Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

31.01.2018 року ТОВ «Служба термінового кредитування» звернулось до суду з позовною заявою, з урахуванням доповнень від 26.03.2018, до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 17976,00 грн., а також судового збору 1762,00 грн. з комісією 17,62 грн., сплаченого при подачі позову . В обґрунтування позову вказує, що згідно укладеного кредитного договору № 131221-100913 від 21.12.2013 року, ТОВ «Служба термінового кредитування» (далі - ТОВ) надало [PERSON] кредит у розмірі 600,00 грн. Відповідно до п.3.3 умов договору [PERSON] зобов'язувалася повернути отримані кошти, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 168,00 грн. строком до 03.01.2014 року. 03.01.2014 року відповідач сплатила відсотки за користування кредитом в сумі 168,00 грн. та пролонгувала договір строком до 17.01.2017 року. Потім 18.01.2014 року сплатила відсотки за користування кредитом в сумі 180,00 грн. та пролонгувала договір строком до 01.02.2014 року, зобов'язавшись повернути суму кредиту разом з відсотками у розмірі 600,00 грн., після чого будь-яких виплат здійснено не було . Відповідач порушує свої зобов'язання, ухиляється від їх виконання, в зв'язку з чим станом на 05.01.2018 року заборгованість [PERSON] перед ТОВ складає в сумі 17976,00 грн., яка складається з наступних сум: 600,00 грн. - заборгованість за кредитом; 168,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 17208 грн. - пені за договором. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена за зареєстрованим місцем проживання, про причину своєї неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди представника позивача, позов підлягає частковому задоволенню. Суд, сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів, встановив, що відповідно до кредитного договору № 131221-100913 від 21.12.2013 року відповідач [PERSON] отримала кредит у ТОВ «Служба термінового кредитування» в розмірі 600,00 грн. зі строком повернення до 03.01.2014, а в подальшому до 17.01.2014 року та до 01.02.2014, та зі сплатою відсотків за користування коштами в розмірі 168,00 грн., а.с. 4. Згідно п. 3.1, п.6.2 Договору, у разі прострочення повернення кредиту відповідач зобов'язувалася сплатити 2% відсотків за кожен день користування кредитом, також неустойку у вигляді пені у розмірі 2 %, а.с. 4. Станом на 05.01.2018 року заборгованість за кредитним договором не погашена і становить 17976,00 грн., яка згідно письмового розрахунку складається з заборгованості за кредитом - 600,00 грн., процентів за користування кредитом - 168 грн., пеня за несвоєчасне погашення боргу - 17208,00 грн. за період 02.02.2014 - 05.01.2018 року, а.с. 7-32. Оцінка суду. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконувати належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Як випливає зі змісту ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З урахування викладеного та враховуючи неналежне виконання своїх зобов'язань за договором, суд вважає , що майнові права позивача порушені і тому позов в частині стягнення з відповідача основного боргу та відсотків за користування коштами підлягає задоволення. Згідно до ст.ст.549,550 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч.3 ст.551 ЦК України) Отже, оскільки розмір пені значно перевищує загальну суму боргу, суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру заборгованості за пенею і часткового задоволення позовних вимог у цій частині. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню також судовий збір в розмірі 1762,00 грн., сплачений при зверненні до суду . Щодо вимог про стягнення з відповідача комісії банку, сплаченої у звязку з переахуванням суми судового збору , то такі судові витрати не передбачені ст.133 ЦПК України, тому до задоволення не підлягають. На підставі ст.ст. 526, 530, 549, 550, 551, 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial