Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

30 червня 2017 року позивач, [PERSON], звернулась в Зіньківський районний суд Полтавської області з позовом до відповідача, Шилівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги мотивовані тими обставинами, що прийнявши спадщину за заповітом після смерті своєї матері, [PERSON], яка померла 20 грудня 2007 року, позивач не може оформити перехід права власності на земельну ділянку, із-за відсутності прнавовстановлювального документа. В судове засідання сторони не зявились, від них надійшли заяви в яких, позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, а відповідач, Шилівська сільська рада Зіньківського району Полтавської області не заперечує проти позовних вимог, просять суд справу розглянути за їх відсутності. Суд вирішив за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.197 ЦПК України. Суд, прийнявши до уваги письмові заяви сторін, вивчивши та проаналізувавши матеріали цивільної справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено: 20 грудня 2007 року у віці 55 років померла мати [PERSON], [PERSON], про що 21 грудня 2007 року у Відділі РАЦС Чорноморського РУЮ АР Крим зроблено відповідний актовий запис №241 та видано свідоцтво про смерть серії I-АП №099224. За останнім місцем постійного проживання [PERSON]: вул. Леніна, (після зміни назви вул.. Центральна) 30, село Шилівка, Зіньківський район, Полтавська область, відкрилася спадщина. На час відкриття спадщини разом з [PERSON] постійно проживала її дочка, [PERSON]. 01 червня 2005 року [PERSON], заповідальним розпорядженням посвідченим [PERSON], секретарем Шилівської сільської ради, Зіньківського району, Полтавської області, за реєстром №64, все своє майно, яке належатиме їй на день смерті, заповіла [PERSON] та [PERSON]. Спадкова справа на майно померлої [PERSON], заведена за №382-2012 у Зіньківській державній нотаріальній конторі. 23 грудня 2012 року у спадковій справі №382-2012 [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по вулиці Леніна, 30, села Шилівка Зіньківського району Полтавської області, за реєстровим №2392. Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 10 січня 2014 року, яке набрало законної сили 21 січня 2014 року, за [PERSON] визнано право власності за заповітом на земельну ділянку площею 2.50 га, право на яку належало померлій [PERSON]. Крім майна, на яке видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом та майна щодо якого ухвалено судове рішення, до складу майна охопленого заповітом входить право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 1.5999 га, кадастровий номер 5321387800:00:042:0107, що розташована на території Шилівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, яка належала померлій згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №235007, виданого 15 жовтня 2006 р., зареєстрованого за №010655500091. З правового висновку зробленого Верховним Судом України у справі № 6-3095цс15 постанова від 6 липня 2016 року слідує, що особа яка вчасно прийняла спадщину у спосіб встановлений законом, є власником спадкового майна, має право володіти й користуватися ним, проте через відсутність реєстрації такого права обмежена у праві розпорядження належним їй майном. 16 червня 2017 року [PERSON], державний нотаріус Зіньківської ДНК, відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку на тій підставі, що відсутній правовстановлюючий документ, який засвідчує право власності спадкодавця на майно. Про відмову у вчиненні нотаріальних дій нотаріус винесла постанову №646/02-31. Постанову нотаріуса [PERSON] не оскаржувала, так як постанова винесена відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.11 ч.1 ст. 346 ЦК України, ст. 49 Закону України «Про нотаріат». Згідно Звіту про грошову оцінку №1958679_22062017_LA170622-003 земельної ділянки площею 1.5999 га, її грошова оцінка складає суму 47197,05 грн.,з якої визначено ціну позову та сплачено судовий збір 640,00 грн.згідно п.1.1. ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», який зараховано на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України. Обставини наявності у [PERSON] права на спадкування за заповітом складеним [PERSON], прийняття позивачем спадщини за заповітом після смерті [PERSON], відмова [PERSON] від спадщини, оформлення спадкових прав, встановлені судовим рішенням від 10 січня 2014 року, яке має преюдиційне значення при вирішенні цієї справи, тому не потребують доведенню. Згідно ст. 328 , п. 11, ч.1 ст. 346 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадщина здійснюється за заповітом або за законом, до складу якої входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За приписами норм ст.1225 ЦК України та п. г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини без зміни її цільового призначення. Статтею 126 Земельного кодексу України встановлено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Пунктом 8) ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року. В Україні юрисдикційну функцію щодо оформлення спадкових прав виконує нотаріат. В тім, суб'єктивне право позивача на успадкування права власності на земельну ділянку перебуває у невизнаному стані по причині, що втрачено правовстановлювальний документ на земельну ділянку. Вказана обставина не дозволяє позивачу через органи нотаріату оформити спадкові права на нерухоме майно та здійснити реєстрацію речового права на нього. Так як суд здійснює правозахисну функцію, а нотаріат в даному випадку - правоохоронну, суд задовольняє позовні вимоги позивача щодо визнання права власності на земельну ділянку. Судом не встановлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси третіх осіб. Судові витрати покласти на позивача. Враховуючи вищевикладене відповідно до ст.ст. 197, 214- 216, 223 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved