Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

29 липня 2017 року помер брат позивачів по справі [PERSON] після смерті якого відкрилася спадщина на майно, до складу якого, серед іншого увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Талалихіна, 31, с. Нова Дмитрівка Золотоніського району Черкаської області. Позивачі по справі спадщину після смерті свого брата прийняли, однак належним чином оформити свої спадкові права на вказаний вище житловий будинок не можуть, оскільки останній належав [PERSON], на підставі свідоцтва №231 від, яка була дружиною померлого [PERSON] та померла ще 29.05.2016 року. [PERSON] спадщину після смерті своєї дружини прийняв, однак належним чином свої спадкові права оформити не встиг та теж помер. Оригінал свідоцтва №231 втрачений, а тому фактично відсутні правовстановлюючі документи на нього, що і стало підставою для відмови позивачам в оформленні їх спадкових прав. За таких обставин позивачі були змушені звернутися до суду з відповідним позовом про визнання права власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування за законом. У судове засідання позивач [PERSON] та [PERSON] не зявились, однак [PERSON] та представник [PERSON] за довіреністю [PERSON] звернулись до суду з клопотаннями про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягали у повному обсязі. Представник відповідача Новодмитрівської сільської ради в судове засідання не зявився, направивши до суду клопотання, в якому просив суд справу розглянути без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнає. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, у підготовчому засіданні враховуючи клопотаня сторін та визнання позову представником відповідача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу (серії І-СР №255768 від 09.02.1974 року) [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу від 09.02.1974 року зроблено запис за №5. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Талалихіна, 31, с. Нова Дмитрівка Золотоніського району Черкаської області, належав [PERSON] на підставі свідоцтва №231 на право особистої власності на житловий будинок виданого на підставі рішення виконкому Золотоніської райради №175 від 08.08.1988 року та зареєстрованого в Золотоніському відділку ЧООБТІ 20.12.1988 року в книзі №1, реєстр №231. [PERSON] померла 29.05.2016 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть (серії І-СР № 282680 від 01.06.2016 року). Як вбачається із довідки виданої виконкомом Новодмитрівської сільської ради Золотоніського району №101 від 24.01.2018 року, згідно із записами погосподарської книги №4, особовий рахунок №0257-1, за померлою 29.05.2016 року [PERSON], числиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Талалихіна, 31, с. Нова Дмитрівка Золотоніського району Черкаської області. [PERSON] була постійним жителем села і на день смерті з нею проживав [PERSON], який помер 29.07.2017 року. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] до дня смерті проживали разом та перебували у шлюбі, а після смерті [PERSON] та до дня своєї смерті [PERSON] проживав у домогосподарстві, що належало його дружині, що стверджується відповідною довідкою сільської ради Золотоніського району. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі вказаного вище та враховуючи, що [PERSON] постійно проживав із [PERSON] на час відкриття спадщини, то суд вважає, що він прийняв спадщину, до складу якої входять усі права та обовязки, які належали останній і не припинилися після її смерті. Відповідно до свідоцтва про смерть (серії І-СР №304455 від 01.08.2017 року) [PERSON] помер 29.07.2017 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 27. Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] за свого життя заповіту не склав, а тому після його смерті відкрилася спадщина за законом, в тому числі і на майно, яке померлий успадкував після смерті своєї дружини [PERSON]. Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч. 2 ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно із ст. 1262 ЦК України у \~другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Факт родинних відносин позивачів із померлим стверджується свідоцтвом про народження серії ЯХ №018128, виданим Кривоносівською сільською радою Золотоніського району 26.03.1950 року; свідоцтвом про народження серії ГД №769716, виданим Лукашівською сільською радою Золотоніського району 04.04.1957 року; свідоцтвом про народження серії ЯЯ №727619, виданим Кривоносівською сільською радою Золотоніського району 13.02.1952 року; свідоцтвом про одруження серії ІІ-АГ №046601, виданим Золотоніським рай бюро ЗАГС 29.07.1972 року. Копії вказаних документів досліджені судом в судовому засіданні та є достатніми для віднесення судом позивачів до другої черги спадкоємців за законом після смерті [PERSON] Згідно загальних норм закріплених в ст., ст. 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Так згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.01.2018 року, позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний вище будинок з господарськими спорудами, у звязку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. Як вбачається судом із матеріалів справи, оригінали правовстановлюючих документів на вказаний будинок, а саме свідоцтво №231 втрачений, що також стверджується оголошенням про втрату правовстановлюючого документа міститься в газеті «Вісник Золотоніщини» за 01.02.2018 року №5. Водночас із копії вказаного вище свідоцтва судом встановлено, що останнє було зареєстровано в Золотоніському відділку ЧООБТІ 20.12.1988 року в книзі №1, реєстр №231 та видано на підставі рішення виконкому Золотоніської райради №175 від 08.08.1988 року, що саме по собі дає підстави вважати, що таке свідоцтво дійсно видавалось на імя [PERSON]. Окрім того, факт належності вказаного домоволодіння [PERSON] стверджується також копією технічного паспорту, а також наявністю відповідного запису в погосподарській книзі сільської ради, записи яких взагалі до 05.08.1992 року визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Окрім того суд, при вирішенні вказаної справи бере до уваги, що згідно зі ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Сільська рада, як відповідач по справі та орган місцевого самоврядування, що здійснює представництво територіальної громади позовні вимоги визнала повністю, а отже визнала і факт належності вказаного будинку [PERSON]. Однак, судом встановлено, що позивачі, при зверненні до нотаріуса, отримали постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки у спадкоємця відсутній оригінал правовстановлюючого документа. Згідно із ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, то первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник спадкового майна помер, а за життя право власності не було зареєстровано в належному порядку, то визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином має право на спадщину. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Нормами ч. 1 ст. 1267ЦК України визначено також, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Як вбачається із повідомлення Золотоніської районної державної нотаріальної контори №162/01-16 від 15.02.2018 року після смерті [PERSON] заведена спадкова справа за №6/2018. Підставою для її заведення були подані заяви про прийняття спадщини від позивачів по справі. Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачі належним чином прийняли спадщину після смерті свого брата, який в свою чергу прийняв спадщину після смерті своєї дружини, а оскільки оригінали правовстановлюючих документів відсутні, а власник помер, вбачається обмеження прав позивачів у можливості прийняття та належного розпорядження своїм спадковим майном, а тому позов підлягає до повного задоволення, оскільки у судовому засіданні встановлені законні підстави для задоволення позовних вимог На підставі зазначеного та

Outcome: approved