Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

29.11.2016р. ПАТ КБ „ПриватБанк звернувся в Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що 19.09.2007р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (в подальшому назва банка змінена на ПАТ КБ «ПриватБанк) та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №DNHDGK00000471 про надання кредиту у вигляді непоновлюваної кредитної лінії. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в іноземній валюті у розмірі 98000 доларів США на купівлю житлової нерухомості зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04% річних та кінцевим терміном повернення до 17.09.2027р. Позивач зі свого боку виконав зобовязання за кредитним договором та надав позичальнику кредит, шляхом надання готівки, проте відповідач зі свого боку, умови договору виконує не належним чином, допустив прострочення виконання зобов'язань, у звязку з чим станом на 14.03.2016р. має прострочену заборгованість, а саме, за тілом кредиту 21673,27 доларів США, по відсоткам 95348,78 доларів США, з комісії 17052 доларів США. Виходячи з положень ч.1 ст. 20 ЦК України, з урахуванням наданого позивачеві права вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором, позивач звернувся до суду за захистом свого права у судовому порядку шляхом стягнення з відповідача заборгованості по нарахованим відсоткам за кредитним договором №DNHDGK00000471 від 19.09.2007р. за період з 14.07.2013р. по 14.03.2016р. у розмірі 37984,34 доларів США. Своєю заявою від 27.01.2017р. представник позивача [PERSON] (діє на підставі довіреності від 06.01.2017р.), позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, розглянувши справу за її відсутності, проти винесення по справі заочного рішення не заперечувала (а.с.№ 39-40). Відповідач [PERSON] в судові засідання, які призначались до розгляду на 16.12.2016р., 28.12.2016р. 27.01.2017р. тричі поспіль не зявлявся, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином, за адресою, наданою ВАДР Управління з питань громадянства, реєстрації та роботи громадянами з тимчасово окупованої території України ГУДМС України в Дніпропетровській області від 09.12.2016р. (а.с. № 25), в матеріалах справи наявні докази отримання відповідачем судових повісток (а.с. № 28, 35, 36 ). За такими обставинами, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін і постановити по справі заочне рішення суду за правилами ч.4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи відбувався за правилами ч.2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1048 ЦК України, позичальник має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Судом встановлено, що 19.09.2007р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (в подальшому назва банка була змінена на ПАТ КБ «ПриватБанк) та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №DNHDGK00000471 про надання кредиту у вигляді непоновлюваної кредитної лінії. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в іноземній валюті у розмірі 98000 доларів США на купівлю житлової нерухомості зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04% річних та кінцевим терміном повернення до 17.09.2027р. (а.с. № 9-11). У звязку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] зобовязань за договором, станом 14.03.2016р. відповідач має прострочену заборгованість, а саме, за тілом кредиту 21673,27 доларів США, по відсоткам 95348,78 доларів США, з комісії 17052 доларів США. Відповідно до детального розрахунку заборгованості (а.с. № 5-7) заборгованість відповідача [PERSON] по нарахованим відсоткам за кредитним договором №DNHDGK00000471 від 19.09.2007р. за період з 14.07.2013р. по 14.03.2016р. складає 37984,34 доларів США. З огляду на те, що позивачем заявлено вимоги про стягнення суми боргу в іноземній валюті, то відповідно до розяснень, що містяться в п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009р. «Про судове рішення у цивільній справі», суд вважає за можливе навести розрахунок суми заборгованості з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Згідно повідомлення Національного банку України від 27.01.2017р. курс дол. до гривні становить за 100дол.США 2721грн. 31коп. (а.с. № 41-42). Таким чином, сума заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» в гривневому еквіваленті становить 1\~033\~671грн. 64коп. Відповідно до умов п.2.2.2, п.3.1 кредитного договору, відповідач взяв на себе зобов'язання сплачувати відсотки за користування кредитом відповідно до п.1.1 договору з дати списання коштів з кредитного рахунку до дати погашення кредиту щомісячно в період сплати в розмірі, який визначений п.7.1. договору, проте, дані зобов'язання належним чином [PERSON] не виконує. Згідно до ч.1 ст.20 ЦК України, право на захист здійснює особа на свій розсуд, отже кредитор на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом. З огляду на те, що відповідачем не надано суду жодного доказу щодо погашення заборгованості по договору повністю або частково, суд вважає, що з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь ПАТ КБ „ПриватБанк суму заборгованості по нарахованим відсоткам за кредитним договором №DNHDGK00000471 від 19.09.2007р. за період з 14.07.2013р. по 14.03.2016р. у розмірі 37984,34 доларів США. З огляду на те, що представник позивача просив стягнути кошти за кредитним договором в іноземній валюті, то положення абз. 2 п. 14 Постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», стосовно стягнення заборгованості в гривневому еквіваленті станом на день винесення рішення суду у разі предявлення позову в іноземній валюті, не застосовуються. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог банку повністю по сумі позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача судові витрати по сумі сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 14819 грн. 59 коп., що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.№ 2-6). На підставі викладеного,

Outcome: approved