Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

30.01.2015 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому вказала, що з 2004 по 2012 рік вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. Під час спільного проживання у них народилось троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] 07.08.2008 року Черняхівським районним судом винесено рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання старшого сина - [PERSON], [INFO] Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання молодших дітей не надає, зароблені кошти витрачає на власні потреби, інтересами своїх дітей не цікавиться. Протягом двох останніх років офіційно не працює, працює за тимчасовими угодами на будівельних роботах, однак ця робота не постійна і стабільного доходу не приносить. На підставі наведеного, позивач просила стягувати на її користь з [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 100 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дітей з застосуванням індексації відповідно до закону. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, просить винести заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки до суду не повідомив, хоч був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в суді (а.с.38,43). Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи, вирішивши її на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Правовідносини, з приводу яких заявлено позов, врегульовані ст.ст.180-184 СК України, якими передбачено обов'язок батьків утримувати неповнолітню дитину до її повноліття, та способи такого утримання. Викладені у позовній заяві факти щодо наявності у сторін неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, щодо обґрунтованості заявлених до стягнення сум аліментів, щодо перебування дітей на утриманні позивачки, відсутності інших утриманців у відповідача, сторонами не оспорюються і підтверджуються письмовими доказами: копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.3-4), довідкою Дівочківської сільської ради Черняхівського району (а.с.6). Відповідачу судом направлялися копія позовної заяви, доданих до неї документів, роз'яснювалося право подати заперечення проти позову, або свої докази. Незважаючи на це, відповідач до суду не з'явився. Ці обставини суд розцінює як його ухилення від суду і враховує при винесенні позову на користь позивачки, а тому вважає, що він спроможний сплачувати аліменти і задовольняє позов. Судові витрати суд стягує з відповідача, в зв'язку із задоволенням позову. Аліменти відповідно до ст.191 СК України суд присуджує з дня пред'явлення позову та допускає негайне виконання рішення щодо аліментів в межах суми платежів за один місяць згідно ст.367 ЦПК України. Враховуючи, що стягнуті аліменти, визначені судом у твердій грошовій сумі, менші мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 СК України, суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу у цьому рішенні, що вона може звернутися в компетентні органи для призначення дітям державної допомоги в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і мінімальним розміром аліментів на одну дитину. На підставі викладеного,

Outcome: approved