Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

8 жовтня 2015 року, представник ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що відповідно до кредитного договору № 500966494 від 09.12.2014 року, банк, надав, а відповідачка отримала кредит в сумі 29956,17 грн. строком повернення до 10.12.2019 р. зі сплатою 15,99 % річних з погашенням кредиту, відсотків за його користування, неустойки та інші передбачені платежі щомісячно згідно графіку погашення кредиту за користування кредитними коштами, які позичальниця зобовязалася своєчасно сплатити та здійснювати повернення визначених частин кредиту. Відповідно до умов вказаного кредитного договору банк повністю та в строки виконав зобовязання по договору видавши кредит відповідачці в сумі 29956,17 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку відповідачки. Однак, в порушення своїх договірних зобовязань, відповідачка не виконує належним чином умови зазначеного кредитного договору, у звязку з чим, станом на 10.09.2015 року, заборгованість відповідачки перед позивачами складає 37037,49 грн., в тому числі : заборгованість за кредитом 29956,17 грн.; заборгованість по відсотках 1595,41 грн., пеня 1600 грн. та заборгованість по комісії 3885,91 грн., які, позивачі просили суд, стягнути з відповідачки на користь банку та судові витрати у сумі 1218 грн. Представник позивачів в судове засідання не з`явився, однак, до свого позову надав клопотання, в якому позов підтримав у повному обсязі та на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України, просив суд слухати справу за його відсутності, не заперечуючи проти постановлення заочного рішення по справі (а.с. 29). Відповідачка в судове засідання, без поважних причин не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином у відповідності до ст.ст. 74,77 ЦПК України, за останньою відомою судові її адресою місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, що підтверджується довідкою Овідіопольського РС ГУДМС України в Одеській області № 4055 від 16.10.2015 р. та поштовим повідомленням з відміткою про вручення судової повістки, що вважається належним сповіщенням сторони, причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутністю суду не надала (а.с. 32,35). Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та додатково надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено зобовязання позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, відповідно до ч.3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. За умовами ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Приписами статей 525,526 ЦК України передбачено, що зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Також, статтею 617 ЦК України передбачено особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обовязків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобовязання, відсутність у боржника необхідних коштів. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. У відповідності до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 610 ЦК України зазначає порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно із статтями 611,612 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема : 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд з`ясував, що відповідно до анкети-заяви на отримання кредиту відповідно та кредитного договору № 500966494 від 09.12.2014 року, банк, надав, а відповідачка отримала кредит в сумі 29956,17 грн. строком повернення до 10.12.2019 р. зі сплатою 15,99 % річних з погашенням кредиту, відсотків за його користування, неустойки та інші передбачені платежі щомісячно згідно графіку погашення кредиту за користування кредитними коштами, які позичальниця зобовязалася своєчасно сплатити та здійснювати повернення визначених частин кредиту (а.с. 6-14). Відповідно до умов вказаного кредитного договору банк повністю та в строки виконав зобовязання по договору видавши кредит відповідачці в сумі 29956,17 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку відповідачки (а.с. 19). Однак, в порушення своїх договірних зобовязань, відповідачка не виконує належним чином умови зазначеного кредитного договору, у звязку з чим, станом на 10.09.2015 року, заборгованість відповідачки перед позивачами складає 37037,49 грн., в тому числі : заборгованість за кредитом 29956,17 грн.; заборгованість по відсотках 1595,41 грн., пеня 1600 грн. та заборгованість по комісії 3885,91 грн., обґрунтований та зроблений у відповідності до діючого законодавства України розрахунок якої, був зроблений позивачами, наданий суду і перевірений судом (а.с. 18). Відповідно до умов кредитного договору, належне виконання позичальником зобовязань за договором забезпечується пенею та штрафом, що передбачені договором. Повернення заборгованості за договором, враховуючи сплату процентів за користування ним, здійснюється щомісячно, згідно із додатком № 1. У звязку з невиконанням відповідачкою кредитних зобовязань, банком, на адресу відповідачки було надіслано письмову вимогу про дострокове повернення кредиту, однак відповідачкою вказана вимога банку, була залишена без відповіді та задоволення (а.с. 20-24). На момент розгляду справи, доказів погашення кредиту та сплати відсотків, пені, комісії відповідачкою суду не надано і відповідно у суду вони відсутні. З огляду на викладене, суд вважає позов обґрунтованим, підтвердженим документально, та факти, викладені в якому, знайшли своє підтвердження під час судових засідань, а отже таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім того, у відповідності до вимог ст.ст. 85,88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивачів мають бути стягнуті понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1218 грн. (а.с. 5).

Outcome: approved