Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

30.05.2021 р. АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 07.10.2005 р. у розмірі 30874, 28 грн, що утворилася станом на 12.05.2021 р. Справу передано судді-доповідачу 09.06.2021 р. Позовні вимоги мотивовано тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 07.10.2005 р. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов`язувався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використанням, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору, станом на 12.05.2021 р. заборгованість відповідача становить 30874, 28 грн. 15.06.2021 р. від Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області за вх. № 1826 надійшли відомості про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 16.06.2021 р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання на 08.07.2021 р. Запропоновано акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» надати до суду належним чином засвідчений переклад доданих до позовної заяви копій документу, що має назву «заявление», документу, що починається зі слів «Условия и правила», документу, що починається зі слів «О внесении», які викладено іноземною мовою, до 06 липня 2021 року. 05.07.2021 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач зазначає, що позивачем надано ксерокопії, які не завірені печаткою банку та підписом уповноваженої особи. На всіх анкетах та сповіщеннях відсутні підписи відповідача, що не свідчить про його ознайомлення з вказаними документами. В анкеті-заяві не зазначено кредитний ліміт. Відповідач зазначає, що розрахунок виготовлено з порушенням вимог ст. 257 ЦК України, а саме: розрахунок починається з 07.10.2005 р. та закінчується зверненням банку до суду. Також позивачем вчинено розрахунок з порушенням вимог ч. 1 п. 2 ст. 258 ЦК України. Позивачем не надано доказів існування кредитного договору, окрім анкети-заяви, що не може бути доказом укладення кредитного договору. На думку відповідача, наданий позивачем розрахунок заборгованості викликає сумнів, оскільки з даного розрахунку не зрозуміло коли і з якого періоду розпочинається нарахування пені, штрафних санкцій, як відраховується процентна ставка від тіла кредиту та як формуються проценти за користування кредитом, такий розрахунок неможливо вважати детальним та брати до уваги як доказ. Наданий позивачем розрахунок, на думку відповідача, не відповідає вимогам закону. Позивачем не надано розрахунку з обґрунтуванням його правильності та повноти, тому відсутні підстави вважати безспірність заборгованості. Позивач надав до суду витяг з «умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку», які відповідачем не підписані. З анкети-заяви вбачається, що кредитна картка, визначена тарифами банку, не видавалася, а банком не надано будь-яких доказів, що видана відповідачу картка є кредитною. Відповідач зазначає, що йому не було відомо чи встановлений на картці кредитний ліміт. Картку відповідач отримував виключно для отримання платежів. Анкету-заяву заповнював працівник банку, вона видана в печатному електронному форматі, не заповнювалася відповідачем особисто. Відповідач зауважує, що ним окрім даної анкети-заяви нічого підписано не було. Відтак, за доводами відповідача, дану анкету заяву не можна вважати чи прирівняти до кредитного договору. Позивач не наводить посилань на той факт, що відповідач дійсно отримав гроші готівкою, або іншим чином використав кошти банку, не вказує кредитний ліміт, який було встановлено, та не надає відповідних доказів. Банк не вказує ні номеру картки, ні номеру рахунку, з якого начебто були отримані чи іншим чином використані гроші та на який вони мали б бути повернені. Відповідач не підписував «Тарифи Банку». Вважає, що оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілими усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Дане підтвердження відсутнє. Також у відзиві відповідач просить розглянути справу без його участі. Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 08.07.2021 р. клопотання акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про відкладення розгляду справи було задоволено. Відкладено розгляд справи на 26.07.2021 р. Запропоновано [PERSON] подати (направити) до суду власний розрахунок заборгованості до 22 липня 2021 року з одночасним направленням такого розрахунку на адресу позивача. 21.07.2021 р. до суду надійшла відповідь на відзив, зареєстрована за вх. № 2229, у якій позивач зазначає, що при оформленні кредиту заява на отримання кредиту підписується повнолітньою, дієздатною особою, яким підтверджується, що позичальник ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що заява, умови та правила надання банківських послуг, правила користування платіжною карткою та тарифи складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Укладення договору здійснюється за принципом укладення між банком і клієнтом договору приєднання. Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком умов та правил. В даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, умовами надання банківських послуг, правилах користування платіжною карткою та тарифах. Таким чином, між банком та позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, що вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають заява, умови, правила та тарифи, з якими позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис у заяві. Тарифи - розмір винагороди за послуги банку, є невід`ємною частиною договору. Перелік може змінюватися і доповнюватися, про що власник картки повідомляється відповідно до умов та правил надання банківських послуг. Виконання позичальником умов кредитного договору засвідчує його волю до настання відповідних правових наслідків, передбачених кредитним договором. З моменту оформлення кредитного договору пройшло 15 років. Позичальник в банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок і повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які він здійснював. Як доказ підтвердження факту виконання умов кредитного договору та здійснення погашення заборгованості може слугувати розрахунок заборгованості, виписка по рахунку. Позивач зазначає, що надані додатки до позовної заяви засвідчені належним чином. Всі подані документи є належними та допустимими доказами у справі, а твердження відповідача не відповідають дійсності. Позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 07.10.2005 р., з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, інша додаткова інформація, необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе, також з анкети-заяви чітко вбачається, що [PERSON] висловив згоду про укладення договору та виявив бажання оформити на своє ім`я кредитку « Універсальна » та особистим підписом засвідчив, що «Я згоден з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомився і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді… Я зобов`язуюся виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг». Також із копії кредитного договору вбачається, що на момент оформлення кредиту банком встановлено поточну процентну ставку 3 % (36% на рік), вказано розміри комісії та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо. Сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті всі істотні умови договору. Крім того, вищезазначені Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у приміщеннях банку. Банк надав до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, а отже й отримав картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначалися. Оскільки банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Враховуючи норми закону та докази, що містяться в матеріалах справи, можна дійти висновку, що правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов`язання не виконані та кредитором не прийняті. В судовій справі, що розглядається судом, позивачем надавались: наказ про затвердження редакції Умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви; виписка по рахунку; довідка щодо виданих кредитних карток відповідачу. Вказані документи підтверджують чинність редакції умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви, а також укладення саме кредитного договору та його подальше виконання, а не лише звернення відповідача до банку з метою подальшого укладення договору. Стосовно правомірності зміни кредитного ліміту позивач зазначив, що встановлення певної суми кредитного ліміту не є фінансовою операцією, що вимагає документального підтвердження. Відповідальність клієнта наступає в момент використання кредитного ліміту - як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту шляхом введення ПІН-коду (в банкоматах) або підписанням чека (розрахунок через POS-термінал торгової точки), а саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальникові. При проведенні претензійно-позовних заходів ключову роль відіграє заборгованість клієнта (сума фактично отриманих коштів та нарахована плата за користування ними), а не сума стартового кредитного ліміту по карті. Тому належним доказом зняття коштів з карткового рахунку клієнта є виписка. Також з розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором. З матеріалів справи не вбачається, а відповідачем не доведено відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином, а тому вимоги позовної заяви підлягають задоволенню в повному обсязі. Позивач зауважив, що розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображає стан нарахувань в певні періоди часу. Тому було надано виписку по рахунку. Банківська виписка має статус первинного документу. Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому його твердження щодо незнання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи. Позивач зазначив, що формування меморіальних ордерів за даним продуктом не передбачено, оскільки кредитні кошти надаються шляхом встановлення кредитного ліміту. Щодо порядку нарахування відсотків за кредитним договором, позивач пояснив наступне. Розрахунок нарахування відсотків з урахуванням коефіцієнта на тіло/прострочене тіло кредита за період. Нарахування за відповідною ставкою проводиться на максимальний залишок відповідної заборгованості по тілу/простроченому тілу кредита за період. Наприклад: 4600,35*2,5%*2*12/365*1*=7,56, де 4600,35 - складова заборгованості; 2,5% - ставка в міс (по даній складовій заборгованості), 2 - коефіцієнт; 12 - кількість місяців в році; 365 - базіс (кількість днів у році 365/366; для VIP базіс 360 днів); 1 - кількість днів; перед множенням на кількість днів проводиться математичне округлення. Банком не заявлено вимог про стягнення неустойки, а тому заперечення відповідача стосовно нарахування штрафу та пені не повинні прийматися судом до уваги. Позивач звернувся з позовом до відповідача до спливу строку позовної давності. Позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослiдивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з заявленого позову, на підставі заяви № б/н від 07.10.2005 р. (а. с. 23) АТ КБ «ПриватБанк» відкрило відповідачу кредитний рахунок, що підтверджується випискою по рахунку (а. с. 41-55), видало кредитні картки: 07.10.2005 р. № [NUMBER] терміном дії до жовтня 2015 року, 09.09.2014 р. № [NUMBER] терміном дії до вересня 2018 р., 18.11.2014 р. № [NUMBER] терміном дії до вересня 2018 р., 12.06.2017 р. № [NUMBER] терміном дії до вересня 2018 р., 03.12.2014 р. № [NUMBER] терміном дії до листопада 2018 р., 11.01.2019 р. № [NUMBER] терміном дії до жовтня 2022 р., що підтверджується наданою позивачем довідкою (а. с. 22), та встановило 01.11.2005 р. кредитний ліміт 3000, 00 грн, який 08.09.2007 р. збільшено до 4000, 00 грн, 24.12.2008 р. зменшено до 500, 00 грн, 08.07.2009 р. збільшено до 5000, 00 грн, 21.05.2014 р. збільшено до 8000, 00 грн, 06.10.2016 р. збільшено до 15000, 00 грн, 02.08.2018 р. зменшено до 0, 00 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] (договір б/н) (а. с. 21). Позивачем на обґрунтування своїх вимог також надано копії документу, що має назву «заявление» (а. с. 23), документу, що починається зі слів «Условия и правила» (а. с. 24-29), документу, що починається зі слів «О внесении» (а. с. 30-33), які викладено іноземною мовою. Відповідач не заперечив викладені у позовній заяві доводи щодо того, що ним було підписано анкету-заяву. Позивач стверджує, що у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, відповідач допустив виникнення заборгованості, у розмірі 30874, 28 грн, яка складається із 24967, 12 грн заборгованості за простроченим тілом кредита, 5907, 16 грн заборгованості за простроченими відсотками що також підтверджується наданим позивачем розрахунком (а. с. 7-20). Відповідачем висловлено сумніви у правильності вказаного розрахунку з посиланням на статті ЦК України про застосування позовної давності. Контррозрахунку не надано. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає про таке. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У частині 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Виходячи зі змісту статті 10561 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Свої зобов`язання перед банком відповідач належним чином не виконував, у результаті чого виникла заборгованість. З розрахунку заборгованості (а. с. 7-20) та виписки за договором (а. с. 41-55) вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, а також на погашення заборгованості частково повертав надані банком кошти. У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 зазначено, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону. Суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивачем не надано доказів отримання ним коштів від банку та будь-яким чином користування ними з огляду на таке. Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою НБУ від 04.07.2018 р. № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Відтак виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. Матеріали справи не містять доказів на спростування відображеної у розрахунку заборгованості відповідача перед позивачем. Таким чином, суд дійшов висновку, що наданий банком розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом заборгованості за тілом кредиту. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц. Також суд враховує, що відповідачем не було надано контррозрахунок заборгованості, що узгоджується із висновками Верховного Суду у постанові від 22 липня 2020 року у справі № 127/23009/16-ц. Враховуючи, що фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, а також з огляду на приписи частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, отже суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 24967, 12 грн згідно наданого позивачем розрахунку (а. с. 7-20). Пред`являючи позовні вимоги, банк просив також, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за простроченими відсотками. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на заяву, на умови та правила надання банківських послуг, тарифи як невід`ємні частини спірного договору. З «заявление» судом вбачається, що відсоткова ставка становила 3%. Так само, судом вбачається сума кредитного ліміту: 3000, 00 грн. Враховуючи наведене, суд вбачає наявними підстави для стягнення з відповідача суми заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 5907, 16 грн. Щодо застосування позовної давності, суд зазначає про наступне. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). З підписаної відповідачем заяви вбачається, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки, а строк дії перевипущеної картки - 10/22. Таким чином, звертаючись з позовом 30.05.2021 р. банк не пропустив строк позовної давності. Позовні вимоги пред`явлено тільки в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками, та не стосуються пені та штрафу. Таким чином, позовні вимоги слід задовольнити повністю. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача також судові витрати зі сплати судового збору. Відповідно, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2270, 00 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved