Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

30 вересня 2013 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною, [PERSON], [INFO], трьох років в розмірі 1000 грн. Позов обґрунтований тим, що позивач здійснює догляд за спільною малолітньою дитиною, а відповідач добровільної допомоги на її утримання не надає, хоча має дохід, отримує 6000 грн. стипендії щомісячно в Європейській релігійній громаді Синагога «Хабад», займається перекладом книг з іврита на російську мову, працює юристом, має рахунок в банку. Заочним рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 06 листопада 2013 р. позовні вимоги [PERSON] були задоволені. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 жовтня 2014 року вказане рішення було скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В судовому засіданні позивач повністю підтримала заявлений позов та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, в матеріалах справи є клопотання його представника [PERSON] про розгляд справи в його відсутності (а.с.200). Раніше в засіданні представник відповідача висловлював заперечення проти позову посилаючись на те, що відповідач працює юрисконсультом в Південно-Українському регіональному об'єднанні іудейських громад і отримує зарплату в розмірі 1500 грн., інших доходів не має. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Дитина мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. На час розгляду справи [PERSON] досяг трьохрічного віку, позивачка до [INFO] р. знаходилася у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Згідно ч.2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з вимогами ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька і(або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ст.184 СК України). Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 СК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 22 січня 2014 р. було стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання сина щомісячно у розмірі 1/3 частини від його доходів з 21 червня 2013 р. і до його повноліття , а саме до [INFO] р. (а.с.73-75). Згідно довідки Південно-Українського регіонального об'єднання іудейських громад відповідач отримує зарплату в розмірі 1500 грн. (а.с.61). Оцінивши усі наявні у справі докази в сукупності суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення аліментів на її утримання в розмірі 1000 грн. є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження належними доказами доводи позивачки про наявність у відповідача інших доходів. Таким чином, враховуючи вказані норми, визначений апеляційним судом розмір аліментів на дитину та наявність регулярного доходу у відповідача, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а на її утримання підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/6 частини від всіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки, дитина вже досягла трьох років, а позов було подано до суду 30 вересня 2013 р., тому період стягнення необхідно визначити саме з 30 вересня 2013 року до [INFO] року. Згідно ч.2 ст. 367 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та згідно ст. 4,5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 243,60 грн. .

Outcome: partial