Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

30.07.2020 [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає стягнути з [PERSON] 1/2 частину вартості додаткових витрат пов`язаних із навчанням дитини в сумі 13 180 грн. Позивач та відповідач в судове засідання не з`явилися будучи належно повідомленими про дату час та місце розгляду справи .В суді їх інтереси представляли представники. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] та [PERSON] заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на викладені у позові обставини. До того ж у судовому засіданні представником позивача адвокатом Мілінським І.М. подано клопотання про долучення письмових доказів до матеріалів справи: лист виконувача обов`язків завідувача, вихователів дошкільного навчального закладу «Попелюшка» № 01-10/51 від 06.08.2020 (далі також - Лист ДНЗ); лист виконувача обов`язків директора спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 з поглибленим вивченням англійської мови Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області (далі також - Лист школи) щодо виконання [PERSON] батьківських обов`язків щодо свого сина - [PERSON] ; копії квитанції та опису на підтвердження надіслання цих листів на адресу відповідача. Іншим клопотанням указаний представник позивача просив поновити строк на подання вищевказаних документів у зв`язку з тим, що під час судового засідання 26.08.2020 після пояснень представника відповідача [PERSON] виникла необхідність спростування його тверджень щодо відсутності з боку позивачки [PERSON] звернень до відповідчача з приводу участі у додаткових витратах на утримання сина - [PERSON] Представник відповідача [PERSON] наполягав на тому, що клопотання представника позивача [PERSON] про долучення письмових доказів до матеріалів справи: Лист ДНЗ, Лист школи, копії квитанції та опису на підтвердження надіслання цих листів на адресу відповідача не підлягає задоволенню судом, оскільки подано в порушення процедури розгляду цивільних справ у порядку спрощеного провадження. Судом враховано, що відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Проте, суд згідно з ч. 2 ст. 13 ЦПК України враховує, що суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Стаття 12 вказаного кодексу передбачає: 1. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. 2. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. 3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [PERSON] , [INFO] , батьками якого є відповідачі, станом на час пред`явлення цієї позовної заяви, розгляду справи та ухвалення цього судового рішення є малолітньою особою (а.с. 27). З урахуванням викладеного суд вважає причини пропущення строку на подання доказів - поважними, та приєднання до справи вказаних документів необхідними. Тому судом поновлено строк представнику позивача на подання доказів. На запитання суду представник позивача - адвокат Мілінській І.М. пояснив, що невідомо, чи дитина ( [PERSON] ) буде відвідувати заняття з англійської мови, за які позивач просить стягнути 1/2 оплаченого авансу розмірі 2700 грн. (а.с. 2). До того ж вказаний представник пояснив, що акт прийомки послуг з навчання англійською мовою [PERSON] (далі також - Акт) (а.с. 34) є належним доказом фактичної оплати послуг з навчання [PERSON] англійською мовою, оскільки він від повідає ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік», оскільки має всі необхідні реквізити та зміст, що відповідають вимогам зазначеного припису Закону. Представник відповідача [PERSON] в суді позов не визнав повністю. Вимогу щодо стягнення додаткових витрат представник вважає безпідставною, оскільки, на його думку, Акт є неналежним доказом сплати коштів, оскільки не відповідає постанові Національного Банку України від 29.12.2017 № 148 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні». Крім того, сам розрахунок послуг, зазначений у Акті, зроблений на підставі та на виконання двох договорів, на підставі яких надавались послуги [PERSON] (далі також - Договори) (а.с. 14-15) є не правильний. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши приєднані до справи письмові докази судом встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). Рішенням Комсомольського міського суду від 28.09.2012 року, яке набрало законної сили, з [PERSON] на користь [PERSON] (на цей час Кремер) стягнуто аліменти на утримання їх сина [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Установивши всі обставини справи та оцінивши досліджені докази у їх сукупності, суд наголошує про наступне. Спірні відносини регулюються нормами Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно із ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Розглядаючи питання, щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, суд наголошує про наступне. Відповідно до ч. 1 ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватись після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (частина третя ст.185 СК). Доказами наявності здібностей [PERSON] щодо вивчення, застосування англійської мови є дипломи ІІІ та І ступенів у міжнародних конкурсах (а.с. 31, 32). Вищевказані обставини потребують додаткових витрат. Визначення таких обставин належить до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 у справі № 127/16614/15-ц. Установлено, що згідно з інформацією, що міститься у Листі ДНЗ, [PERSON] за період з 01.09.2012 по 01.09.2015 з вихователем не спілкувався, рівнем розвитку дитини не цікавився, у батьківських зборах та інших батьківських заходах участі не приймав. Відповідно до Листа школи, [PERSON] не брав участі у батьківських зборах чи інших заходах за участю батьків. Не звертався до педагогів чи адміністрації школи з жодних питань, не цікавився рівнем успішності [PERSON] . Щодо позовних вимог про стягнути 1/2 оплаченого авансу у розмірі 2700 грн. (а.с. 2) представник позивача - адвокат Мілінській І.М. пояснив суду, що невідомо, чи дитина ( [PERSON] ) буде відвідувати заняття з англійської мови, за які позивач просить стягнути 1/2 оплаченого авансу розмірі 2700 грн. (а.с. 2). У зв`язку з підтриманням представниками позивача цієї вимоги, суд звертає увагу на абз. 2 ч. 2 ст. 185 СК України, за змістом якого додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед також. Проте, належних доказів таких витрат суду не надано, тим більше представником позивача висловлено сумнів, а не категоричне твердження того, що ці витрати будуть здійсненні. Тому суд дійшов висновку у цій частині позовних вимог - у задоволенні відмовити. Щодо доводів представників сторін щодо належних доказів фактичної оплати коштів - Акту (а.с. 34) суд дійшов до таких висновків. Частини 1-3 саттті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» передбачають наступне: 1. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. 2. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: - назву документа (форми); - дату складання; - назву підприємства, від імені якого складено документ; - зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; - посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; - особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Судом установлено, що Акт відповідає вищевказаним приписам статті 9 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». До того ж, як пояснили представники сторін ні Акт, ні Договори, на підставі яких вчинено Акт у судовому порядку недійсними не визнавались. Суд вказує на те, що ні відповідачем, ні його представником не доведено, з урахуванням викладених судом вимог нормативно-правових актів, незаконність оформлення Акту відповідно до статті 9 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Щодо доводів про те, що розрахунок послуг, зазначений у Акті, зроблений на підставі та на виконання Договорів є не правильний, суд звертає увагу на те, що як пояснили представники сторін ні Акт, ні Договори, на підставі яких вчинено Акт у судовому порядку недійсними не визнавались. До того ж, стаття 6 ЦК України передбачає: 1. Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. 2. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. 3. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. 4. Положення частин першої, другої і третьої цієї статті застосовуються і до односторонніх правочинів. Тому, на думку суду, сторони Договорів та Акту, останні скористались принципом свободи договору, який урегульовано, зокрема, у ст. 6 ЦК України. Суд дійшов висновку, що Договори та Акт відповідають вимогам ст. 204 ЦК України, у якій закріплено презумпцію правомірності правочину, а саме те, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з наданими суду Договорів та Акту, за період починаючи з серпня 2015 року і до серпня 2020 року позивачкою на навчання дитини англійської мови витрачено 18 960 грн. Виходячи з роз`яснень, що містяться у пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» до передбаченої ст.185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначити у твердій грошовій сумі. За таких обставин, зважаючи на рівність обов`язків кожного з батьків щодо утримання дітей, вказана сума додаткових витрат підлягає поділу між сторонами у рівних частинах. З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, які фактично були сплачені, ґрунтуються на положеннях чинного законодавства та їх сума підтверджується належними і допустимими доказами, тому в цій частині позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial