Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

29 лютого 2016 року позивач [PERSON] звернувся в Шишацький районний суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. У позовній заяві вказав, що 20 липня 2015 року о 14 годині 05 хвилин на 78 км. автодороги Лубни-Миргород-Опішня сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний йому автомобіль [NUMBER]. Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія автомобіля [NUMBER] [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого застрахована в [PERSON] з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта». На місце пригоди був викликаний представник страхової компанії [PERSON] для фіксування страхового випадку. 27 липня 2015 року позивач подав до ТДВ «СТ «Домінанта» заяву про виплату страхового відшкодування, яку представник страховика отримав 21.07.2015 року (справа №3107). До заяви позивачем було додано всі необхідні документи. Виплата страхового відшкодування мала бути проведена страховою компанією протягом 90 днів з дня подання заяви про виплату такого відшкодування, проте, на день подання позовної заяви до суду страхове відшкодування не було виплачено. Позивач вказує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належний йому автомобіль [NUMBER] отримав технічні пошкодження, а вартість матеріальних збитків, які було спричинено позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить 40682 грн., з яких, 30682 грн. вартість відновлювального ремонту та 10000 грн. втрата товарної вартості. В позовній заяві позивач також стверджує, що крім матеріальної шкоди йому завдано і моральної шкоди, яка полягає у дискомфорті, повязаному з неможливістю тривалий час використовувати автомобіль за призначенням, клопотами по ремонту автомобіля, у переживаннях, емоційній напрузі, невпевненості у собі, відчутті власної трудової неповноцінності, тривоги з приводу майбутнього. Завдану моральну шкоду позивач оцінює у 10000 гривень. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач, просив стягнути на свою користь з відповідача [PERSON] 40682 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди. 31 березня 2016 року позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, у якій просив залучити до участі в справі в якості відповідача [PERSON] з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (в подальшому - ТДВ «СТ «Домінанта») та в порядку уточнення позовних вимог, посилаючись на п.22.1 ст.22, ст.35, п.36.2 ст.36, ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просив стягнути з ТДВ «СТ «Домінанта» на свою користь 30682 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та стягнути з [PERSON] на свою користь 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Шишацького районного суду Полтавської області від 05 квітня 2016 року до участі в справі в якості відповідача залучено [PERSON] з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта». 22 липня 2016 року позивач подав до суду заяву про внесення змін до позовної заяви, в якій, з урахуванням висновку судової авто товарознавчої експертизи від 30 травня 2016 року, за остаточно уточненими позовними вимогами просив стягнути з ТДВ «СТ «Домінанта» на свою користь 34558 грн. 21 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та стягнути з [PERSON] на свою користь 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Позивач також просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку судовий збір в сумі 551 грн. 21 коп. та витрати по оплаті проведення судової авто товарознавчої експертизи в сумі 1250 грн. У судове засідання позивач не зявився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Уточнені позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити. Представник відповідача ТДВ «СТ «Домінанта» у судове засідання не зявився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та письмові заперечення на позов, у яких зазначив, що ТДВ «СТ «Домінанта» повністю виконало свої зобовязання, що витікають з Договору страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/4103949. Зокрема, позивачу на підставі ст.ст.12, 29, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повністю виплачене страхове відшкодування в сумі 9625 грн.87 коп., що підтверджується копіями платіжних доручень №3977 від 29 вересня 2015 року, №3962 від 29 вересня 2015 року та №4538 від 18 листопада 2015 року. Розмір відшкодування визначений у відповідності до Звіту №13452 від 18 серпня 2015 року про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Hunday i30» державний номерний знак [NUMBER]. Проведення огляду пошкодженого транспортного засобу в присутності позивача, складення протоколу огляду від 27.07.2015 року та складення Звіту №13452 від 18 серпня 2015 року було проведено представником ТОВ «Експертум АВЕ» у відповідності з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України та Фонду Державного Майна України №142/5/2092 від 24 листопада 2003 року. Згідно Звіту №13452 від 18 серпня 2015 року розмір матеріального збитку завданого позивачеві становить 10625 грн.87 коп. (без врахування ПДВ). На підставі ст.12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та договору страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/4103949 сума матеріального збитку зменшена на суму франшизи, яка встановлена договором страхування в розмірі 1000 грн. Вимоги позивача про стягнення витрат по оплаті проведення судової автотоварознавчої експертизи не ґрунтуються за законі, оскільки, відповідно до п.34.3 ст.34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право на самостійне обрання аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди виникає у потерпілої особи тільки у випадку неявки представника страховика протягом 10 робочих днів на місце настання страхового випадку або за місцезнаходженням пошкодженого майна. В даному випадку представник страховика прибув за місцезнаходженням пошкодженого майна в встановлений Законом строк. Оцінка матеріальних збитків, завданих позивачу була проведена у повній відповідності до вимог чинного законодавства і немає жодних підстав піддавати сумніву достовірність висновку експерта, який викладений у Звіті №13452 від 18 серпня 2015 року. Таким чином, на думку представника ТДВ «СТ «Домінанта», підстав для задоволення позовних вимог про стягнення страхового відшкодування та витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи немає. У звязку з цим представник ТДВ «СТ «Домінанта» просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази, суд дійшов наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що 20 липня 2015 року на 78 км. Автодороги Лубни-Миргород-Опішня громадянин [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], не переконався в безпечності маневру та здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], власником якого є [PERSON]. Постановою Шишацького районного суду Полтавської області від 23 липня 2015 року встановлено, що зіткнення відбулось в результаті порушення [PERSON] п.10.1 Правил дорожнього руху України, в результаті чого він був визнаним винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України. Зазначена постанова суду набрала законної сили 11 серпня 2015 року. Відповідно до ст.61 ЦПК України постанова по справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією з особою. Таким чином, постанова по справі про адміністративне правопорушення має преюдиційне значення, а вина відповідача [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди не підлягає доказуванню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником автомобіля [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САК 302049, виданим Миргородським МРЕВ УДАІ ГУМВС України в Полтавській області. Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє, зокрема транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/4103949 від 27 квітня 2015 року, укладеного між ТДВ «СТ «Домінанта» та громадянкою [PERSON], страховик зобов'язався сплатити страхове відшкодування у випадку настання страхового випадку у період дії даного договору (з 00 годин 00 хвилин 28 квітня 2015 року до 27 квітня 2016 року включно). Дорожньо-транспортна пригода, що сталася 20 липня 2015 року та внаслідок якої настала цивільно-правова відповідальність [PERSON], визнана ТДВ «СТ «Домінанта» страховим випадком. За п.3 ч.1 ст.988 ЦК України у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Так, за ст.22 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, тощо. При таких обставинах, оскільки відповідач ТДВ «СТ «Домінанта» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/4103949 від 27 квітня 2015 року зобов'язалося сплачувати страхове відшкодування у випадку заподіяння шкоди особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настала цивільно-правова відповідальність, суд дійшов висновку, що обовязок відшкодування шкоди, завданої позивачу [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, лежить на ТДВ «СТ «Домінанта». Зі змісту заперечень ТДВ «СТ «Домінанта» та доданих до них копій платіжних доручень №3977 від 29 вересня 2015 року, №3962 від 29 вересня 2015 року та №4538 від 18 листопада 2015 року суд встановив, що страхове відшкодування в сумі 9625 грн.87 коп. виплачене позивачеві на картковий рахунок вказаний ним у заяві про виплату страхового відшкодування. Даказів на спростування факту виплати страхового відшкодування згідно вищевказаних платіжних доручень позивач не надав. Розмір майнової шкоди, визначений страховиком у відповідності до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Субєкт оціночної діяльності має чинний сертифікат №313/15 від 10 квітня 2015 року, оцінювач який проводив оцінку має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача №8393 від 07 липня 2012 року та стаж експертної роботи з 2012 року. Оцінка розміру матеріальної шкоди проведена представником ТОВ «Експертум АВЕ» безпосередньо після спричинення матеріальної шкоди. Розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу, визначений у висновку спеціаліста - автотоварознавця виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля, яка у тому числі складається з вартості ремонтно-відновлювальних робіт, вартості використаних при ремонті матеріалів, вартості складових, які підлягають заміні при ремонті. Висновок спеціаліста - автотоварознавця суд вважає законним та обгрунтованим, оскільки він грунтується на технічному огляді автомобіля, проведеному безпосередньо після спричинення шкоди, необхідні розрахунки проведені на підставі спеціальної літератури та нормативних актів і позивачем не оспорювалась достовірність проведених розрахунків. За таких умов суд не вбачає підстав для визнання неналежним доказом висновку від 18 серпня 2015 року, виконаного представником ТОВ «Експертум АВЕ», про вартість майна та вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля [NUMBER] [PERSON] З метою визначення розміру майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, позивачем в порядку ст.ст.60, 133 ЦПК України було заявлено клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи. Ухвалою суду від 25 квітня 2016 року клопотання позивача було задоволено, по справі призначено судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступне питання: яка ринкова вартість автомобіля [NUMBER] з урахуванням комплектації та пробігу станом на 20 липня 2015 року, яка вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу з урахуванням акту виконаних робіт за актом ФОП [PERSON] №РН-ZN 00008 від 14 серпня 2015 року, яка вартість втраченої товарної вартості автомобіля [NUMBER] після ДТП, що мала місце 20 липня 2015 року? Згідно висновку експерта №050516 від 30 травня 2016 року судової автотоварознавчої експертизи по визначенню вартості матеріальної шкоди, завданої власнику КТС, складеного судовим експертом [PERSON], ринкова вартість автомобіля [NUMBER] станом на 20 липня 2015 року, виходячи з наданих матеріалів, становить 209498 грн. 40 коп.; вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 20 липня 2015 року, виходячи з наданих матеріалів, станом на 14 серпня 2015 року складає 34558 грн. 21 коп.; вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 20 липня 2015 року, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складників визначена, виходячи з наданих матеріалів, станом на 14 серпня 2015 року складає 22249 грн. 43 коп.; величина втрати товарної вартості (ВТВ) автомобіля [NUMBER] пошкодженого внаслідок ДТП 20 липня 2015 року не визначалася; вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER] внаслідок ДТП яка сталася 20 липня 2015 року, з технічної точки зору, визначена виходячи з наданих матеріалів та в цінах на час ремонту, становить 22249 грн.43 коп. ( у тому числі ПДВ на запасні частини 1678 грн. 47 коп.) Згідно ч.6 ст.147 ЦПК України висновок експерта оцінюється за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу, а саме: суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, як належність і допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи зазначений висновок судової автотоварознавчої експертизи, суд виходить з того, що при проведенні експертизи експертом в якості вихідних даних використано надані на експертизу матеріали зокрема акт виконаних робіт ФОП [PERSON] №РН-ZN 00008 від 14 серпня 2015 року (а.с.10) проте в матеріалах цивільної справи міститься ксерокопія цього документа, яка не завірена у встановленому законом порядку та не містить підпису позивача. Суд також приймає до уваги, що позивачем додано до позовної заяви ксерокопію наряду-замовлення №Zh-ZN-02315 від 01.08.2015 року замовником у якому вказаний [PERSON], а виконавцем робіт та постачальником запасних частин вказаний [PERSON]. На зворотній стороні данного наряду-замовлення міститься ксерокопія акту виконаних робіт №РН-ZN 00008 від 14 серпня 2015 року, згідно якого виконавцем робіт та постачальником запчастин є ФОП [PERSON]. Дані обставини викликають сумніви у достовірності зазначених документів. Відповідно до вимог ч.2 ст.64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Оскільки жодна із сторін такого клопотання не заявляла, а експерт при проведенні експертного дослідження використав копію документа (акту виконаних робіт ФОП [PERSON] №РН-ZN 00008 від 14 серпня 2015 року), який не є допустимим доказом у даній цивільній справі, суд піддає висновок експерта критичній оцінці та при винесенні рішення до уваги не приймає. Крім того, позивачем не надано жодних доказів, які б давали підстави сумніватися в обєктивності, повноті та правомірності висновку від 18 серпня 2015 року, виконаного представником ТОВ «Експертум АВЕ», про вартість майна та вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля [NUMBER] [PERSON] З урахуванням вищевикладеного, при встановленні розміру завданої позивачу матеріальної шкоди суд кладе в основу рішення висновок спеціаліста автотоварознавця, а не з розмір витрат позивача по придбанню автозапчастин та оплаті ремонтних робіт на СТО, які були використані експертом при проведенні автотоварознавчої експертизи та при складенні висновку експерта №050516 від 30 травня 2016 року. Згідно до ст.12 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Судом встановлено, що згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/4103949 від 27 квітня 2015 року, розмір франшизи становить 1000 грн. Пунктом 36.6 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Доказів на підтвердження факту сплати ним суми франшизи в розмірі 1000 грн. відповідач [PERSON] не надав. При таких обставинах, сума франшизи у розмірі 1000 грн. має бути сплачена відповідачем [PERSON] на користь позивача. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позовні вимоги [PERSON]Б до відповідача [PERSON] полягають у стягненні з відповідача на користь позивача 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Вимог про стягнення з відповідача [PERSON] суми франшизи в розмірі 1000 грн. позивач не заявляв. Тому суд виносить рішення в межах заявлених позовних вимог. Вирішуючи питання про правомірність позовних вимог в частині стягнення з відповідача [PERSON] 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Судом встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача [PERSON], було пошкоджено майно позивача. Таким чином суд вважає, що з вини відповідача позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв'язку з пошкодженням його майна, змінився нормальний життєвий уклад позивача в результаті позбавлення позивача можливості користуватися транспортним засобом, який був необхідний позивачу за характером його роботи. При визначенні судом розміру відшкодування завданої позивачу моральної шкоди суд виходить з вимог розумності та справедливості та з урахованням обставини, викладених вище, визначає розмір відшкодування завданої позивачу моральної шкоди в сумі 1000 гривень. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судом встановлено, що позивачем було сплачено судовий збір в сумі 551 грн. 21 коп., що підтверджується оригіналом квитанції 1Р26388 від 26 лютого 2016 року (а.с.2). До матеріалів справи приєднано також ксерокопію квитанції 0.0.559399531.1 від 27 травня 2016 року згідно якої [PERSON]Б сплатив кошти в сумі 1250 грн. на рахунок ФОП [PERSON] за проведення судової авто товарознавчої експертизи. Зазначена копія квитанції не може бути прийнята судом в якості допустимого доказу сплати позивачем витрат на проведення експертизи з підстав, які визначені у ч.2 ст.64 ЦПК України, а тому вимоги позивача про відшкодування витрат понесених ним на оплату судової автотоварознавчої експертизи задоволенню не підлягають.

Outcome: partial