Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

29 серпня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася з позовом до колишнього чоловіка [PERSON], в якому вказала, що їй на праві власності належить житловий будинок в [ADDRESS] в якому сторони проживають і зареєстровані. Між сторонами в жовтні 2015 року шлюб розірвано. Відповідач після розірвання шлюбу проживає з будинку, але систематично вчиняє скандали, зловживає спиртними напоями, погрожує фізичною розправою. Тому вона зверталася до міліції, щоб відповідача притягали до відповідальності та відносно відповідача було складено протоколи про адміністративне правопорушення.. Просить позбавити відповідача права користування житловим будинком, виселити його з будинку без надання іншого житлового приміщення та зняти з обліку реєстрації місця проживання в її будинку. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, повідомлений 19 вересня 2016 року про час та місце розгляду справи за місцем реєстрації проживання, що підтверджується поштовим повідомленням, в судове засідання не прибув. Суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши обставини справи, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. В суді встановлено що сторони проживають в будинку, що належить позивачці [PERSON] на праві власності. Шлюб між сторонами розірвано в 2015 році. Після розірвання шлюбу відповідач [PERSON] продовжує в ньому проживати. За місцем проживання між сторонами систематично виникають сварки. Позивачка [PERSON] зверталася із заявами в Полонський РВ УМВСУ про неправомірну поведінку відповідача [PERSON] За зверненнями позивачки Полонський РВ УМВСУ ухвалював висновки від 01 вересня 2015 року та 07 травня 2016 року про відмову в порушенні кримінальних справ за відсутністю складу злочину та про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст..173-2 КУПАП. Даних про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] позивач суду не надала, клопотання про витребування доказів не заявляла. Дані обставини встановлені з таких доказів - паспорта позивачки, договору дарування, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, витягом з Державного реєстру правочинів, згідно з якими позивачці на праві власності належить частина будинку по [ADDRESS], рішенням суду про розірвання шлюбу, повідомленнями та висновками начальників Полонського РВ УМВСУ та відділення поліції про результати розгляду її скарг на поведінку [PERSON] та притягнення його до адміністративної відповідальності, копією будинкової книги. Відповідно до ст..157 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) членів сім»ї власника жилого будинку може бути виселено у випадках, передбачених часиною першою ст. 116 цього Кодексу. Виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч.1 ст.116 ЖК України якщо наймач, члени його сім»ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб проводиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, для проживання членів своєї сім'ї, інших осіб, розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими в частині виселення відповідача, тому що він систематично порушував правила співжиття, що призвело до неможливості проживання інших осіб в цьому будинку. В іншій частині позовних вимог позов задоволенню не підлягає, тому що позовна вимога про позбавлення відповідача права користування будинком пред'явлена із незрозуміло яких причин, у разі виселення відповідача з будинку така вимога немає будь-якого сенсу. Також вимога про зняття з реєстрації не підлягає до задоволення, оскільки виселення відповідача із будинку є підставою для зняття його з реєстрації проживання відповідними державними органами. Суд не є органом, що знімає з реєстраційного обліку фізичних осіб. В цій частині позивачка не надала доказів, що її право на зняття відповідача з реєстрації порушено будь-ким, а тому ця вимога пред'явлена із надуманого припущення і є завчасною.

Outcome: partial