Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

29 серпня 2019 року ККП «Маріупольтепломережа» в особі представника за довіреністю Коляда Ю.Г. звернулося до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за користування тепловою енергією. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача посилалась на те, що відповідно до норм Житлового кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», Постанови Кабінету Міністрів України № 630 от 21 липня 2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» власник (наймач) квартир зобов`язаний щомісячно здійснювати плату за житлово-комунальні послуги, у тому числі послуги з теплопостачання. Згідно з копією особового рахунку, відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , опалювальна площа приміщення складає 63,14 кв. м. В результаті того, що оплата за користування тепловою енергією відповідачами вносилась не в повному обсязі, за період з 01 квітня 2011 року по 01 серпня 2019 року утворилась заборгованість в сумі 38 824, 20 гривень. При цьому протягом вказаного періоду позивачем надавались відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, від яких останні не відмовлялись та за користування якими проводились нарахування відповідно до встановлених тарифів. Відповідно до ст. 625 ЦК України, через несвоєчасне виконання зобов`язання щодо сплати спожитих послуг відповідачі мають сплатити на користь позивача 3% річних в сумі 2 915, 98 гривень та інфляційні витрати в сумі 10991, 47 гривень. На підставі переліченого просила суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за користування тепловою енергією в сумі 38 824,20 гривень, суму 3% річних в розмірі 2915, 98 гривень та інфляційні витрати в сумі 10991,47 гривень, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 гривень. Після отримання на запит суду відомостей щодо місця реєстрації відповідачів, ухвалою суду від 24 вересня 2019 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі. 19 січня 2021 року до суду надійшла заява від представника позивача Коляда Ю.Г. , яка діє на підставі довіреності, про уточнення позовних вимог, в якій вона просила стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за користування тепловою енергією в сумі 28 151, 66 гривень, суму 3% річних в розмірі 2615,85 гривень та інфляційні витрати в сумі 10333,90 гривень, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 гривень, у зв`язку з перерахунком за гаряче водопостачання відповідно до показань приладу обліку гарячої води споживачів та зменшенням суми заборгованості. Представник позивача - ККП «Маріупольтепломережа» - Коляда Ю.Г., яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити, надавши пояснення, аналогічні викладеним в позові. Зокрема, зазначала, що позивач звернувся до суду з позовом саме про солідарне стягнення заборгованості, оскільки всі відповідачі зареєстровані в даній квартирі. Крім того, в квартирі відповідачів встановлений лічильник гарячої води, проте нарахування проводились за нормою, оскільки показання не передавались. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечував, що всі зазначені в позові відповідачі зареєстровані в квартирі [ADDRESS] , та що ними не проводилась оплата за надані послуги теплопостачання та гарячого водопостачання у повному обсязі, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, уточнену суму якої не спростовував, тим самим визнавши уточнені позовні вимоги. Водночас, [PERSON] наголошував на тому, що саме він має виступати як єдиний відповідач у справі, оскільки [PERSON] не працює та є домогосподаркою, [PERSON] з 2010 року та до цього часу проживає за іншою адресою, а [PERSON] з 05 грудня 2005 року по грудень 2020 року знаходився в місцях позбавлення волі. Зокрема, зазначав, що починаючи з 2005 року квитанції за опалення та гаряче водопостачання приходять на інше прізвище « [PERSON] », а з позовом ККП «Маріупольтепломережа» звертається до нього, не заперечуючи при цьому, що наданими послугами користувався саме він та його родина. Відповідач [PERSON] позовні вимоги про солідарне стягнення заборгованості за користування теплоенергією не визнав, та пояснив, що з 2005 по 2020 рік він знаходився в місцях позбавлення волі, тому не повинен відповідати за даним позовом. Крім того, він не працює, тому все одне не зможе погашати заборгованість. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до суду не з`явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані письмові докази, дійшов висновку про можливість задоволення уточненого позову, виходячи з наступного вмотивування. Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується надати послугу, яка споживається у процесі здійснення певної дії або здійснення певної діяльності, а інша сторона зобов`язується сплатити виконавцю дану послугу, якщо інше не встановлено договором. На підставі ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплову енергію та інші послуги) береться крім квартирної плати згідно затверджених у встановленому законом порядку тарифам. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2004 року) плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно із ст. 9, 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Ціни (тарифи) відповідно до закону встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2004 року) та ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. За ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) до комунальних послуг відносяться послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води. На підставі ч. 5 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Відповідно до ч. 4 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) послуга з постачання гарячої води надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання гарячої води, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. За ст. 16 Закону України «Про теплопостачання», до повноважень національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, при регулюванні господарської діяльності суб`єктів відносин у сфері теплопостачання, належать розробка методик розрахунків тарифів на виробництво теплової енергії та плати за її транспортування та постачання; забезпечення проведення єдиної тарифної політики у сфері теплопостачання; На підставі п. 2 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, опалювана площа (об`єм) квартири (будинку садибного типу) - загальна площа (об`єм) квартири, а також будинку садибного типу без урахування площі лоджій, балконів, терас. За п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» визначається, що плата за теплову енергію повинна вноситися щомісячно. Згідно із особовим рахунком ККП «Маріупольтепломережа» № 428966, відкритим на ім`я [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , вбачається, що опалювальна площа цієї квартири складає 63,14 кв. м. За інформацією Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 11 вересня 2019 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] . Та [PERSON] , [INFO] , - з 20 лютого 1996 року; [PERSON] , [INFO] , - з 06 вересня 2004 року, та [PERSON] , [INFO] , - з 28 грудня 2005 року. Як вбачається із розрахунків ККП «Маріупольтепломережа», наданих в порядку уточнення позовних вимог, заборгованість відповідачів з наданої останнім теплової енергії та гарячого водопостачання за адресою: [ADDRESS] , за період з квітня 2011 року по липень 2019 року становить 28 151, 66 гривень. Правильність нарахувань заборгованості з наданих відповідачам послуг з опалення та гарячого водопостачання підтверджується: рішеннями Виконавчого комітету Маріупольської міської ради «Про вартість послуг з опалення та гарячого водопостачання, які надаються населенню» від 22 грудня 2010 року та «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання та на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за категоріями споживачів ККП «Маріупольтепломережа» від 30 січня 2019 року, а також Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг» від 17 жовтня 2014 року та від 31 березня 2015 року, до якої були внесені зміни постановами від 11 червня 2015 року, від 9 червня 2016 року, 28 грудня 2017 року. Таким чином в судовому засіданні було встановлено, що розмір несплачених послуг з гарячого водопостачання та централізованого опалення підтверджено відповідними тарифами та розрахунком представників ККП «Маріупольтепломережа» за особовим рахунком, відкритим по квартирі [ADDRESS] . Також суд зазначає, що за вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання за вимогою кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2004 року) правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч. 2 ст. 625 ЦК. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та 3% річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 18 березня 2018 року по справі № 210/5796/16-ц. Так, на підставі уточнених розрахунків представників позивача 3% річних та інфляційних витрат відповідно до ст. 625 ЦК України за період прострочення погашення заборгованості за користування послугами з надання теплової енергії вбачається, що по квартирі [ADDRESS] споживачі заборгували за період з квітня 2011 року по липень 2019 року ККП «Маріупольтепломережа» 3% річних в розмірі 2615,85 гривень та інфляційні витрати в розмірі 10 333,90 гривень. При цьому суд вказує, що з матеріалів справи не вбачається, що квартира [ADDRESS] перебуває у приватній власності, відповідно є комунальною власністю територіальної громади міста Маріуполя. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2004 року) споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. За ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2004 року) учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно із ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2004 року), договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг. Суд зауважує, що за ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; а індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, (або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Натомість за ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно із ч. 1 ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Аналізуючи наведені норми загального цивільного законодавства та спеціального в сфері житлово-комунальних послуг, суд робить висновок, що наймач та зареєстровані разом із таким споживачем особи несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати отриманих ними житлово-комунальних послуг. Таким чиномсуд дійшов переконання, що уточнені та підтверджені у судовому засіданні вимоги ККП «Маріупольтепломережа`до відповідачів, підлягають задоволенню шляхом солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за надану теплову енергію. На підставі наведеного вмотивування, суд дійшов висновку, що з відповідачів за період з 01 квітня 2011 року по 01 серпня 2019 року, як споживачів послуг з надання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , підлягає солідарному стягненню на користь позивача основна заборгованість в сумі 28 151, 66 гривень, 3% річних в сумі 2615, 85 гривень та інфляційні витрати в сумі 10333, 90 гривень. Зокрема, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів відповідно до їх кількості в рівних частках витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 1921, 00 гривень на користь ККП «Маріупольтепломережа», тобто по 480, 25 гривень (1921 / 4 = 1051) з кожного.

Outcome: approved