Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

31 жовтня 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ Державної виконавчої служби Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області,- про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, в якій зазначив, що 26 грудня 2003 року він уклав шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. 18 травня 2007 року шлюб між ним та відповідачкою було розірвано. На підставі виконавчого листа Веселинівського районного суду Миколаївської області № 2-125 він сплачує на користь відповідачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 100 (сто) гривень щомісячно, починаючи з 06.02.2006 року до досягнення ним повноліття. Весь час позивач до серпня 2011 року вчасно сплачував аліменти та не допускав виникнення заборгованості. 07 жовтня 2013 року він отримав попередження від державного виконавця Килевник С.В. про те, що в нього виникла заборгованість по сплаті аліментів з серпня 2011 року по 01 жовтня 2013 року в сумі 2600 гривень. З даним розміром заборгованості позивач не згоден, оскільки з 26 березня 2011 року по 25 квітня 2012 року він перебував в слідчому ізоляторі м. Миколаєва, та був звільнений на підставі постанови Веселинівського районного суду Миколаївської області від 28 березня 2012 року і був направлений до обласної психіатричної лікарні № 2 с. Сапетня Миколаївського району Миколаївської області для застосування примусових заходів медичного характеру. 28 лютого 2013 року ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області йому було змінено примусові заходи медичного характеру на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання та основної реєстрації. Тому за вказаний період він фізично не в змозі був сплачувати аліменти, оскільки ніяких доходів не отримував, так як перебував в слідчому ізоляторі м. Миколаєва, а також на примусовому лікуванні в спеціалізованому закладі. Просить суд звільнити його від сплати заборгованості за аліментами на користь відповідачки [PERSON] у розмірі 2600 гривень за виконавчим листом № 2-125 від 06.05.2006 року. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та вказав, що з серпня 2011 року по 01.10.2013 року він дійсно перестав сплачувати аліменти, оскільки з 26.03.2011 року по 25.04.2012 року перебував у слідчому ізоляторі м. Миколаєва, а потім був направлений за постановою Веселинівського районного суду від 28.03.2012 р. до обласної психіатричної лікарні № 2 с. Сапетня Миколаївського району Миколаївської області для застосування примусових заходів медичного характеру. 28 лютого 2013 року ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області йому було змінено примусові заходи медичного характеру на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання та основної реєстрації. Згоден він сплатити заборгованість в сумі 600 гривень за період з квітня 2013 р. по вересень 2013 р., оскільки 13 квітня 2013 року він прибув до місця свого проживання для надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання та основної реєстрації та мав можливість сплачувати аліменти. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала повністю, суду пояснила, що відповідач зобов'язаний сплатити заборгованість по аліментам на утримання сина, та вважає що відповідач сам винен в тому, що з ним сталося. Тому просить суд відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи на стороні відповідача Відділу державної виконавчої служби Веселинівського районного управління юстиції в судове засідання не з`явився, але до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та зазначених і доведених обставин, приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 26 грудня 2003 року позивач та відповідач уклали шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17 березня 2006 року (а.с. 5). 18 травня 2007 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 18 травня 2007 року (а.с. 6). 06 квітня 2006 року Веселинівським районним судом Миколаївської області було винесено рішення про стягнення з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], 13.08.2004 року, в розмірі 100 (ста) гривень щомісячно, починаючи з 06.02.2006 року до досягнення ним повноліття. На підставі виконавчого листа Веселинівського районного суду Миколаївської області № 2-125 відповідач зобов`язаний сплачувати на користь відповідачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 100 (сто) гривень щомісячно, починаючи з 06.02.2006 року до досягнення ним повноліття (а.с. 7). Відповідно до постанови Веселинівського районного суду Миколаївської області від 29 березня 2011 року [PERSON] було обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту строком на два місяці до 26 травня 2011 року, з направленням його до слідчого ізолятора м. Миколаєва. 28 березня 2012 року постановою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 28 березня 2012 року до [PERSON] було застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим режимом нагляду. Згідно з розрахунком заборгованості по сплаті аліментів по виконанню виконавчого листа № 2-125 в [PERSON] є наявна заборгованість по сплаті аліментів станом на 01 жовтня 2013 рокеу в розмірі 2600 гривень (а.с. 9). Відповідно до ч.2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки дійсно позивач [PERSON] не міг сплачувати аліменти, так як знаходився з 26 березня 2011 року по 25 квітня 2012 року в слідчому ізоляторі м. Миколаєва, та на підставі постанови Веселинівського районного суду Миколаївської області від 28 березня 2012 р. про застосування до нього примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим режимом нагляду в період з 26.04.2012 р. по 12.04.2013 року позивач [PERSON] знаходився на примусовому лікуванні у відділеннях з посиленим та звичайним наглядом в Миколаївській обласній лікарні №2, що позбавляло його можливості працювати та виконувати свій обов`язок щодо сплати аліментів. З огляду на це суд вважає, що заборгованість за період з серпня 2011 р. по березень 2013 року в сумі 2000,00 грн. виникла через важке психічне заворювання позивача та перебування його на лікуванні і в слідчому ізоляторі, що має істотне значення, а тому є підстави для звільнення позивача [PERSON] частково від сплати заборгованості за аліментами у розмірі 2000,00 грн. за період з 01 серпня 2011 року по 31 березня 2013 року включно за рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 06.04.2006 року про стягнення аліментів, залишивши до сплати заборгованість в сумі 600 (шістсот ) гривень за період з 01.04.2013р. по 01.10.2013 р. На підставі викладеного,

Outcome: partial