Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

5 вересня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки від заробітку щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що від шлюбу з [PERSON] у них народився син [PERSON], [INFO]. На сьогоднішній день сімя розпалась, вони з чоловіком не проживають разом із січня 2017 року. Дитина проживає з нею і знаходиться на її повному утриманні. Вона займається підприємницькою діяльністю, доходів від якої не вистачає на нормальне забезпечення сина. Водночас чоловік відмовився утримувати свою дитину в добровільному порядку, хоча працездатний, має задовільний стан здоровя, не має на утриманні інших дітей, стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що дитина потребує нормального харчування, одягу, а також коштів для забезпечення гармонійного розвитку. Водночас вона сама не може забезпечити сину належний рівень життя, оскільки отримує незначний дохід. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзиву на позовну заяву та заяв з процесуальних питань від відповідача не надійшло. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з такого. Судом встановлено, що від шлюбу у позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Дитина проживає разом з матірю, що підтверджується довідкою Варвинської селищної ради № 3297 від 4 вересня 2018 року (а.с. 8) та Актом обстеження матеріально-побутових умов сімї (а.с. 6). \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] перебуває на податковому обліку у Варвинському відділенні Прилуцької ОДПІ та здійснює підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування, від якої отримує незначний дохід, якого не вистачає для утримання та гармонійного розвитку дитини (а.с. 7). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько та мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789XІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2)стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Доказів того, що відповідач є непрацездатним, має інших утриманців або незадовільний стан здоровя, суду не надано. Відсутня також інформація про матеріальне становище відповідача та його доходи, про наявність на праві власності, володіння та/або користування у відповідача майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, а також про витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. За таких обставин суд приходить до переконання, що аліменти слід стягувати з батька дитини у розмірі однієї четвертої частки його заробітку (доходу) у звязку з тим, що позивачка скористалася передбаченим ч. 3 ст. 181 СК України правом обрати такий спосіб отримання аліментів - у частці від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду (5 вересня 2018 року) і до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан і стан здоровя відповідача та дитини, відсутність у відповідача інших утриманців. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача також необхідно стягнути судовий збір в дохід держави, оскільки позивачка при зверненні до суду була звільнена від його сплати.

Outcome: partial