Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

30.11.2015р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом, в якому, з урахуванням уточнень від 08.02.2016р. та 29.02.2016р., просила суд скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 10809589 від 14.08.2015р., прийняте державним реєстратором приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 23683213 від 14.08.2015р., на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 200/6919/15-ц, провадження 2/200/2157/15; визнати право власності на житловий будинок літ А-1, прибудови літ. а-1, а1-1, а2-1, а3-1, а4-1, а5-1, відкрита веранда літ. а, ганки літ. а1, літ. а2, загальною площею 187,2 кв.м. та гараж літ. Ж, загальною площею 16,8 кв.м., мостіння І, що знаходиться у м. Дніпропетровську по вул. Жуковського, буд. 6д за [PERSON]; витребувати житловий будинок літ А-1, прибудови літ. а-1, а1-1, а2-1, а3-1, а4-1, а5-1, відкрита веранда літ. а, ганки літ. а1, літ. а2, загальною площею 187,2 кв.м. та гараж літ. Ж, загальною площею 16,8 кв.м., мостіння І, що знаходиться у м. Дніпропетровську по вул. Жуковського, буд. 6д із чужого незаконного володіння [PERSON]; визнати недійсним договір купівлі-продажу ? частки нежитлового приміщення, від 21.09.2015р., укладений між [PERSON] та ТОВ «Днепроградстрой», посвідчений [PERSON] - приватним нотаріусом ДМНО, реєстровий № 1797, предметом якого є продаж ? нежитлового приміщення № 60 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна № 703591312101), яке розташоване за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Вокзальна, буд. 8; визнати недійсним договір купівлі-продажу ? частки нежитлового приміщення від 22.09.2015р., укладений між [PERSON] та ТОВ «Днепроградстрой», посвідчений [PERSON] - приватним нотаріусом ДМНО, реєстровий № 1799, предметом якого є продаж ? нежитлового приміщення № 60 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна № 703591312101), яке розташоване за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Вокзальна, буд. 8; визнати право власності на нежитлове приміщення № 60, загальною площею 150 кв.м., реєстраційний номер обєкта нерухомого майна № 703591312101 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Вокзальна, буд. 8, за [PERSON] та витребувати нежитлове приміщення № 60, загальною площею 150 кв.м., реєстраційний номер обєкта нерухомого майна № 703591312101 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Вокзальна, буд. 8 із чужого незаконного володіння ТОВ «Днепроградстрой» (а.с. № 64 67). В обгрунтування заявлених позовних вимог представник [PERSON] - [PERSON] у позовній заяві, з урахуванням двох уточнень, посилалася на те, що позивачка є законним власником наступного нерухомого майна: житлового будинку загальною площею 187,2 кв.м., житловою площею 131,8 кв.м. та гаражу, площею 16,8 кв.м., що розташовані по вул. Жуковського у м. Дніпропетровську, буд. 6д та нежитлового приміщення № 60, загальною площею 150,3 кв.м., що розташоване по вул. Вокзальна у буд. 8 в м. Дніпропетровську. 27.11.2015р. позивачка дізналася про те, що ніби-то вона була відповідачем у іншій справі, а саме справі № 200/6919/15-ц, що знаходилась у провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, за позовом [PERSON] до неї про стягнення 450 000 грн. за договором позики. Крім того, ніби-то по цій справі між її сторонами була укладена мирова угода про визнання за [PERSON] права власності на вищевказане майно. Дана мирова угода, затверджена ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська є фальсифікацією та підробкою. Отже, відповідачка [PERSON] незаконно, без відповідної правової підстави набула права власності на майно, власником якого насправді є позивачка на підставі неіснуючої та підробленої ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2015р. по справі № 200/6919-15ц. Незважаючи на це, нежитлове приміщення № 60, яке розташоване за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Вокзальна, буд. 8, було незаконно продано [PERSON] на користь ТОВ «Днепроградстрой» згідно двох договорів купівлі-продажу ? частки нежитлового приміщення від 21.09.2015р. та 22.09.2015р. відповідно. Вказані договори позивачка вважає недійсними, оскільки продаж спірного майна здійснений особою, яка не набула права власності на це майно внаслідок сфальшованого та підробленого судового акту, що виключає будь-які правові підстави набуття права власності на це майно за [PERSON], та, в звязку з чим, [PERSON] не мала ніякого права на його відчуження. Отже, належне позивачці майно, зокрема, нежитлове приміщення № 60, яке розташоване за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Вокзальна, буд. 8 вибуло з її володіння та поза її волі з порушенням норм чинного цивільного законодавства та яке було набуте ТОВ «Днепроградстрой» від особи, яка не мала права відчужувати без відповідних на те правових підстав, що дає беззаперечні підстави заявити до ТОВ «Днепроградстрой» віндікаційні вимоги про витребування цього майна. З метою захисту та відновлення своїх законних прав та інтересів позивачка і звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 27.11.2015р. було вжито заходи забезпечення позовних вимог (до пред,явлення позову згідно ч. 5 ст. 151 ЦПК України а.с. № 2-3, 13, 21-24). Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] (довіреність від 21.11.2014р. а.с. № 36 - 37) в судовому засіданні 04.04.2016р. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Крім того, представник позивачки під час судового засідання просив скасувати вжиті ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 27.11.2015р. заходи забезпечення позовних вимог. 29.02.2016р. відповідачка [PERSON] надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення судом (а.с. № 84, 85). Крім того, будучи присутньою у судовому засіданні 04.04.2016р. [PERSON] дала пояснення за позовом до неї, а саме, що факти, викладені в позовній заяві [PERSON] дійсно мали місце. Так, нею була видана довіреність на імя [PERSON] на право оформлення нерухомого майна, розташованого за адресами: вул. Жуковського, 6д та вул. Вокзальна, 8 у м. Дніпропетровську. Про існування ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, як пояснила [PERSON], їй стало відомо тільки тоді, коли її визвали до прокуратури Дніпропетровської області у якості свідка для надання пояснень. Станом на сьогодні триває досудове розслідування по кримінальному провадженню №42015040000000482 за фактом винесення суддею Бабушкінського районного судум. Дніпропетровська завідомо неправосудного рішення, заволодіння чужим майном шляхом обману, що спричинило тяжкі наслідки, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 375, ч. 4 ст. 190 КК України (а.с. № 84 85). Представник ТОВ «Днепроградстрой» в судові засідання по справі, призначені на 24.03.2016р. та 04.04.2016р. повторно поспіль не зявився, про дату, час та місце розгляду справи кожного разу був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 74 - 76 ЦПК України (а.с. № 102-105, 108), про причини своєї неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали, з клопотанням про відкладення розряду справи до суду не звернулися, а також не скористалися правом надання заперечень проти позову. Третя особа Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції в судові засідання по справі, призначені на 29.02.2016р., 24.03.2016р. та 04.04.2016р. не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи кожного разу була повідомлена належним чином відповідно до вимог ст. 74 - 76 ЦПК України (а.с. № 96, 97, 107), про причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надала. Ухвалою суду від 04.04.2016р. (винесена без виходу до нарадчої кімнати) вирішено розглянути справу за відсутності не з,явившихся сторін по справі, а саме відповідача ТОВ «Днепроградстрой» та представника третьої особи - РС ДМУЮ. З урахуванням тих обставин, що в судовому засіданні приймав участь один з відповідачів, суд вважає за можливе винести рішення на загальних засадах ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухав представника позивачки та відповідачку [PERSON], всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності від 15.07.2015р. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.07.2015р. житловий будинок літ. А-1, прибудови літ. а-1, а1-1, а2-1, а3-1, а4-1, а5-1, відкрита веранда літ. а, ганки літ. а1, літ. а2, загальною площею 187,2 кв.м. та гараж літ. Ж, загальною площею 16,8 кв.м., мостіння І, що знаходиться у м. Дніпропетровську по вул. Жуковського, буд. 6д з 2007р. належали на праві приватної власності [PERSON] (а.с. № 6 8). Відповідно до витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон віжчудження обєктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів від 22.09.2015р. нежитлове приміщення № 60 в буд. 8 по вул. Вокзальній у м. Дніпропетровську (загальна площа 150,3 кв.м.) з 2011 року належало на праві приватної власності [PERSON] (а.с. № 73 74). 21.05.2015р. ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі №200/6919/15-ц, провадження № 2/200/2157/15 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості затверджено мирову угоду по справі, відповідно до якої було визнано за [PERSON] право власності на нерухоме майно, а саме: житловий будинок літ. А-1, загальною площею 187,2 кв.м., житловою площею 131,8 кв.м., що розташований по вул. Жуковського, 6д у м. Дніпропетровську; гараж літ. Ж, загальною площею 16,8 кв.м., що розташований по вул. Жуковського, 6д у м. Дніпропетровську та нежитлове приміщення № 60, загальною площею 150,3 кв.м., що розташоване по вул. Вокзальній, буд. 8 у м. Дніпропетровську (а.с. № 5). На підставі вищезазначеної ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2015р., 14.08.2015р. відбулася перереєстрація права власності на перелічені нерухомі обєкти з [PERSON] на [PERSON], що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон віжчудження обєктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів від 22.09.2015р. (а.с. № 73 76). Відповідно до п. 1 договору купівлі-продажу ? частки нежитлового приміщення, укладеного 21.09.2015р. між [PERSON] в особі її представника [PERSON] (продавець) та ТОВ «Днепроградстрой» в особі представника [PERSON] (покупець). Продавець передав у власність, а покупець прийняв у власність придатні для використання за призначенням ? частку нежитлового приміщення № 60, що розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Вокзальна, буд. 8 (а.с. № 71 72). Згідно п. 5 договру продаж зазначеної частки нежитлового приміщення вчиняється між сторонами за 260 428 грн. Підписання цього договору продавцем є підтвердженням факту повного розрахунку за продані нежитлові приміщення та свідчить про відсутність щодо покупця будь-яких претензій фінансового характеру. Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1797. Відповідно до п. 1 договору купівлі-продажу ? частки нежитлового приміщення, укладеного 22.09.2015р. між [PERSON] в особі її представника [PERSON] (продавець) та ТОВ «Днепроградстрой» в особі представника [PERSON] (покупець), продавець передав у власність, а покупець прийняв у власність придатні для використання за призначенням ? частку нежитлового приміщення № 60, що розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Вокзальна, буд. 8 (а.с. № 77 - 78). Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1799. На підставі зазначених вище договорів купівлі-продажу часток нежитлового приміщення 21.09.2015р. та 22.09.2015р. відбулася перереєстрація права власності на нежитлове приміщення № 60, розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Вокзальна, буд. 8 з [PERSON] на ТОВ «Днепроградстрой», що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 25.02.2016р. (а.с. № 77 78). Згідно відповіді від 18.12.2015р., наданої на запит [PERSON] головою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, в провадженні судді Циганкова В.О. перебувала цивільна справа № 200/6919/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до даних обліково-статистичної картки № 200/6919/15-ц, 21.05.2015р. провадження у справі закрито у звязку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Електронну копію ухвали від 21.05.2015р. по цивільній справі № 200/6919/15-ц (провадження 2/200/2157/15) суддею відправлено до ЄДРСР 08.12.2015р. (а.с. № 54). На підтвердження викладеного, Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська було надано [PERSON] копію ухвали суду по цивільній справі № 200/6919/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], РС ДМУЮ про стягнення коштів та зобовязання вчинити певні дії від 21.05.2015р., відповідно до якої провадження по даній цивільній справі було закрито та розяснено позивачці її право на звернення до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з відповідним адміністративним позовом (а.с. № 55 56). Згідно відповіді прокуратури Дніпропетровської області від 23.03.2016р., яка надійшла на запит Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.02.2016р., було повідомлено, що першим слідчим відділом слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області проводиться досудове розслідування у обєднаному кримінальному провадженні № 42015040000000482 за фактом винесення суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Циганковим В.О. завідомо неправосудного рішення, заволодіння чужим майном шляхом обману, що спричинило тяжкі наслідки, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 375, ч. 4 ст. 190 КК України. Потерпілою у кримінальному провадженні є [PERSON], за заявою якої до ЄРДР 18.03.2016р. внесено відомості про кримінальне правопорушення. В ході досудового розслідування встановлено, що предметом злочинних дій є майно [PERSON] за адресами: вул. Вокзальна, 8 та вул. Жуковського, 6д у м. Дніпропетровську. Досудове розслідування у кримінальному провадженні триває (а.с. № 98). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном за власною волею. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 346 ЦК України передбачені підстави припинення права власності у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам'яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом. Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Як було встановлено судом та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, [PERSON] була власником житлового будинку та гаражу, розташованих по вул. Жуковського у м. Дніпропетровську, буд. № 6д та не житлового приміщення № 60, розташованого по вул. Вокзальна у буд. 8 в м. Дніпропетровську. На підставі неіснуючої ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі № 200/6919/15-ц від 21.05.2015р. про затвердження мирової угоди відбулося незаконне відчудження вище переліченого нерухомого майна, що належало позивачці на користь відповідачки [PERSON] В подальшому, нежитлове приміщення № 60, розташоване за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Вокзальна, буд. 8 було продане [PERSON] на користь ТОВ «Днепроградстрой» згідно двох договорів купівлі-продажу ? частки нежитлового приміщення від 21.09.2015р. та 22.09.2015р. відповідно. Всі переходи права власності на спірні обєкти були зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. З метою відновлення свого порушеного права, позивачка і звернулася до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчуджувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, зокрема вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Згідно ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» скасування рішення про державну реєстрацію прав та записів про проведену державну реєстрацію прав здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009р. № 9, рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. Як було встановлено судом, перереєстрація права власності на спірні нерухомі обєкти з [PERSON] на [PERSON] було здійснено згідно підробного судового акту, що виключає будь-які правові підстави набуття права власності на це майно відповідачем. А тому відчудження частини спірного нерухомого майна останньою на користь ТОВ «Днепроградстрой», яке відбулося 21.09.2015р. та 22.09.2015р. відповідно до договорів купівлі продажу нежитлового приміщення, зумовлює визнання укладених договорів недійсними. З огляду на вищезазначене, суд вважає за необхідне відновити право власності [PERSON] на спірні нерухомі обєкти, які незаконно вибули з її володіння на користь відповідачів по справі. Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд дійшов висновку про їх законність та обгрунтованість в частині скасування рішення про державну реєстрацію права власності на спірні нерухомі обєкти за [PERSON] та ТОВ «Днепроградстрой» та визнання недійсними договірів купівлі-продажу ? частки нежитлового приміщення від 21.09.2015р. та від 22.09.2015р., а також в частині визнання права власності на них за [PERSON] Окрім того, відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала та проти їх задоволення судом не запереувала, а також не заперечувала факту протиправного відчудження спірних нерухомих обєктів у позивачки, що зумовлює відновлення права власності останньої на них. З огляду на положення ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, які були визнані стороною по справі, не підлягають доказуванню Щодо позовних вимог про витребування спірного майна з чужого незаконного володіння, суд вважає за необхідне відмовити в їх задоволенні, оскільки фактично жодне нерухоме майно не вибувало з володіння позивачки, а отже такі позовні вимоги заявлені передчасно. Такий висновок суд робить з огляду на пояснення представника позивачки та відповідачки [PERSON] під час судового засідання 04.04.2016р. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] Одночасно з винесенням цього рішення, на підставі ст. 154 ЦПК України та з урахуванням заяви про це представника позивачки в судовому засіданні 04.04.2016р., суд вважає за можливе скасувати заходи забезпечення позову, вжиті до пред,явлення позову ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 27.11.2015р. (а.с. № 13), оскільки існування таких заходів ускладнить виконання рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України, у звязку із частковим задоволенням позовних вимог, суд вважає за можливе розподілити судові витрати наступним чином. При подачі позовної заяви, позивачкою було сплачено судовий збір за вимогами майнового характеру в розмірі 6890грн. Враховуючи, що вимоги майнового характеру задоволено частково, а саме з 4 позовних вимог задоволено дві, то з відповідачів на користь позивачки підлягає сплаті в рівних частках судовий збір у загальному розмірі 3445грн. З огляду на те, що позовні вимоги немайнового характеру за які позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 551грн.20коп. задоволено в повному обсязі, то ця сума судового збору підлягає стягненню з відповідачів в рівних частках на користь позивачки. Крім того, понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору за подачу заяви про забезпечення позову в розмірі 243грн.60коп. та забезпечення доказів в розмірі 275грн.61коп., також підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках, у звязку із задоволенням. Таким чином, загальний розмірі судового збору який підлягає стягненню з відповідачів на користь позивачки становить 4515грн.41коп. (3445грн.+551грн.20коп.+243грн. 50коп. +275грн.61коп.), а тому з кожного з відповідачів на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2257грн.71коп. В іншій частині, позивачці слід відмовити у стягненні з відповідачів судового збору, сплаченого при подачі позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial