Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

29 травня 2005 року померла мати позивача [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку прийняли [PERSON], [PERSON] та [PERSON] шляхом подачі відповідних заяв до нотаріальної контори. На їх ім`я нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Проте позивач не може оформити право на спадщину на садибу, так як відсутні оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно, а тому [PERSON] змушена була звернутись до суду з позовом до [PERSON] сільської ради, на території якої знаходиться спадкове майно та інших спадкоємців. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, направивши до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги повністю, просила суд повністю їх задовольнити, справу розглядати за її відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, направивши до суду заяву від 23.11.2016 року за вих. № 404/02-34, в якій просив суд справу розглянути без участі представника сільської ради, позовні вимогм визнає повністю. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з`явились, направивши до суду письмові заяви, в яких просили справу розглядати без їх участі, позовні вимоги визнають у повному обсязі. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу у відсутність осіб, що беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приймає визнання позову відповідачем та вважає, що позов підлягає до повного задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до свідоцтва про смерть (серії І-СР № 282614 від 27.05.2016 року) [PERSON] померла 29 травня 2005 року. Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається із свідоцтва про народження (серії І-УР № 078072 від 22.04.1960 року), свідоцтва про одруження (серії ІІІ-УР № 252199 від 15.11.1961 року) та свідоцтва про одруження (серії ІІ-АБ № 662533 від 13.12.1983 року) [PERSON] є дочкою [PERSON], що померла 29 травня 2005 року. Відповідно до свідоцтва про народження (серії ІV-УР № 1726644 від 20.02.1963 року) [PERSON] є сином [PERSON], що померла 29 травня 2005 року. Згідно із свідоцтвом про народження (серії ІV-УР № 0961503 від 28.01.1964 року) та свідоцтва про укладення шлюбу (серії І-СР № 471968 від 26.12.1987 року) [PERSON] є дочкою [PERSON], що померла 29 травня 2005 року. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з довідки, виданої виконкомом [PERSON] сільської ради від 22.06.2016 року за вих. № 607, на підставі погосподарської книги №17 запис № 1330 за [PERSON], [INFO], яка померла 29.05.2005 року, числиться житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: с. Коврайські Хутори Золотоніського району Черкаської області, вул. Коврайська, 6 (шість), рік побудови - 1960. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.10.2016 року Золотоніською районною державною нотаріальною конторою відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою Черкаська область, Золотоніський район, с. Коврайські Хутори, вул. Коврайська, 6, у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на дане майно. Суд бере до уваги, що Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття я експлуатацію обєктів будівництва. Тобто, до 05 серпня 1992 року не була передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні прав власності. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутата ухвалювалися рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад і додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Оскільки сам будинок був побудований в 1960 році, а в сільській раді наявний відповідний запис в погосподарській книзі про власника вказаного будинку, суд приходить до обґрунтованого висновку, що [PERSON] за життя належав на праві власності будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Коврайські Хутори, вул. Коврайська, 6, хоча за життя вона і не отримала відповідного свідоцтва про право власності на вказаний житловий будинок. Згідно із ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається з повідомлення завідувача Золотоніською районною державною нотаріальною конторою від 24.11.2016 року за вих. № 1201/01-16 після смерті [PERSON], яка померла 29 травня 2005 року заведена спадкова справа 14 жовтня 2005 за № 685. Підставою для її заведення були заяви про прийняття спадщини від [PERSON], жительки с. Коврайські Хутори Золотоніського району Черкаської області, [PERSON], жительки [ADDRESS] та [PERSON], жителя [INFO]. На їх ім`я 24 січня 2007 року були видані свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/3 частині кожному на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та на грошові вклади. Таким чином у судовому засіданні встановлено, що позивач прийняв спадщину у встановлений чинним законодавством термін відповідно до ст. 1268 ЦК України. Згідно із ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, то первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник спадкового майна помер, то визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином має право на спадщину. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з долучених до матеріалів справи письмових заяв представника [PERSON] сільради, [PERSON] та [PERSON], відповідачі позовні вимоги визнали у повному обсязі. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до повного задоволення. На підставі зазначеного та

Outcome: approved