Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

5 липня 2018 року [PERSON], місце проживання якої: 84551, [ADDRESS], РНОКПП [NUMBER], звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], місце проживання якого: 84551, [ADDRESS], РНОКПП [NUMBER], в якій просить: визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 15 будинку № 46 по вул. Дніпровська (Артема) в м. Часів Яр Донецької області. В обґрунтування позовної заяви [PERSON] зазначено, що їй на підставі свідоцтва про право власності на житло належить житлова квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], у якій разом з позивачем зареєстрований відповідач по справі, який є сином позивача, але з 2014 року фактично не проживає. При цьому, між сторонами немає домовленості про збереження за [PERSON] права користування квартирою, а відповідач, який хоч і погоджується припинити свою реєстрацію за вказаною адресою, також можливості не має. Реєстрація [PERSON] у належній позивачу квартирі створює останній перешкоди у оформленні субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, з огляду на що вона звернулась до суду із зазначеною позовною заявою. Оскільки позовну заяву подано з порушенням вимог статті 175 ЦПК України, ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області Брежнева О.А. від 13 липня 2018 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі, які клопотанням від 19 липня 2018 року усунені. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 серпня 2018 року у звязку відставкою судді Брежнева О.А. на підставі розпорядження в.о. керівника Артемівського міськрайонного суду Донецької області [PERSON] справу розподілено у провадження судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області Конопленко О.С. Ухвалою суду від 6 вересня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 08 годину 00 хвилин 4 жовтня 2018 року. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином: відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною позивачем у позовній заяві, а також\~у відповідності\~до частини\~9\~статті 128\~ЦПК України\~ засобом\~телефонного звязку,\~що оформлено\~відповідною телефонограмою,надала суду заяву про розгляд справи без її участі з зазначенням, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином: у відповідності до пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою його міста проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. 10 вересня 2018 року на електронну адресу суду від нього надійшла заява, згідно якої він позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить справу розглядати без його участі. У звязку з неявкою сторін та у відповідності до\~частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, позивач є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25 травня 2004 року (а.с. 5). При цьому, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, сформованої судом 4 жовтня 2018 року за № 140158137, відомості щодо квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], у зазначених реєстрах відсутні (а.с. 51). З акту від 21 травня 2018 року, складеного інженером ТОВ «КВАРТАЛ М. ЧАСІВ ЯР» [PERSON], майстром ТОВ «КВАРТАЛ М. ЧАСІВ ЯР» [PERSON] у присутності [PERSON], який проживає за адресою: 84551, [ADDRESS], та [PERSON], яка проживає за адресою: 84551, [ADDRESS], вбачається, що відповідач зареєстрований, але не проживає у квартирі, розташованій за адресою: 84551, [ADDRESS], з 20 серпня 2014 року по день складення акту (а.с. 34). З відповіді в.о. начальника відділу з реєстрації місця проживання фізичних осіб Часовоярської міської ради за вих. № 02-57/962 від 23 серпня 2018 року вбачається, що за даними картотеки відділу з реєстрації місця проживання фізичних осіб Часовоярськох міської ради відповідач зареєстрований за адресою: [INFO] з 1 квітня 2014 року по день надання відповіді (а.с. 35). Відповідно до\~статті 317\~Цивільного кодексу\~України (далі за текстом ЦК України), власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.\~\~На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до статті 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. За змістом статті 156 Житлового кодексу України,\~\~члени сім'ї власника будинку,\~\~в тому числі і колишні, користуються жилим приміщенням нарівні з власником. При розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням члена сім'ї власника житла, суди мають встановлювати наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи відсутній відповідач у спірному приміщені понад один рік, чи є причини відсутності поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності.\~\~ Враховуючи викладене, суд вважає, що факт відсутності відповідача у вищезазначеній квартирі понад один рік знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, що також і не заперечувалось відповідачем, у звязку з чим суд вважає, що за ним не може бути збережено право користування житловим приміщенням і тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Задовольняючи позов, враховуючи, що ухвалою суду від 6 вересня 2018 року позивача звільнено від сплати судового збору у сумі 704,80 гривень за подання даної позовної заяви, суд у відповідності до положень статті 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 704,80 гривень.

Outcome: approved