overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

31.07.2017 року позивач звернулась з позовом, в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку №5 по вул. Молочній в с. Іванівка Первомайського району Миколаївської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що вказаний будинок належить позивачці на праві власності на підставі договору дарування від 18.12.1992 року. Позивач перебувала у шлюбі з [PERSON], який було розірвано 10.11.2000 року, а 22.12.2000 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] і їй було присвоєно прізвище «Іванова». Відповідач зареєстрований в [INFO] з 28.05.2010 року, однак з 2011 року в будинку не проживає, участі в його утриманні не приймає, а його реєстрація не дає змоги позивачці оформити субсидію, в звязку з чим вона змушена звернутись з позовом до суду. В судове засідання позивач не зявилась, але надала заяву в якій просила справу розглянути в її відсутність, позов підтримує і просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, а його представник [PERSON] надала заяву в якій просила справу розглядати у відсутність її та в довірителя, а позов визнає і проти його задоволення не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Копіями договору дарування будинку від 18.12.1992 року, свідоцтва про народження, свідоцтва про розірвання шлюбу та свідоцтва про одруження підтверджено, що позивач є власником будинку №5 по вул. Молочній в с. Іванівка Первомайського району Миколаївської області. Копією будинкової книги та довідкою Романовобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 19.07.2017 року підтверджено, що відповідач зареєстрований у вказаному будинку, але не мешкає в ньому 6 років. Ст. 405 ч. 2 ЦК України передбачає, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ст. 61 ч.1 ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На підставі викладеного, суд знаходить доведеними позовні вимоги, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

31.07.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 22 вересня 2012 року вони зареєстрували шлюб. Від спільного проживання у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, через непорозуміння в сім'ї, сварки спільне проживання та збереження сім'ї є неможливими. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, згідно поданої до суду заяви просила розгляд справи проводити у її відсутності, позов задовольнити. В разі відсутності відповідача розгляд справи проводити в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, згідно поданої до суду заяви просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнав. Ознайомившись із письмовими заявами сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що зберегти сім'ю не бажає жоден із подружжя. При таких обставинах зберегти шлюб неможливо. Позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

31.07.2017 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] з підстав, встановлених статтею 405 ЦК України. Позов мотивує тим, що відповідач у 2014 року добровільно покинула вказану вище квартиру і з цього часу не проживає в ній та не бере участі в оплаті житлово-комунальних послуг. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на задоволенні; будучи допитаною судом в якості свідка показала, що наприкінці 2013 року відповідач добровільно покинула спірну квартиру в зв'язку із створенням сім'ї з іншим чоловіком, від якого згодом народила сина [PERSON], і з того часу ніколи не з'являлася в квартирі та не має в ній своїх особистих речей. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася належним чином. За згодою позивача, 12.10.2017 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Позивач є власником квартирі [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 15.08.1995 року (далі - Квартира), в якій зареєстрована відповідач (а. с. 6-8, 11, 12). Як убачається з матеріалів справи (а. с. 5) та показань свідка, які узгоджуються між собою, наприкінці 2013 року відповідач добровільно покинула Квартиру і з того часу вона не бере участі в оплаті житлово-комунальних послуг, чим ставить сім'ю позивача в скрутне матеріальне становище. Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У зв'язку з доведенням факту не проживання відповідача в Квартирі без поважних причин понад один рік, є законні підстави для визнання її такою, що втратила право користування Квартирою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-31 00:00:00

31.07.2017 року позивач звернулася до суду з позовом про скасування заборони відчуження 3/10 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS], що належать їй на праві приватної власності, внесеної до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна співвідповідачем - Другою чернігівською державною нотаріальною конторою. В обґрунтування позову зазначила, що у співвідповідача не було правових підстав для внесення до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна заборони відчуження 3/10 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS], яка створює їй перешкоди у вільному розпорядженні нерухомим майном. У судовому засіданні позивач пред'явлений позов підтримала і наполягала на його задоволенні; представник відповідача при вирішенні спору послалася на розсуд суду; представник співвідповідача не з'явився, при цьому надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності та про доцільність, на його думку, заміни неналежного співвідповідача на належного - Першу чернігівську державну нотаріальну контору. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач є власником 3/10 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] (далі - Будинок), на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.07.2012 року (а. с. 9-11). Згідно з Інформаційною довідкою з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а. с. 13 зв.) 14.09.2006 року співвідповідачем зареєстровано заборону відчуження Будинку (запис за № 3733140). Підстава реєстрації обтяження не вказана; власником Будинку - зазначений [PERSON] Втім, як убачається з копії Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.04.2005 року (а. с. 11), станом на день реєстрації співвідповідачем заборони відчуження нерухомого майна власником 3/10 частин Будинку був не [PERSON], а інша особа - [PERSON] - спадкодавець майна, що прийняла в спадщину позивач. Таким чином, у співвідповідача не було достатніх правових підстав для реєстрації заборони відчуження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 3/10 частин Будинку. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки реєстрація співвідповідачем заборони відчуження власником 3/10 частин Будинку в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна унеможливлює вільне розпорядження позивачем своєю власністю, створені в такій спосіб перешкоди підлягають усуненню судом шляхом зобов'язання співвідповідача скасувати вказану заборону. Таким чином, пред'явлений позов ґрунтується на законі, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

31.07.2017 року позивач звернулася з позовом до суду та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 13 січня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Овруцького районного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №3. Зазначила, що перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу дітей не мають. Відносини в сім»ї не склалися, було відсутнє взаєморозуміння. З січня 2016 року припинили спільне проживання та до даного часу проживають окремо. Вважає, що їхня сім»я розпалася та зберегти її неможливо, а тому має твердий намір розірвати шлюб. Розірвати шлюб в органах РАЦС відповідач не бажає. Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб від 13.01.2016 року серії І-ТТП №130725. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За нормами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом подальших заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вказана сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Позивачем понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 640 грн., які вона стягувати з відповідача не бажає, про що свідчить заява.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

31.07.2017 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 08 червня 2001 року, від спільного життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Так як відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просила стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини, але не менш 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивачка надала в судове засідання заяву, згідно якої підтримала заявлені вимоги, просила розглянути справу у її відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивач і відповідач перебувають у шлюбі з 08 червня 2001 р., від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільної допомоги на утримання дитини не надає, що порушує права позивачки передбачені ст. 180 Сімейного кодексу України відповідно до якої батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, тому позов про стягнення аліментів необхідно задовольнити та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини, але не менш 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

31.07.2017 року позивач предявила суду позов про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 26 жовтня 2012 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 2658. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що у них є спільна донька [PERSON], [INFO]. Відносини з відповідачем не склалися. На протязі тривалого часу вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, не підтримують шлюбних відносин. В звязку з цим вона звертається до суду та просить розірвати шлюб. Позивач в судове засіданні надіслала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду, а також підписом відповідача на повідомленні про вручення поштового відправлення. Зі згоди позивача, висловленому в письмовому клопотанні, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України, на підставі наявних доказів. Ознайомившись з матеріалами справи, зясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, наявність неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення. Примирення між сторонами не можливе, шлюб носить формальний характер та його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

31.07.2017 року представник позивача [PERSON] за договором адвокат [PERSON] звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до Сумської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, Третя Сумська державна нотаріальна контора Сумської області, [PERSON] про встановлення часток власності у спільному майні та припинення права спільної сумісної власності, в якому, на підставі ст. ст. 372, 1235, 1261, 1268, 1296 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

31.07.2018 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 08.10.2005 вона уклала шлюб з [PERSON], [INFO] Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини між подружжям припинились з червня 2018 року через втрату почуття взаємної любові та поваги, несумісністю поглядів на спільне життя та сімейні відносини. За таких обставин подальше спільне сімейне життя з відповідачем позивачка вважає неможливим та таким, що суперечить їх інтересам. У звязку з вищевикладеним позивачка вимушена звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу. У судове засідання позивачка не зявилась, про день, час і місце слухання справи повідомлена належним чином. Раніше надала до суду заяву, відповідно до якої позов підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу без її участі та без фіксування процесу технічними засобами. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи. Причини неявки суду не повідомив, заяв від відповідача до суду не надходило. Відзив, у передбачений ухвалою суду від 02 серпня 2018 року строк, до суду не надав. На підставі вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбі з 08 жовтня 2005 року підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії 1-ЖС № 008343 від 08 жовтня 2005 року, виданого Наталівською сільською радою Запорізького району Запорізької області, про що 08 жовтня 2005 року в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 11 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії I-ЖС № 016928 від 08 лютого 2006 року, актовий запис № 03, яка після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою (а.с. 7). Спір про розділ майна відсутній. Враховуючи обставини, що сторони подружні стосунки не підтримують, позивачка не має наміру на збереження шлюбу, відповідач не здійснює заходів щодо збереження сімї, суд доходить висновку про те, що сім'ю зберегти немає можливості, тому шлюб підлягає розірванню. Згідно зі ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду та виходячи зі змісту ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

31.07.2018 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування домоволодінням №29 по вул. Тернівська в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] вказує, що є власником домоволодіння №29 по вул. Тернівська в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Відповідач [PERSON], який є племінником позивача, хоча і зареєстрований в зазначеному будинку, але з червня 2009 року за даною адресою не проживає без поважних причин. По теперішній час відповідач жодного разу за вказаною адресою не зявлявся. В наслідок того, що відповідач [PERSON] фактично в квартирі не проживає без поважних причин, комунальні платежі, які нараховуються на нього не сплачує, тим самим перешкоджає позивачу [PERSON] у здійсненні його права власності на житло, зокрема вільно володіти та користуватися будинком. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування домоволодінням №29 по вул. Тернівська в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Представник позивача - адвокат [PERSON]в судове засідання не зявилася, надавши письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та згоду на заочний розгляд справи, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON]\~в судове\~засідання повторно\~не зявився,\~про час,\~дату та\~місце розгляду\~справи був\~повідомлений у\~встановленому законом\~порядку,\~відзив на\~позовну заяву\~не надав,\~у звязку\~з чим\~ухвалою Тернівського\~районного суду\~міста Кривого\~Рогу Дніпропетровської\~області від\~14.03.2019\~постановлено провозити\~заочний розгляд\~справи. \~ Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено,\~що позивач\~[PERSON]\~є власником\~домоволодіння №29\~по вул.\~Тернівська в\~м.\~Кривому Розі\~Дніпропетровської області\~(а.с.7,\~8).\~У зазначеному\~будинку зареєстрований\~його племінник\~-\~відповідач [PERSON],\~який з\~червня 2009\~року за вказаною адресою не проживає без поважних причин (а.с. 6, 9-12). Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно ст.7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] більше року за місцем своєї реєстрації не мешкає без поважних причин, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги та визнати його таким, що втратив право користування домоволодінням №29 по вул. Тернівська в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. На підставі ч.2 ст.405 ЦК України, ст.7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

31.07.2018 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про визнання таким, що втратив право користування житловим будинком № 8 по вулиці Олеко Дундича в місті Чернігові з підстав, встановлених статтею 405 ЦК України. Позов мотивує тим, що в 1990-х роках відповідач добровільно покинув цей будинок і з цього часу постійно не проживає в ньому без поважних причин, при цьому не бере участі в утриманні будинку та оплаті житлово-комунальних послуг. Сторони у судове засідання не зявилися, при цьому надіслали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності; у заяві відповідач вказав про визнання позову. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. \~ \~ \~ \~Позивач є власником будинку № 8 по вулиці Олеко Дундича в місті Чернігові (далі Будинок), в якому зареєстровано місце постійного проживання відповідача. Як убачається з матеріалів справи і визнається самим відповідачем, в 1990-х роках відповідач добровільно покинув Будинок і з цього часу постійно не проживає в ньому без поважних причин; відповідач не бере участі в утриманні Будинку та в оплаті житлово-комунальних послуг, чим ставить сімю позивача в скрутне матеріальне становище. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~ \~ \~ \~У звязку з доведенням факту непроживання відповідача в Будинку без поважних причин понад один рік, є законні підстави для визнання його таким, що втратив право користування Квартирою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

31.07.2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Зважаючи на складність у викладенні рішення в повному обсязі, повязану з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

31.07.2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Зважаючи на складність у викладенні рішення в повному обсязі, пов`язану з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини.

Outcome: approved