Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

9 січня 2014 року [PERSON] звернувся до Краснокутського районного суду з позовом про зменшення розміру аліментів. В своїй заяві позивач вказав, що на протязі 1995 - 2004 років він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою - [PERSON] Від вказаного шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Після розлучення син залишився проживати з відповідачкою. Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 1 березня 2000 року з позивача стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів свого заробітку. 27 червня 2013 року позивач зареєстрував повторний шлюб з [PERSON] Від вказаного шлюбу позивач має неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Краснокутського районного суду від 11 листопада 2013 року він сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів свого доходу. Враховуючи, що загальний розмір сплачуваних аліментів перевищує половину заробітної плати позивача, він прохав зменшити розмір аліментів, сплачуваних ним на користь відповідачки. У відкритому судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просить суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у відкритому судовому засіданні позов визнала, при вирішенні спору покладалася на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, прийшов до наступних висновків. Як було встановлено в судовому засіданні, з 28 жовтня 1995 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 27 серпня 1997 року Краснокутським відділом РАГС Харківської області. Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 1 березня 2000 року з позивача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, починаючи з 11 лютого 2000 року і до досягнення сином повноліття. У 2004 році шлюб між сторонами розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER], видане відділом РАЦСу Краснокутського РУЮ Харківської області. Після розірвання шлюбу позивач став спільно мешкати з [PERSON] без реєстрації шлюбу в органах РАЦСу. Від вказаних шлюбних відносин позивач має неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. 27 червня 2013 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 27 червня 2013 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Краснокутського РУЮ у Харківській області. Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 11 листопада 2013 року з позивача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу до досягнення донькою повноліття, починаючи з 21 жовтня 2013 року. Виходячи з цього, загальний розмір аліментів, який стягується з позивача, перевищує половину його заробітної плати, що ставить позивача в скрутне матеріальне становище. Як було встановлено в судовому засіданні, позивач має постійне місце роботи - оператор НГДУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта», отримувана ним заробітна плата є єдиним джерелом доходів. Відповідно до ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Таким чином, після вирішення судом 11 листопада 2013 року питання про визначення розміру аліментів, які [PERSON] сплачує на утримання доньки [PERSON], матеріальний стан позивача змінився. Вказана обставина, в свою чергу, відповідно до ст.192 СК України, є підставою для зменшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Питання щодо визначення аліментів у твердій грошовій сумі позивачем не порушується. Тому, визначаючи розмір належних до сплати аліментів, суд приходить до висновку, що розмір аліментів на утримання сина [PERSON] має бути зменшений до 1/6 частини всіх видів доходу позивача, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, так як аліменти у цьому розмірі, будуть відповідати інтересам дитини, та не будуть погіршувати матеріальне становище відповідача. При цьому, у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили, а не з дня пред'явлення позову до суду, оскільки положення ч.1 ст.191 СК України поширюються на випадки прийняття судом рішення про стягнення аліментів, а не зміни їх розміру, що в свою чергу узгоджується з положеннями абз.4 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р.

Outcome: approved