overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

29.10.2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом, де просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 010-16521-120711 від 12.07.2011 року, який був укладений з [PERSON] в сумі 10101,79 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн. Представник позивача надав суду заяву, в якій позов підтримав, просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, суд про причину неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу на підставі наданих доказів без участі представника Банку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 12.07.2011 року між ПАТ « Дельта Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №010-16521-120711, відповідно до якого банк надає держателю кредитну лінію на загальну суму 10 000 грн. та на день укладання кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 8000,00 грн. Відповідач взятих на себе зобовязань не виконує, а тому станом на 10.09.2014 року борг складає 10101,79 гривень, а саме: - тіло кредиту - 10101,79 грн. Положенням договору п. 1.3. передбачено, що ТОВ « Комерційний бак» Дельта» надає держателю кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії на загальну суму 10 000 грн. та на день укладення кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 8000,00 грн. Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії. Відповідно до умов кредитного договору кредитні кошти та власні кошти держателя використовується для розрахунків за товари чи послуги, які придбані держателем у субєктів господарювання, зняття готівки, виконання держателем своїх зобовязань перед банком за договором та вчинення інших операцій передбачених договором. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Аналізуючи встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

29.10.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до повноліття дитини. Вимоги мотивує тим, що з відповідачем було укладено шлюб, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] ніякої допомоги на утримання дитини не надає, інших дітей немає, стягнення по виконавчим документам з нього не проводяться. Тому звернулась до суду з відповідним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала повністю та просила про його задоволення. Проти розгляду справи у заочному порядку не заперечувала. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, зазначені позивачем обставини не спростував, доказів на заперечення позову суду не надав. Суд ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Відповідач систематичної матеріальної допомоги на утримання дитини в достатньому розмірі не надає. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти. При винесенні рішення та визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме стан здоров'я дитини та платника аліментів, матеріальний стан сторін по справі, відсутність на утриманні у відповідача інших осіб, та приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу). Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп., від сплати якого звільнений позивач.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

29.10.2015 року позивач звернувся в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що знаходиться в зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області за актовим записом № 410 шлюбі з відповідачем з 15.10.2010 року. Спільне життя між сторонами не склалося внаслідок того, що вони не знаходили порозуміння при вирішенні спільних питань існування сімї, внаслідок чого часто виникали суперечки, шлюбні відносини фактично припинились. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спір про майно відсутній. Отже, вважає що сімя розпалася, примирення між сторонами неможливе, тому просить шлюб розірвати. Термін на примирення не потрібен. В судове засідання сторони не зявились. До суду від них надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, в свою чергу позивач на позовних вимогах наполягає, просить розірвати шлюб, відповідач не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжів і суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Отже, судом встановлено, що згідно оригіналу свідоцтва про одруження 15.10.2010 року сторони дійсно зареєстрували шлюб. На сьогоднішній день збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд вважає, що позов доведено і він підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

29.10.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 30.03.2013 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що є актовий запис № 256, посилаючись на те, що між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені. Від спільного життя з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO], який залишається проживати з відповідачем. Відповідач по справі направила до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, позов визнала у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечувала, прізвище після розірвання шлюбу залишити [PERSON]. Суд, дослідивши матеріали справи, та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 30.03.2013 року, про що є актовий запис № 256, зареєстрований в Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені. Від спільного життя з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO], який залишається проживати з відповідачем. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

29.10.2015 року позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу, пояснюючи, що в зареєстрований шлюб з відповідачкою вони вступили 01.12.2007 року та фактично мешкали однією родиною до квітня 2015 року. Від спільного шлюбу дітей не мають. Причиною припинення сімейно-шлюбних відносин стало те, що з відповідачкою не зійшлися характером та поглядами на сімейне життя, у зв*язку з чим між подружжям виникали непорозуміння та сварки, тому просить суд розірвати шлюб з відповідачкою. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій просить справу слухати без його участі, на позові наполягає. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час слухання справи, що підтверджується розпискою про вручення їй судової повістки, заперечень проти позову не надала, тому суд вважає можливим розглянути справу за її відсутності, оскільки в матеріалах справи є для цього достатньо підстав без особових пояснень відповідачки. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивач втратив до відповідачки почуття любові, поваги та взаєморозуміння, тривалий час не мешкають з відповідачкою однією родиною, відповідачка у судове засідання не з'явилася, не заперечує проти розірвання шлюбу, не бажає зберегти родину, що робить неможливим подальше сумісне проживання подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

29.10.2015 року позивач звернулась до Любашівського районного суду Одеської області з зазначеним позовом, вказавши, що 02 березня 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання в шлюбі мають одну неповнолітню дитину. За час шлюбу між ними склалися стійкі неприязні відносини, постійно виникали сварки, скандали, непорозуміння. Оскільки примирення між нею та відповідачем неможливе ні за яких умов, то вона просила суд розірвати їх шлюб. Позивач в судове засідання не зявилась, але надала до суду заяву про можливість розгляду справи в її відсутність, свої позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про можливість розгляду справи в його відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Як видно з позовної заяви позивача, в сім'ї склались ненормальні стосунки. За час шлюбу постійно виникали сварки, скандали, непорозуміння. Примирення між ними неможливе ні за яких умов. Із свідоцтва про укладення шлюбу видно, що сторони дійсно уклали шлюб між собою 02 березня 2013 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Любашівського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 10 (а.с. 3). Сторони від проживання в шлюбі мають одну неповнолітню дитину. Сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер. Спору щодо розподілу спільного сумісного майна подружжя у сторін, на момент звернення до суду, немає. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання \~шлюбу, \~якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, \~позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, \~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

29.10.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 17.11.2012 року. В обґрунтування позову зазначає, що перебування в шлюбі є неможливим, зважаючи на відсутність почуття взаємної любові, поваги, розуміння та взаємодопомоги. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе, однак добровільно розірвати шлюб в органах РАЦС відповідач відмовляється. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач до суду надіслала письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Після розірвання шлюбу просить поновити її дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що про час та місце судового розгляду відповідач був повідомлений належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сімї неможливе. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.11.2012 року, від шлюбу спільних дітей не мають. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. До порозуміння сторони не прагнуть, у кожного сформувався свій погляд на життя та інтереси, а йти на поступки один одному подружжя не бажає. В письмовій заяві до суду позивачка наполягала на розірванні шлюбу, вважаючи примирення і збереження їх сімї неможливим. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу. У відповідності до ст. 113 СК України вимоги позивача щодо відновлення її дошлюбного прізвища також підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

29.10.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісяця до досягнення ним повноліття, починаючи з дня винесення рішення. Позивач у судове засідання не зявилась, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано 31.10.2014 року. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з матірю та знаходиться на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вимоги закону, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

29.10.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до Балтського районного суду з позовом до Чернеченської сільської ради Балтського району Одеської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. На обґрунтування вимог зазначила, що 16.08.2011 року померла [PERSON], яка заповіла її все своє майно, у тому числі земельну ділянку, згідно заповіту, посвідченого 15.12.2009 року секретарем Чернеченської сільської ради Балтського району Одеської області. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом вона не може, оскільки пропустила встановлений законом строк для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини через скрутне матеріальне становище внаслідок витрат на поховання спадкодавця. Посилаючись на викладене, просила суд ухвалити рішення про визначення її додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивачка в судове засідання не зявилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій вказала, що позов підтримує. Відповідач - представник Чернеченської сільської ради Балтського району у судове засідання не зявився, не повідомивши суд про причини неявки. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в звязку з чим відповідно до ст. 224 ЦПК України судом застосовано заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла 16.08.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про її смерть. (а.с. 4). За життя заповіла своє майно у тому числі земельну ділянку, згідно заповіту, посвідченого 15.12.2009 року секретарем Чернеченської сільської ради Балтського району Одеської області. Земельна ділянка належала спадкодавиці на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 036269. Позивачка спадщину не прийняла через пропущення встановленого законом строку для прийняття спадщини. Згідно довідки Кодимської державної нотаріальної контори від 13.11.2015 р. № 1280/01-16 спадкоємці після смерті [PERSON], померлої 16.08.2011 року, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталися, спадкова справа не заводилася. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. З позовної заяви вбачається, що позивачка пропустила встановлений законом строк для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини через скрутне матеріальне становище внаслідок витрат на поховання спадкодавця. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе визнати поважною причину пропуску позивачкою терміну для прийняття спадщини та визначити позивачці додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

29.10.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій вказує, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який було зареєстровано 24.03.2012 року відділом ДРАЦС по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції в Донецькій області, актовий запис № 61. Від шлюбу вони мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час сторони припинили сімейні відносини та проживають окремо, дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивач просила суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини у розмірі ? частки з усіх видів доходів відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судовому засіданні на позовних вимогах наполягала та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини, про що подав письмову заяву. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони дійсно перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 24.03.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції в Донецькій області, актовий запис № 61. Від шлюбу вони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Батьком у свідоцтві про народження записаний відповідач [PERSON]. Судом встановлено, що дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч. 3 цього ж Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька. В судовому засіданні встановлено, що відповідач працює, отримує заробітну плату, а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

29.10.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові зазначила, що вона з 12.07.2002 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного шлюбу у них народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Відповідач відмовився надавати будь-яку матеріальну допомогу на утримання дітей, тому змушена звернутись до суду з вказаним позовом і просить суд стягувати з [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні визнає повністю і не заперечує проти їх задоволення. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав. Із копії свідоцтва про шлюб (а.с.5) судом встановлено, що сторони з 12.07.2002 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Із копій свідоцтв про народження дітей (а.с.6,7) судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Довідка Селищенської сільської ради Літинського району Вінницької області за №1482 від 27.10.2015 року (а.с.8) свідчить, що на утриманні матері [PERSON] знаходяться двоє дітей, а саме [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, тому з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання його дитини. Згідно ст.182 ч.2 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст.183 ч.1 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити позов і стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання дітей аліменти в частці від заробітку, а саме в розмірі 1/3 частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: approved