Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

29 жовтня 2020 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинком [ADDRESS] . Позивач посилається на те, що він є власником зазначеного будинку, відповідач його син, зареєстрований у будинку, але фактично у ньому не проживає і не з`являється з 2010 року, не сплачує комунальні платежі, речей сина у будинку немає. У судове засідання позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] не з`явились, згідно поданих письмових клопотань від 18 листопада 2020 року просили розглянути справу у їхню відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою реєстрації, зазначеною у позовній заяві, а також через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причину неявки відповідач не повідомив, відзиву на позов не надійшло. Клопотання позивача про розгляд справи у його відсутність не містить заперечень проти заочного розгляду справи. Тому суд проводить заочний розгляд справи відповідно до положень статті 280 ЦПК України. Відповідно до ст.\~156\~ЖК України та ст.\~405\~ЦК України право члена сім`ї власника житла, який не є його співвласником, на користування цим житлом обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням. Відповідно до ч.\~2\~ст.\~405\~ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні встановлено, що власником будинку [ADDRESS] є позивач [PERSON] згідно договору купівлі-продажу № 4344, посвідченого 08 жовтня 2007 року нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Шлегою Г.І. (а.с.9-10). У будинку зареєстровано місце проживання сина власника [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Актом, складеним 01 вересня 2020 року головою квартального комітету №62 м.Павлограда Притулою А.В. з участю сусідів [PERSON] , [PERSON] , підтверджується, що [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS] , починаючи з 2010 року по теперішній час (а.с.7). Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 14 серпня 2019 року у справі № 702/101/18, члени сім`ї власника житла набувають право користування чужим майном, яке за своєю суттю є сервітутом. Як передбачено ч.2 ст.406 ЦК України, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів видно, що відповідач не підтримує з власником будинку сімейних стосунків, не пов`язаний з ним спільним побутом, з 2010 року не проживає у будинку, який належить позивачу. Доказів протилежного суду не надано. Тому право відповідача на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі ч.2 ст.406 ЦК України. Таким чином наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп згідно квитанції № 0.0.1887685625.1 від 29 жовтня 2020 року (а.с.1). Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому у зв`язку із задоволенням позову немайнового характеру судові витрати на сплату судового збору, понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved