Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

30.03.2017 Барським районним судом Вінницької області ухвалено рішення у цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON] до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Барське відділення поліції Жмеринського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю посадових осіб органу досудового розслідування. 12.04.2017 вказану вище цивільну справу було надіслано до Апеляційного суду Вінницької області для перегляду рішення суду за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції у Вінницькій області. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 19.04.2017 цивільну справу повернуто до Барського районного суду Вінницької області для належного оформлення справи, зокрема, для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат. У судове засідання сторони не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Ураховуючи положення ч. 3 ст. 220 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість вирішення питання ухвалення додаткового рішення за відсутності сторін у справі. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися у судове засідання. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У рішенні Барського районного суду Вінницької області від 30.03.2017 суд ухвалив: позов задовольнити частково; стягнути на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 3000 (три тисячі) гривень з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу; стягнути на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 3000 (три тисячі) гривень з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу; у іншій частині позовних вимог відмовити. Таким чином, судом встановлено, що при ухваленні вказаного вище рішення не вирішено питання про судові витрати, тому суд дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивачі у справі [PERSON] та [PERSON] є інвалідами другої групи, тому на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (тут та далі у редакції станом на день подачі позовної заяви 13.09.2016) звільнені від сплати судового збору. Відповідно до пп 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору за звернення до суду з позовом майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Позивачі звернулися до суду з позовом про стягнення на їх користь 20000 грн моральної шкоди, тому судовий збір у даній справі з огляду на викладені вище положення закону становить 551,20 грн. Разом з тим, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково, а саме у розмірі 6000 гривень, тобто на 30% (6000 грн * 100 / 20000 грн = 30%), таким чином з відповідачів на користь держави слід стягнути 165,36 грн (551,20 грн * 30 / 100 = 165,36 грн), оскільки позивачі звільнені від сплати судового збору. Крім того, суд бере до уваги положення Постанови пленуму ВССУ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до яких при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено (п. 35). Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну (п. 36). Таким чином, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачів на користь держави судового збору у розмірі, пропорційному до розміру задоволених судом позовних вимог, у рівних частинах, тобто по 82,68 грн (165,36 грн / 2) з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial