Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

30.03.2016 до суду надійшов вказаний позов, в якому позивач просить ухвалити рішення та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 4268.09.00.2329 від 31.07.2014 (надалі -Договір ) на загальну суму 167 954 грн. 60 коп. Свій позов позивач мотивує тим, що відповідно до вказаного Договору 01.08.2014 відповідачу було перераховано у безготівковій формі на поточний рахунок 171 143,63 грн. Відповідач повинен був повертати суми заборгованості щомісячно, в т.ч. разом із нарахованими процентами, рівними сумами по 3 521,00 грн., але з жовтня 2015 року відповідач припинив повернення коштів, вимогу позивача про дострокове повернення всієї заборгованості за Договором не виконав, тому і пред'явлено до суду даний позов. Представник позивача по довіреності Лигін В.В. у судове засідання не з'явився, у своїй заяві позов підтримав і просить слухати справу у його відсутність, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був двічі належно та вчасно був повідомлений за місцем реєстрації, та за вказаною позивачем адресою, судовими повістками про день, час та місце слухання справи, тобто в порядку, передбаченому ч.5 ст.74 ЦПК України, яка вказує, що повістка направляється за зареєстрованим місцем проживання чи перебування фізичної особи і у разі відсутності особи за такою адресою, вважається що судовий виклик вручений належним чином. Відповідач не направив до суду заяви будь-якого змісту, а тому справа слухається у його відсутність. Суд, розглянувши справу у відсутність сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч.2 ст.197 ЦПК України), вивчивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню та ухвалює заочне рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, і оскільки цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, тому суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті і прийшов до висновку про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що між позивачем і відповідачем 31.07.2014 було укладено кредитний договір №4268.09.00.2329, копія якого додана до позовної заяви (а.с. 5-8). Згідно з вказаним Договором відповідачу було надано кредит в безготівковій формі на суму 171 143 грн.63 коп., на умовах зворотності? строковості, платності та цільового характеру використання. Відповідач зобов'язався використати кошти на цілі, вказані у Договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених Договором, а саме до 30.07.2021 з щомісячними поверненнями частини кредиту з нарахованими процентами, під змінювану процентну ставку (п.п.1.1, 2.1, 2.9, 3.2, 3.3., 3.4., 4.2 Договору), з визначенням порядку погашення (п.4.8 Договору). Відповідно до п.2.9 та 4.10 Договору при порушенні умов Договору та порушенні графіка сплат, позивач вправі вимагати дострокове повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів, з письмовим повідомленням про це відповідача. За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за цим Договором позичальник (відповідач) сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в п.3.2 цього Договору, але не менше 10 грн. за кожний день прострочення (п.5.1 Договору). Договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п.7.1 Договору). Відповідно до умов укладеного Договору, який відповідач підписав та погодився з вказаними у Договорі умовами, вказана сума була видана, згідно копій меморіальних ордерів за №23634692 від 01.08.2014 та №23634734 від 01.08.2014 (а.с.15, 16). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Умовами Договору передбачено, що відповідач зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, процентами рівними сумами, щомісячно по 3 521,00 грн.(пп.4.2.1 Договору). Відповідно до ч.2 ст.1050 та ч.2 ст.1054 ЦК України наслідками порушення клієнтом зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право банку достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно наданого суду розрахунку, починаючи з жовтня 2015 року відповідач припинив повернення вказаних сум і станом на 22.01.2016 загальна сума заборгованості склала 167 954, 60 грн., в т.ч.поточна (а.с.17 - 19, 20), яку позивач своїм листом від 22.12.2015 попросив відповідача повернути, надавши строк у 30 календарних днів з дати отримання цього листа (а.с. 22, 23), але відповідач борг не повернув, тому і пред'явлено позов. Так, станом на 22.01.2016 борг відповідача склав: -155 121, 22 грн. - не повернута сума кредиту (в т.ч. поточна); -11 557, 25 грн. - прострочені відсотки; -1 276, 13 грн. - пеня. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач не повертав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами, а також іншими іншими належними до сплати платежами відповідно до умов Договору, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем. Згідно наданих доказів, у порушення умов Договору та ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобов'язання не виконав. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за Договором. Ст.525ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов'язання за Договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови Договору. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, на підставі наданих позивачем доказів, які є належні і допустимі та якими позивач довів свої вимоги, з урахуванням того, що позов пред'явлено в межах строку позовної давності, суд вважає, що позивач належним чином довів, що відповідач не виконав умови Договору, а тому вказана у позові сума боргу по тілу кредиту, процентах і пені, яка судом перевірена і відповідає обставинам справи, підлягає до примусового стягнення у повному обсязі: 167 954,60 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати (сплачений судовий збір) в сумі 1 378,00 грн.

Outcome: approved