Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

31.03.2017 відкрито провадження у даній справі. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вона являється власником земельних ділянок загальною площею 3,34 га (3,07 га - рілля, 0,17 га - сіножаті, 0,10 га - пасовища), які розташовані на території Пологівської сільської ради Охтирського району Сумської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER], зареєстрованим 28.12.2001 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 889. В квітні 2010 року між позивачкою та фізичною особою-підприємцем [PERSON], яка на даний час змінила прізвище на Булах, був укладений договір оренди зазначених земельних ділянок строком на 10 років. Проте, 20.12.2012 року відповідачка припинила підприємницьку діяльність, земельні ділянки не обробляє, орендну плату не сплачує, чим порушуються права позивачки. В зв'язку з цим просить розірвати договір оренди землі та вирішити питання судових витрат. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги з викладених у позові підстав та просив задовольнити. Позивачка та відповідачка в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, заяв про відкладення розгляду справи не надавали. Приймаючи до уваги згоду представника позивача, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до положень ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення представника позивача, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. За ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. За ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. В квітні 2010 року між [PERSON], яка є власником земельних ділянок загальною площею 3,34 га, в тому числі ріллі - 3,07 га, сіножаті - 0,17 га, пасовища - 0,10 га, розташованих на території Пологівської сільської ради Охтирського району Сумської області, право власності на які підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER], та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір оренди землі строком на 10 років, який 04.10.2010 був зареєстрований в Державному реєстрі земель за № 041061501188. Згідно акту приймання-передачі земельної ділянки (об'єкта оренди), фізична особа-підприємець [PERSON] прийняла зазначені земельні ділянки у користування згідно договору оренди. Згідно пунктів 15-17 зазначеного договору оренди землі земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, цільове призначення земельної ділянки - землі сільськогосподарського призначення, умови збереження стану об'єкта оренди - дотримання вимог протиерозійної організації території. Пунктом 31 договору оренди землі передбачені обов'язки орендаря, який, зокрема, зобов'язаний дотримуватись режиму природоохоронного використання земель. Пунктами 9-11 договору оренди землі передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у розмірі 1017 грн., що становить 3 % від грошової оцінки землі. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням коефіцієнта індексації. Орендна плата вноситься у грошовій формі один раз у рік до 20 числа першого за звітним роком місяця. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 410 ЦК України землекористувач зобов'язаний вносити плату за користування земельною ділянкою. Землекористувач зобов'язаний ефективно використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення, підвищувати її родючість, застосовувати природоохоронні технології виробництва, утримуватися від дій, які можуть призвести до погіршення екологічної ситуації. Пунктами «в», «ґ» ч. 1 ст. 96 ЗК України встановлено, що землекористувачі зобов'язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату та підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі. Згідно зі ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Згідно довідок Пологівської сільської ради Охтирського району Сумської області від 08.07.2016 № 197 та від 24.04.2017 № 172-02-17, [PERSON] припинила свою підприємницьку діяльність фізичною особою-підприємцем 20.12.2012, з 2012 року по даний час на території Пологівської сільської ради земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва не обробляє. З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків вбачається, що за період з 01.01.2013 по 31.12.2016 [PERSON] доходів у виді орендної плати не отримувала. Відповідно до ст. 651 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 15 Закону України «Про оренду землі» визначено ті умови, які є істотними для договору оренди землі і серед інших це - орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. З загальноправового розуміння категорії «систематичність» випливає, що припинити право користування земельною ділянкою (припинити земельні договірні правовідносини) можливо лише в разі невиплати орендної плати тричі та більше. Вказане підтверджується правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 12.12.2012 по справі № 6-146цс12, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для суду. Таким чином, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт систематичної несплати орендної плати відповідачем, в зв'язку з чим були порушені права позивача, а тому вимоги останньої обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, в разі задоволення позову з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved