Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

30 січня 2019 року позивач звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення донькою двадцяти трьох років. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 30.07.2008 року. Від шлюбу вони мають спільну доньку - [PERSON], [INFO], яка досягла повноліття. Сторони проживають окремо. На даний час їх донька продовжує навчання в 11 класі [PERSON] ступенів № 10 м. Світловодська Кіровоградської області. Позивач самостійно утримує доньку, відповідач добровільно не бажає надавати кошти на утримання доньки, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 08 лютого 2019 року відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін в судове засідання. Справа призначена до першого судового засідання на 21 лютого 2019 року. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимог підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. (а.с.19) Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву в якій просить суд справу розглянути без його участі позовні вимоги визнає в повному обсязі. (а.с. 20). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За нормою ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом досліджено докази, які містяться в матеріалах справи та встановлено наступні факти. Згідно з наданої копії свідоцтва про розірвання шлюбу, позивач та відповідач розірвали шлюб 30 липня 2008 року. (а.с.2) Відповідно до копії свідоцтва про народження позивач та відповідач являються рідними батьками [PERSON], [INFO] . (а.с. 8). Згідно довідки № 16 від 14.01.2019 року виданої директором ЗОШ №10 І-ІІІ ступенів м. Світловодська, [PERSON], [INFO], дійсно навчається в 11-му класі вказаного навчального закладу. (а.с.3). Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Так, статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи викладені обставини суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення донькою двадцяти трьох років, тобто до 03.01.2024 року. За правилами ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого звільнена позивач, в розмірі, передбаченому ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved