Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

6.03.2018 року [PERSON] звернулась до суду із позовом, у якому просить змінити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача згідно рішення суду та стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дітей: дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 23.09.2016 року стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від всього заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На наданий час відповідач офіційно не працює та отримує мінливі періодичні доходи, у звязку з чим виникла необхідність у зверненні до суду із зазначеним позовом. Відповідач не має стабільного доходу, але має можливість надати матеріальну допомогу. В добровільному порядку відповідач відмовився збільшити розмір аліментів. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, визнав позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів в розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину. Пояснив, що сплачувати аліменти в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину не має можливості, оскільки офіційно не працює. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] сторони у справі - є батьками неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.6, 7). 14 грудня 2016 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 23.09.2016 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до повноліття дітей. (а.с.8). Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач - є здоровою та працездатною особою молодого віку, постійного офіційного місця роботи не має, має нерегулярний мінливий дохід. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите і в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обовязок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обовязку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. За змістом статей 12,13, 83 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Під час розгляду справи судом встановлено всі обставини, що мають істотне значення, в тому числі: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та наявність інших обставини, що мають істотне значення у даній справі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2018 рік в Україні встановлюються Законом «Пpo Державний бюджeт на 2018 рік» за пoданням Міністерства фінансів, за період з 1 січня по 30 червня - для дітей віком до шести років - 1492 грн.; для дітей віком від шести до вісімнадцяти 1860 грн. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення і визначає аліменти в розмірі 930 грн., щомісячно, що буде відповідати як інтересам дітей, зокрема, для задоволення їх мінімальних життєвих потреб, так і можливостям платника аліментів. Згідно з ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України судові витрати в іншій частині компенсувати за рахунок Державного бюджету України, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial