Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

29 листопада 2021 року до суду надійшла заява позивача [PERSON] щодо ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат у цивільній справі, в якій позивач просила стягнути з відповідача на її користь кошти у розмірі 1816 грн. у повернення сплачених судових зборів за подання позовної заяви, заяв про забезпечення доказів та позову, а також коштів у розмірі 5 тис. грн. у повернення сплачених витрат на правничу допомогу. Відповідач щодо даної заяви позивача про ухвалення додаткового рішення окремої заяви, відзиву, письмових пояснень, тощо, до суду не подавав. У судове засідання учасники справи не прибули, були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду заяви. Позивач просила заяву розглянути за її відсутності. Інші учасники справи про причини своєї неявки суд не повідомили. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. У серпні 2021 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до ТОВ «Фінпром Маркет» про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якому просила: - визнати виконавчий напис, вчинений 23 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Миколайовичем, зареєстрований в реєстрі за № 16754, про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості на суму 11224,74 грн. та 50 грн. плати за вчинення виконавчого напису. Крім того просила стягнути з відповідача на свою користь судові витрати у вигляді сплачених судового збору за подання позову, заяви про забезпечення позову та доказів на суму 1816 грн. та орієнтовну вартість правничої допомоги у розмірі 5 тис. грн. Ухвалою суду від 18 серпня 2021 року було відкрито провадження у справі, залучено учасників справи, постановлено розглянути справу у порядку спрощеного позовного провадження, підготовку справи до розгляду визнано закінченою, підготовче провадження - закрито, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом учасників справи. Ухвалою суду від 18 серпня 2021 року у справі за 524/7606/21, провадженн № 2-з/524/150/21, було задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову. Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 23.09.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. за № 16754 про стягнення [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованості у розмірі 11274 грн. 74 коп., що перебуває на виконанні у Крюківському відділі державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської областi Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). Крім того, ухвалою суду від 18 серпня 2021 року у справі за 524/7606/21, провадження № 2-з/524/151/21, було задоволено заяву [PERSON] про забезпечення доказів. Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. належним чином завірені копії матерiалiв нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису №16754 про стягнення з [PERSON] (прізвище після реєстрації шлюбу [PERSON] ) на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованості в розмірі 11224,74 грн. та 50 грн. за вчинення виконавчого напису (документи, які передбачені для проведення стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса). Витребувано у відповідача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» належним чином засвідчені копії правочинів (договорів з усіма додатками за наявності таких), на підставі яких до цієї юридичної особи перейшло право вимоги до [PERSON] (прізвище після реєстрації шлюбу - [PERSON] ) за кредитним договором №001-W/047978 від 21.11.2013 року, укладеним між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» i [PERSON] , засвідчену копію договору № 001-W/047978 від 21.11.2013 року з усіма додатками, оригінали первинних бухгалтерських документів, оформленi вiдповiдно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які підтверджують дійсність проведених трансакцій та взагалі наявність заборгованості (виписки (роздруківку руху коштів) за усіма рахунками, за якими обліковувалися видача та погашення кредиту, нарахування і сплата відсотків, пенi тощо, розрахунок заборгованості за договором №001-W/047978 від 21.11.2013 року на суму боргу у розмірі - 11224,74 грн. із зазначенням періоду нарахування та виникнення заборгованості. 14 вересня 2021 року від відповідача до суду надійшли: - клопотання про врегулювання спору за участі судді, у задоволенні якого було відмовлено ухвалою суду від 23 листопада 2021 року; - заява про визнання позовних вимог; - клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу з вказаного у позовній заяві орієнтовного розміру у 5 тис. грн. до 1907 грн. з посиланням на вид провадження та безпідставний розмір таких витрат. Справа була розглянута з ухваленням рішення по суті 23 листопада 2021 року. Позов [PERSON] було задоволено.Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 23 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Миколайовичем, зареєстрований в реєстрі за № 16754, яким було звернуто стягнення з [PERSON] (дошлюбне - [PERSON] ) на користь ТОВ «Фінпром Маркет», а саме: - заборгованості на суму 11224,74 грн. за кредитним договором № 001-W/047978 укладеного 21 листопада 2013 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] , правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Арбімаркет» на підставі договору про відступлення прав вимоги за № 000123-а від 12 червня 2018 року укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Арбімаркет», правонаступником якого є ТОВ «Фінпром Маркет» на підставі договору про відступлення прав вимоги укладеного 04 серпня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Арбімаркет» та ТОВ «Фінпром Маркет», та 50 грн. плати за вчинення виконавчого напису. Стягнуто з ТОВ «Фінпром Маркет» ( ЄДРПОУ: 43311346, Київська область, м. Ірпінь, вул. Стельмаха, буд. № 9-А офіс № 204) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) кошти у повернення сплачених судових зборів за подання позову та заяв про забезпечення позову і доказів на суму 908 грн. Ухвалою суду від 23 листопада 2021 року було повернуто [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) з державного бюджету кошти у повернення сплачених судових зборів за подання позову та заяв про забезпечення позову і доказів на загальну суму 908 грн. як Ѕ частину (50%) від сплачених згідно квитанцій про сплату: - за подання позову судовий збір сплачено у розмірі 908 грн. - квитанція № 33895877 від 12.08.2021року; - заява про забезпечення доказів - судовий збір у розмірі 454 грн. - квитанція № 33896001 від 12.08.2021 року; - заява про забезпечення позору судовий збір у розмірі 454 грн. - квитанція № 33895949 від 12.08.2021 року. Питання щодо відшкодуванню позивачеві понесених та оплачених нею витрат на правничу допомогу не було вирішено остаточно, оскільки позивача подала 23 листопада 2021 року письмову заяву, в якій вказала про те, що документи у повному обсязі щодо понесення позивачем витрат на правничу допомогу будуть подані упродовж 5-ти днів після ухвалення рішення. У ч. 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а у ч.2 ст. 133 цього Кодексу визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Суд звертає увагу учасників справи, що питання про відшкодування коштів сплачених судових зборів за подання позову, заяв про забезпечення позову та доказів було фактично та юридично вирішено 23 листопада 2021 року. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У ч. 4 ст. 137 ЦПК України зазначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. У ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. (п. 43 - 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі за № 755/9215/15-ц). Щодо витрат на правничу допомогу, які були оплачені позивачем у розмірі 5 тис. грн., то суд виходить з наступного. Позивачем у справі на підтвердження доказів щодо надання правничої допомоги було надано до суду: - копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на адвоката Машкевич О.С., - копію договору б/н від 10.08.2021 р., що був укладений та підписаний між позивачем та адвокатом; - копію розрахунку вартості правничої (правової) допомоги за договором; - копію акту приймання-передачі наданих послуг від 16.08. 2021 року; - копію квитанції адвоката від 16.08.2021 р. за № 29 про отримання коштів у розмірі 5 тис. грн. З вказаних документів постає, що предметом договору про надання правничої допомоги є надання адвокатом за вказаним позовом наступних послуг: - надання усних та інших видів консультацій; - складання позовної заяви, заяв про забезпечення позову та доказів; - складання інших документів, клопотань у випадку необхідності. Сторонами зазначеного договору були чітко визначені та обумовлені між ними розміри видів послуг правничого характеру, що підтверджується розрахунком суми гонорару та актом виконаних робіт, а саме: - усна консультація - 500 грн.; - аналіз документів наданих позивачем - 500 грн.; - складання позовної заяви - 2 тис. грн..; - складання заяв про забезпечення позову та доказів - по 1 тис. грн. за кожну заяву. Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» п. 47, 48 також роз`яснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у статті 133, статтях 137, 141 ЦПК України. Витрати на правничу допомогу, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Ці самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Отже, позивачем була здійснена фактична оплата вартості наданих їй у дійсності адвокатом послуг правничої допомоги, розмір та види, а також вартість кожного із видів послуг правничої допомоги є обґрунтованими, документально підтвердженими, такими, що не містять ознак штучного походження. Відповідач не подав до суду належні і допустимі докази на підтвердження своєї заяви щодо звільнення його від сплати позивачеві понесених останньою витрат на правничу допомогу, зменшення розміру витрат на правничу допомогу, а також на підтвердження факту неспівмірності, надуманості (штучності), надмірності понесених позивачем витрат на правничу допомогу, а також на підтвердження того, що розмір оплачених позивачем витрат на правничу допомогу суттєво впливає на майновий стан відповідача, порушує право відповідача на захист права власності у контексті ст. 1 Протоколу (колишнього Першого Протоколу) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно ст. 270 ЦПК України визначено обставини і підстави для ухвалення додаткового рішення, а саме: 1. Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. 2. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. 3. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. 4. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. 5. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. На підставі встановлених та наведених обставин, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення. Необхідно стягнути з відповідача на користь позивача кошти у розмірі 5 тис. грн. у повернення сплачених витрат на правничу допомогу. При цьому, суд при розгляді питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу також врахував правові позиції, висловлених ЄСПЛ у рішенні у справі «National Movement Ekoglasnost проти Болгарії» (заява № 31678/17),у постановах ВП ВС від 20.09.2018 року у справі за № 751/3840/15-ц та від 19.02.2020 року у справі за № 755/9215/15-ц, у постановах ОП КГС від 03.10.2019 року у справі за № 922/445/19 та від 22.11.2019 року у справі за № 902/347/18, постановах ВС у складі КГС від 24.11.2020 року у справі за № 911/4242/15 та від 17.12.2020 року у справі за № 922/3708/19, у постанові ВС у складі КЦС від 23.11.2020 року у справі за № 638/7748/18. У задоволенні заяви в частині ухвалення додаткового рішення про стягнення коштів у повернення сплачених судових зборів слід відмовити позивачеві, оскільки така вимога вже була вирішена.

Outcome: partial