overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

29 серпня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 06.10.2007 року, від якого мають неповнолітніх дітей - дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач подав заяву про розгляд справи без її участі, у поданій заяві\~\~ позовні вимоги визнала. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд\~ доходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 06.10.2007 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться. Згідно із ч. 1 ст.\~24\~Сімейного кодексу\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не\~ суперечить закону та не\~ порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

29 серпня 2018 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними. Позовні вимоги мотивує тим, що шлюбні відносини вони припинили, мешкають окремо. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину, яка проживає з позивачкою. Позивачка, належним чином повідомлена про день, час та місце слухання справи, до суду не з'явилася. В позовній заяві позов підтримала, просила розглянути справу за її відсутності, надала згоду на заочний розгляд справи (а.с. 2). Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, до суду не з'явився, не повідомив суд про поважні причини неявки, не надав відзиву (а.с. 21, 26). За положеннями ст. 280 ЦПК України суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105 СК України встановлює, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ст.112 СК України визначає, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у шлюбі з 09 грудня 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого Забарівською сільською радою Саратського району Одеської області (а.с. 5). Позивачка та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Шлюбні відносини сторони не підтримують з 2014 року, на протязі тривалого часу проживають окремо. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи клопотання позивачки, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище [PERSON]. Згідно ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 704,80 гривень (а.с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

29 серпня 2018 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними. Свої вимоги мотивує тим, що шлюбні відносини вони припинили, мешкають окремо. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, які проживають з позивачкою. Позивачка, належним чином повідомлена про день, час та місце слухання справи, до суду не з'явилася. Надала заяву, в якій позов підтримала, просила розглянути справу за її відсутності, надала згоду на заочний розгляд справи (а.с. 28). Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, до суду не з'явився, не повідомив суд про поважні причини неявки, не надав відзиву (а.с. 23, 27). Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105 СК України встановлює, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ст.112 СК України визначає, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у шлюбі з 12 жовтня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого Розівською сільською радою Саратського району Одеської області (а.с. 8). Позивачка та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 7, 9). Шлюбні відносини сторони не підтримують, на протязі року проживають окремо. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Клопотання про відновлення дошлюбного прізвища від позивачки не надійшло, тому суд вважає за необхідне залишити їй прізвище [PERSON]. Згідно ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 704,80 гривень (а.с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

29 серпня 2018 року позивач по справі звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, якою просить розірвати між нею та відповідачем [PERSON] шлюб, зареєстрований 17 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 18. В позовній заяві вказує, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося через відсутність взаємопорозуміння, бажання проживати однією сімєю і вести спільне господарство. У звязку із цим позивач змушена звернутися до суду з даним позовом, яким просить розірвати шлюб з відповідачем. В судове засідання позивач не зявилася, зазначивши у своєму позові про розгляд справи у її відсутність. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти позову та просив суд розірвати шлюб між ним та позивачкою. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] з відповідачем [PERSON] перебуває у шлюбі, зареєстрованому 17 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 18, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ № 135807 від 17.04.2010 року (а.с.7). Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії 1-ВЛ № 243869 від 08.07.2011 року (а.с.8). Шлюб сторін виявився невдалим через відсутність взаємного порозуміння, поваги, різні погляди на сімейне життя та ведення господарства, внаслідок чого виникали сварки, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Фактично сімя сторін розпалася, шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе, а отже сенсу підтримувати сімейні відносини немає. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши матеріали справи, враховуючи, що відповідач повністю визнає позов, вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню відповідно до ст. 112 СК України, так як подальше життя подружжя у шлюбі буде суперечити їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

29 серпня 2019 року [PERSON] [PERSON] звернулася до суду в інтересах [PERSON] із зазначеним позовом до [PERSON] . Свої вимоги представник позивачки обґрунтовувала тим, що позивачці на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , в якому зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] . Разом з тим останній з 2016 року не проживає за вказаною адресою. Наявність зареєстрованої особи позбавляє її права розпорядитися своїм нерухомим майном. Посилаючись на викладене, просила визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним жилим приміщенням. Сторони будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 130 ЦПК України, до суду не з`явилися, представник позивачки надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов такого. Позивачка є власницею житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується відповідним витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а. с. 11). Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно з положеннями ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За зазначеною вище адресою зареєстрований відповідач, але фактично не проживає там більше одного року, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 21 серпня 2019 року (а. с. 15), складеного за участю сусідів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи те, що відповідач за адресою: [ADDRESS] , фактично не проживає більше одного року, а також те, що наявність зареєстрованої особи позбавляє позивачку права розпорядитися своїм нерухомим майном, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

29 серпня 2019 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що з 20 жовтня 1996 року він перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери постійні суперечки. Подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. У судове засідання позивач не з`явився, однак у прохальній частині позову зазначив, що просить провести розгляд справи за його відсутності (а.с. 2). Відповідач у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про місце, дату і час судового засідання шляхом публікації на веб-сайті Судової влади України оголошення про виклик до суду; відзив на позовну заяву на пропозицію суду не подав (а.с. 47). Відповідно до ухвали суду від 31 жовтня 2019 року прийнято рішення провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 жовтня 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копією Сімейної книги [NUMBER] (а.с. 7, 11). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною його рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя не склалось через різні характери постійні суперечки. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, тому суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

29 серпня 2019 року [PERSON] (далі - позивач) звернувшись до суду з позовом, просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки: [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу вони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з постійними непорозуміннями. Дитина перебуває на її матеріальному утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, хоча є працездатним, і тому може надавати допомогу, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просила позов задовольнити у підготовчому судовому засіданні (а.с. 14). Відповідач [PERSON] також звернувся до суду із заявою про визнання заявлених позовних вимог та просив розглянути справу без його участі (а.с. 16). Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 лютого 2013 року. Від даного шлюбу вони мають доньку: [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] є батьком доньки: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 9). Дитина проживає із позивачем та перебуває на її утриманні (а.с. 9). Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів. У відповідності до положень частини другої статті 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частини першої статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частини першої статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши та оцінивши докази, надані сторонами по справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

29 серпня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб. Позов обгрунтовано тим, що 10 жовтня 2018\~ року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано Маріупольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 787. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з весни 2019 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. В зв`язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 10 жовтня 2018\~ року. Шлюб зареєстровано Маріупольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 787 (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.5). В сім`ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

29 серпня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб. Позов обґрунтовано тим, що 16 лютого 1985 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано Київським районним у місті Донецьку відділом деражвної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 128. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. В зв`язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. У підготовче судове засідання позивач та відповідач не з`явились, подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 16 лютого 1985 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Київським районним у місті Донецьку відділом деражвної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 128 (а.с.4). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили. Вказані обставини визнані сторонами і відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. У відповідності до ч.ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved