Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

31.01.2018 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вказана позовна заява ПАТ КБ «Приватбанк», в якій просили: стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 07.10.2013 року у розмірі 39060,73 гривень, а також понесені судові витрати у розмірі 1762 грн. (а.с. 1-3). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 07.10.2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 4100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до п. п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг відповідач при укладанні договору про надання банківських послуг дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою [PERSON]. Він зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківським послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та [PERSON] Договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач також стверджує, що відповідно до п.2.1.1.12.2 Договору, у разі непогашення боргових зобов'язань за Кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування Кредитом Клієнт сплачує [PERSON] проценти в розмірі, зазначеному в [PERSON], що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6. Також п.1.1.3.2.4 Договору для банку передбачена можливість зміни тарифів та інших невід'ємних частин Договору, за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених у п. 1.1.3.1.9Договору, та отримання позичальником виписки про стан здійснення операції по карткових рахунках(п.1.1.2.1.5 Договору). Позивач виконав свої зобов'язання, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому у договорі та стверджує, що відповідач не виконує належним чином свої зобов'язання за кредитним договором, у результаті чого станом на 04.01.2018 р., з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, має заборгованість 39060,73 гривень, з яких: 3544,65 грн.-тіло кредиту, 1792,40 грн.-відсотки за користування кредитом, 31387,45 грн.-пеня, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн.(фіксована частина) та 1836,23 грн.( процентна складова). У судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Проте, надали суду заяву( а.с. 30), в якій просили розглядати справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та не заперечують щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання, заяви про розгляд справи за його відсутністю та відзиву на позовну заяву не направив. Відповідно до вимог ст. ст.\~223,280,281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Відповідно до вимог ч.6ст.81\~ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, 07.10.2013 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг на отримання кредиту та платіжної кредитної картки «Універсальна», що підтверджується укладеною сторонами Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 07.10.2013 року (а.с. 7). Так, за змістом ч.1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 вказаної статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч. 3\~ст. 1054 ЦК України\~особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ч.1\~ст.1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до вимог ч.1-3\~ст.638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом ч.1, 2\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Відповідно до ч.1\~ст.640 ЦК України\~договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. При цьому, суд також враховує, що відповідно до ч.1\~ст.634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як встановлено зі змісту Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 07.10.2013, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору та шляхом підписання зазначеного письмового документу, а також скріплення його печаткою юридичної особи - позивача (а.с.7). Відповідно до змісту вказаної Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 07.10.2013 відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4. Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, розміщених на сайті https: privatbank. ua/ terms/, підписання договору являється згодою клієнта відносно прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а.с.8-22). Згідно п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У відповідності до п. 2.1.1.5.6. Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та [PERSON]), оплати винагороди банку. Відповідно до п. 1.1.2.1.9 Умов та правил, власник зобов'язаний стежити за витратою коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення [PERSON]. Згідно п. 2.1.1.7.6. Умов та правил, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний спалити банку штраф, розмір якого встановлений тарифами договору. За змістом п.п.2.1.1.12.2 Умов та Правил за користування Кредитом протягом Пільгового період Клієнт сплачує [PERSON] відсотки в розмірі 0,01% від суми операції за рахунок Кредиту. В разі непогашення Клієнтом боргових зобовязань за Кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування Кредитом Клієнт сплачує [PERSON] відсотки в розмірі, зазначеному в [PERSON], що діють на дату нарахування. Сплату відсотків за користування Кредитом Клієнт здійснює шляхом надання доручення [PERSON] про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків (договірне списання). В разі, якщо в дату перерахування відсотків згідно цих Умов, Клієнт всю суму Кредиту, Сторони узгодили про збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобовязань за кредитом , що мала місце на дату нарахування відсотків. Пунктом 2.1.1.12.2.1 Умов та правил визначено, що у разі виникнення прострочених зобовязань за кредитом, клієнт сплачує [PERSON] відсотки в подвійному розмірі від зазначених в [PERSON], що діють на дату нарахування. За змістом п.2.1.1.12.2.2 Умов та правил, у разі виникнення прострочених зобовязань із терміном прострочки понад 90 днів Клієнт сплачує [PERSON] пеню в розмірах, визначених в [PERSON], що діють на дату нарахування. При цьому відсотки за користування Кредитом Клієнт не сплачує. За змістом п.2.1.1.12.6.1 Умов та Правил, у разі виникнення прострочених зобовязань за борговими зобовязаннями на суму від 100грн., Клієнт сплачує [PERSON] пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів про кредиту. Відповідно до п. 2.1.1.12.9 Правил користування платіжною карткою, Клієнт доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в [PERSON] у тому числі з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Відповідно до п.2.1.1.12.10 [PERSON] має право вимагати дострокового виконання Боргових зобовязань у цілому або в певній [PERSON] частині у разі невиконання Клієнтом /або Довіреною особою Клієнта своїх Боргових та інших зобовязань за цим Договором. Пунктами 1.1.2.1.5, 1.1.2.1.6, 1.1.2.1.7, 1.1.2.1.9 Умов та Правил, визначено обовязки клієнта: одержувати виписки про стан картрахунків і про здійсненні операції за картрахунками; у разі незгоди зі змінами Правил та/або «Тарифів Банку» звернутися до банку для розірвання Договору і погасити заборгованість, що виникла перед [PERSON], у тому числі й заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення карток, виданих власнику і його довіреним особам.; погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використовування, за перевитратою платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно п. 1.1.3.2.4. Умов та правил, банк має право: змінювати [PERSON], а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому банк, за винятком випадків зміни наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, згідно з п. 1.1.3.1.9 Договору. Якщо протягом 7 днів [PERSON] не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) [PERSON] залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта. У відповідності до п. 1.1.7.11 Умов та правил, договір дії протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Також п. 2.1.1.12.6 вказаних Умов та правил передбачено, що на боргові зобовязання за Кредитом і [PERSON] нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами [PERSON], з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п.2.1.1.12.13. З наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 4-6) встановлено, що станом на 04.01.2018 року, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, за відповідачем рахується заборгованість у сумі 39060,73 гривень, з яких: 3544,65 грн.-тіло кредиту, 1792,40 грн.-відсотки за користування кредитом, 31387,45 грн.-пеня, а також судові штрафи -2336,23 грн. Дослідженням вищевказаного розрахунку також вбачається, що до заборгованості по кредиту, на яку нараховувались відсотки за користування кредитними коштами, позивачем безпідставно були включені суми заборгованості по нарахованим відсоткам, штрафам і пені за попередні періоди ( а.с.4-6). Оскільки розмір заборгованості за використаними кредитними коштами в сумі 3544,65 грн. підтверджено розрахунком, засвідченим уповноваженою особою банку та відповідачем не оспорюється, у суду відсутні підстави сумніватися в дійсності наведеної в розрахунку інформації в частині заборгованості за використаними відповідачем кредитними коштами в сумі 3544,65 грн. Водночас, суд вважає, що проведений позивачем розрахунок процентів за користування кредитом, а також процентна ставка, за якою позивач нараховував проценти за користування кредитом, не відповідають умовам укладеного сторонами договору, були ним змінені в односторонньому порядку. Так, дослідженням долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості встановлено, що позивачем нараховувались проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки: з 07.10.2013 по 29.08.2014 включно 30,00 % річних, 01.09.2014 по 31.03.2015 включно- 34,80 %, з 01.04.2015 по 31.05.2015 включно- 43,20%, з 01.06.2015 по 04.01.2018 включно - 2,90% та 3,60 % на місяць( а.с.4-6). Таке нарахування, вочевидь, не відповідає базовій процентній ставці, що діяла на момент укладення договору. Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам та встановленим на підставі цих доказів обставинам справи, суд приходить до висновку, що у позивача не було підстав для зміни процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку, оскільки це суперечить вимогами\~ст.1056-1 ЦК України. Так, за змістом ч.1\~ст.1056-1 ЦК України\~процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Відповідно до вимог ч.3 вказаної статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно з вимогами ч.4 вказаної статті, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Частиною 5 та 6\~ст.1056-1 ЦК України\~передбаченого, що індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати таким вимогам: 1) поточне значення індексу повинно періодично, але не рідше одного разу на місяць, публікуватися в засобах масової інформації або оприлюднюватися через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації. Кредитний договір повинен містити посилання на джерело інформації про відповідний індекс; 2) індекс повинен ґрунтуватися на об'єктивних індикаторах фінансової сфери, що дозволяють визначити ринкову вартість кредитних ресурсів; 3) значення індексу повинно встановлюватися незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг. У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки. Суд також звертає увагу, що ч.2\~ст.634 ЦК України\~передбачає, що договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Отже, підстави для зміни договору в частині розміру відсотків, а тим більше, в сторону збільшення відсотків, шляхом односторонньої зміни умов договору, вищевказана норма закону не допускає. Таким чином встановлено, що зарахування позивачем до суми заборгованості, на яку нараховуються проценти, нарахованих відсотків, штрафів, пені, про що зазначено та що вбачається зі змісту долученого до позовної заяви Розрахунку заборгованості (а.с.4,5-6), суттєво збільшує розмір реальної відсоткової ставки, визначеної сторонами при укладенні договору. При цьому доказів того, відповідач був повідомлений про такі зміни письмово, суду надано не було. Твердження позивача, що саме на відповідача як на позичальнику лежить обов'язок отримувати інформації про зміну відсоткової ставки, суперечать ст.1056-1\~ЦПК України. Крім того, встановлено, що укладеним між сторонами договором, у тому числі вищезазначеними Умовами та Правилами надання банківських послуг, розміщених на сайті https: privatbank. ua/ terms/,, не передбачено порядок розрахунку змінюваної процентної ставки, який би дозволяв точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору, не передбачено формули визначення змінюваної процентної ставки, а також максимального розміру збільшення процентної ставки. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що визначена при укладенні договору процентна ставка 30%, є фіксованою та не може змінюватися протягом дії кредитного договору в односторонньому порядку банком шляхом внесення змін до [PERSON], оскільки без дотримання вищенаведених вимог\~ст.1056-1 ЦК України, така умова договору є нікчемною. Згідно\~ст. 526 Цивільного кодексу України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до\~ст. 625 Цивільного кодексу України\~боржник не звільняється від\~\~відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Встановлено, що відповідачем у період з 01.06.2015 по 04.01.2018р.р. було внесено кошти на погашення заборгованості в розмірі 1218,73 гривень( а.с.5, 6). Проте з наданого позивачем розрахунку, суду не надалося можливості перевірити правильність зарахування коштів, внесених відповідачем, у рахунок погашення заборгованості. Обґрунтованих розяснень, а також висновку експерта на підтвердження правильності проведених розрахунків та відповідності їх умовам укладеного договору, суду не надано. При цьому суд звертає увагу, що включення в заборгованість нарахованих відсотків, штрафів, пені, та нарахуванням відсотків на всю суму прострочених боргових зобовязань (графи 4,5,8 розрахунку), не може вважатися обґрунтованим вищенаведеним вимогами п.2.1.1.12.2 Умов та правил, оскільки в такому разі, це мало б призвести до збільшення суми заборгованості за основним боргом використаним кредитним лімітом на суму нарахованих відсотків, штрафів, пені, та зменшення заборгованості за процентами, пенею, фактично, до відсутності заборгованості за процентами. Проте, як вбачається з розрахунку, позивачем зазначено, про наявність заборгованості за тілом кредиту, нарахованими відсотками, нарахованою пенею. Отже, позивачем не доведено, що фактично здійснювалось перерахування коштів на поточний рахунок позичальника та їх подальше договірне списання в рахунок погашення боргових зобовязань за нарахованими відсотками, штрафами, пенею. Крім того, таке збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобовязань (п.2.1.1.12.2 Умов та правил) фактично суперечить умовам п.п.2.1.1.12.2.1 та п.2.1.1.12.2.2 Умов та правил, які визначають інші наслідки виникнення прострочення зобовязання за кредитом, а саме: сплату відсотків в подвійному розмірі на заборгованість за кредитом, термін прострочення якої до 90 днів, та нарахування пені у разі виникнення прострочених зобовязань із терміном понад 90 днів, при цьому відсотки за користування кредитом клієнт не сплачує. Оскільки, позивачем не доведено факт надання кредитних коштів для погашення заборгованості за нарахованими відсотками, штрафами, пенею, включення такої заборгованості в заборгованість за кредитом, на яку з 01.06.2015 року банком нараховувались проценти за використаними кредитним коштами, слід визнати необґрунтованою, безпідставною, такою, що фактично збільшує розмір нарахованих процентів і визначену при укладенні договору проценту ставку та не відповідає вимогам щодо порядку нарахування відсотків, передбаченим ч.1 ст.1048, ст.1056-1 ЦК України та Умовам та правилам надання банківських послуг в Приватбанку. У зв'язку з цим, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 3544,65 гривень є обґрунтованими та підлягають задоволенню на вказану суму, а вимоги щодо стягнення заборгованості за процентами в розмірі 1792,40 гривень та пені в розмірі 31387,45 гривень - задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не конкретизовано, не обґрунтовано, а також не доведено розмір такої заборгованості. Так, враховуючи відсутність необхідних відомостей, які б давали суду можливість перевірити правильність нарахування процентів та пені та відповідність зарахування сплачених відповідачем коштів у рахунок погашення заборгованості умовам укладеного договору та вимогам чинного цивільного законодавства (а саме: поточна, прострочена заборгованість за використаними кредитним коштами; кількість днів користування кредитними коштами, в тому числі, кількість днів пільгового періоду за використаними коштами, протягом якого відсотки не нараховуються; детальний розрахунок пені, у тому числі, які суми були зараховані в рахунок погашення заборгованості за пенею, процентами та кредитом), суд приходить до висновку, що в цій частині вимоги позивача належним чином не обґрунтовані та не доведені, у зв'язку з чим задоволенню не підлягають. Крім того, як вбачається зі змісту позовної заяви та розрахунку заборгованості, за порушення грошових зобов'язань за один і той самий період позивачем нараховано як пеню так і штрафи (а.с.1-6), внаслідок чого відповідача двічі притягнуто до одного і того ж виду відповідальності. Так, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідна правова позиція Верховного суду України, викладена в постанові №6-2003цс15 від 21жовтня 2015 року. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме відповідач має сплатити позивачу заборгованість за кредитним договором на загальну суму 4221 грн.88 коп., яка складається з: 3544,65 грн. заборгованість за кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500 гривень фіксована частина та 177,23 грн. - процентна складова, враховуючи наступний розрахунок: 3544,65грн.х 5%= 177,23 грн. Відповідно до вимог\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України\~судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 1762 гривень (а.с. 29), підлягають стягненню на його користь з відповідача . На підставі викладеного,

Outcome: partial