Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

29 липня 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання за ним права приватної власності на земельні ділянки. Він обґрунтовував свої вимоги тим, що 30 листопада 2014 року помер його батько, [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з належної йому земельної ділянки площею 6,33га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, до складу якої входить ділянка №1 рілля площею 5,52га, кадастровий номер 1422481000:44:000:0018, та ділянка №2 пасовище площею 0,81га, кадастровий номер 1422481000:14:000:0082, розташованої на території Артемівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області. До смерті, 26 серпня 2003 року батько склав заповіт, яким заповів йому вказану земельну ділянку. Він є спадкоємцем за заповітом відкритої спадщини і звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, але не може отримати свідоцтво про право на спадщину по заповіту на вказану земельну ділянку, оскільки спадкодавець [PERSON] за життя не оформив належним чином право власності на землю, а саме не зареєструвала ці земельні ділянки відповідно до ст.1299 ЦК України. Тому, позивач [PERSON] просив визнати право власності на вказану земельну ділянку за ним, як за спадкоємцем за заповітом. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на ті ж обставини, що й у позовній заяві. Відповідач [PERSON], яка є рідною сестрою позивача, і прийняла спадщину після смерті батька, в судове засідання не явилась, подала заяву, в якій позов визнала повністю та просила розглянути справу за її відсутності. З'ясувавши у попередньому судовому засіданні вказану позицію сторін, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявністю для того законних підстав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 30 листопада 2014 року в с.Степанівка Костянтинівського району Донецької області помер [PERSON] (а.с.4). Після його смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 6,33га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, до складу якої входить ділянка №1 рілля площею 5,52га, кадастровий номер 1422481000:44:000:0018, та ділянка №2 пасовище площею 0,81га, кадастровий номер 1422481000:14:000:0082, розташованої на території Артемівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (а.с.5,8,9). 26 серпня 2003 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів [PERSON] вказану земельну ділянку (а.с.6). Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину, звернувшись з відповідною заявою до нотаріальної контори (а.с.21-22). Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 Земельного кодексу України, шляхом визнання прав. Відповідно до статей 1225 Цивільного кодексу України і 131 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Крім того, у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення), при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю. Тому, за [PERSON] на підставі ст.ст.392,1225,1235,1268 ЦК України, ст.131 ЗК України слід визнати право приватної власності на вказану земельну ділянку.

Outcome: approved