Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

30 травня 2016 року до суду звернулась [PERSON], з позовом про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним до відповідача - фізичної особи - підприємця [PERSON], згідно якого просить визнати договір оренди земельної ділянки (паю)площею 8.5597 га, укладений 20.03.2015 р. між нею та відповідачем недійсним посилаючись при цьому на ті обставини, що позивач 08 листопада 2012 року в порядку спадкування отримала право на земельну частку (пай), розміром 8.42 в умовних кадастрових гектарах, що перебувало у колективній власності КСП ім.Лесі Українки, с.Нововасилівка, Софіївського району Дніпропетровської області. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 04 березня 2015 року позивачем було отримано в Реєстраційній службі Софіївського районного управління юстиції Свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний номер 34453781 та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію та їх обтяжень, в зв'язку з чим позивач, починаючи з 4 березня 2015 року, є повноправним власником земельної частки за кадастровим номером [NUMBER], про що позивачем надано витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку. Посилається на ті обставини, що не маючи часу та можливості самостійно господарювати на своїй земельній ділянці та обробляти її, позивач вирішив передати її в оренду, але в процесі передачі виявилось, що ділянка вже перебуває в оренді в Фізичної - особи підприємця [PERSON], на підставі договору оренди земельної ділянки від 20 березня 2015 року. Стверджує, що вказаний Договір укладений від імені позивача та містить підпис, який схожий на підпис позивача. Також звертає увагу суду на те, що до договору додано Акт приймання -передачі об'єкту оренди. Зазначає, що сам акт не містить дати прийняття/передачі земельної ділянки, але містить реквізити позивача та знову ж таки схожий підпис на підпис позивача, але на думку позивача навіть візуально підпис значно відрізняється від підпису позивача, але частково схожий з підписом на договорі оренди . Позивач в позовній заяві стверджує, що жодного договору та акту приймання-передачі об'єкту оренди позивач не підписувала, вищевказаний договір не може бути дійсним та мати юридичних наслідків, порушує майнові права позивача, а тому позивач просить суд визнати договір оренди земельної ділянки (паю)площею 8.5597 га, укладений 20.03.2015 р. між позивачем та відповідачем недійсним та призначити судову почеркознавчу експертизу. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник позивача [PERSON], у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує. Представник відповідача [PERSON], та відповідач, в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, в обгрунтування поданих заперечень надав на розгляд суду письмові пояснення, згідно яких зазначив, що позивач взагалі не обґрунтував позовні вимоги, не навів доказів для задоволення позовних вимог. Звертає увагу суду на ті обставини, що в позовній заяві позивачем викладені лише загальні норми права, а саме ст. 90 ЗК України, яка перелічує права власника земельної ділянки, ст. 16 ЦК, яка передбачає способи захисту цивільних прав, ст. 202 ЦК, яка містить поняття та види правочину, тобто відсутні відповідні правові норми в обгрунтування позовних вимог. Стверджує, що єдиним обґрунтуванням позову позивач зазначає те, що він не підписував договору оренди земельної ділянки та акту приймання передачі землі, проте на думку відповідача таке обґрунтування не відповідає дійсності, оскільки [PERSON] в присутності відповідача та свідка поставила свій підпис у договорі оренди від 20.03.2015 року, чим засвідчила своє пряме волевиявлення на орендні відносини з ФОП [PERSON]. Зазначає, що підпис позивача в договорі оренди повністю схожий з іншими підписами позивача на документах, в тому числі на підпис виконаний в акті приймання-передачі земельної ділянки, на підпис виконаний в нотаріально завіреній довіреності від 09.10.2012 року, які додано відповідачем до матеріалів справи.На думку відповідача, будь-яких доказів на підтвердження позовних вимог позивач не навів, тому вимоги позивача не підлягають задоволенню. Натомість відповідачем на підтвердження поданих заперечень наведено ряд доказів, які засвідчують орендні відносини між позивачем та відповідачем, які будувались на взаємному волевиявленні обох сторін та добросовісному виконанні договірних зобов'язань, а саме те, що 09.10.2012 року [PERSON] видала на ім'я [PERSON]нотаріальну довіреність, якою уповноважила його представляти її інтереси по оформленню спадщини, виготовленню правовстановлюючих документів, реєстрації і т.д. на земельну ділянку. На виконання договору доручення відповідачем було переоформлено спадщину, виготовлено за власні кошти технічну документацію з землеустрою і отримано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Зазначає, що [PERSON] погодилась укласти на дану земельну ділянку договір оренди, після виготовлення всіх необхідних документів та, відповідно уклала договір оренди землі від 20.03.2015 року, який пройшов реєстрацію у встановленому законодавством порядку. Також звертає увагу суду на те, що договірні зобов'язання з боку відповідача виконувались належним чином, а саме, відповідач в повному обсязі та вчасно, згідно умов договору, сплатив [PERSON] орендну плату, що підтверджується квитанцією № 0/171 від 24.112015 року, а позивач в свою чергу отримала орендну плату, чим позивач підтвердив вчинення дій, спрямованих на набуття цивільних прав та обов'язків, згідно укладеного договору оренди землі та підтвердив дійсність правочину. Крім того, договір оренди земельної ділянки від 20.03.2015 року та акт приймання-передачі землі підписувала [PERSON] особисто в присутності відповідача та присутності свідка. Отже, відповідач вважає, що позовні вимоги з зазначених в позові підстав не підлягають задоволенню, оскільки договір оренди земельної ділянки від 20.03.2015 року та акт приймання-передачі земельної ділянки був підписаний особисто [PERSON] за її власним волевиявленням, а отримання орендної плати засвідчило те, що його дії підтвердили дійсність договору. З врахуванням викладених обставин, відповідач просить суд винести рішення, яким відмовити в задоволенні позову [PERSON] в повномуобсязі. Заслухавши пояснення осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши надані сторонами докази в сукупності, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що позивач - [PERSON] є власником земельної ділянки (паю) площею 8.5597 га, що розташована на території Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (індексний номер 34453781, виданий 04.03.2015 року) та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна:588529512252, земельна ділянка, кадастровий номер [NUMBER], площа:85597 га, власник [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER]). Як вбачається з матеріалів справи, а саме витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за [NUMBER], земельна ділянка [NUMBER], площею 85597 га, розташована на території Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області та зареєстрована відділом Держземагенства у Софіївському районі 12.01.2015 року. Позивачем доданий до позовної заяви договір оренди земельної ділянки площею 8,5597 га., розташованої на території Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області,який укладений 20.03.2015 р. між позивачем - [PERSON] та відповідачем - ФОП [PERSON], який зареєстрований в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі у Софіївському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії Центру державного земельного кадастру 21.08.2010 року за № 041011901334. Таким чином відповідно до ст. 210 ЦК України передбачено, що даний правочин є вчиненим і даний договір оренди земельної ділянки є укладеним. Позивач заперечує свій підпис на укладеному договорі, посилаючись на те, що даний договір він не підписувала. Крім того, позивач заперечує проти підписання акту приймання-передачі Відповідно до п. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першо-третьою, п'ятою-шостою ст. 203 Цього кодексу. ст. 203 ЦК України встановлені умови дійсності правочину, а саме зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчинила правочин, повинна мати відповідний обсяг цивільної дієздатності Волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вказується, що недійсним може бути визнано лише укладений правочин. І не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Висновком почеркознавчої експертизи № 4024-16 від 16.11.2016 року встановлено, що підписи від імені [PERSON], що розташовані в графі «Орендодавець» двох примірниках договору оренди від 20.03.2015 укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON], а також підписи від імені [PERSON], що розташовані в графі «Орендодавець» двох примірниках акту приймання-передачі земельної ділянки укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON] при передачі земельної ділянки з кадастровим номером[NUMBER] -виконані самою [PERSON]. Таким чином, судом встановлено, що саме позивач підписувала вищевказаний договір оренди земельної ділянки та акт приймання-передачі. Тобто при підписанні договору оренди земельної ділянки, позивач виражала свою волю на укладення договору оренди земельної ділянки, а саме його укладав. Також, відповідачем надано суду докази про сплату орендної плати за даним договором (квитанція про приймання поштового переказу №0/171 від 24.11.2015 р. на суму 5011,59 грн.), де в графі «прийняв»нижче прізвища позивача є підпис. Позивач заперечуючи свій підпис на відомостях про виплату орендної плати не ставить питання про її стягнення з відповідача або з особи, яка отримала орендну плату. Також з цього приводу позивач не звертався із заявою до органів поліції, щоб встановили особу, яка отримувала належну йому орендну плату, що на думку суду свідчить про те, що відповідачем свій обов'язок по сплаті орендної плати виконувався, а позивач знав про його виконання та схвалював таке виконання. Що на думку суду свідчить і про наявність у позивача волевиявлення на існування даних правовідносин. Будь-яких доказів на спростування даного факту позивач не надав.

Outcome: dismissed