Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

29.10.2014 р. позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] р. в м. Охтирка померла [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді домоволодіння [ADDRESS]. Рішенням Охтирського міськрайонного суду від 13.06.2014 р. було встановлено факт її проживання протягом останніх п'яти років зі спадкодавцем, чим була віднесена до четвертої черги спадкування. Рідний син померлої [PERSON] також помер у 2001 році, інших спадкоємців за законом вона не має. Коли позивачка звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, їй відмовили, вказавши, що документів, наданих для одержання свідоцтва про право на спадщину, недостатньо. Тому позивачка звернулася в суд з позовом, яким просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок «А-1ж» з тамбуром «а» загальною площею 30,7 кв.м і житловою площею - 16,4 кв.м, та господарські будівлі і споруди: сарай літ. «Б», погріб літ «б», сарай літ. «В», сарай літ. «Г», огорожа №1, 2, колодязь №3, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, просила визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом (четвертої черги спадкування) після смерті [PERSON] Представники відповідача - Охтирської міської ради, та третіх осіб - Охтирської міської державної нотаріальної контори та Реєстраційної служби Охтирського міськрайонного управління юстиції , - в судове засідання не з'явилися, подали заяви, в яких проти задоволення позовних вимог не заперечують, справу просять розглянути без їх участі (а.с.27, 29, 39). Третя особа по справі [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона - дружина покійного сина [PERSON] - [PERSON], який помер [INFO] р. в м. Охтирка, і після смерті якого вона успадкувала грошові вклади у відділені Ощадбанку №2833. На даний час інших спадкоємців 1-3 черги спадкування, крім неї, немає. Однак вона від свого права на спадкове майно після смерті [PERSON] відмовляється та не заперечує, що за [PERSON] було визнано таке право. Виходячи з наведеного, вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне провести розгляд даної справи без участі відповідача та третіх осіб, а позовні вимоги задовольнити повністю з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] р. в м. Охтирка померла [PERSON] (а.с.6), після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді домоволодіння [ADDRESS] Сумської області, яке вона також фактично успадкувала після смерті свого сина [PERSON], який помер [INFO] року (а.с.10), фактично вступивши в управління спадковим майном разом із донькою померлого [PERSON], яка згодом також померла [INFO] р. (а.с.55-56). Рішенням Охтирського міськрайонного суду від 13.06.2014 р. було встановлено факт проживання [PERSON] протягом останніх п'яти років зі спадкодавцем, чим вона фактично була віднесена до четвертої черги спадкування. Оскільки єдина потенційна спадкоємиця - [PERSON] - в судовому засіданні від свого права на спадщину відмовилася, інших спадкоємців за законом, крім [PERSON], фактично немає. Ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов'язана з використанням його властивостей. Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна. При визначенні моменту набуття права власності слід враховувати як особливості самого майна, так і особливості оформлення права власності, які теж суттєво впливають на визначення моменту виникнення (набуття) права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, визначені у главі 24 ЦК України, зокрема із правочинів. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 30.10.2014 р. №38771682 вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, була заведена за заявою [PERSON] (а.с.30-31), інших заяв не надходило. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13.06.2014 р. (а.с.8), яке набрало законної сили, було встановлено факт постійного проживання [PERSON], починаючи з 2009 р., разом із [PERSON], яка померла [INFO] р., протягом п'яти останніх років до дня її смерті, за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, [PERSON] відноситься до четвертої черги спадкування за законом. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, судом було встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] дійсно належав на праві приватної власності покійній [PERSON], а тому суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивачки та визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок. На підставі викладеного, Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), ст. 9, 13, 41 Конституції України, ст.ст. 316, 319, 321, 328, 1258, 1264 ЦК України,

Outcome: approved