Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

29 квітня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, але через погіршення взаємовідносин останній проживає окремо. Від шлюбу вони мають спільного сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. В добровільному порядку кошти на утримання сина відповідач не надає, в звязку з чим позивач звернулась за захистом своїх прав та прав дитини до суду. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Надала пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві, зокрема зазначила, що з відповідачем спільно не проживає з 05 липня 2015 року. Неповнолітній син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Коштів на утримання сина відповідач практично не надає, хоча працює без трудового оформлення. Стан здоровя дитини та відповідача задовільний. У відповідача відсутні інші утриманці. Відповідач [PERSON], будучі належним чином повідомленим судом про час та місце розгляду справи, до суду двічі не зявився, в супереч вимогам ч. 3 ст. 27 та ст. 77 ЦПК України про причини своєї неявки суд жодним чином не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань від нього про неможливість прийняття участі в судових засіданнях не надходило. В зв'язку з цим, зважаючи на правову позицію позивача, суд відповідно до норм ст.ст. 169, 224 ЦПК України розглядає справу у заочному порядку та ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову виходячи з наступного. 25 квітня 2009 року відділом РАЦС Шишацького РУЮ Полтавської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Алпатова) [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ № 053769 від 25.04.2009 (а.с.5). Сторони мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії 1-КЕ № 094962, виданим Жоржівською сільською радою Шишацького району Полтавської області 29 липня 2009 року, актовий запис № 06 (а.с.6). Згідно довідки за підписом в.о. Жоржівського старости Шишацької селищної ради [PERSON] від 22.04.2016 № 97 позивач [PERSON] проживає разом з сином [PERSON], 2009 року та матірю у с. Жоржівка Шишацького району Полтавської області (а.с.7). З пояснень позивача встановлено, що неповнолітній син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач, проживає окремо від сімї та у добровільному порядку не надає кошти на утримання сина, якого він потребує в силу своїх природних потреб, віку, розвитку та стану здоровя. Будь яких домовленостей з цього приводу подружжя не досягло. Відповідач працює без трудового оформлення, інших утриманців не має, стан його здоровя є задовільним. Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що неповнолітня дитина потребує належного утримання від обох батьків, зважаючи на відсутність домовленості між батьками про характер та обсяг утримання спільної дитини, нездійснення відповідачем, який проживає окремо від сина, участі в його постійному утриманні в добровільному порядку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України та повністю покладає їх на відповідача оскільки позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Дані про понесені позивачем у справі судові витрати - відсутні. Враховуючи те, що відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач при подачі до суду позову була звільнена від сплати судового збору, він в сумі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved