, та враховуючи що відповідач не проживає за зареєстрованим місцем проживання з моменту реєстрації, а саме з 2012 року, необхідно визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню документально підтвердженні судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved