Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

30.01.2017р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 20733 гривні 73 коп.. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 23.11.2013 р. між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір № [NUMBER], згідно з яким банк надав відповідачу кредит у сумі 22464,00 грн. на 24 місяці. 22.12.2014 р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н, згідно з яким, ПАТ «ОТП Банк» відступило, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором. Таким чином до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника за кредитним договором № [NUMBER] від 23.11.2013 р. В порушення умов кредитного договору відповідачем не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачені відсотки, у зв'язку з чим, станом на 24.11.2016 р. утворилась заборгованість в розмірі 20733,73 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позов підтримав та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. Виходячи з наведеного, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки від відповідача, який був належним чином повідомлений про дату судового засідання, не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а представник позивача не заперечує проти такого розгляду. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось на підставіст.197 ЦПК України. Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК Українисуд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлено, що відповідно до умов договору про надання споживчого кредиту № [NUMBER] від 23 листопада 2013 року укладеного між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк», відповідачу позивачем був наданий кредит у розмірі 22464,00 грн. строком на 24 місяці по 23.11.2015 р. Згідно з договором факторингу № 22/12/14/1-1 від 22.12.2014 р. ПАТ «ОТП Банк» відступило, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором № [NUMBER] від 23 листопада 2013 року. У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за кредитним договором, станом на 24.11.2016 р. відповідач має заборгованість на загальну суму 20733,73 грн., яка складається з: заборгованості по сплаті кредиту - 17363,25 грн., заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом - 0,88 грн., сума комісії 3369,60 грн. Викладені обставини підтверджуються матеріалами справи, зокрема, копією договору про надання споживчого кредиту [NUMBER] від 23 листопада 2013 року, графіком платежів, копією договору факторингу від 22.12.2014 р., розрахунком заборгованості. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 та ч.2ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч.1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити, позаяк відповідачем не надано заперечень проти позову і жодних доказів, які підтверджували необґрунтованість вимог позивача. Натомість, на думку суду позивач належним чином довів наявність обставин, які свідчать про законність його позовних вимог, а відтак позов слід задовольнити та стягнути з відповідача борг за кредитним договором у розмірі 20733,73 грн. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved