Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

30.07.2020 р. [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) в особі свого представника за письмовим договором та ордером (а.с.12-13) адвоката Сухенко Юлії Миколаївни (далі представник позивача), звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ), в якій зазначає, що [PERSON] та [PERSON] 28.10.2011 р. уклали шлюб від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] . 12.05.2020 р. рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області шлюб між сторонами було розірвано. В грудні 2019 р. позивач зверталась до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів та виданий судовий наказ перебував на примусовому виконанні. За заявою відповідача про наявність спору щодо стягнення аліментів, 22.07.2020 р. судовий наказ було скасовано. Вказуючи також на те, що всі щомісячні витрати з утримання доньки, позивач сплачує самостійно без допомоги відповідача, який працює на ВП «Запорізька АЕС» та має змогу надавати кошти на утримання спільної з позивачем дитини, просить суд: стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітків, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини (а.с.1-2). Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 04.08.2020 р. по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.17). 31.08.2020 р. відповідачем [PERSON] було надано до суду письмовий відзив на позовну заяву у змісті якого вказує на нормальні відносини між ним і донькою та приймання постійної участі у її вихованні. Заперечує перебування дитини на повному утриманні позивача, вказуючи що ним купуються для доньки необхідні речі, продукти харчування, а також він дарує їй подарунки і не тільки по святам подарунки, що підтверджується відповідними чеками. Крім того, вказує, що позивачем не підтверджено жодними документальними доказами саме її витрати на дитину в розмірі 5300 грн. на місяць. Просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (а.с.29-30). Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 21.09.2020 р. підготовче провадження закрито і справу призначено до розгляду по суті (а.с.42). В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача: адвокат Сухенко Ю.М., не з`явились. Представником позивача було надано до суду письмову заяву про розгляд справи без участі позивача та представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити (а.с.52). Відповідач [PERSON] надавши в судовому засіданні пояснення, фактично позовні вимоги визнав частково в розмірі 1/6 частки його заробітку, зазначивши на те, що 1/4 частка це буде забагато з урахуванням того, що він і самостійно надає матеріальну допомогу доньці. При цьому, відповідач визнав, що його донька: [PERSON] , [INFO] постійно проживає з її матір`ю: [PERSON] (позивачем по справі) за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання представник відповідача за письмовим ордером (а.с.23-25) - адвокат Безрукова Світлана Олександрівна, не з`явилась надавши письмову заяву про розгляд справи без її участі (а.с.53). Враховуючи відсутність заперечень та підстав для відкладення слухання справи визначених ч.2 ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторони позивача та представника відповідача. Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 28.11.2011 р. перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.5), який було розірвано рішенням Енергодарського міського суду запорізької області. Від шлюбу сторони мають спільну дитину: доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.4), яка проживає спільно з позивачем. Відповідно до частини 2\~статті 51 Конституції України,\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3\~ст.51 Конституції України). Відповідно до частин 2, 8, 9, 10 статті 7 СК України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом\~ст.141 СК України,\~батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. З аналізу змісту заяви [PERSON] до суду про видачу судового наказу (а.с.6), довідки про заробітну плату і інших доходах [PERSON] (а.с.33), ухвали Енергодарського міського суду Запорізької області від 22.07.2020 р. по справі №316/2549/19, провадження №8/316/1/20 (а.с.7-9) встановлено, що за заявою позивача поданою до суду 17.12.2019 р. з відповідача [PERSON] , фактично з березня 2020 р. по липень 2020 року (включно), стягувались аліменти на користь позивача [PERSON] за виданим Енергодарським міським судом Запорізької області 20.12.2019 р. судовим наказом по справі №316/2549/19, провадження №2-н/316/437/19, який було скасовано ухвалою суду від 22.07.2020 р.. З даним позовом, позивач звернулась до суду 30.07.2020 р., що спростовує посилання позивача про перебування доньки сторін на дату звернення до суду з позовом, лише на повному утриманні позивача по справі. Відповідно до статті 180 СК України,\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Проте, наявності письмових домовленостей щодо участі відповідача в утриманні спільної з позивачем дитини, суду надано не було. Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»,\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.3\~ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Зазначеною ч.3\~ст.181 СК України передбачено право позивача, як особи з якою проживає спільна дитина сторін, на матеріальне утримання від батька дитини, доказів добровільності надання якої у період перебування справи на розгляді в суді, матеріали справи не містять, про що зазначено вище. Частиною 2 статті 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, при цьому, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідачем не заперечується факту наявності роботи та заробітку, а судом не встановлено наявності у матеріалах справи обставин які б перешкоджали відповідачу сплачувати аліменти на користь позивача на утримання спільної дитини (ч.1 ст.182 СК України), у тому числі, в розмірі про який просить позивач. Посилання ж відповідача на те, що розмір частки заробітку відповідача в 1/4, який просить позивач до стягнення з відповідача є великим, суд вважає безпідставним, як з огляду на те що відповідачем не надано цьому доказів так і на те, що на позивача, як особу з якою проживає дитина, покладено більше турбот та обов`язків щодо дитини, яка фактично більшість свого часу проводить саме з матір`ю (позивачем по справі). Відповідно до положень ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів на дитину підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до приписів п.6 ч.1 ст.264, п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, при ухваленні рішення, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, який зазначає у резолютивній частині рішення. Позивач на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору за подання до суду першої інстанції позовної заяви про стягнення аліментів. Згідно положень ч.6\~ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи зазначене, висновки суд про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved