Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

31 серпня 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача у якому зазначила, що на праві власності її подружжю [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 34,08 га, яка складається з двох земельних ділянок площею 6.9670 га та 27.1053 га що розташовані в межах території Березнегуватської селищної ради. 20 квітня 2010 року [PERSON] помер. Вона прийняла спадщину на обовязкову частку в спадковому майні та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на вказані земельні ділянки. Обидві земельні ділянки на підставі договорів оренди укладених її подружжям за життя, знаходяться в оренді відповідача, який відмовляється сплатити їй орендну плату, оскільки її виплачено іншій особі. Посилаючись на те, що за договорами оренди земельних ділянок орендна плата за оренду 6.97 га складала 2000 грн., та за 27.11 га вказана не була, а тому повинні обраховуватись у розмірі не меншому 3% від вартості земельної ділянки, позивачка просила стягнути на її користь орендну плату за користування належною їй 1/8 частиною земельних ділянок за період з 2010 по 2015 роки у розмірі 4345 грн. 36 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 244 грн. Позивачка та її представник адвокат [PERSON] в судове засідання зявились, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав частково, вважав що позивачка має право на отримання орендної плати в межах строку позовної давності, та просив відмовити у стягненні орендної плати за 2015 рік. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. Судом встановлено, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 071233 виданого 25.10.2005 року, [PERSON] належала земельна ділянка площею 34,08 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташована в межах території Березнегуватської селищної ради, що складалась з двох земельних ділянок площею 6.97 га кадастровий номер 4821155000:25:000:0030 та площею 27.11 га кадастровий номер 4821155000:25:000:0031 (а.с.4). 01 грудня 2005 року [PERSON] уклав з відповідачем договори оренди землі (далі Договір) належних йому земельних ділянок строком на 10 років, які було зареєстровано у Березнегуватському райвідділі земельних ресурсів 29 січня 2007 року, про що в Державному реєстрі земель вчинено записи № 040600800781та №040600800780. За п.п.9,11 вказаних Договорів відповідач зобов'язаний був сплачувати орендну плату не пізніше 30 листопада кожного року, у розмірі 2000 грн. або послуги та сільгосппродукція на вказану суму за користування земельною ділянкою площею 6,97 га., за користування земельною ділянкою площею 27.11 га орендна плата визначена не була (а.с.5-7,13-14). 20 квітня 2010 року [PERSON] помер, про що свідчить копія свідоцтва про його смерть серії І-ФП № 120319 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області ( а.с.15). Після його смерті, 14 березня 2015 року, позивачка, на підставі ст. 1241 ЦК України, отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/8 частку земельних ділянок площею 27.1053 га та 6.9670 га, та того ж дня зареєструвала право власності на нерухоме майно в Державному реєстрі прав на нерухоме майно. З копій свідоцтв про право на спадщину за законом виданих позивачці слідує, що 01 жовтня 2014 року [PERSON] нотаріусом були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 7/8 часток земельних ділянок належних [PERSON] (а.с.16-19). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що на час укладення договорів оренди землі він був головою фермерського господарства «Берест». В 2010 році виплатив [PERSON] орендну плату наперед, на п'ять років, в сумі 15000 грн., оскільки тому були потрібні гроші на лікування. В наявних у нього екземплярах договорів оренди землі укладених з [PERSON] розмір орендної плати за земельну ділянку площею 27.11 га складав 2000 грн., а за земельну ділянку площею 6.97 га 300 грн., а тому при обрахуванні належної позивачці орендної плати необхідно враховувати саме такі розміри орендної плати ( а.с.36-39). За ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За п.40 договорів оренди землі перехід права власності на орендовану земельну ділянку, а також реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. З огляду на викладене вище, суд доходить висновку, що позивачка як спадкоємиця [PERSON] відповідно до умов вказаних вище договорів оренди землі від 01.12.2005 року, має право на отримання орендної плати за користування відповідачем належними їй 1/8 частинами земельної ділянки. Відповідно до\~ст. 13 Закону України «Про оренду землі»\~за договором оренди землі орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 25 Закону «Про оренду землі»\~передбачений обов'язок орендаря, своєчасно вносити орендну плату в розмірі та строки обумовлені договором. За правилами статті\~21 Закону України «Про оренду землі»\~розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, та не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди законодавству. Статтею 22 вказаного Закону\~передбачено, що орендна плата може справлятись у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть встановити у договорі поєднання різних форм орендної плати. Отже, розмір оплати погоджується сторонами. Він може визначатися в законодавчому порядку, якщо сторони не погодили інше. З оригіналів договорів оренди землі укладених між [PERSON] та відповідачем 01 грудня 2005 року, наданих відділом Держгеокадастру у Березнегуватському районі Миколаївської області убачається, що орендна плата за користування земельною ділянкою площею 6.97 га була погоджена сторонами у розмірі 2000 грн. на рік, однак орендна плата за користування земельною ділянкою площею 27.11 га сторонами договору погоджена не була. Відповідно вона повинна визначатись в законодавчому порядку, з урахуванням положень\~Указу Президента України від 02.02.2002 року № 92/2002 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» (із змінами), якими було запроваджено плату за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) у розмірі не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки. Згідно витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 08.09.2015 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки (сільськогосподарського угіддя) площею 27.11 га з 2010 по 2014 роки становила 84470 грн. 42 коп., а за 2015 рік 185273 грн. 51 коп. ( а.с.41,42). Відповідно до положень ст.ст.256,257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За частинами першою та п'ятою ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається за спливом строку виконання. Під час судового розгляду поважних причин пропуску позивачкою строку позовної давності щодо вимог про стягнення орендної плати за 2010 та 2011 рік встановлено не було, а отже враховуючи заяву представника відповідача про застосування строку позовної давності, суд доходить висновку що на користь позивачки підлягає стягненню орендна плата за 2012 2015 роки, з урахуванням даних про її розмір зазначений у договорах оренди землі наданих органом державної реєстрації та положень Указу Президента України від 02.02.2002 року № 92/2002, виходячи з наступного розрахунку : за 2012 -2014 роки орендна плата за 6.97 га по 2000 грн. за рік, за 27.11 га 3% від вартості земельної ділянки (3% від 84470,42 грн.=2534,11 грн. за рік). Всього 2000 +2534.11= 4534,11 грн. х на 3 роки =13602 грн. 33 коп. За 2015 рік орендна плата за 6.97 га по 2000 грн. за рік, за 27.11 га 3% від вартості земельної ділянки (3% від 185273,51 грн = 5558,21 грн. за рік). Всього 2000 + 5558,21=7558,21 грн. За період з 2012 по 2015 роки орендна плата склала всього 13602,33 + 5558,21 = 21160 грн.54 коп. : 8 (на частку позивачки) = 2645 грн. 07 коп. Суд вважає необґрунтованими доводи представника відповідача про відсутність підстав для задоволення вимог позивачки про стягнення орендної плати за 2015 рік, оскільки на час розгляду справи строки виплати орендної плати визначені договорами оренди землі, не пізніше 30 листопада кожного року, спливли, однак відповідач не виконав свій обов'язок, чим порушив право позивачки, яке відповідно підлягає захисту. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial