Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

29.07.2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 14561,53 грн. та судові витрати. 11.08.2016 р. ухвалою судді відкрито провадження у даній цивільній справі. 03.04.2019 р. здійснено повторний авторозподіл вказаної цивільної справи та передано справу на розгляд судді Польської М.В. Ухвалою судді прийнято справу до провадження та призначено розгляд за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення судом. Відповідач в судове засідання 19.06.2019 р. не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена відповідно до вимог закону, причину неявки суду не повідомила, повістку отримала особисто, відзив на позов не подавала. З врахуванням вимог п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України за неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності учасника справи в заочному порядку за згодою позивача, та з врахуванням строків розгляду справи, в т.ч. в порядку спрощеного позовного провадження. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (надалі - «ЦК України») за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до укладеного договору №б/н від 23.02.2011 року відповідач отримала кредит у розмірі 3300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому строк дії договору у заяві не визначено, проте кінцевим терміном повернення кредиту є термін - строк дії виданої платіжної картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між сторонами кредитний договір (а.с.6-31). У порушення вимог закону та умов договору, відповідач належним чином не виконувала зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 31.05.2016 року утворилася заборгованість у сумі 14561,53 грн., з них: 814,46 грн. - заборгованість за кредитом, 9577,47 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 3000 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 669,60 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.4-5). Посилаючись на вказані обставини позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 14561,53 грн. та судові витрати. За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Відповідно до п.п.2.1.1.12.6, 2.1.1.12.6.1 «Правил користування платіжною карткою» банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 365/366 календарних днів на рік. У разі виникнення прострочених зобов`язань за борговими зобов`язаннями на суму від 100 грн., сплачується пеня, відповідно до встановлених тарифів. Одночасно пунктом 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право банку здійснювати односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника не менше ніж за 7 днів до введення змін, шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (позову). Судом встановлено, що при укладенні кредитного договору від 23.02.2011 року сторони керувались ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України, тобто відповідач шляхом приєднання до запропонованого позивачем договору в цілому уклав вищезазначений кредитний договір. Згідно з частинами першою та другою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Відповідно до кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, позичальник зобов`язаний сплатити Банку пеню та штраф (а.с.4-5). Як підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем, позивач в повному обсязі виконав зобов`язання, визначені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, надавши відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Загальні умови виконання зобов`язань визначено статтею 526 ЦК України. Так, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частина 1, 2 статті 612 ЦК України). Як встановлено судом, відповідач неналежно виконувала взяті на себе за Анкетою- Заявою позичальника, Умовами та правилами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою зобов`язання. Вищевказана обставина підтверджується наявним в матеріалах справи Розрахунком заборгованості за договором (а.с.4-5). Частинами першою, третьою статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи, що штраф і пеня застосовані позивачем одночасно за одне й те саме порушення - недотримання строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, зазначене є порушенням встановленої у статті 61 Конституції України заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. За таких обставин, суд вважає, що обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту, пені, а щодо штрафних санкцій така вимога до задоволення не підлягає. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому суд вважає, що сплачений ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в сумі 1378 грн. підлягає стягненню з відповідача. За вимогами ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Outcome: partial