Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

31.08.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до Підгороднянської селищної ради Первомайського району Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що в 1993 році свекруха позивачки, [PERSON], мала отримати у приватну власність, в порядку приватизації державного житлового фонду, житловий будинок [ADDRESS] оскільки працювала в Радгоспі Первомайський. В даному будинку, вона була зареєстрована та проживала разом зі своїм сином (співмешканцем позивачки), [PERSON] з 10.06.1977 року, про що свідчить довідка про склад сім'ї наймача. Проте, за невідомими причинами, право власності на вказаний вище житловий будинок, вона не оформила і на даний час, за даними КП «Первомайське МБТІ», право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстроване за колгоспом «Первомайський». КСП «Первомайський» було ліквідоване, а розпорядником житлового фонду, що перебував у його власності стала Підгороднянська селищна рада, яка і виступає відповідачем у справі. З 1994 року [PERSON] почала проживати у вказаному вище будинку однією сім'єю з своїм співмешканцем, [PERSON] та його матір'ю [PERSON]. [INFO] року, [PERSON] померла. [INFO] року також помер її чоловік, [PERSON]. Спадщина після їх смерті ніким не приймалася. Позивач з [INFO] року, відкрито та добросовісно користується будинком та здійснює всі права та обов'язки, що покладаються на власника: проживає у житловому будинку, за свій рахунок здійснює поточний та капітальний ремонт, користується земельною ділянкою, що призначена для його обслуговування, запобігає забур'яненню території домоволодіння та сплачує за комунальні послуг. Таким чином, загальний термін володіння та користування житловим будинком складає близько 23-х років. Зазначив, що набувальна давність поширюється на випадки фактичного безпідставного володіння чужим майном за певних умов. Таким чином, враховуючи той факт, що на сьогоднішній день позивач добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, доглядає за будинком та утримує його у належному технічному стані, постійно робить поточний та капітальний ремонт, вважає, що має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності на нього за набувальною давністю. Представник позивача в судове засідання надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву з проханням слухати справу без їх присутності, позовні вимоги визнали. Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що в 1993 році свекруха позивачки, [PERSON], мала отримати у приватну власність, в порядку приватизації державного житлового фонду, житловий будинок [ADDRESS] оскільки працювала в Радгоспі Первомайський. В даному будинку, вона була зареєстрована та проживала разом зі своїм сином з 10.06.1977 року, про що свідчить довідка про склад сім'ї наймача. Проте, за невідомими причинами, право власності на вказаний вище житловий будинок, вона не оформила і на даний час право власності на нього зареєстроване за колгоспом «Первомайський». КСП «Первомайський» було ліквідоване, а розпорядником житлового фонду, що перебував у його власності стала Підгороднянська селищна рада, яка і виступає відповідачем у справі. З 1994 року [PERSON] почала проживати у вказаному вище будинку однією сім'єю з своїм співмешканцем, [PERSON] та його матір'ю [PERSON]. Позивач з [INFO] року, відкрито та добросовісно заволоділа спірним будинком і продовжує на протязі тривалого часу-більш ніж 10 років володіти цим майном. Інших осіб, які б претендували на це майно відсутні, що підтверджується запитами здійсненими до нотаріальних контор з приводу спадкування після смерті [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, право приватної власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. У відповідності зі ст. 331 ЦК України право власності на нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, спорудження і т.п.), що відповідно до закону підлягає державної реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до вимог п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Суд приходить до висновку що, правових перешкод щодо встановлення права власності за позивачкою немає, позов обґрунтований, позивачка добросовісно заволоділа чужим майном, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved