overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

30 червня 2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 03 березня 2000 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, від якого вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачем. Спільне життя із відповідачем не склалося через різні погляди на життя, схильність відповідача до вживання алкогольних напоїв, внаслідок чого вона перестала працювати, а весь свій час стала проводити з друзями і знайомими, на тривалий час без пояснення причин вона почала зникати з дому, через, що в сім'ї виникали сварки та непорозуміння, які призвели до втрати почуття довіри та поваги один до одного. Шлюбні відносини між ними припинені у квітні 2016 року та з того часу вони спільного господарства не ведуть та проживають окремо. Спір про поділ майна буде вирішено окремо, спір щодо утримання дитини відсутній, оскільки він добровільно сплачує матеріальну допомогу. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В судове засідання сторони не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони одружились 03 березня 2000 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Новомосковської міської ради депутатів Дніпропетровської області зроблено запис за № 32 та видане свідоцтво про одруження (а.с. 4). [INFO] у сторін від шлюбу народився син [PERSON] (а.с. 5). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, схильність відповідача до вживання алкогольних напоїв, внаслідок чого в сім'ї виникали сварки та непорозуміння, які призвели до втрати почуття довіри та поваги один до одного. Шлюбні відносини між сторонами припинені в квітні 2016 року, з того часу спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

30 червня 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту без номеру від 24.11.2011 року в сумі 11 209,24 гривень, що складає 486,40 грн. заборгованість за тілом кредиту, 6 912,88 грн. заборгованість за відсотками, 2 800,00 грн.. заборгованість за пенею комісіями, 500 грн. штраф, 509,96 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача просив слухати справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав. Суд ухвалив слухати справу у відсутності сторін заочно на підставі наявних в справі доказів відповідно до ч.2 ст.197, ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору кредиту від 24.11.2011 року відповідачеві надано позивачем кредит в сумі 500,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % річних. Відповідач не виконує умови кредитного договору належним чином не повертає банку суму отриманого кредиту. У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань за кредитним договором від 24.11.2011 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 11 209,24 гривень, що складає : 486,40 грн. заборгованість за тілом кредиту, 6 912,88 грн. заборгованість за відсотками, 2 800,00 грн.. заборгованість за пенею комісіями, 500 грн. штраф, 509,96 грн. штраф (процентна складова). Відповідач погашення кредиту в строки та на умовах, зазначених в кредитному договорі не здійснював, чим порушив взяті на себе зобовязання за кредитним договором. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Так, відповідач допустив істотні порушення умов кредитного договору, а саме порушив взяті на себе зобовязання за Кредитним договором. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Але, як вбачається з матеріалів справи за порушення позичальником відповідачем [PERSON] - строків за кредитним договором банком одночасно нараховано двічі пеню та штраф. Отже, банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобовязання ( прострочення виконання грошового зобовязання), що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч. 3 ст.509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути притягнений до юридичної відповідальності двічі за одне й те саме порушення, а зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Тому, суд в частині стягнення пені в сумі 2 800,00 грн. відмовляє. Також, суд на підставі ст.88 ЦПК України стягує з відповідача судові витрат, понесені позивачем. На підставі викладеного і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

30 червня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 05 жовтня 2002 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі та зазначає, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та її представника. У заяві представник відповідача вказала, що відповідач позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05 жовтня 2002 року, актовий запис № 339 (а/с 6). Від даного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а/с 7, 8). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить його інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

30 червня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 20 вересня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 358, від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], також зазначив, що брачно-сімейні відносини припинили з березня 2016 році через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивач вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просив шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. (а.с. 15) Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала, просила після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище [PERSON]. (а.с. 16) Суд, зясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 20 вересня 2008 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 358, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-НО № 144815, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану міськрайонного управління юстиції Донецькій області (а.с.3). Сторони від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-НО № 369361, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.4). З березня 2016 року сторони мешкають окремо, брачно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

30 червня 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, інших дітей не має, він працює, а тому має можливість надавати грошову допомогу на їх утримання. У зв'язку з чим просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від його заробітку щомісяця, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, одночасно позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с. 17). Відповідач заперечень проти позову не надав, в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив та про розгляд справи в його відсутність не клопотав, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 8). Від шлюбу у сторін народились діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 6, 7). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що діти проживають разом з матір'ю, знаходиться на її утриманні та вихованні, відповідач добровільно допомоги на утримання дітей не надає, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, і з урахуванням вимог ст. 182 СК України, з відповідача на користь позивача на утримання дітей, повинні бути стягнуті аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дітьми - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову. Інших даних про матеріальний стан одержувача аліментів, а також стан здоров'я дітей і інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 551 гривні 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

30 червня 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 26 жовтня 2015 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через непорозуміння, різні погляди на сімейне життя та несхожості характерів, внаслідок чого виникали сварки, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини припинили на початку 2016\~року та з того часу спільне господарство разом не ведуть, спору про поділ майна у них немає. У звязку з відмовою відповідача добровільно з'явитись до органу державної реєстрації актів цивільного стану через брак часу та графік роботи, вона звернулась до суду із зазначеною позовною заявою та просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.\~197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26 жовтня 2015 року, про що виконавчим комітетом Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 28 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 6). Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через непорозуміння, різні погляди на сімейне життя та несхожості характерів, внаслідок чого виникали сварки, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини між сторонами припинені на початку 2016 року, з того часу спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. У своїх письмових заявах, поданих до суду, сторони наполягали на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст.\~110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

30 червня 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнила. В обґрунтування уточненого позову зазначила, що 08 червня 2002\~року нею з відповідачем був укладений шлюб, від якого мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно сплачує аліменти на утримання дітей, однак вона вимушена щомісячно йому про це нагадувати, крім того здоров'я їх сина є незадовільним, він часто хворіє, а тому позивач просить стягнути аліменти у частці від заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], повноліття і вважає, що 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісяця буде достатньо для задоволення потреб дітей. В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає (а.с. 25, 26). На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони одружились 08 червня 2002 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження міським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського обласного управління юстиції зроблено запис за № 669 та видане свідоцтво про одруження (а.с. 5). 15 січня 2003 року у сторін від шлюбу народилась донька [PERSON] (а.с. 7) та 14\~березня 2010 року народився син [PERSON] (а.с. 6). Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що малолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], проживають разом з матірю, знаходяться на її утриманні та вихованні, відповідач добровільно надає допомогу на утримання дітей, однак позивач вимушена останньому про це нагадувати щомісячно, тому суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, і з урахуванням вимог ст.182\~СК України, з відповідача на користь позивача на утримання малолітніх дітей, повинні бути стягнуті аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову. Інших даних про матеріальний стан одержувача аліментів, а також стан здоровя дитини і інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 551 гривні 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

30 червня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS], оскільки відповідач не проживає в ньому з березня 2003 року без поважних причин. Позивач у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надіслав пояснення по справі, в яких зазначив, що при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є наймачем квартири [ADDRESS] (а/с 4). В даній квартирі, крім сторін по справі, зареєстровані також: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою Комунального підприємства «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради від 04 квітня 2016 року № 1154 (а/с 5). Позивач у позові зазначила, що відповідач не проживає за місцем реєстрації без поважних причин з березня 2003 року, участі у витратах на утримання житла не приймає. Вказане підтверджується також актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 04 квітня 2016 року, згідно якого, зі слів сусідів [PERSON], [PERSON] встановлено, що [PERSON] не проживає за місцем своєї реєстрації з березня 2003 року (а/с 6). Згідно ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності без поважних причин наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, вимога позивача про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ст. 71, 72 ЖК України, підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

30 червня 2016 року позивач звернулася з позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону з дня надходження справи до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог, які вона підтримала в судовому засіданні, посилається на те, що відповідач матеріально її не підтримує, проживає окремо від сімї, інших утриманців не має, працездатний, спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідач позовні вимоги визнав повністю. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Обставин, які свідчать про те, що визнання відповідачем пред'явленого позову суперечить закону, порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб, не встановлено. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн., від сплати якого позивача звільнено. На підставі викладеного,

Outcome: approved