Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

31 березня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про виселення його з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення, оскільки відповідач проживає в квартирі без жодних правових підстав. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що відповідач періодично влаштовує сварки, погрожує, викидає речі з квартири та створює неможливі умови для проживання, при цьому проживає в житловому приміщенні без реєстрації. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити, а також просив суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 1980 грн. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що за місцем його реєстрації по вул. Шевченка, 276 в м. Чернігові проживає сім осіб, а тому в цьому приміщенні він проживати не може. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач є наймачем квартири [ADDRESS]. В даній квартирі, крім позивача, також зареєстровані та проживають її діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а/с 4). Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а/с 9). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 16 квітня 2009 року, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції зроблено актовий запис за № 338 (а/с 3). Представник позивача у судовому засіданні зазначив, що відповідач періодично влаштовує сварки і конфлікти, погрожує, викидає речі з квартири, іноді, позивач з дітьми не може потрапити до власної квартири через неправомірну поведінку відповідача, що створює неможливі умови для проживання. На неодноразові прохання позивача виселитися з квартири, відповідач не реагує. Крім того, з питань частих сварок і конфліктів, що вчиняв відповідач, позивач неодноразово зверталась із заявами в міліцію, за результатами перевірки яких були складені висновки від 07 лютого 2014 року та від 04 березня 2014 року. Згідно висновків про результати перевірки звернень [PERSON] від 07 лютого 2014 року та від 04 березня 2014 року вбачається, що з відповідачем [PERSON] було проведено бесіди профілактичного характеру та винесено офіційне попередження про недопустимість антигромадської поведінки та протиправних дій відносно позивача (а/с 5-7). Відповідно до положень ч. 3 ст. 116 Житлового кодексу України, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Таким чином, враховуючи, що відповідач не зареєстрований за адресою проживання позивача, тобто він не набув права на користування спірним житловим приміщенням, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача. Також, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, проте в іншій сумі, ніж просить позивач. У судовому засіданні приймав участь адвокат [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги від 25.03.2014 року. До матеріалів справи додано квитанцію від 25 березня 2014 року № 08/14 про сплату адвокату [PERSON] 1980 грн. за надані послуги згідно договору від 25.03.2014 року про надання правової допомоги. До калькуляції вартості правової допомоги включено: юридичні консультації, оформлення позовної заяви, підготовка до участі в судовому засіданні, участь у судовому засіданні. У рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 р. № 23-рп/2009 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень ст. 59 Конституції України (справа про правову допомогу), висловлена правова позиція щодо правової допомоги, згідно з якою правова допомога є багатоаспектною і включає, крім інших її видів, також представництво в судах. Вибір форми та суб'єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. У частині першій ст. 59 Конституції України не міститься обмежень стосовно кола суб'єктів надання правової допомоги та вимог щодо їх професійної підготовки, а у частині другій передбачено, що для забезпечення права на захист та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура. Таким чином, доводи відповідача щодо участі у справі адвоката в якості представника не можуть бути підставою для відмови у відшкодуванні витрат на правову допомогу. Такі витрати підлягають компенсації відповідно до положень ст.ст. 84, 88 ЦПК України і з врахуванням вимог Закону України «Про розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Статею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачено, що компенсація витрат на правову допомогу у відповідних розмірах здійснюється за час участі особи, яка надає правову допомогу в судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням (у випадках, передбачених ЦПК України), під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Всупереч зазначеним вимогам в розрахунок вартості наданої правової допомоги в калькуляції включено витрати, компенсація яких не передбачена законом: юридичні консультації, підготовка до участі в судовому засіданні. Враховуючи категорію складності справ, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу, надану адвокатом при складанні позовної заяви та участі у судовому засіданні у розмірі 974 грн. 40 коп., в розрахунку 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи, як це передбачено Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Враховуючи викладене,

Outcome: approved