Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

30.11.2020 року позивач [PERSON] звернулась в Корабельний районний суд міста Миколаєва з позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 23.02.1991 року Корабельним районним відділом ЗАЦС м. Миколаєва, актовий запис № 97. В обґрунтування позову позивач зазанчила, що шлюбні відносини з відповідачем припинені у зв`язку з несумісністю характерів, різні погляди на життя, відсутністю порозуміння, внаслідок чого шлюб між ним має формальний характер. Вважає, що примирення між ними неможливе. Спільного господарства вони не ведуть, хоча проживають в одній квартирі. Від шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . Позивач повідомила, що майновий спір між ними відсутній. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач надала суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, був вчасно та належним чином повідомлений про місце розгляду справи, про визначений строк для надання відзиву на позов, однак заяву про участь у судовому засіданні не подав, відзиву на позовну заяву не надіслав, заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження не надав. За таких обставин, відповідно до ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 23.02.1991 року між сторонами укладений шлюб, який зареєстрований Корабельним районним відділом ЗАЦС м. Миколаєва, актовий запис № 97. Від даного шлюбу сторони мають повнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . Спір щодо спільно нажитого майна відсутній. Шлюбні відносини припинені з 2018 року. Статтею 24 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. У відповідності до ст. ст. 110-112, 114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. З огляду на вищезазначене, суд вважає за доцільне задовольнити зазначений позов про розірвання шлюбу. Крім того, згідно з ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач висловила бажання залишити прізвище, яке вона набула під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягується судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved