overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

31 березня 2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому зазначала, що їх дитина [PERSON], [INFO], проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, але відповідач, який є її батьком, матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, хоча зобовязаний це робити і працездатний, тому просила стягнути з нього аліменти на свою користь на утримання дитини в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягнення донькою повноліття. В судове засідання сторони не зявилися, від позивачки надійшла заява з проханням розглядати справу без її участі та задовольнити позов. Відповідач також в судове засідання не з`явився, про дату та час слухання справи судом повідомлений належним чином. Суд, вважаючи за можливе здійснити заочний розгляд справи за відсутності сторін, оскільки наявних в ній матеріалів достатньо для її вирішення по суті, і проти цього не заперечує позивачка, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони з 2005 року перебували у шлюбі, від якого в них народилась донька [PERSON], [INFO]. Проте їх відносини не склалися і вони розірвали шлюб, після чого [PERSON] залишилась проживати разом з матірю. Відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії 1-ФП № 168673, виданого Шевченківською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області 19 листопада 2004 року. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Положення ч. 3 ст. 181 та ч. 1 ст. 183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються в частині від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В той же час, враховуючи обовязок батька утримувати свою дитину до її повноліття, передбачений ст. 180 СК України, вимоги ст. 182 СК України, в тому числі матеріальне становище дитини, стан її здоровя та стан здоровя і матеріальне становище платника аліментів, суд прийшов до висновку, що відповідач зобовязаний та має можливість сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів свого заробітку (доходу), але їх розмір повинен бути не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 640 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

31 березня 2020 року [PERSON] звернулась до Балаклійського районного суду Харківської області із позовною заявою до [PERSON] , у якій просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, який зареєстрований 09.10.2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1611. Обґрунтовує позовні вимоги тим, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що вони втратили любов та повагу один до одного, відсутнє взаємопорозуміння. Шлюбні стосунки припинені. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Ухвалою від 10.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання у справі в порядку спрощеного позовного провадження на 29.04.2020. Позивач у судове засідання не з`явилась, просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про визнання позову і розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. 09 жовтня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] , у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, було зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис № 1611 ( а.с. 9). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] ( а.с.10). Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За змістом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За час подружнього життя сторонами не створено дружної родини. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння. Фактично шлюбні стосунки припинено. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

31 березня 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право на користування житлом, посилаючись на те, що їй на праві особистої власності належить квартира [ADDRESS] . У зазначеній квартирі зареєстровано місце проживання [PERSON] . Відповідач у цій квартирі ніколи не проживав, фактичне місце проживання його не відоме. З огляду на викладене, позивач, зазначивши, що відповідач у квартирі не проживає понад один рік без поважних причин, просить визнати його таким, що втратив право на користування квартирою. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, у випадку неявки відповідача не заперечила, щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку. Суд із письмової згоди представника позивача ухвалив здійснити заочний розгляд справи відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Зазначені обставини підтверджуються копією свідоцтва про право особистої власності на квартиру від 03 січня 1992 року. У квартирі позивача з 15 квітня 1993 року зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON] , [INFO] . Однак відповідно до акту від 25 лютого 2020 року [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає на протязі 2-х років. В силу ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в силу ч.2 ст. 405 ЦК України, відповідач втратив право на користування цим житлом оскільки відсутній без поважних причин понад один рік, а іншого не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Факт реєстрації відповідача у квартирі [ADDRESS] перешкоджає позивачу оформити субсидію, у зв`язку із чим вона несе надмірні витрати по утриманню житла. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати по справі становлять 840 грн. 80 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

31 березня 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Червонохатківської сільської ради Романівського району Житомирської області, в якому зазначила, що [INFO] помер її батько - [PERSON] , внаслідок чого відкрилася спадщина. Посилаючись на те, що вона являється спадкоємцем [PERSON] , однак, у встановлений законом строк вона не подала нотаріусу заяву про прийняття даної спадщини, оскільки не була обізнана про наявність спадкового майна, просить визначити їй додатковий строк для подачі такої заяви. В підготовче засідання сторони, які були належним чином повідомлені про час і місце його проведення, не з`явилися, заявивши клопотання про розгляд справи за їх відсутності. При цьому позивач позовні вимоги підтримала повністю та просить позов задовольнити, а відповідач позов визнав. Відповідно до положень частин 3, 4 статті 200, частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), за результатами підготовчого провадження у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтями 1269, 1270 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати у шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1272 частини 3 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, внаслідок чого відкрилася спадщина. У матеріалах спадкової справи 24/2020, що заведена після смерті [PERSON] відомості про інших спадкоємців, які прийняли спадщину відсутні. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність їх задоволення. За змістом частини 1 статті 142 ЦПК України, суд повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

31 березня 2020 року до Овідіопольського районного суду в Одеській області звернувся представник позивача з вищевказаною позовною заявою, в якій вказав, що 09 вересня 2017 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та відповідачкою був укладений кредитний договір, шляхом подання заяви про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг, згідно з яким відповідачка приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг та отримання банківської карти зі сплатою процентів за користування кредитом, щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. 26 червня 2019 року між товариством та позивачем був укладений договір відступлення прав вимоги. Товариство свої зобов`язання по вищевказаному кредитному договору виконало, що підтверджується підписом у заяві. Відповідачка свої зобов`язання по кредитному договору не виконує. В зв`язку з чим просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 11131.67 грн. та судовий збір. В судове засідання представник позивача не з`явився, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що позовну заяву підтримує та просить розглянути справу у відсутність їхнього представника. Відповідачка копію позову та матеріали до нього отримала належним чином, в ході судового розгляду фактично позов не визнала. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах,\~ встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 09 вересня 2017 року відповідачка [PERSON] , [INFO] , (код [NUMBER] ) отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк свої зобов`язання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідачка свої зобов`язання по кредитному договору не виконує. Станом на 11 вересня 2017 року сума заборгованості за вищевказаним кредитним договором складає:- 11\~131.67 грн. - заборгованість за кредитом 6104.45грн.; - сума заборгованості за щомісячними процентами (плата за управління кредитом) 1177.22 грн. - сума заборгованості за пенею 3850 грн. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 2102,00 грн., суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтований, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь банка в розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

31 березня 2020 року до Овідіопольського райсуду Одеської області звернувся позивач з вищеназваним позовом в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком з господарськими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . В ході судового розгляду позивач подав заяву в якій зазначив, що на позові наполягає, просить справу розглянути в його відсутність. Відповідачі до суду не з`явилися. Представник третьої особа - селищної рада до суду не з`явилась. Представник третьої особи Овідіопольської райдержадміністрації Одеської області до суду не з`явилася. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.391 ЦК України власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Відповідно до 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Так судом встановлено, що позивач [PERSON] (код [NUMBER] ), на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 05.09.2017 року є власником житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Відповідачі до кримінальної відповідальності не притягуються, проживають за іншою адресою. З матеріалів цивільної справи видно, що відповідачі за вищевказаною адресою свої речі не зберігають та тривалий час не проживають, що підтверджується актом обстеження житлового будинку (а.с.13) та процесуальними рішеннями суду першої інстанції від 14.11.2011 року (справа 2-1843/11) та 22.08.2013 року (справа 509/879/13) та інші у добровільному порядку знятись з реєстрації відповідачі не бажають. Власник житлового будинку - позивач по справі при наявності майна відповідачів несе додаткові витрати щодо користування житловим будинком, що обмежує його права як власника житлового будинку. Тому суд вважає, що відповідачі перешкоджають здійснювати право власності. Відповідачі добровільно знятись з реєстрації не бажають, а тому суд вважає можливим визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням вищевказаного будинку. Суд прийшов до висновку, що є підстави вважати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням вищевказаного житлового будинку, виходячи з вищевказаного суд приходить до висновку, що є підстави зняти відповідачів з реєстраційного обліку. При подані позову позивач сплати судовий збір у повному обсязі, позивач питання про розподіл судових витрат не ставить, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України розподілу не підлягають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

31 березня 2020 року до суду заявлено позов [PERSON] , в якому він вимагає розірвати шлюб між ним і відповідачкою, [PERSON] зареєстрований 13 листопада 2019 року Виконавчим комітетом Розкопанської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, актовий запис № 4, вказуючи, що причини, які спонукають його наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя його із відповідачкою, як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. А також надавати їм строк для примирення не потрібно. Від шлюбу дітей не мають. Позивач, [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте через канцелярію подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи, а судові витрати залишити за ним. (а. с. 22) Відповідачка, [PERSON] будучи належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи в судове засідання не з`явилася, повідомлення про причини своєї неявки, відзиву на позовну заяву та заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не надіслала, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4 ст. 223 ЦПК України. (а.с. 11, 21). В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З`ясувавши позицію позивача та дослідивши матеріали справи, суд уважає за необхідне постановити рішення про розірвання шлюбу, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сім`я сторін розпалася остаточно і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного із них, а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що буде суперечити інтересам одного із них. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Однак позивач не бажає стягнення судових витрат з відповідачки, тому суд вирішує їх залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

31 березня 2020 року (за поштовим штемпелем) позивач звернулась до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 9 червня 1987 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Стечанської сільської ради Згурівського району Київської області, актовий запис № 3, від якого спільних дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони втратили взаєморозуміння, мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки подружжя, внаслідок чого виникали сімейні сварки. Вони втратили почуття кохання, припинили сімейно-шлюбні стосунки та ведення спільного домашнього господарства більше 20 років тому. Відтоді вона переїхала проживати в м. Біла Церква. Майнового спору не мають, через органи драцсу відповідач відмовляється розірвати шлюб, тому просить шлюб між сторонами розірвати. Після розірвання шлюбу іменувати її прізвищем « [PERSON] ». У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час і місце його проведення були належним чином повідомлені, направили заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позивач позов підтримує повністю, відповідач позов визнає повністю, сторони просять прийняти визнання позову відповідачем, наслідки чого їм відомі та зрозумілі. Виходячи з наведеного суд вбачає, що у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно ч. 4 до ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 9 червня 1987 року, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Стечанської сільської ради Згурівського району Київської області, актовий запис № 3. Прізвище позивача до укладення шлюбу « [PERSON] ». Від шлюбу спільних дітей не мають. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства більше двадцяти років тому, примирення між ними не вбачається можливим як таке, що буде суперечити інтересам позивача. Після розірвання шлюбу іменувати позивача прізвищем « [PERSON] ». Враховуючи право відповідача на визнання позову та те, що визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вбачає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про задоволення позову. Роз`яснити сторонам, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті вбачається за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 420,40 грн, на підставі копії цього рішення та копії квитанції про сплату судового збору. Решту судових витрат стягнути із відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved