Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

30.12.2013 року позивач [PERSON] звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське», третя особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Красноармійську Донецької області про визнання недійсним та скасування акту від 22.12.2013 року про нещасний випадок на підприємстві, не пов'язаний з виробництвом за формою Н-5 та видачу акта про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 посилаючись на те, що він в період з 07.07.2008 року по 07.05.2013 року знаходився в трудових відносинах з відповідачем, працюючи в якості електрослюсаря підземного та звільнений за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП України. 22.12.2012 року під час виконання трудових обов'язків на підприємстві відповідача у першу зміну з ним трапився нещасний випадок, а саме: під час переміщення за допомогою жаку двигуна, який знаходився у вагонетці, двигун зіслизнув по борту вагонетки у вдарив його у праву ногу, внаслідок чого він був травмований та у той же день о 16.00год. доставлений до Димитровської ЦМЛ, де був прооперований та йому була ампутована фаланга пальця на нозі. У прийомному відділенні Димитровської ЦМЛ він, внаслідок психологічного тиску з боку керівництва підприємства, зробив заяву про те, що травма, яку він отримав на виробництві, була ним отримана 22.12.2012 року у побуті під час ремонту автомобіля [PERSON]. В подальшому керівництво підприємства йому не виплатило грошову компенсацію та не оплатило подальше лікування, то він з цих підстав направив відповідачу 17.10.2013 року листа з проханням провести розслідування та створити Комісію з розслідування нещасного випадку, що стався з ним на виробництві. 23.10.2013 року наказом №1648 ТОВ «Краснолиманське» (відповідачем) була призначена Комісія, яка провела розслідування нещасного випадку і прийшла до висновку про відсутність підстав для складання акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1. Він вважає, що складений відповідачем акт за формою Н-5 від 22.11.2013 року є таким, який не відповідає дійсним обставинам справи і складений з істотним порушенням норм чинного законодавства, а тому просить суд визнати його недійсним та скасувати, а також поновити строк для звернення до суду з даним позовом і зобов'язати відповідача скласти акт за формою Н-1 про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом. В судовому засіданні 28.01.2014 року позивач та його представник на позові наполягали, просили його задовольнити в повному обсязі (а.с.82-83). Представник відповідача вважала позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, які не підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не надані докази про одержання ним травми при виконанні трудових обов'язків 22.12.2012 року на підприємстві відповідача. Представник третьої особи позовні вимоги позивача [PERSON] не визнав і вважає, що вони є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до ЦПК в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст.213 ч.3 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Судом встановлено, що позивач в період з 07.07.2008 року по 07.05.2013 року знаходився в трудових відносинах з відповідачем, працюючи в якості електрослюсаря підземного та звільнений за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП України (а.с.24-27). Із тексту позовної заяви вбачається, що 22.12.2012 року під час виконання трудових обов'язків на підприємстві відповідача у першу зміну з позивачем трапився нещасний випадок, а саме: під час переміщення за допомогою жаку двигуна, який знаходився у вагонетці, двигун зіслизнув по борту вагонетки у вдарив його у праву ногу, внаслідок чого він був травмований та у той же день о 16.00год. доставлений до Димитровської ЦМЛ, де був прооперований та йому була ампутована фаланга пальця на нозі (а.с.1,20). Також з тексту позовної заяви вбачається, що у прийомному відділенні Димитровської ЦМЛ позивач, внаслідок психологічного тиску з боку керівництва підприємства, зробив заяву про те, що травма, яку він отримав на виробництві, була ним отримана 22.12.2012 року у побуті під час ремонту автомобіля [PERSON] (а.с.2), однак в подальшому керівництво підприємства йому не виплатило грошову компенсацію та не оплатило подальше лікування, то він з цих підстав направив відповідачу 17.10.2013 року листа (а.с.49-50) з проханням провести розслідування та створити Комісію з розслідування нещасного випадку, що стався з ним на виробництві. 23.10.2013 року наказом №1648 ТОВ «Краснолиманське» (відповідачем) була призначена Комісія, яка провела розслідування нещасного випадку і прийшла до висновку про відсутність підстав для складання акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 (а.с.51), оскільки згідно письмових пояснень, протоколів опиту свідків та осіб, які могли б підтвердити факт нещасного випадку з позивачем на виробництві, факт травмування [PERSON] не підтвердився (а.с.58-64), тому Комісія з розслідування нещасного випадку з позивачем прийшла до висновку, що даний нещасний випадок не пов'язаний з виробництвом, про що 23.11.2013 року склала акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (аварії) за формою Н-5 (а.с.11-15). Суд вважає, що підстав сумніватися у висновках Комісії, яка проводила розслідування нещасного випадку, який стався з позивачем 22.12.2012 року немає, оскільки в судовому засіданні були допитані в якості свідків: - [PERSON] - фельдшер підземного здравпункту ТОВ «Краснолиманське», яка підтвердила, що 22.12.2012 року в період з 06.30 год. до 18.30 год. вона працювала в першу зміну в підземному здравпункті і за вказаний період часу позивач [PERSON] за медичною допомогою не звертався, про що свідчить відсутність відповідного запису в журналі реєстрації прийому підземного здравпункту; - [PERSON] - помічник начальника дільниці підготовчих робіт №1 ТОВ «Краснолиманське», який зазначив, що 22.12.2012 року він знаходився на території підприємства відповідача працюючи в першу зміну на дільниці УПР №1 і до закінчення першої зміни 14.29год. ніяких нещасних випадків на дільниці не було і йому не відомо, що позивач [PERSON], працюючи в першу зміну на дільниці УПР №1 одержав травму, пов'язану з виробництвом, також він позивача до Димитровської ЦМЛ з одержаною травмою 22.12.2012 року на своєму автомобілі не транспортував і не спілкувався з ним в указаний час; - [PERSON] - гірничий майстер ТОВ «Краснолиманське» показав, що 22.12.2012 року він працював у першу зміну на дільниці УПР №1 і йому не було відомо про те, що позивач [PERSON] під час виконання робіт в шахті одержав травму ноги; - Хабаров І.І. - заступник директора з охорони праці ТОВ «Краснолиманське» пояснив, що він був головою Комісії, яка проводила розслідування нещасного випадку за заявою позивача [PERSON], який стався на виробництві 22.12.2012 року і Комісія з розслідування обставин, викладених [PERSON] після опитування позивача та свідків, яких він зазначив у заяві, ознайомившись з матеріалами розслідування травми, отриманої у побуті, вивчивши нормативно-технічну та організаційно-розпорядчу документацію, ознайомившись з медичним висновком про характер травми прийшла до висновку, що у даному випадку немає підстав для складання акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що до грудня 2012 року він знаходився в трудових відносинах з ТОВ «Краснолиманське» і 22.12.2012 року працював у першу зміну в шахті. Під час робочого дня він разом з позивачем [PERSON] замінювали двигун, який під час його переміщення зіслизнув по борту вагонетки і вдарив позивача в праву ногу. Він надав позивачу допомогу і після цього вони продовжили роботу з позивачем до закінчення зміни. Однак, суд вважає, що до пояснень свідка [PERSON] необхідно віднестися критично, оскільки він звільнився з підприємства відповідача в грудні 2012 року, на виклики Комісії по розслідуванню нещасного випадку на підприємство не з'являвся, знаходився в дружніх відносинах з позивачем [PERSON] і його покази під час розгляду даної справи та під час проведення спеціального розслідування Комісією не підтверджені іншими доказами, крім пояснень позивача [PERSON] Суд вважає, що відповідно до «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків професійних захворювань і аварій на виробництві» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року №1232 лікувально-профілактичний заклад повинен про кожне звернення потерпілого з посиланням на нещасний випадок на виробництві без направлення підприємства передати протягом доби, з використанням засобів зв'язку, екстрене повідомлення за формою згідно з додатком №1: - підприємству, де працює потерпілий; - робочому органу виконавчої дирекції Фонду за місцезнаходженням підприємства, де працює потерпілий, або за місцем настання нещасного випадку з особою, яка забезпечую себе роботою самостійно; - установі (закладу) державно-санітарної епідеміологічної служби, які обслуговують підприємство, де працює потерпілий, або такій установі за місцем настання нещасного випадку з особою, яка забезпечує себе роботою самостійно, - у разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння). Позивач [PERSON], згідно повідомлення Димитровської ЦМЛ від 07.11.2013 року (а.с.56), звертався 22.12.2012 року о 16.00 год. за наданням медичної допомоги без направлення, самостійно в приймальне відділення Димитровської ЦМЛ і у нього був встановлений діагноз: відкритий перелом нігтьової фаланги п'ятого пальця правої стопи з розтрощенням м'яких тканин, і цю травму, як пояснив [PERSON], він одержав в побуті. Від запропонованої госпіталізації до травматологічного відділення відмовився, у зв'язку з чим виконавча дирекція Фонду не отримувала ніяких повідомлень з лікарняного закладу стосовно позивача [PERSON] Відповідно до п.14 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків професійних захворювань і аварій на виробництві» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року №1232 комісія зобов'язана протягом трьох робочих днів з моменту її утворення скласти у п'яти примірниках акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом) і передати їх роботодавцеві для затвердження, тобто зі змісту вказаного пункту вбачається, що акт за формою Н-1 не може бути складеним без складання акту за формою Н-5. Відповідно до п.34 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків професійних захворювань і аварій на виробництві» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року №1232 посадова особа органу Держгірпромнагляду в разі відмови роботодавця скласти або затвердити акт за формою Н-5 або Н-1 чи незгоди потерпілого або уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси, із змістом зазначеного акта, надходження скарги або незгоди з висновками про обставини і причини настання нещасного випадку чи приховування факту настання нещасного випадку має право видавати обов'язкові для виконання роботодавцем або робочим органом виконавчої дирекції Фонду (у разі, коли нещасний випадок стався з фізичною особою - підприємцем чи особою, що забезпечує себе роботою самостійно) приписи за формою Н-9 щодо необхідності проведення розслідування (повторного розслідування) нещасного випадку, затвердження чи перегляду затвердженого акта за формою Н-5 або Н-1, визнання чи невизнання нещасного випадку таким, що пов'язаний з виробництвом, складення акта за формою Н-5 або Н-1. Таким чином, суд вважає, що позивач має право звернутися до органу Держгірпромнагляду із заявою про перегляд затвердженого акту за формою Н-5 та складання акту за формою Н-1 і в разі відмови у задоволенні заяви спір може бути вирішений у судовому порядку і це ніяким чином не порушить право позивача на судовий захист. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed