Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

2 листопада 2020 року [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах [PERSON] , та [PERSON] звернулися до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивачі посилалися на те, що між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] 24 березня 206 року укладено кредитний договір № 211/06-КВ, за умовами якого позичальник отримав 28400 євро зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,6% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 23 березня 2011 року. В забезпечення належного виконання грошових зобов`язань за договором кредиту між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] укладено договір іпотеки № 211/06-КВ/Z від 24 березня 2006 року, за умовами якого останні передали в іпотеку квартиру [ADDRESS] , що належить їм на праві спільної часткової власності. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 9 січня 2014 року позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» (правонаступника ТОВ «Укрпромбанк») до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 197 391,82 грн. Як стало відомо позивачам, внаслідок підписання 14 червня 2019 року протоколу електронних торгів UA-EA-2019-04-26-000007-b 15 липня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Ей Ті Фінанс» укладено договір № 1571/К купівлі-продажу права вимоги, в тому числі й за вищезазначеними договорами кредиту та іпотеки. 27 листопада 2019 року між ТОВ «Ей Ті Фінанс» та ТОВ «ФК «Маніту» укладено договір відступлення права вимоги № 27/11/19-1 за вказаними договорами. Проте вказані договори відступлення права вимоги не містять жодної вказівки про передачу ТОВ «Ей Ті Фінанс» ТОВ «ФК «Маніту» встановлених законом первинних документів на підтвердження переданих йому прав вимоги, отже відсутні докази на підтвердження переходу права вимоги. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 227161537 від 7 жовтня 2020 року позивачам стало відомо, що право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано державним реєстратором виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І. за ТОВ «ФК «Маніту». Внаслідок таких дій державного реєстратора відбулося звернення стягнення на предмет іпотеки в період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Крім цього позивачі незаконно були зняті з реєстраційного обліку з квартири [ADDRESS] , яка є єдиним їх житлом. Посилаючись на вказані обставини позивачі просили: визнати протиправним та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності/довірчої власності № 38458838 здійснений державним реєстратором виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І. про реєстрацію права приватної власності на 52/100 квартири [ADDRESS] за ТОВ «ФК «Маніту»; визнати протиправним і скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності/довірчої власності № 38459147 здійснений державним реєстратором виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І. про реєстрацію права приватної власності на 48/100 квартири [ADDRESS] за ТОВ «ФК «Маніту»; визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І. від 1 жовтня 2020 року; визнати протиправним та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку № 38460010 від 31 березня 2006 року за ТОВ «ФК «Маніту» як іпотекодержателем; поновити реєстрацію місця проживання позивачів за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 травня 2021 року позовні вимоги про визнання протиправним та скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності/довірчої власності № 38458838 здійснений державним реєстратором виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І. про реєстрацію права приватної власності на 52/100 квартири [ADDRESS] за ТОВ «ФК «Маніту»; визнання протиправним і скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності/довірчої власності № 38459147 здійснений державним реєстратором виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І. про реєстрацію права приватної власності на 48/100 квартири [ADDRESS] за ТОВ «ФК «Маніту»; визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І. від 1 жовтня 2020 року за заявою представника позивачів залишені без розгляду. В судовому засіданні представник позивача вимоги про визнання протиправним та скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про іпотеку № 38460010 від 31 березня 2006 року за ТОВ «ФК «Маніту» як іпотекодержателем; поновлення реєстрації місця проживання позивачів за адресою: [ADDRESS] підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача ТОВ «ФК «Маніту» проти задоволення позову заперечував посилаючись на його безпідставність. При цьому зазначив, що ТОВ «ФК «Маніту» не є належним відповідачем у справі. Представники третіх осіб до суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, правом на подання письмових пояснень на позов не скористались. Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] 24 березня 206 року укладено кредитний договір № 211/06-КВ, за умовами якого позичальник отримав 28400 євро зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,6% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 23 березня 2011 року. В забезпечення належного виконання грошових зобов`язань за договором кредиту між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] укладено договір іпотеки № 211/06-КВ/Z від 24 березня 2006 року, за умовами якого останні передали в іпотеку квартиру [ADDRESS] , що належить їм на праві спільної часткової власності. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 9 січня 2014 року позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» (правонаступника ТОВ «Укрпромбанк») до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 197 391,82 грн. Внаслідок підписання 14 червня 2019 року протоколу електронних торгів UA-EA-2019-04-26-000007-b 15 липня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Ей Ті Фінанс» укладено договір № 1571/К купівлі-продажу права вимоги, в тому числі й за вищезазначеними договорами кредиту та іпотеки. 27 листопада 2019 року між ТОВ «Ей Ті Фінанс» та ТОВ «ФК «Маніту» укладено договір відступлення права вимоги № 27/11/19-1, який оскаржується позивачами в судовому порядку. Встановлено та не заперечується сторонами, що на час розгляду справи кредитні зобов`язання за договором № 211/06-КВ [PERSON] не виконані. Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (частини друга статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно»). Згідно з частиною третьою статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Стаття 33 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції. Відповідно до пунктів 1, 2, частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції чинній з 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому у підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 статті 37 цього Закону» проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). З врахуванням вищезазначеного, а також того, що зобов`язання на час розгляду справим не виконане належним чином підстави для скасування запису про іпотеку від 31 березня 2006 року відсутні. Щодо позовних вимог про поновлення реєстрації місця проживання позивачів за адресою: [ADDRESS] , суд вважає за необхідне зазначити наступне. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону. Зняття з реєстрації місця проживання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб, стосовно яких встановлено опіку чи піклування, здійснюється за погодженням з органами опіки і піклування. Разом із заявою особа подає: документ, до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку). У разі подання заяви представником особи додатково подаються: документ, що посвідчує особу представника; документ, що підтверджує повноваження особи як представника (законного представника). Зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Особа може доручити в установленому законодавством порядку подати заяву про зняття з реєстрації місця проживання відповідній посадовій особі виконавців послуг з управління (утримання) багатоквартирного будинку (гуртожитку), об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельного кооперативу, управителя багатоквартирного будинку за місцем її проживання. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням (стаття 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання»). Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону. Порядок проведення реєстрації та зняття з реєстрації визначають також Правила реєстрації місця проживання, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2021 року по справі № 755/14304/19 (провадження № 61-13059св20) зроблено висновок, що: «суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та пункту 26 Правил зняття з реєстраційного обліку відбувається за заявою самої особи та з інших визначених законом підстав, зокрема на підставі рішення суду. Зняття з реєстрації дійсно відбувається за заявою, однак лише тієї особи, яка бажає знятись з місця реєстрації. Заява подається особисто, або її уповноваженим представником. Зазначене підтверджується і самим текстом заяви про зняття з реєстрації місця проживання. Скасовуючи рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції дійшов необґрунтованого висновку про те, що чинне законодавство не забороняє новому власнику звернутися до відповідного органу реєстрації з заявою про зняття з реєстрації місця проживання особи з наданням відповідних документів, які свідчать про припинення підстав на право користування такою особою житловим приміщенням чи відчуження житла. Такі висновки суду апеляційної інстанції спростовуються наведеними нормами законодавства. При цьому, посилання суду апеляційної інстанції про наявність у позивача на праві власності іншого житла ніяким чином не впливає на правомірність дій відповідача щодо зняття останнього із реєстрації місця проживання за відсутності його особистої заяви або судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2021 року по справі № 206/5355/18 (провадження № 61-6714св20) зазначено, що: «відповідно до пункту 1 статті 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожній особі гарантується окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів позитивні зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K., 21 лютого 1990 року). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення в справі Gillow v. the U.K., 24 листопада 1986 року), так і на наймача (рішення в справі Larkos v. Cyprus, 18 лютого 1999 року). З врахуванням вищезазначеного, а також відсутності рішення суду про позбавлення позивачів права на житло, суд приходить до висновку, що зняття позивачів з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] відбулося з порушенням їх прав на житло. Під час судового розгляду не встановлено правових підстав для позбавлення позивачів права користування вказаною квартирою та відсутні підстави для зняття з реєстрації місця проживання позивачів за вказаною адресою. Однак, позивачами заявлені вимоги до ТОВ «ФК Маніту» про поновлення реєстрації місця проживання позивачів за вищевказаною адресою. Разом з тим, відповідач не є тією особою, до повноважень якої належить поновлення реєстрації місця проживання. За таких обставин, позовні вимоги задоволенню не підлягають, що не позбавляє права позивачів звернутися до суду повторно, обравши належний шлях захисту свого порушеного права. Питання про розподіл судових витрат вирішується судом відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed