Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

29.08.2019 року позивач звернулась до суду з позовом до акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» за участі третіх осіб, які не заявляються самостійних вимог щодо предмету спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни та приватного виконавця Юхименко Ольги Леонідівни у справі за позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.02.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4271, на підставі стягнуто з [PERSON] на користь АТ «Перший Український міжнародний банк» заборгованість за кредитним договором № 26251018986248 від 27.10.20112 року за період з 12.02.2018 року по 12.02.2019 року у розмірі 17170,83 грн., яка складається з простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 4696,99 грн., простроченої заборгованості за процентами 6606,62 грн., строкової заборгованості за процентами - 143,61 грн., неустойки за порушення зобов`язань по кредиту - 5723,61 грн. 22.03.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Юхименко О.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та звернення стягнення на доходи позивача в межах виконавчого напису нотаріуса за № 4271 від 20.02.2019 року. Позивач вважає, що вчинений нотаріусом виконавчий напис має бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з тим, що у документах, на підставі яких вчинявся виконавчий напис, були відсутні докази безспірності заборгованості боржника перед кредитором. Окрім того, кредитні відносини у боржника існували з Акціонерним товариством «БАНК Ренесанс Капітал», а не зі стягувачем АТ «Перший український міжнародний банк» . У матеріалах на підставі яких було вчинено виконавчий напис нотаріусом відсутні документи на підтвердження переходу прав вимоги від АТ«БАНК Ренесанс Капітал» до відповідача АТ «Перший український міжнародний банк». У наданих нотаріусу документах відсутній договір між позивачем та відповідачем, нотаріусу було надано «Пропозиції укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (оферта) стороною якого є «Банк ренесанс Капітал». Про існування боргу перед даним банком позивач не була повідомлена, вказана обставина залишилась поза увагою нотаріуса. Ті документи, які були надані на запит позивача нотаріусом серед, яких є письмова вимога (повідомлення), стосувались даних не на момент вчинення виконавчого напису, а значно ранішого періоду. Окрім того, нотаріусу не було надано розрахунку заборгованості, а надано лише виписку з кінцевою сумою боргу. Крім того, строк дії кредитної картки, яка була видана позивачеві, закінчився у вересні 2014 року, а заява про вчинення виконавчого напису нотаріуса подана лише 20.02.2019 року. Вказане свідчить про сплив строків давності для стягнення вказаного боргу. Враховуючи вищезазначене, просить визнати виконавчий напис нотаріуса зареєстрований в реєстрі за № 4271 від 20.02.2019 року згідно якого стягнуто з [PERSON] на користь АТ «Перший Український міжнародний банк» заборгованість за кредитним договором № 26251018986248 від 27.10.2012 року у розмірі 17170,83 грн., таким що не підлягає виконанню. Також просить стягнути з відповідача судовий збір та витрати на правничу допомогу. Ухвалою суду від 02.09.2019 у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 01.10.2019 року, Ухвалою суду від 01.10.2019 року справу призначено до розгляду по суті на 25.10.2019 року. У судове засідання представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує. Просить провести заочний розгляд по справі. Інші учасники процесу до суду не направили своїх представників, хоча були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи. Приватний нотаріус Хара Н.С. направив заяву про розгляд позову без її участі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України та винесена відповідна ухвала. Суд ухвалює рішення без проведення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу по справі, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 27.10.2012 року між позивачем [PERSON] та банком АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» було підписано документ «Пропозиція укласти договір карткового рахунку та договір страхування (оферта) (а.с. 29-31). 20.02.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис № 4271 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь АТ`Перший український міжнародний банк» за кредитним договором №26251018986248 від 27.10.2012 року в розмірі 17 170 грн. 83 коп. за період з 1202.2018 по 12.09.2019 (а.с. 11). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (далі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до положень цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Окрім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому, стаття 50 Закону передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням положень статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17, постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16 та постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 308/11193/16-ц. Як вбачається з наданих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. документів, на підставі яких вчинявся виконавчий напис від 20.02.2019, нотаріусу для вчинення виконавчого напису було подано «Пропозицію укласти договір карткового рахунку та договір страхування (оферта)» від 27.10.2012 року укладену між [PERSON] та АТ«БАНК Ренесанс Капітал». Документів, що свідчать про правонаступництво відповідача після банку АТ «БАНК Ренесанс Капітал», нотаріусу надано не було. Із вказаного документу вбачається, що позивачем [PERSON] було зазначено свої персональні дані, інформацію особистого характеру та бажання оформити на своє ім`я кредитну платіжну картку. Зі змісту вказаного документу не вбачається суми кредиту, розміру процентної ставки, умов стягнення штрафу та пені, що виключає можливість перевірити безспірність заборгованості відповідно до наданого розрахунку, строк на який надано кредит. Правила надання банківських послуг, Тарифи, які становлять договір про надання банківських послуг, які діяли на момент підписання анкети - заяви ні нотаріусу, ні суду відповідачами не подано. Крім того, як вбачається із оскаржуваного виконавчого напису до нього включено, окрім заборгованості, також строкову заборгованість за відсотками за порушення зобов`язань по кредиту. Відповідно до п. 6.2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. Однак вказаною «Пропозицією укласти договір карткового рахунку та договір страхування (оферта)» від 27.10.2012 року, яка була надана нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не передбачено сплати строкової заборгованості за процентами. Відповідно до ст. 88 Закону та ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на підтвердження факту безспірності заборгованості відповідач мав би надати нотаріусу первинні бухгалтерські документи, чеки, квитанції, та інше, які підтверджують факти оплати або неналежної оплати. Документами, які підтверджують безспірність заборгованості, не можуть бути розрахунок заборгованості чи довідка про існування заборгованості, складені банком. Останні є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. Належними доказами є первинні облікові документи, оформлені у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», Постанови правління НБУ № 566, Постанови правління НБУ № 174 - виписки з рахунку, платіжні доручення, меморіальні ордери та ін. Як встановлено судом нотаріусу для вчинення виконавчого напису подано виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Такий розрахунок суми заборгованості не підтверджує безспірність заборгованості відповідно до Переліку, зокрема щодо нарахування пені та штрафу. Долучена до заяви про вчинення виконавчого напису письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором на суму 10738,43 грн. від 21.09.2018 року № 749 не містить відомостей про її отримання боржником. Реєстр, що наданий суду містить посилання лише не номер поштового відправлення по боржнику [PERSON] , але не містить дати його направлення та відомостей, що боржник отримав вказану вимогу банку. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої пунктом 2.3. глави 16 Порядку. До того ж, згідно зі ст. 88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому, оспорюваний виконавчий напис вчинено за період з 12.02.2018 по 12.02.2019, хоча термін дії картки, яку долучено до позову спливає у вересні 20114 року, тобто за межами загального строку позовної давності. За таких обставин, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства - відсутність безспірності вимог, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. У зв`язку із задоволенням позову, судові витрати у вигляді судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. Вимогу позивача про відшкодування витрат на правову допомогу суд відхиляє через відсутність належних доказів, які їх доводять. Матеріали справи не містять жодних чеків, квитанцій, рахунків та іншого, які доводять правомірність заявлених вимог по сплаті витрат на професійну правничу допомогу у розумінні ст. 133 та 137 ЦПК України.

Outcome: approved