Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

8 грудня 2015 року, представник позивача ПАТ «Універсал Банк», в статут якого згідно із Законом України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008 р. та рішення загальних зборів акціонерів від 22.06.2009 р. були внесені зміни щодо назви позивача з ВАТ «Універсал Банк» на ПАТ «Універсал Банк», яке є правонаступником усіх прав та обовязків ВАТ «Універсал Банк», звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 02.09.2008 р., між ними та відповідачкою був укладений кредитний договір № BL 8449, відповідно до умов якого, остання отримала кредит в сумі 100000 грн. строком до 01.09.2015 р. під 31,95% річних за користування кредитом. Однак, в порушення умов кредитного договору, відповідачка порушивши істотні кредитні договірні умови не сплачує заборгованість та проценти по кредиту, у звязку з чим у неї утворилась заборгованість перед банком, яка станом на 19.06.2015 р. становить 207612,62 грн. і складається з заборгованості по кредиту в сумі 99274,95 грн. та відсотків 108337,67 грн., які представник позивача у позові просив стягнути з відповідачки на свою користь та суму судового збору 3534,05 грн. Представник позивачів в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки з викликом до суду, але надіслав до суду заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі та на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України, просив суд слухати справу за його відсутності, не заперечуючи проти постановлення заочного рішення по справі (а.с. 26-29). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 74, ч. 1 ст. 77 ЦПК України, за останньою відомою судові адресою її місця проживання і повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться, що підтверджується довідкою Овідіопольського РВ ГУДМС України в Одеській області № 36/4863 від 10.12.2015 р. про те, що [PERSON], [INFO] за обліками АДК Овідіопольського РВ не значиться, а також поштовим повідомленням, причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала (а.с. 23,30). Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено зобовязання позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, відповідно до ч.3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. За умовами ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Приписами статей 525,526 ЦК України передбачено, що зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Крім цього, статтею 617 ЦК України передбачено особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обовязків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобовязання, відсутність у боржника необхідних коштів. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що 02.09.2008 р., між ними та відповідачкою був укладений кредитний договір № BL8449, відповідно до умов якого, остання отримала кредит в сумі 100000 грн. строком до 01.09.2015 р. під 31,95% річних за користування кредитом (а.с. 6-10). Однак, в порушення умов кредитного договору, відповідачка порушивши істотні кредитні договірні умови не сплачує заборгованість та проценти по кредиту, у звязку з чим у неї утворилась заборгованість перед банком, яка станом на 19.06.2015 р. становить 207612,62 грн. і складається з заборгованості по кредиту в сумі 99274,95 грн. та відсотків 108337,67 грн., обґрунтований розрахунок якої, був складений банком у відповідності з діючим законодавством та умов вищевказаного кредитного договору та перевірений судом, а також витягом по рахунку відповідачки (а.с. 11-14). На момент розгляду справи, доказів погашення кредиту та сплати відсотків та пені, відповідачкою суду не надано, та відповідно у суду вони відсутні. За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст. 1050 ЦК України. Крім того, у відповідності до вимог ст.ст. 85,88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивачів мають бути стягнуті понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3534,05 грн. (а.с. 5). На підставі викладеного,

Outcome: approved