Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

31.07.2018 року позивачі звернулися до суду з позовом до Виконавчого комітету Сумської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, свої вимоги мотивують наступним. [INFO] помер [PERSON], чоловік позивачки [PERSON] та батько позивача [PERSON] Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки розміром 0,0769 га в садівничому товаристві «Монтажник» в м. Суми. 10.07.2006 року [PERSON] отримав Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку [NUMBER] розміром 0,0769 га, розташовану в садівничому товаристві «Монтажник» в м. Суми на підставі рішення Сумської міської ради від 30.03.2005 року № 1156-МР. В державному акті цільове призначення земельної ділянки зазначено для ведення особистого селянського господарства, а в державному земельному кадастрі вказано - землі сільськогосподарського призначення. Після смерті [PERSON] позивачі звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку, з причин того, що в державному акті на право приватної власності на землю зазначене цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства, а в державному земельному кадастрі відомості про цільове призначення земельної ділянки вказані зі значенням 1.2, що відповідно до кодів класифікації видів цільового призначення означає для ведення фермерського господарства. Позивачі вказують, що в Державному акті цільове призначення земельної ділянки зазначено з помилкою, і у державному земельному кадастрі також, оскільки першим рішенням міськвиконкому від 16.12.1993 року №723 земельні ділянки передавались громадянам - членам садівницького товариства «Монтажник» масиву «Олдиш-86» у приватну власність для садівництва, в тому числі і [PERSON] Позивачі просять визнати за ними право власності в рівних долях по 1/2 частині за кожним на земельну ділянку у садовому товаристві «Монтажник» в м. Суми (Олдиш), розміром 0,0769 га, кадастровий номер [NUMBER], надану для садівництва, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. В судове засідання представник позивачів подала заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. позов підтримала та просила задовольнити. Від відповідача виконавчого комітету Сумської міської ради надійшов відзив, в якому ВК СМР не виклав заперечень проти задоволення позову та зазначив про необхідність ухвалення законного та обґрунтованого рішення. Просить розглядати справу за відсутності представника. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.16). З довідки Сумської міської нотаріальної контори вбачається, що після смерті [PERSON] спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину, є його дружина - [PERSON] та син [PERSON] (а.с.19). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки розміром 0,0769 га в садівничому товаристві «Монтажник» в м. Суми. Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 18.07.2018 року було відмовлено позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що знаходиться у садівничому товаристві «Мотажник» м. Суми в зв'язку з тим, що державному акті на право приватної власності на землю зазначене цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства, а в державному земельному кадастрі відомості про цільове призначення земельної ділянки вказані зі значенням 1.2, що відповідно до кодів класифікації видів цільового призначення означає для ведення фермерського господарства (а.с.18). Судом встановлено, що право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку підтверджується Державним актом серії [NUMBER] від 10.07.2006 року на право приватної власності на земельну ділянку [NUMBER] розміром 0,0769 га, розташовану в садівничому товаристві «Монтажник» в м. Суми, виділеної на підставі рішення Сумської міської ради від 30.03.2005 року № 1156-МР (а.с.17). В Державному акті цільове призначення земельної ділянки зазначено: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] (а.с.17). Водночас в Державному акті зазначено, що земельна ділянка розташована в садівничому товаристві «Монтажник» (а.с.17). З витягу з Державного земельного кадастру вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER], розташована в м. Суми, садова ділянка [NUMBER] садівничого товариства «Монтажник», належала [PERSON] на праві приватної власності на підставі Державного акту серії [NUMBER] від 10.07.2006 року, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, цільове призначення 1.2 (а.с.20). З кадастрового плану земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] вбачається, що вказана земельна ділянка межує з землями садівничого товариства (проїзд), на земельній ділянці розміщені інші багаторічні насадження (а.с.21-22). Додатком № 118 до рішення міськвиконкому від 16.12.1993 року № 723 визначено список громадян - членів садівницького товариства «Монтажник» масиву «Олдиш-86», яким передаються у приватну власність земельні ділянки для садівництва, в тому числі і [PERSON] - під номером [NUMBER] (а.с.24). У додатку до рішення Сумської міської ради «Про затвердження меж і розмірів земельних ділянок, які належать громадянам на праві власності» від 30.03.2005 року № 1156-МР визначено список громадян, яким при складенні державних актів на право власності на землю уточнено площі земельних ділянок, в тому числі під номером [NUMBER] [PERSON], ділянка [NUMBER] в садівничому товаристві «Монтажник» кооперативу «Олдиш», передана у власність згідно рішення виконкому Сумської міської ради від 16.12.1993 року № 723, уточнена площа земельної ділянки 0,0769 (а.с.25). Таким чином, з досліджених документів судом встановлено, що земельна ділянка, що належала померлому [PERSON], передавалась йому у власність як земельна ділянка для садівництва, що чітко визначено первісним рішенням міськвиконкому (а.с.25), і про відповідне призначення даної земельної ділянки (для садівництва) свідчить місце її розташування - садівниче товариство «Монтажник» кооперативу «Олдиш» (а.с.25), а також знаходження на земельній ділянці інших багаторічних насаджень (а.с.22). Тобто, суд приходить до висновку, що цільове призначення спірної земельної ділянки в Державному акті [NUMBER] від 10.07.2006 року «для ведення особистого селянського господарства» та цільове призначення спірної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі «для ведення фермерського господарства» - є помилковим, оскільки в дійсності земельна ділянка передавалась у власність [PERSON] як члену членів садівницького товариства «Монтажник» масиву «Олдиш-86» для садівництва, про що прямо було зазначено у рішенні міськвиконкому від 16.12.1993 року № 723. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи, що позивачі (дружина та син) є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], прийняли спадщину, але не отримали свідоцтво про право на спадщину в зв'язку з розбіжностями у визначенні цільового призначення спадкової земельної ділянки, дослідивши всі докази у їх сукупності, суд вважає необхідним позов задовольнити та визнати позивачами право власності на Ѕ частину н за кожним на земельну ділянку у садовому товаристві «Монтажник» в м. Суми (Олдиш), розміром 0,0769 га, кадастровий номер [NUMBER], надану для садівництва, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Судові витрати суд залишає за позивачами, згідно їх заяви.

Outcome: approved