Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

29.10.2018 року [PERSON] звернулась до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що уклала шлюб з відповідачем 24.01.1990 року. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність кохання, взаємоповаги, байдужості до життя та проблем один одного, в результаті чого з 2001 року шлюбні стосунки остаточно припиненні; спільне господарство ними не ведеться. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя та примирення між ними неможливе. Ухвалою суду від 29.10.2018 року відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 12.12.2018 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивачка в підготовче судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутність і задовольнити позов. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в судові засідання не з'являвся, про час та місце розгляду справи повідомлений у визначений ЦПК України спосіб за останньою відомою адресою реєстрації. Про судовий розгляд також повідомлений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України від 30.11.2018 року та 08.01.2019 року, які приєднано до матеріалів справи. Відзиву на позовну заяву або заперечень проти позову відповідач суду не надав, причини неявки суду не повідомив; клопотань і доказів не надав. Ухвалою суду від 18.01.2019 року вирішено проводити заочний розгляд справи. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 24 січня 1990 року міським РАЦС м. Первомайська Миколаївської області сторонами було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис № 34 /а.с.4/. Від шлюбу дітей не мають. Разом не проживають більше 15 років. Спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені остаточно. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. За таких обставин суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому позивачці після розірвання шлюбу слід залишити прізвище «[PERSON]». Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved