Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

31.10.2016р. за підсудністю з Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] Агьяд про розірвання шлюбу. Позивачка у позовній заяві в обґрунтування вимог посилалася на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 11.06.2015р. в Індустріальному відділі ДРАЦС реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції під актовим записом № 333. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. У позовній заяві позивачка вказує, що шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені з липня 2015р., коли відповідач став проживати за іншою адресою. Причиною припинення шлюбних відносин стали різні погляди на життя з питань ведення господарства, відсутність в родині взаєморозуміння, через що виникали конфлікти. Позивачка вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. У наданій суду заяві від 17.01.2017р. позивачка просила шлюб розірвати, строк для примирення не надавати та винести по справі заочне рішення в судовому засіданні за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами (а.с. № 25). Відповідач [PERSON] [PERSON] в судові засідання, призначені до розгляду на 05.12.2016р. та 17.01.2017р. повторно не зявився, про дату та час слухання справи кожного разу повідомлявся належним чином за адресою наданою ВАДР Управління з питань громадянства, реєстрації та роботи громадянами з тимчасово окупованої території України ГУДМС України в Дніпропетровській області від 03.10.2016р. (а.с. № 11). Конверт, який був надісланий відповідачу у судове засідання на 05.12.2016р. був повернут до суду з відміткою: «за минуванням терміну зберігання». Згідно даних пошукової системи сайту «Укрпошта» судова повістка надіслана відповідачу у судове засідання на 17.01.2017р. вручена адресату особисто (а.с. 24), про причини неявки суд не сповістив. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197, 224-226 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11.06.2015р. в Індустріальному відділі ДРАЦС реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції під актовим записом № 333. (а.с. № 7). Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через, різні погляди на життя, відсутність в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства, втрату почуття любові та поваги. Сторони проживають окремо, мають роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин. З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені з липня 2015 р., тобто більше року тому і з цього часу більше не відновлювалися, позивачка від позову не відмовилася, а відповідач ніяких заперечень не надав, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. , що підтверджується квитанцією ( а.с. № 3). На підставі викладеного,

Outcome: approved