Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

29.08.2016 року позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просили скасувати заборону на відчуження житлового будинку № 14, що знаходиться за адресою: м. Новоград-Волинський, вул. Жайворона. Свій позов обґрунтувала тим, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 02.06.2016 року було визнано право власності в порядку спадкування на вищевказаний житловий будинок за позивачами. При реєстрації права власності, стало відомо, що на житловий будинок накладено заборону відчуження. Згідно інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майно від 19.07.2016 р., накладено заборону на нерухоме майно, а саме на житловий будинок № 14, що знаходиться за адресою: м. Новоград-Волинський, вул. Жайворона, як майно [PERSON], [PERSON], [PERSON] Підставою обтяження є повідомлення відділення Ощадного банку в м. Новоград-Волинський. В банку відсутня заборгованість по кредитах [PERSON], [PERSON], [PERSON], а житловий будинок не перебуває в іпотеці. На підставі вищевикладеного, запис зроблено помилково, тому позивачі просять скасувати заборону відчуження. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник підтримали позов з підстав та в обсязі, зазначених у позовній заяві, просили задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, однак подала заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача, державної нотаріальної контори, подав заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутності. Проти задоволення позову заперечував, посилаючись на обґрунтованість реєстрації заборони відчуження майна. Третя особи у судове засідання не зявилась, однак про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. За таких обставин суд, зважаючи на думку представника позивача, визнав можливим розглянути справу по суті у відсутності належним чином повідомлених осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних в справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що Державний реєстр іпотек, Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів містить інформацію про заборону відчуження будинку № 14, що знаходиться за адресою: м. Новоград-Волинський, вул. Жайворона, який належить [PERSON], [PERSON] на підставі рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 02.06.2016 року, яке набрало законної сили 29.06.2016 року. (а.с. 8) Реєстраційні номери обтяження 15366177, 15366139, 15366091, зареєстровано 24.03.2006 року. Підстава обтяження «повідомлення, б/н, ОСБ 2943» (а.с. 9) Інформацію до реєстру внесено Новоград-Волинською державною нотаріальною конторою на підставі архівного реєстру Новоград-Волинської нотаріальної контори для реєстрації заборони (арештів) на будинки 1977- 1996 р. по 28.07.2002 р. Дослідивши надані суду копії запису № 91, № 47, № 32, з вищезазначеного архівного реєстру, суд зазначає що місце знаходження будинку - «Жайворона 14», зазначено як адреса трьох різних осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON],. Із заяви Новоград-Волинської державної нотаріальної контори, адресованої суду, вбачається, що інших підтверджуючих документів про накладення заборони на майно, власниками якого є позивачі, окрім записів у реєстрі, немає. Крім того, підставою для накладення заборони є повідомлення відділення «Ощадбанку». Згідно листа ПАТ «Ощадний банк України» № 1072/36 від 05.08.2016 р. в банку відсутня заборгованість по кредитах у [PERSON], [PERSON], [PERSON], будинок № 14 по вул. Жайворона в м. Новоград-Волинський не перебуває в іпотеці Банку. Згідно рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду № 285/635/16- ц від 02.06.2016 р., за позивачами визнано право власності на житловий будинок № 14 по вул. Жайворона в м. Новоград-Волинський, в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер 21.03.2010 року. Разом з тим, з рішення вбачається, що за життя [PERSON] не зареєстрував право власності на вищевказаний житловий будинок. Таким чином, є підстави для висновку, що на момент реєстрації заборони відчуження майна у 1991 2006 роках вищезазначений житловий будинок не був зареєстрований за [PERSON] або будь-якими особами, тобто не мав правового статусу обєкта нерухомого майна. З урахуванням назви нотаріальної книги обліку заборон відчуження майна, вона містить записи про арешти як рухомого, так і нерухомого майна. Інформація про адресу фізичної особи не є доказом належності обєкту нерухомості певній особі, оскільки лише ідентифікує її. Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат» нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження, зокрема, за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири). Згідно ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. З письмових пояснень відповідача вбачається, що заборону відчуження будинку встановлено на підставі повідомлення відділення Ощадбанку. Враховуючи період реєстрації заборон, слід дійти висновку, що Ощадного банку СРСР на той час вже не існувало. З письмових пояснень третьої особи вбачається, що будь-які обмеження на відчуження вищезазначеного будинку вони не ініціювали. Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання права; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд дійшов висновку, що заборона відчуження майна позивачів є безпідставною, порушує їх права і скасування заборони є належним способом захисту порушених прав. Таким чином, оскільки позивачами було доведено відсутність правових та фактичних підстав для існування заборони, накладеної на нерухоме майно, про яке до державних реєстрів безпідставно внесено відомості, суд визнає позов обґрунтованим.

Outcome: approved