overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

4 грудня 2019 р. позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг (послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води). Позовні вимоги мотивовано тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Позивач в період з 1 жовтня 2016 р. по 31 травня 2019 р. надав у зазначену квартиру послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Оплата за вказані послуги не здійснена, у зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за надані послуги в розмірі 14 107,31 грн., а також витрати на сплату судового збору в розмірі 1 921 грн. Ухвалою суду від 12 грудня 2019 р. відкрито провадження у справи, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, встановлено строк для подачі заяв по суті позову, призначено перше судове засідання. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав, в зв`язку з чим відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутність, наполягаючи на задоволені позову. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила, в зв`язку з чим суд відповідно до положень ст. 280-281 ЦПК України проводить заочний розгляд справи. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Наданими позивачем документами встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . В судовому засіданні встановлено, що позивач надавав в квартиру [ADDRESS] вказані житлово-комунальні послуги, вартість яких за період з 1 жовтня 2016 р. по 31 травня 2019 р. розмірі 14 107,31 грн. не сплачена. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. За змістом ст. 20 ч.3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач, зокрема, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З наведених підстав суд вважає, що відповідач повинен сплатити позивачеві заборгованість за надані житлово-комунальних послуги. Згідно розрахунку, наданому позивачем, заборгованість за надані послуги за період з 1 жовтня 2016 р. по 31 травня 2019 р. складає 14 107,31 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути витрати на сплату судового збору в розмірі 1 921 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

4 жовтня 2010 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 1,02 га, розташовану в адмінмежах Плескачівської сільської ради Смілянського району та земельну частку розміром 2,35 в умовно-кадастрових гектарах в колективній власності на землю КСП «Червоний Жовтень». Спадкоємицею по закону на майно померлої є її дочка [PERSON] Позивач, посилаючись на те, що вона прийняла спадщину після смерті матері, так як постійно проживала з нею до дня її смерті, але не може отримати свідоцтво про право власності у нотаріуса в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, звернулася до суду і просить визнати за нею право власності на земельні ділянки. Сторони в судове засідання не зявилися, надавши заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримав, представник відповідача їх визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], 4 жовтня 2010 року, відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 1,02 га, розташовану в адмінмежах Плескачівської сільської ради Смілянського району та земельну частку розміром 2,35 в умовно-кадастрових гектарах в колективній власності на землю КСП «Червоний Жовтень», що підтверджується свідоцтвом про смерть, державним актом на право власності на земельну ділянку від 26 серпня 2008 року та рішенням суду від 11 березня 2008 року. Право власності на земельну частку розміром 2,35 в умовно-кадастрових гектарах в колективній власності на землю КСП «Червоний Жовтень» [PERSON] не зареєструвала. Після смерті спадкодавиці спадщину прийняла її дочка [PERSON], оскільки постійно проживала разом з нею на час її відкриття, що підтверджується довідкою Плескачівської сільської ради Смілянського району від 14 грудня 2016 року № 846. З повідомлення нотаріуса від 12 січня 2017 року вбачається, що після смерті [PERSON] з заявами про прийняття або відмову від спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 цієї ж статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття, а тому суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на земельні ділянки, що залишилися після смерті [PERSON] На підставі викладеного, ст. 1258, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

4 жовтня 2014 року ПАТ «Альфа-банк» уклало з [PERSON] кредитний договір № 500961401, яким надало кредит в сумі 20959 грн. 81 коп., строком по 6 жовтня 2019 року зі сплатою 15,99 % річних і комісійної винагороди за користуванням кредитом у розмірі 1,29 % від суми кредиту. Посилаючись на те, що [PERSON] має 20959 грн. 81 коп. заборгованості за кредитом, 1565 грн. 60 коп. заборгованості за відсотками, 2433 грн. 42 коп. заборгованості за комісією, у звязку з чим їй нараховано 1600 грн. штрафу за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, банк звернувся до суду з позовом про стягнення цих сум. В судове засідання сторони не зявились, в направленій до суду заяві представник позивача просив розглядати справу у його відсутності. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. У відповідності з п.п. 2.1, 2.2, 2.3, 2.6, 2.8 кредитного договору № 500961401 від 4 жовтня 2014 року, ПАТ «Альфа-банк» надало [PERSON] кредит в сумі 20959 грн. 81 коп. шляхом безготівкового перерахування для погашення заборгованості за кредитним договором № 500482864 від 8 травня 2014 року строком по 6 жовтня 2019 року зі сплатою 15,99 % річних і комісійної винагороди за користуванням кредитом у розмірі 1,29 % від суми кредиту за період з 1-го по 60-й місяць користування кредитом. Згідно з додатком № 1 до кредитного договору відповідач повинен був сплачувати в рахунок погашення заборгованості до 6 числа кожного місяця по 779 грн. 98 коп. з останньою датою погашення 6 жовтня 2019 року. Як вбачається з п. 4 кредитного договору у разі повного або часткового прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або комісій та/або інших платежів за договором [PERSON] зобовязався сплатити банку штраф у розмірі 50 грн. за кожне допущене прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів (включно). При цьому, у випадку, якщо прострочення платежу триває 5 і більше календарних днів, додатково до штрафу відповідач зобовязався сплатити штраф у розмірі 150 грн. за кожен випадок допущеного прострочення платежу. Суду надано виписку по особовим рахункам, згідно з якою з рахунку [PERSON] було переведено гроші за цільовим призначенням згідно кредитного договору від 4 жовтня 2014 року. Як вбачається з розрахунку позивача, станом на 6 липня 2015 року відповідачу нараховано 20959 грн. 81 коп. заборгованості за кредитом, 1565 грн. 60 коп. заборгованості за відсотками, 2433 грн. 42 коп. комісій і 1600 грн. штрафу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню в повному обсязі, незалежно від відшкодування збитків. На підставі наведеного і ст.ст. 526, 549, 611, 1049 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

4 жовтня 2016 року \~[PERSON] звернулась в суд з заявою, вказуючи, що вона бажає укласти шлюб з [PERSON], однак не досягла шлюбного віку.\~ Заявниця в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила заяву задовольнити. Представник заявниці [PERSON], в судовому засіданні просила заяву задовольнити, оскільки укладення шлюбу відповідає інтересам її дочки. Представник заявниці, адвокат [PERSON], в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, наполягав на задоволенні заяви. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та пояснив, що заява підлягає задоволенню, оскільки укладення шлюбу відповідає інтересам [PERSON] З урахуванням позицій сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити заяву з таких міркувань. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] (а.с. 5), бажає укласти шлюб з [PERSON], але не досягла шлюбного віку. Відповідно до ч.2 ст.23 Сімейного кодексу України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам.\~\~\~\~ Оскільки укладення шлюбу з [PERSON] відповідає інтересам [PERSON], то їй необхідно надати право на шлюб. На підставі ст. 23 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

4 жовтня 2017 року до суду заявлено позов [PERSON], в якому вона вимагає розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 15.02.2003р. Збаржівською сільською радою Погребищенського району Вінницької області, актовий запис № 1, який через відсутність взаєморозуміння, спільних життєвих інтересів, зловживання відповідачем алкогольними напоями, остаточно розпався. Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 18.10.2017р. сторонам по справі був наданий місячний строк для примирення. Позивач в судовому засіданні наполягала на розірванні шлюбу, миритися не бажає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає за необхідне ухвалити рішення про розірвання шлюбу, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сім`я сторін розпалася остаточно і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного із них. Спору щодо спільного майна та місця проживання дітей немає. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

4 жовтня 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд поновити [PERSON] на посаді викладача фортепіано та концерт-мейстера в МКЗК «Дніпровська дитяча музична школа № 11», стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень та стягнути судові витрати пов`язані з професійною правничою допомогою в розмірі 9800 гривень. В обґрунтування позову зазначала, що вона, [PERSON] , починаючи з 03.09.2007 року, працювала викладачем у Міському комунальному закладі культури «Дніпровська дитяча музична школа № 11» надалі МКЗК ДДМШ №11. Наказом від 04.09.2018 року №78, [PERSON] було звільнено з займаної посади на підставі п.З ч.І ст.40 КЗпП у зв`язку з систематичним невиконанням без неважних причин обов`язків покладених на неї трудовим договором та правилами внутрішнього розпорядку. Вважає наказ № 78 від 04.09.2018 року та звільнення незаконним, необгрунтованим і таким, що винесений з особистих мотивів адміністрації МКЗК «Дніпровська дитяча музична школа № 11», виходячи з наступного. Відповідно до наказу № 78 від 04.09.2018 року, викладач [PERSON] була відсутня на робочому місці протягом 3-х годин (з 09.00 до 12.00) 25.06.2018 та 26.06.2018 року. Відповідно до довідок б/н від 25.06.2018 та 25.06.2018 року, виданої комунальним закладом «Дніпропетровський Центр Первинної Медико-Санітарної Допомоги №7, амбулаторія №6», [PERSON] знаходилась на прийомі у лікаря 25.06.2018 з 08.15 до 09.30 та 26.06.2018 з 08.15 до 08.30 з діагнозом: «гипертоническая болезнь 3 степени, кризовое течение». На виконання вимог ст. 149 КЗпП України, 02.07.2018 року, на ім`я директора МКЗК ДДМШ №11 [PERSON] було надано пояснювальну записку в якій зазначалось, що в телефону режимі, у зв`язку з відсутністю директора на робочому місці, викладач [PERSON] попереджала про відсутність у зв`язку з погіршенням стану здоров`я та зазначала, що на робочому місці була о 11.50 та о 12.00 була присутня на засіданні комісії. Крім зазначеного, до пояснювальної записки було надані медичні довідки та копії листів медичної книги. У зв`язку з викладеним, не дивлячись на вагомість поважних причин відсутності на робочому місті, адміністрацією МКЗК ДДМШ №11, в особі директора [PERSON] , даний факт відсутності був сприйнятий саме як систематичний та вчинений без поважних причин. В свою чергу, не беручи до уваги наявність вагомих поважних причин, наявність пояснень,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

4 квітня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] померла його баба [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у виді земельної ділянки та іншого майна. Заповітом від 20.10.2000р. [PERSON] усе своє майно заповіла позивачу. У встановлений законом шестимісячний строк позивач прийняла спадщину, що належала спадкодавцю, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй було відмовлено в зв'язку з втратою правовстановлюючих документів. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву в якій справу просив розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] не з'явилася, подала заяву в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечувала. Представник Черемошненської сільської ради до суду не з'явився також, подав заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі. З'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беззаперечно встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть - а.с.6) була власницею земельної ділянки, розміром 2,6872 га, що розташована на території Черемошненської сільської ради Погребищенського району Вінницької області (а. с.5); заповітом від 20.10.2000р. [PERSON] усе своє майно заповіла позивачу (а. с.7), однак [PERSON] не може реалізувати своє право на спадщину, оскільки окрім нього право на спадщину ще має його мати [PERSON] Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: - ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ст.1218 ЦК України, відповідно до якої, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла [INFO], була власницею земельної ділянки, розміром 2,6872 га, що розташована на території Черемошненської сільської ради Погребищенського району Вінницької області; Заповітом від 20.10.2000р. [PERSON] усе своє майно заповіла [PERSON], однак він не може належним чином ним розпорядитися, то з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за ним право на це майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

4 квітня 2014 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі по 50 грн. на кожну дитину, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач тривалий час ніяких коштів на утримання синів не надає. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу без її присутності (а.с.12). Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомляючи про причини неявки, хоча про час і місце судового розгляду справи був повідомлений завчасно у встановленому законом порядку (а.с.11). В судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], але добровільно не виконує свого законного обов'язку по утриманню дітей, інших утриманців не має. Зазначені правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181 п.3, 182, 184 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; при ухилянні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду, зокрема в твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки, відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обов'язку по утриманню синів, чим порушує їх права, не працює, то з метою захисту майнових прав дітей, з нього необхідно стягувати аліменти на користь позивачки в твердій грошовій сумі, яку суд визначає з урахуванням майнового стану відповідача, відсутності у нього інших утриманців, а також виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості, в розмірі по 50 грн. на кожну дитину щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

4 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами 16 серпня 2011 року, від шлюбу дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу позивач вказала фактичне проживання відповідача у сімейних відносинах з іншою жінкою. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності (а.с. 14). Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надав (а.с. 19). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Оцінивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини. 16 серпня 2011 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, а/з № 207, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 8). Сторони від шлюбу дітей не мають. Майновий спір між сторонами відсутній. Причиною розірвання шлюбу є фактичне проживання відповідача у шлюбних відносинах з іншою жінкою. Таким чином, є підстави для задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

4 квітня 2014 року рішенням Житомирського районного суду Житомирської області позовні вимоги у вказаній справі задоволено повністю. Визнано в порядку спадкування за малолітніми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], - право власності на житловий будинок № 63 по вулиці Гірка в селі Троянів Житомирського району Житомирської області. 16 вересня 2014 року прокурор Житомирського району Житомирської області направив до суду заяву про ухвалення додаткового рішення по вказаній справі, оскільки в ньому не зазначено часток права власності, що належать кожному малолітньому. В судове засідання сторони у справі не зявились, проте направили на адресу суду заяви, в яких подану прокурором заяву про ухвалення додаткового рішення підтримали та просили її задовольнити, а також просили слухання справи проводити у їх відсутність. Оглянув направлену заяву, а також матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення з огляду на наступне. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати. Судом встановлено, що задля виконання рішення суду від 4 квітня 2014 року та реалізації прав малолітніх [PERSON] та [PERSON] буде доцільно ухвалити додаткове рішення суду із зазначенням в його резолютивній частині відомостей про частку кожного з вищевказаних малолітніх осіб у праві власності на будинок, що був предметом спору у справі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

4 квітня 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, але надала до суду заяву в якій просила справу розглянути без її участі. Одночасно наполягала на задоволенні позовних вимог, з наведених у позові підстав. Відповідач в судове засідання також не з'явився, звернувся до суду із заявою в якій просив справу розглянути без його участі. Вказав, що позовні вимоги визнає повністю. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини позивача: дочки [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини: серії [NUMBER] від 31 січня 2006 року (а.с.5) та не заперечується відповідачем. Дитина знаходиться на утриманні позивача, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Костянтинівської сільської ради Смілянського району № 556 від 29 березня 2016 року (а.с.3) та також не заперечується відповідачем. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного, ст. 110, 112, 180, 181, 182 СК України,

Outcome: approved