Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

30.01.2017 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до виконавчого комітету [PERSON] міської ради про визнання права власності на ? частину земельної ділянки в порядку спадкування, мотивуючи його тим, що 04.10.2001 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, до складу якого також входить ? частина земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку загальною площею 859 кв.м., яка розташована за адресою: м.Полтава, вул.Нечуй-Левицького, 36. На даний час він не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті матері, у звязку з відсутністю відомостей про земельну ділянку в Державному земельному кадастрі. В звязку з чим просив суд визнати за ним в порядку спадкування право власності на ? частину земельної ділянки площею 859 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована на території міста Полтави, вулиця Нечуй-Левицького, 36, яка належала померлій 04 жовтня 2001 року [PERSON] на підставі Державного акту на право спільної часткової власності на землю 1У-ПЛ №006539, виданого [PERSON] міською радою 21.09.2000 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право на землю за 2 №502. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] за дорученням [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Виконавчий комітет [PERSON] міської ради в судове засідання свого представника не направив, про причини неявки суд не повідомили, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за їх відсутності на адресу суду не надходило. [PERSON] державна нотаріальна контора в судове засідання свого представника не направила, попередньо надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Враховуючи згоду представника позивача [PERSON] та наявність у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не зявилися в судове засідання. Суд, заслухавши думку представника позивача [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 04.10.2001 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданим [PERSON] міським відділом реєстрації актів громадського стану Полтавського обласного управління юстиції 04.10.2001 року, серії 1-КЕ №198107, актовий запис №3141 (а.с.7). З свідоцтва про народження позивача [PERSON], виданого Фрунзівською сільською радою Великокринківського району Полтавської області серії ІV-УР №2014503 його матірю зазначено [PERSON] (а.с.6). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, до складу якого також входить ? частина земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку загальною площею 859 кв.м., що розташована за адресою: м.Полтава, вул.Нечуй-Левицького, 36. Крім того, судом встановлено, 04.02.2002 року Другою полтавською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу за № 108/2002, що підтверджується довідкою №2868/02-14 від 03.11.2011 року (а.с.9). Також судом встановлено, що земельна ділянка площею 859 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, яка розташована на території м.Полтава, вул. Нечуй-Левчицького, 36 належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право спільної часткової власності на землю серії ІV-ПЛ №006539, виданого на підставі договору купівлі-продажу від 30.08.2000 року (а.с.8). 16.12.2016 року Державним кадастровим реєстратором Управління Держгеокадастру у м.Полтаві Полтавської області, розглянувши заяву про надання відомостей з Державного земельного кадастру від 15.12.2016 року, відмовлено [PERSON] у наданні запитуваних відомостей у звязку з відсутністю кадастрового номеру земельної ділянки, що розташована в м.Полтава по вул.Нечуй-Левицького,36 (а.с.10). 16.01.2017 року постановою Другої полтавської нотаріальної контори №29/02-31 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що знаходиться на території м.Полтава, вул.Нечуя-Левицького, 36 площею 859 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, в звязку з тим, що не надано документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії (а.с.11). Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування зав законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1\~статті 1225 ЦК України\~передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до роз'яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 вказаної постанови у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до\~Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації (ч. 3\~ст. 116 ЗК). Визнається правильною практика судів, які задовольняють вимоги спадкоємців, що звернулися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця. Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «;Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Натомість, згідно із статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, яка передана фізичним та юридичним особам шляхом безоплатної передачі із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, є свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до виконавчого комітету [PERSON] міської ради про визнання права власності на ? частину земельної ділянки в порядку спадкування підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved