Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

29.08.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути на її користь неустойку (пеню) від суми заборгованості несплачених аліментів за період 25.11.2015 року по 29.08.2017 року в розмірі 40794, 56 грн та понесені судові витрати у розмірі 800 грн, посилаючись на ті обставини, що відповідачем неналежним чином сплачуються аліменти на її користь на утримання трьох неповнолітніх дітей, що виникло до заборгованості, яка станом на 29.08.2017 року становить 40794,56 грн. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні в повному обсязі підтримала позовні вимоги та факти, викладені у позові та просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, з заявами щодо відкладення розгляду справи не звертався. Представник відповідача [PERSON] судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, з заявами щодо відкладення розгляду справи не звертався, доказів на підтвердження поважності причини відсутності суду не надав. У відповідності до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. При розгляді справи по суті представник відповідача заявлені позовні вимоги не визнав, вважає, що для стягнення з відповідача пені за несвоєчасну сплату аліментів відсутні правові підстави і у його діях відсутня вина, яка передбачена ст. 196 СК України та є необхідною умовою для застосування цієї статті. Також, на його думку, розрахунок пені, наданий позивачем, не відповідає дійсності. Підтримав надані суду заперечення та просить суд відмовити у задоволенні позову. Суд, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок \~у сукупності, суд вважає, що позовні \~ вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду. Відповідно до ст.. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних В судовому засіданні встановлено, згідно рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 25.11.2015 року з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини доходу щомісячно,але не менш 30% від прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку. Рішення перебуває на виконанні у Хортицькому ВДВС, та відповідачем [PERSON] виконується неналежним чином. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 01.08.2017 року, зробленим старшим державним виконавцем Хортицького ВДВС [PERSON] заборгованість за виконавчим листом становить станом на 01.08.2017 року 40794,56 грн. Після звернення позивачки до суду відповідач частково погасив утворену заборгованість, згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 20.12.2017 року, зробленим старшим державним виконавцем Хортицького ВДВС [PERSON] заборгованість за виконавчим листом становить 36394,56 грн.. Статтею 196 Сімейного кодексу України встановлено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 200 відсотків заборгованості. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Оскільки аліменти призначаються та виплачуються щомісяця, то неустойка (пеня) від суми несплачених аліментів нараховується не на загальну суму заборгованості, а базою для її нарахування є сума чергового несплаченого місячного платежу. При цьому її нарахування не обмежується тим місяцем, коли мали бути сплачені аліменти, а здійснюється за кожен день прострочення по кожному місячному платежу окремо до повного погашення заборгованості. Верховний Суд України у своїй постанові від 11 вересня 2013 року у справі № 6-81цс13 роз'яснив, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. За загальним правилом, право на стягнення неустойки (пені) в особи виникає у зв'язку із юридичним фактом порушення нею обов'язку зі сплати аліментів на утримання дитини. При цьому, виконання такого обов'язку з порушенням строків сплати та наступне погашення заборгованості не звільняє особу від відповідальності у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення виконання обов'язку зі сплати аліментів. Згідно наданого позивачкою розрахунку , який відповідачем у належний спосіб не ос порений., контр розрахунку суду не наданий, загальний розмір пені за несвоєчасну сплату аліментів складає 126522, 94 грн. за період з 25.11.2015 року по 01.08.2017 року. Суд приймає за достовірне наданий позивачкою розрахунок пені, розрахований відповідно до розміру заборгованості по аліментах помісячно. Однак, суд вважає, що відповідно до вимог ст. 196 СК України позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі наявної заборгованості , яка на час ухвалення рішення суду за зазначений період становить36394,56 гривень, а тому приходить до висновку про часткову обґрунтованість та доведеність вимог позивача, та щодо необхідності часткового задоволення заявлених позовних вимог. Крім того, у відповідності до ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.\~ У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] були судом задоволені частково, у розмірі 89% від заявлених позовних вимог, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню витрати, які поніс позивач на правничу допомогу частково у розмірі 712 грн., що становить 89% від 800 грн. Також з відповідача підлягаю стягненню судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial