Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

31.07.2020 до Дарницького районнного суду м. Києва звернулась [PERSON] з цивільним позовом до [PERSON] в якому просив стягнути з відповідача на його користь суму позики у розмірі 125 925 грн. 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.09.2019 відповідач взяв у позивача в борг суму коштів розміром 5 670 доларів США строком на три місяці, проте зобовязання щодо їх повернення. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21.09.2020 року відкрито провадження у справі, призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] письмових заяв по суті справи, клопотань, пов`язаних із розглядом справи, до суду не подавала. Копія ухвали суду від 21.09.2020 про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками, надсилались відповідачу рекомендованою кореспонденцією за зареєстрованим місцем проживання відповідно відомостям електронного реєстру територіальної громади м.Києва. 13.11.2020 до суду повернувся конверт без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У зв`язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу, виходячи з вимог ст.128 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч.13 ст.7 Цивільного процесуального кодексу України). Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Відповідно до пунктів 3,5, 6 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 06.09.2019 [PERSON] зобовязалась в строк 3 місяці повернути [PERSON] 5 670 долірва США, що підтверджується власноруч написаною розпискою [PERSON] (а. с. 5). З позовної заяви вбачається, що зобов`язання щодо повернення грошових коштів відповідачем не виконується, відповідачем жодних доказів на спростування цієї обставини суду не надано. Зважаючи на положення частини 2 статті 1047 Цивільного кодексу України, розписка [PERSON] , яка посвідчує передання йому позивачем грошових коштів і містить вказівку на його зобов`язання повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, розцінюються судом як доказ укладення між сторонами договору позики. Відповідно до вимог ст. 1049 Цивільного процесуального кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. За загальними правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 Цивільного кодексу України , зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. У своєму рішенні Великою Палатою Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №340/385/17 провадження № 14-495цс19, залишаючи в силі рішення судів попередніх інстанції зроблено висновок, що позикодавець за договором позики в іноземній валюті має вільно обрати валюту стягнення, або визначену у договорів позики (розписці) або у національній одиниці - гривні. Отже зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені положення матеріального закону вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] коштів наданих у позику у розмірі 125 925 грн. 00 коп., суд вважає обґрунтованими і доведеними та задовольняє їх. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір у розмірі 1 259 грн. 25 коп., а тому вказані кошти підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved