Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

30.01.2020 [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, у якому просила: стягнути з відповідача [PERSON] на її користь 39307 грн. загальної заборгованості, витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. (а.с.2-4). В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07.10.2019 між [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] був укладений договір оренди квартири, що сходиться за адресою: [ADDRESS] . Строк оренди з 07.10.2019. до 07.04.2020 року. Вказує, що квартира належить позивачу на праві приватної власності, яку відповідач отримав в користування 07.10.2019 року. Зазначає, що на підставі п. 3.1 Договору відповідач зобов`язаний сплачувати щомісячно орендну плату в розмірі 6000 гривень до сьомого числа поточного місяця у вигляді авансового платежу, за наступною адресою: [ADDRESS] . Як стверджує позивач, своїх фінансових зобов`язань по Договору відповідач не виконав, тривалий час не виходив на зв`язок. 7 січня 2020 року позивач особисто прибула до квартири з метою спілкування з відповідачем, і двері квартири виявились відчиненими, та, потрапивши в помешкання, позивач виявила відсутність будь-яких особистих речей відповідача. Зазначає, що згідно п.1 ч.1 ст.825 ЦК України, яка зафіксована в п.9.3 Договору, якщо наймач звільнив помешкання без попередження, наймодавець має право вимагати від нього плату за користування житлом за три місяці, якщо наймодавець доведе, що він не міг укласти договір найму на таких самих умовах з іншою особою. Також вказує, що згідно абзацу 6 пункту 4.2 Договору орендар зобов`язаний за свій рахунок проводити оплату комунальних послуг, плату за електро-, водопостачання, за користування телефоном. Проте, за час оренди квартири відповідачем не було виконано зобов`язань згідно вищевказаного пункту Договору. Відповідач повинен сплатити суму заборгованості за невиконання зобов`язань за договором оренди від 07 жовтня 2019 року в розмірі - 39307 грн., яка складається з несплаченої орендної плати за період часу з 07.10.2019 - 07.01.2019 року - 18000 грн., плата за користування житлом згідно п.1 ч.1 ст. 825 ЦК України - 18000 грн., загальна сума за користування комунальними послугами під час проживання в квартирі - 3307 грн. Ухвалою від 13 квітня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового засідання (а.с.25). Відповідачем подано відзив на позовну заяву (а.с.33-35), за змістом якого він проти позовних вимог в повному об`ємі. По суті позову зазначає наступне. 05.10.2019 на сайті OLX.ua він знайшов оголошення про довгострокову оренду квартири. Після дзвінка на номер, вказаний в оголошенні, йому відповів [PERSON] , який представився юристом та передав трубку [PERSON] , вірогідно своїй дружині або співмешканці, яка представилась ріелтером та організувала зустріч з власницею квартири з метою отримання «залогового внеску» в розмірі 1000грн., після чого його спілкування з господаркою припинилось до 7.12.2019. Також вказує, що 7.10.2019 біля 21.00 між ним та представником власника [PERSON] , було складений договір оренди квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п.3.3. він «забезпечувальний платіж» в сумі 6000 грн.. Відповідно до п.3.1 - 5000 грн. «За перший місяць проживання», за вирахуванням 1000 грн. «залогового внеску» [PERSON] та 3000грн. -50% від першого місяця в якості оплати за «послуги Агенції з нерухомості», як вказано в оголошенні. Всього 1000грн. на руки [PERSON] та 11000 грн. на карту [PERSON] (номер карти якого йому направила [PERSON] месенджером Viber), 3000грн. в руки [PERSON] .. Вказує, що факт оплати грошових коштів відповідно до п.п.3.1, 3.3 підтверджує підпис представника орендодавця. При цьому він не отримав чеків оплати, покладаючись на чесність. Вказую, що проблеми почались, коли підійшов час оплати перших комунальних платежів та орендної плати. Він не мав доступу до сум, які нараховують комунальні служби, намагався діставати із закритого поштового ящика платіжки, оскільки [PERSON] надавала йому суми оплати, начебто «з голови», вимагаючи оплати комунальних послуг, оплату квитанцій з банку та поштамтів, що не передбачено договором. 8.11.2019 він зустрівся з [PERSON] для передачі коштів в розмірі щомісячного платежу і вартості комунальних послуг. 7.12.2019 року по факту оплати комунальних послуг та орендної плати йому довелось зустрітися з [PERSON] , гроші передавались з рук в руки. На наступний день 8.12.2019 в квартирі зламалась пральна машина, яку відповідачу довелось особисто відвозити на ревізію в Бровари. На питання до [PERSON] щодо можливості розділити оплату майстру пополам, він отримав відмову, тому попередив, що буде з`їжджати на інше місце проживання 7 січня. В зазначений день він зустрівся з [PERSON] біля під`їзду квартири для передачі ключів, та, піднявшись на поверх, разом оглянули квартиру. [PERSON] зажадав від нього 2044 грн., нібито за оплату комунальних послуг, хоча в його розпорядженні був «забезпечувальний платіж» в розмірі 6000 грн. 20.01.2020 йому стали надходити «погрози судом та блокування карт, арештом нерухомості, забороною виїзду за кордон» від [PERSON] . Наступним зателефонував [PERSON] , розмову з яким він записав на диктофон, де говорить, що ключі від квартири він передав з рук в руки, а не залишив квартиру, як про це йдеться в позові. Просить анулювати вимоги позивача та стягнути з позивача на його користь 1100 грн. за ремонт пральної машини, 3200 грн. за спричинену йому моральну шкоду. Зустрічного позову від відповідача не надійшло. У судовому засіданні представник позивача повністю підтримав заявлені позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, зазначених у відзиві, посилаючись на те, що орендна плата повністю ним сплачена, а також були сплачені комунальні послуги. Про своє виселення він повідомив та ключ передав представнику власника. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши подані заяви, матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Відповідно до вимог ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 07 жовтня 2019 року між позивачем [PERSON] , від імені якої діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності [PERSON] , та відповідачем [PERSON] було укладено Договір оренди (найму) житла, за умовами якого Орендодавець передав Орендарю в тимчасове користування за плату на встановленим цим договором строк , з 07.10.2019 до 07.04.2020 року, квартиру [ADDRESS] та матеріальні цінності у якості побутових приладів та меблів відповідно до акту прийому за списком(а.с.5-6). Як встановлено зі змісту Договору оренди (найму) житла від 07.10.2019, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору шляхом підписання зазначеного письмового документу. Так, відповідно до умов п.3.1 Договору, орендна плата складає 6000 грн. на місяць та вноситься щомісячно до сьомого числа поточного місяця у вигляді авансового платежу. Відповідно до п.3.2 Договору загальна сума орендної плати за період дії цього договору становить 36000 грн. Відповідно до умов п.3.3 Договору, у день його підписання Орендар має внести забезпечувальний платіж з метою належного виконання умов Договору у розмірі 6000 грн. який утримується до моменту передачі предмету Оренди Орендодавцю та підлягає поверненню протягом чотирнадцяти календарних днів після передачі квартири, ключів та, у разі відсутності претензій відповідно до Договору. Пунктом 3.4 Договору визначено, що у розмір орендної плати не включаються витрати за житлово-комунальні послуги та інші послуги (Інтернет, охорони, прибирання тощо). Орендар додатково сплачує Орендодавцю грошові кошти на його вимогу. За змістом п.4.2 Договору Орендар зобов`язаний, зокрема: за свій рахунок проводити оплату комунальних послуг, плату за електро-, водопостачання, за користування телефоном; вчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату. Крім того, окрім іншого, за змістом п.п.9.2, 9.3 Договору сторони домовились про те що у випадку дострокового розриву (ініціативи) даного Договору зі сторони Орендаря забезпечувальний платіж зазначений у п.3.3 даного Договору не підлягає поверненню. Якщо Орендар (наймач) звільнив помешкання без попередження, наймодавець має право вимагати від нього плату за користування житлом за три місяці, якщо наймодавець доведе, що він не міг укласти договір найму житла на таких самих умовах з іншою особою. Факт підписання та укладання договору на викладених в Договорі умовах відповідачем не оспорюється. При цьому суд враховує, що, хоча вказана в Договорі оренди (найму) житла від 07.10.2019 довіреність від 13 січня 2018 року, посвідчена приватним нотаріусом КМНО Ігнатовим О.В., реєстровий №99, на підставі якої діяв представник позивача - [PERSON] , суду надана не була, та, як стверджує позивач у своїй нотаріально посвідченій заяві від 15.12.2020, реєстровий №2380, була вказана помилково (а.с.80), допущена в договорі описка не спростовує встановленого судом факту, що [PERSON] на момент укладення Договору мав відповідні повноваження, надані йому власником квартири [PERSON] , на підставі іншої нотаріально-посвідченої довіреності від 11 квітня 2008 року, реєстровий №3-1008 (а.с.84), оригінал якої був досліджений в судовому засіданні. Суд звертає увагу, що за змістом п.п.1.1, 2.2 Договору Орендодавець передав Орендарю предмет оренди - до підписання цього Договору, та що передачу здійснено - 07.10.2019 року. Дана обставина також визнана відповідачем. Разом з тим, обумовлена п.3.3 Договору домовленість сторін щодо передачі забезпечувального платежу в сумі 6000 грн., не має стверджувального характеру, що така сума була фактично внесена. Будь-яких належних доказів, що в день підписання Договору відповідач передав позивачу, або її уповноваженому представнику будь-які кошти, в тому числі у вказаній відповідачем сумі 1000грн. та 6000 грн., суду надано не було. Відповідачем не заперечується, що він користувався переданою йому в оренду квартирою, та, що з 07.01.2020 він в орендованій квартирі фактично не проживає. Будь-яких належних і допустимих доказів того, що відповідач попередив позивача [PERSON] , або її уповноваженого представника [PERSON] про дострокове звільнення приміщення орендованої квартири, відповідачем надано не було. Не містить таких відомостей і прослуханий в судовому засіданні аудіозапис розмови відповідача, що міститься на СD-диску (а.с.64) та зроблений, як він сам зазначає, після 7 січня 2020 року. Зважаючи на спір, що виник між сторонами, в тому числі щодо вказаної позивачем заборгованості з орендної плати та вартості спожитих комунальних послуг, суд виходить з вищенаведених положень ст.ст.12,81 ЦПК України та зазначає наступне. Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Згідно з вимогами ч.1,3 ст.820 ЦК України розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Якщо строк внесення плати за користування житлом не встановлений договором, наймач вносить її щомісяця. Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями ст. ст.525, 526, ч.1ст.530 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до вимог ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім того, суд враховує, що за змістом абзацу другого ч.1 ст.825 ЦК України якщо наймач звільнив помешкання без попередження, наймодавець має право вимагати від нього плату за користування житлом за три місяці, якщо наймодавець доведе, що він не міг укласти договір найму житла на таких самих умовах з іншою особою. Як стверджує позивач, заборгованість у зв`язку з несплаченою орендною платою за період з 07.10.2019 по 07.01.2020 року становить 18000 гривень (по 6000грн. за три місяці). Відповідач, заперечуючи проти доводів позивача, будь-яких належних і допустимих доказів щодо здійсненої ним оплати орендної плати суду не надав. Так, копія квитанції Приватбанку від 07.10.2019 про перерахування коштів на картковий рахунок коштів в сумі 11111 грн. (а.с.54), не містить даних ні щодо особи одержувача коштів, ні щодо особи, яка здійснила платіж, ні призначення платежу. Отже, відповідачем не доведено, що наданий доказ є належним доказом у справі. Інших письмових доказів, які б підтверджували заперечення відповідача щодо сплачених ним коштів в рахунок взятих на себе зобов`язань за Договором оренди (найму) житла від 07.10.2020, суду надано не було. Крім того, встановлено, що з метою знайти нового орендаря позивач уклала Договір про надання послуг №080120ГОВ від 08.01.2020 з ПП «СВІТЛИЦЯ-НОВА», а саме послуг у сприянні укладення договору оренди (найму) житла - однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.56-58). Відповідно до отриманої на запит позивача відповіді Агентства нерухомості - ПП «СТОЛИЦЯ-НОВА» від 03.09.2020, за час дії вищевказаного Договору попит на об`єкт нерухомості що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , був низьким, що унеможливило знайти орендаря (наймача) (а.с.59-60). З урахуванням викладеного, вищенаведених вимог ч.1 ст.825 ЦК України та п.9.3 укладеного сторонами Договору оренди (найму) житла від 07.10.2019, позивач має право вимагати, а відповідач зобов`язаний сплати, плату за користування квартирою за три наступних місяці, після звільнення орендованої квартири, тобто в розмірі 18000 грн.(по 6000грн. за три місяці). Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача коштів за користування комунальними послугами в 3307 гривень, суд дійшов висновку, що в цій частині позовні вимоги не були доведені, оскільки долучені до позовної заяви платіжні документи - квитанції Приватбанку про здійснені [PERSON] платежі за квартплату та опалення, а також за електроенергію, водопостачання та водовідведення,- не дають суду можливість встановити, за який саме період проведена оплата, та чи були, в дійсності спожиті послуги за період проживання відповідача в орендованій квартирі з 07.10.2019 по 07.01.2020 відповідні послуги у відповідному розмірі та на вказані в платіжних документах суми. З урахуванням викладеного, заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 36000 гривень, яка складається із заборгованості з орендної плати за період з 07.10.2019 по 07.01.2020 в сумі 18000 гривень та плати за користування житлом за три місяці в порядку, визначеному ч.1 ст.825 ЦК України та п.9.3 Договору оренди (найму) житла в сумі 18000 гривень. В іншій частині заявлених позовних вимог позов задоволенню не підлягає. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 840 гривень 80 копійок (а.с.1), підлягають стягненню на її користь з відповідача . На підставі викладеного,

Outcome: partial