overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

30 березня 2016 року позивач [PERSON]\~\~звернулася\~\~до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею і знаходиться на її утриманні, у розмірі 1/4 частини з всіх доходів відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, в наданих суду письмових заявах просили розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти стягнення з нього аліментів. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов до висновку, що позов обґрунтований, підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що сторони мають від спільного життя, неповнолітню дитину сина [PERSON], 15.03.2012року народження, батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Згідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, суд\~\~відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та відомості про відповідача, а тому вважає, що на користь позивача можливо стягнути аліменти\~\~у\~\~розмірі 1/4\~\~частини з всіх видів доходів відповідача. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

30 березня 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] [PERSON] оглу таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою № 18, у буд. 55, по вул. Ак. Вільямса, у м. Одесі, посилаючись на те, що відповідач не мешкає на спірній жилій площі понад встановлений законом строк без поважних причин. Відповідач позов визнав. Дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрований у [INFO], що підтверджується довідкою № 52 від 05 листопада 2015 року, виданий КП «Центральний 26». Квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 28 березня 2006 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу. За зазначеною адресою відповідач [PERSON] [PERSON] оглу не мешкає з 2013 року, речей відповідача на спірній жилій площі немає, вселитися він не намагався, позивач не перешкоджав відповідачеві у проживанні у цій квартирі. Згідно зі ст. 71 ЖК України, при\~ тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, відповідачем позов визнаний, тому суд вважає, що є підстави для визнання [PERSON] [PERSON] оглу таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 18, у буд. 55, по вул. Ак. Вільямса, у м. Одесі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

30 березня 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 23 липня 1988 року, від якого мають доньку [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. З липня 2014 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

30 березня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що відповідач, будучи батьком дитини, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У судове засідання сторони не з'явились, про день слухання справи повідомлялись належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, вказала, що на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач про дату судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив, заперечень проти позову не надав. Справа розглядалась судом у заочному порядку відповідно до вимог ст.ст.224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити частково. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.10.2006 року /а.с.4/. 12.04.2012 року шлюб між сторонами розірвано /а.с.6/. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] /а.с.5/. Згідно довідки з місця проживання позивача, дитина проживає із матір'ю /а.с.7/. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.183 Сімейного кодексу України, передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оцінюючи надані докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, стягнути з відповідача, який є батьком неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання позову до суду, тобто з 30.03.2016 року, на користь позивачки. На підставі ст.88 ЦПК України судові витрати (судовий збір у розмірі 551,20 грн.) підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Згідно вимог ст.367 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за 1 місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

30 березня 2016 року позивач звернулась до суду про стягнення з відповідача на час навчання їхньої дочки аліментів у розмірі 1000 грн. 00 коп. щомісячно до досягнення нею 23-річного віку, посилаючись на те, що відповідач має змогу надавати грошову допомогу. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, заперечень проти позову не надав.За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Третя особа [PERSON] просить суд розглянути справу за її відсутності, позовну заяву підтримала. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає \~задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД за № 142633, виданим 25 березня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Київської райадміністрації виконкому ОМР. Відповідно до відповіді Суворовського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON], [INFO], змінив прізвище та імя на [PERSON]. Як вбачається з довідки, виданої Одеським національним університетом ім. І.І. Мечникова 24 лютого 2016 року, [PERSON] навчається на денній формі навчання в Одеському національному університеті ім. І.І. Мечникова, строк завершення навчання [PERSON] 01 червня 2019 року. Згідно зі ст. 199 СК України,\~ якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів.\~ Оскільки позивачем свої позовні вимоги доведено, суд вважає, що аліменти з відповідача [PERSON] підлягають стягненню у ромірі 1000 грн. 00 коп. щомісячно до закінчення [PERSON]В навчання 01 червня 2019 року, але не більш, ніж до досягнення ним двадцяти трьохрічного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

30 березня 2016 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 29 січня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, між ними не існує порозуміння, спільного бюджету не мають, спільне господарство не ведуть, втрачено почуття любові та поваги один одного. З травня 2015 року між ними припинилися всі подружні відносини. Спір про поділ майна відсутній. Примирення є неможливим. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем (а.с.2). Позивач [PERSON] надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, прізвище не змінювати. (а.с. 13). Відповідач [PERSON] надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. (а.с. 14). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що з 29.01.2011 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 29.01.2011 року, актовий запис 09 (а.с.3). У позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] народилася доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.07.2011 року, актовий запис 423 (а.с. 4). В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи взаємне небажання позивача і відповідача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

30 березня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони від шлюбу мають малолітню дитину. Позивач позбавлена можливості отримувати додаткові прибутки, а від надання їй матеріальної допомоги для утримання дитини відповідач ухиляється. Позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 30 % усіх видів заробітку (доходу) щомісячно (а.с.а.с. 1, 2). Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав. Відповідач до суду не з'явився, був повідомлений належним чином. 29.04.2016 року відповідач звернувся до суду із заявою, якою визнав позов і просив його задовольнити. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статей 180 - 184, 191 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я і матеріальне становище дитини, стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, жінки, батьків, доньки, сина, інші обставини, які мають суттєве значення. Розмір аліментів на одну дитину за будь-яких обставин не може бути меншим за 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня подання позову. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачем. Позивач здорова, з урахуванням утримання дитини матеріально забезпечена недостатньо. Дитина є інвалідом І групи, від народження страждає на дитячий церебральний параліч, відсутність самостійної ходи і навичок самообслуговування, мікроцефалію, грубу затримку психомовного розвитку, про що свідчать медичні документи, надані представником позивача у судовому засіданні. Відповідач здоровий, має стабільний заробіток. За вказаних обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Згідно зі статтею 367 ЦПК суд вважає за необхідне допустити рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць до негайного виконання. Крім того, у порядку статті 88 ЦПК з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

30 березня 2016 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона з відповідачем з 07 червня 2014 року перебуває у шлюбі, зареєстрованому Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції, актовий запис № 307. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені з серпня 2015 року, спільне господарство не ведуть. Причиною припинення шлюбних відносин стали втрата взаємоповаги, довіри один до одного. Просила позов задовольнити, шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила шлюб розірвати. Відповідач до судового засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 07 червня 2014 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №307, після реєстрації шлюбу дружині залишено прізвище [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

30 березня 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 25 серпня 2011 року уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, проте відповідач у добровільному порядку розірвати шлюб не бажає. Шлюбні стосунки припинено у 2015 році, спільне господарство не ведеться, з відповідачем мешкають окремо. Подальше збереження шлюбу неможливо, оскільки між сторонами втрачене взаємне порозуміння, повага та почуття одне до одного. Просила шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, справу розглянути за її відсутності, проти постановлення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд за згодою позивача вправі постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 серпня 2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-МИ № 071693 (а.с.6). Сторони неповнолітніх дітей на мають. З матеріалів справи вбачається, що подружні стосунки сторони фактично припинили у 2015 році. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в звязку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому\~\~вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

30 березня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 2013 року, актовий запис № 316, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Позивачка вважає неможливим примирення і подальше збереження сім'ї, тому просила розірвати шлюб з відповідачем. У судове засідання позивачка не з*явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує позовні вимоги (а.с. 18). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про дату, час і місце його проведення (а.с. 16). За таких обставин з письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З*ясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 28 вересня 2013 року зареєстрували шлюб (а.с. 5), від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачкою. Шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено в зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя та постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сім'ї Іванових суперечить інтересам сторін, інтересам їх дитини, що мають істотне значення.

Outcome: approved