Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

31.01.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в розмірі 12725 грн. 64 коп. за кредитним договором №б/н від 21.05.2015 року, яка складається з: заборгованості за кредитом - 471 грн. 88 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 168 грн. 44 коп., заборгованості за пенею - 11003 грн. 15 коп., штрафу (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штрафу (процентна складова) - 582 грн. 17 коп., а також судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в поданій позовній заяві просив розглянути справу за відсутності представника. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за останнім відомим зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання та відповідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до п. 2. ч. 11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку. Згідно ч. 1 ст.626, ст.627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Як випливає з матеріалів справи (а.с. 9-44), 21.05.2015 року відповідач звернувся до позивача із Анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (далі - Умови), яка в сукупності з цими Умовами, а також Тарифами позивача та Пам'яткою клієнта складає Договір про надання банківських послуг. Посилаючись на невиконання відповідачем умов Договору про надання банківських послуг, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість станом на 17.12.2018 року в сумі 12725 грн. 64 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 471 грн. 88 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 168 грн. 44 коп., заборгованості за пенею - 11003 грн. 15 коп., штрафу (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штрафу (процентна складова) - 582 грн. 17 коп. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач вказані приписи Кодексу не виконав. Зокрема, він не надав суду: - документальне підтвердження звернення відповідача із заявою про надання кредиту та фактичного надання кредиту позивачем; - копію Пам'ятки клієнта, яка згідно Анкети-заяви є невід'ємною частиною договору, і таким чином не довів у суді сам факт укладення з відповідачем Договору про надання банківських послуг. - інформацію щодо видачі строку дії та перевипуску картки, яка видавалася [PERSON] відповідно до кредитного договору б/н від 21.05.2015. Крім того, із заповненого особисто відповідачем стандартного формуляра бланка Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та самих цих Умов неможливо зрозуміти до яких саме умов і правил приєднався відповідач: якщо це умови та правила надання банком кредиту - то в цих документах не визначена ані сума кредиту, ані процентна ставка за користування кредитними коштами, а ні строк кредитування та наслідки порушення термінів розрахунків. До справи приєднано витяги з Умов і Тарифів позивача, які не підписані відповідачем, що могло б свідчити про підтвердження ним факту ознайомлення зі змістом цих документів і згодою на їх виконання. За таких обставин, додані позивачем до позовної заяви документи, а саме: Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також витяги з Умов і Тарифів позивача в сукупності не визначають умови кредитного договору між сторонами та не підтверджують наявність у позивача права нараховувати відсотки за користування коштами, надання яких нічим по справі не підтверджено, а також неустойку як наслідок порушення відповідачем договірного зобов'язання. Дійсно, підписуючи дану Анкету-заяву [PERSON] погодилася з тим, що заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між ним та Банком кредитний договір. Анкета-заява містить лише особисті дані відповідача. В ній передбачено, що ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку, клієнт виявляє бажання оформити на своє ім'я одну з карток, проте не зазначено, яку саме картку мала намір отримати [PERSON], з яким саме кредитним лімітом та з якими умовами. Одночасно, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» містить перелік карт, які є в ПриватБанку (а.с. 10), однак у суду відсутня можливість встановити, яка саме кредитна карта обрана відповідачем та яка була йому надана. В той же час, зазначені в Анкеті-заяві Тарифи банку суду надані не були, тому встановити на яких умовах отримано, та чи взагалі отримано, кредитні кошти неможливо. Витяг з Умовам та Правила надання банківських послуг також не підтверджує факту надання кредитних коштів відповідачу (а.с.11-44). Жодних інших доказів про отримання відповідачем у 2015 році будь-яких карток на підставі підписаної відповідачем анкети-заяви від 21.05.2015 року та що останній розпоряджався відповідними коштами на умовах даного конкретного кредитного договору - позивачем не надано. Крім того, не доведено яку саме кредитну картку отримав відповідач на підставі підписаної ним 21 травня 2015 року Анкети-заяви. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином в наданій Анкеті-заяві [PERSON] відсутні істотні умови кредитного договору, які є обов'язковими відповідно до вимог ст.1054 ЦК України та відповідно яких суд мав би встановити суму кредиту, його процентну ставку, наявність заборгованості за даним кредитом. Виходячи з вищевикладеного, пред'явлений позов не підлягає задоволенню оскільки не підтверджується належними та беззаперечними доказами.

Outcome: dismissed