Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

29 листопада 2013 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся позивач [PERSON] із вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він в зв'язку з тривалим виконанням трудових обов'язків: 41 рік і 03 місяців в умовах впливу шкідливих факторів, а саме на наступних підприємствах: тракторист колгоспу «Красна зоря» (1967 - 15 лютого 1972 роки), машиніст екскаватора комбінату «Миколаївпромбуд» (10 квітня 1972 - 28 листопада 1972 роки), машиніст бульдозера Управління механізації №3 тресту «Криворіжбудмеханізація» Міністерства будівництва УРСР (22 січня 1973 - 17 березня 1982 роки), машиніст бульдозера старательській артілі «Кристал» (24 березня 1982 - 09 червня 1982 роки), машиніст бульдозера трест «Криворіжбудмеханізація» (14 червня 1982 - 10 червня 1992 роки), машиніст бульдозера бази механізації №3 фірми «Криворіжбудмеханаація» (11 червня 1992 - 22 листопада 1993 роки), машиніст екскаватора будуправління №5 тресту «Криворіжіндустрбуд», зміненого на ЗАТ «Криворіжіндустрбуд» (12 січня 1993 - 20 червня 2005 роки), компресорник ЗАТ «Криворіжіндустрбуд» (20 липня 2005 року - 07 грудня 2012 роки), за час праці на ПАТ «Криворіжіндустрбуд» ним отримано професійне захворювання, а саме: вібраційна хвороба першої - другої ступені: церебрально - перефиричної ангіодистонії та полірадикулоневропатії з вираженими (3 ступеня) статико - динамічними порушеннями на шийному та попереково - крижовому рівнях, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу ПФ 2 ступеня, деформірованного артрозу ліктьових (в сполученні з періартрозом) і колінних суглобів ПФ 1-2 ступеня та трофічними порушенням на кистях. Комісією в результаті розслідування обставин професійного захворювання 13 травня 2008 року складено акт форми П-4, яким встановлено факт його професійного захворювання. При медичному огляді 03 серпня 2011 року, МСЕК встановлено йому 25% втрати стійкої професійної працездатності. Вважає, що адміністрація підприємства відповідача не забезпечила здорових та безпечних умов його праці, що в свою чергу призвело до отримання ним професійного захворювання. Посилається як на доказ порушення адміністрацією ЗАТ «Криворіжіндустрбуд» положень Конституції та Законів України щодо вимог охорони праці, забезпеченню здорових та безпечних умов праці, на висновки акту розслідування хронічного професійного захворювання від 02 лютого 2006 року, а саме на п.п.16, 17 даного акту. Крім того, зазначив, що в результаті неправомірних дій відповідача з приводу неналежної організації умов праці, йому завдано моральну шкоду, яка ним оцінена в 229 400,00 гривень. На підставі вищевикладеного просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та винести рішення, яким стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, внаслідок отриманого професійного захворювання на виробництві 229 400,00 гривень. Присутні у судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] надали пояснення по суті справи, кожен окремо підтримали позовні вимоги у повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у позовній заяві, та просили суд їх задовольнити. Присутній у судовому засіданні представник відповідача ПАТ «Криворіжіндустрбуд» - Іщенко В.В. надав пояснення по суті справи, проти позовних вимог заперечував у повному обсязі. Надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив наступне. Так, 25 листопада 1993 року позивачем було написано заяву до ПАТ «Криворіжіндустрбуд» про прийняття його на роботу машиністом екскаватору п'ятого розряду. При первинному медичному огляді від 26 листопада 1993 року вказано, що [PERSON] 29 листопада 1993 року пройшов медогляд та придатний до праці машиністом екскаватора. 29 листопада 1993 року пройшов вступний інструктаж та був ознайомлений з умовами праці та правилами внутрішнього розпорядку. На підставі наказу «Щодо особового складу» №115 від 01 грудня 1993 року з 01 грудня 1993 року безпосередньо приступив до виконання своїх обов'язків, працював на цій посаді 11 років 07 місяців 19 днів та почав роботу на новому екскаваторі. При наступних проходженнях медичного огляду [PERSON] також був придатний до праці (картка медичного огляду від 16 серпня 2004 року). 20 липня 2005 року був переведений за власним бажанням на посаду машиніст компресору (наказ «Щодо [PERSON].» №245 від 28 липня 2005 року), працював по 22 лютого 2007 (01 рік 07 місяців 02 дні). Далі під час проходження періодичного медичного огляду в КЗ «Міська лікарня №1» 06 червня 2006 року у [PERSON] було виявлений та встановлений діагноз «Двостороння нейросенсорна туговухість», а за результатами заключного акту медичного огляду від 08 лютого 2007 року у зв'язку зі встановленим діагнозом [PERSON] 02 лютого 2007 року переведений автослюсарем 5 розряду зі збереженням середнього заробітку машиніста компресору (наказ «Про перевід [PERSON].» №73 від 22 лютого 2007 року). З 02 листопада 2009 по 07 грудня 2012 роки працював сторожем (переведений на підставі наказу «Щодо особового складу» №59к від 02 листопада 2009 року). 06 грудня 2012 року написав заяву про звільнення у зв'язку з виходом на пенсію, з 07 грудня 2012 року (наказ «Щодо особового складу» №408 від 07 грудня 2012 року). При цьому, в позовній заяві вказано, що позивач «міським профпатологом був направлений на обстеження в НДІ для розгляду питання захворювань перефіричної НС і ОРА з професійними шкідливостями». Вважає, що це не відповідає дійсності, оскільки 26 червня 2006 року запит на складання Санітарно-гігієнічної характеристики умов праці працівника при підозрі у нього професійного захворювання (отруєння) №388 від 26 червня 2006 року до Центрально-міської СЕС направлено саме КЗ «Криворізька міська лікарня №1» по діагнозу «Двостороння нейросенсорна туговухість». Захворювання «вібраційна хвороба» було виявлено не медичним закладом КЗ «Міська лікарня №1», а УКР. НДІпроммедицини. Санітарно - гігієнічна характеристика була складена 30 березня 2007 року, надійшла на підприємство, затверджена головним державним санітарним лікарем Центрально - міського району. Відповідно до п.п.12.10 Санітарно-гігієнічної характеристики від 30 березня 2007 року, фактичне значення загальної вібрації для БУ 5 ЗАТ становить 124 дБА, при нормативному значенню віброшвидкості 92 дБа, та локальна вібрація не визначається. 06 липня 2007 року до БУ 5 ЗАТ «Криворіжіндустрбуд» поступило повідомлення №585 від 27 червня 2007 року про встановлення професійного захворювання, в якому основним діагнозом значиться вібраційна хвороба першого - другого ступеня. На основі повідомлення про професійне захворювання №585 від 27 червня 2007 року, наказом №302 від 30 жовтня 2007 року, було створено комісію з розслідування причин виникнення професійного захворювання «вібраційна хвороба...» автослюсаря [PERSON] Головою комісії було призначено лікаря з гігієни праці Центрально - міської СЄС. Одразу після отримання повідомлення про створення комісії було витребувано Санітарно - гігієнічну характеристику, та встановлено, що вона була складена з чисельними порушеннями, які призвели до викривлення фактичних даних при складачі санітарно - гігієнічної характеристики та при подані виписки з амбулаторної картки. При проведені розслідування головою комісії грубо порушувався порядок розслідування, всі клопотання членів комісії не брались до уваги, фактично розслідування не проводилось. Санітарно - гігієнічна характеристика була складена на підставі даних наукової літератури. 19 липня 2007 року згідно Порядку розслідування професійного захворювання був складений акт №4 розслідування хронічного професійного захворювання. Всі члени комісії відмовились від підпису. Результати розслідування випадку професійного захворювання [PERSON] зафіксовано в протоколі засідання комісії від 14 листопада 2007 року. Комісією було встановлена невідповідність параметрів загальної вібрації з даними що викладені в санітарно - гігієнічній характеристиці умов праці машиніста екскаватора. Для отримання даних про умови праці машиніста екскаватора ПАТ «Криворіжіндустрбуд» була проведена атестація робочого місця машиніста екскаватора. Відповідно до протоколу №118 (І)В ДП «НДІБПГ» від 16 серпня 2007 року, проведення дослідження вібрації, сумарний еквівалентний рівень вібрації становить 57 дБА при допустимому рівні 59 дБА (Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації ДСН 3.3.6.039-99). Відповідно до карти умов праці на робочому місці машиніста екскаватору фактичне значення вібрації (загальної та локальної) становить 57 дБА. при нормативному значені 59 дБА. 30 липня 2007 року, з різницею у три місяці, лікарем з гігієни праці складається Повторна санітарно - гігієнічна характеристика умов праці та затверджується головним санітарним лікарем Центрально - міського району. Друга характеристика складалась на підставі даних, отриманих після проведення атестації робочого місця машиніста екскаватору. Зв'язок професійного захворювання з умовами праці працівника відсутній. Даний взаємозв'язок визначається на підставі клінічних даних і санітарно - гігієнічної характеристики умов праці, а у Санітарно - гігієнічній характеристиці від 30 липня 2007 року, вказано, що вібрація (загальна та локальна) по БУ 5 ЗАТ «Криворіжіндустрбуд» не визначається. Вважає, що сам факт зв'язку захворювання з умовами праці викликає сумнів, оскільки був встановлений на підставі спотворених даних про умови праці. Також, вважає, що не можна погодитись з тим, що на робочому місці машиніста екскаватора БУ 5 ЗАТ «Криворіжіндустрбуд» існує перевищення ГДР віброприскорення. Відповідно до заключного акту за результатами медичного огляду працівників БУ 5 ЗАТ «Криворіжіндустрбуд» за 2006 рік від 08 лютого 2007 року, при огляді 124 працівників (у тому числі тих, що підлягають дії шкідливих та небезпечних факторів, зокрема, в умовах шуму - 24 особи, в умовах вібрації - 18 осіб, було виявлено лише одну особу з підозрою на профзахворювання - [PERSON] з діагнозом двостороння нейросенсорна тугоухість. 13 травня 2008 року проводиться друге розслідування професійного захворювання [PERSON] за результатами якого складається Акт №1, який підписали не всі члени комісії. Позивач надав до суду «Акт про відмову членів комісії від підпису Розслідування хронічного професійного захворювання [PERSON].», не в повному обсязі (копію першу та останньої сторінки акту про відмову). Підставою для відмови у підпису стали чисельні порушення, які призвели до викривлення фактичних даних при складані санітарно - гігієнічної характеристики та при подачі виписки з амбулаторної картки. Рішенням у справі №2-197/10/0408 [PERSON] відмовлено в позовних вимогах щодо відшкодування моральної шкоди та про виконання не вчиненої дії в повному обсязі. Дане рішення підтверджує правомірність відмови членів комісії від підписання акту. Також зазначив, що позивачем не враховано даних умов його праці на інших підприємствах, а також їх провини у настанні професійного захворювання, та власної вини в погіршенні свого здоров'я. На підставі вищевикладеного просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці, Позивач [PERSON] працював на підприємстві відповідача ПАТ «Криворіжіндустрбуд» на посаді: машиніст екскаватора будуправління №5 тресту «Криворіжіндустрбуд», зміненого на ЗАТ «Криворіжіндустрбуд» (12 січня 1993 - 20 червня 2005 роки), компресорник ЗАТ «Криворіжіндустрбуд» (20 липня 2005 року - 07 грудня 2012 роки). Звільнений 07 грудня 2012 року за власним бажанням у зв'язку із виходом на пенсію, на підставі ст.38 КЗпП (а.с.21-22). Відповідно до п.17 Акту №1 розслідування хронічного професійного захворювання, від 13 травня 2008 року, причиною професійного захворювання є робота на протязі понад 32 років 06 місяців на механізмах (бульдозер, екскаватор), в тому числі і на підприємстві відповідача, де рівень загальної вібрації перевищує ГДР. Діагноз [PERSON], вібраційна хвороба першої - другої ступені: церебрально - перефиричної ангіодистонії та полірадикулоневропатії з вираженими (3 ступеня) статико - динамічними порушеннями на шийному та попереково - крижовому рівнях, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу ПФ 2 ступеня, деформірованного артрозу ліктьових (в сполученні з періартрозом) і колінних суглобів ПФ 1-2 ступеня та трофічними порушенням на кистях (а.с.4-5). Згідно ч.4 ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні та здорові умови праці. Стаття 153 КЗпП України встановлює, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Як вбачається з виписки із акта огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності від 03 серпня 2011 року серії 10 ААА №070714, позивачу [PERSON] встановлено втрату професійної працездатності 25% з 26 червня 2007 року, - безстроково, групу інвалідності не встановлено (а.с.7). Відповідно до п.п.12.10 Санітарно-гігієнічної характеристики від 30 березня 2007 року, фактичне значення загальної вібрації для БУ 5 ЗАТ «Криворіжіндустрбуд» становить 124 дБА, при нормативному значенню віброшвидкості 92 дБа, та локальна вібрація не визначається (а.с.8-14). Ураховуючи наведене, суд вважає, що самим фактом втрати позивачем професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням, яке виникло через вплив шкідливих факторів під час роботи протягом тривалого часу на підприємстві ПАТ «Криворіжіндустрбуд», йому спричинена моральна шкода, яка згідно ст.237-1 КЗпП України має бути відшкодована за рахунок відповідача - ПАТ «Криворіжіндустрбуд». За таких обставин, вимоги позивача до ПАТ «Криворіжіндустрбуд» є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. З копії рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 жовтня 2012 року вбачається, що позовні вимоги [PERSON] до ВВД ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі, Прем'єр-Міністра України Азарова М.Я., про визнання неправомірними дій по відмові у страхових виплатах, зобов'язання їх вчинити та відшкодування моральної шкоди, задоволено частково. Визнано неправомірними дії ВВД ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі по відмові [PERSON] у призначені страхових виплат по профзахворюванню, та скасовано постанову Фонду №79 від 30 вересня 2012 року. Зобов'язано ВВД ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі призначити [PERSON] з 16 травня 2008 року страхові виплати на підставі Акту №1 розслідування хронічного професійного захворювання від 16 травня 2008 року, додатку до цього акту від 13 травня 2008 року та акту огляду профпатологічної МСЕК за №070714 від 03 серпня 2011 року, яким встановлено [PERSON] 25% втрати професійної працездатності. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с.47-51). З копії рішення колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2013 року вбачається, що апеляційну скаргу ВВД ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відхилено. Апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 жовтня 2012 року в частині дати призначення [PERSON] страхових виплат змінено та зобов'язано ВВД ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області призначити [PERSON] страхові виплати починаючи з 25 липня 2011 року. В іншій частині рішення залишено без змін. Рішення набрало законної сили 27 травня 2015 року (а.с.89-91). З копії постанови Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 07 березня 2013 року про призначення потерпілому щомісячної страхової виплати, вбачається, що [PERSON] призначено щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, в розмірі 922,57 гривень згідно рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області (а.с.23). Наявність професійного захворювання у позивача також підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема наданими виписними епікризами та виписками з медичних карток стаціонарного хворого, з яких убачається, що позивач з приводу отриманого професійного захворювання неодноразово проходив стаціонарне та амбулаторне лікування в закладах охорони здоров'я. Відповідно до медичних документів позивачу рекомендовано: нагляд лікарів, прийом медикаментів, терапія, спеціальні курси лікування, тощо (а.с.15-20, 93). Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до частин 2, 3 статті 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08 жовтня 2008 року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу І Закону №717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону №1105-ХІУ. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам ст.22 Конституції України. За таких обставин, відповідальність за шкоду, завдану позивачу, покладено саме на роботодавців. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Частина 1 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої професійним захворюванням, повинен вирішуватися на підставі норм КЗпП України при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах (ст.153 КЗпП України) та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є спором, що виникає із трудових правовідносин. З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди, яку йому повинен відшкодувати відповідач - ПАТ «Криворіжіндустрбуд», як власник підприємства, яке не створило працівнику безпечні умови праці, що підтверджується актом від 16 травня 2008 року, що призвело до ушкодження його здоров'я на виробництві та моральних страждань потерпілого. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення відповідачем - ПАТ ПАТ «Криворіжіндустрбуд» позивачеві шкоди здоров'ю, провину відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий зв'язок між винною поведінкою відповідача та настанням у позивача негативних наслідків, а звідси й завдання йому моральної шкоди. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди (суму її компенсації), судом ураховано тяжкість завданої позивачеві моральної шкоди, глибину, тривалість та характер моральних та фізичних страждань, їх інтенсивність та довготривалість, стан його здоров'я, тяжкість професійного захворювання, настання у зв'язку з цим негативних змін у його житті, необхідність лікування, втрату у зв'язку з цим життєвих зв'язків, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обсяг втрати позивачем працездатності унаслідок профзахворювання, а також тривалість трудових відносин з відповідачем. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Тому суд вважає, що сума компенсації спричиненої позивачеві моральної шкоди повинна складати 25 000,00 гривень. Щодо вимоги про стягнення 229 400,00 грн., то суд вважає, що така сума належним чином не вмотивована, є завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві шкоди. Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: partial