Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

31.01.2013 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до виконкому Ізмаїльської міської ради, [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - комунальне підприємство «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», про визнання частково недійсними розпорядження за №364 від 30.12.1992 року та свідоцтва про право особистої власності за №961 від 20.01.1993 року, видане на ім'я [PERSON] Також просили встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що внаслідок приватизації квартира [ADDRESS], належала на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON], у розмірі по 1/3 частині кожному, а також визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину зазначеної квартири, за [PERSON] - на 1/3 частини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що нотаріальною конторою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку із тим, що між спадкоємцями існує суперечка та вони не згодні з розподілом часток спадкового майна. 15.05.2013 року ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області провадження у справі за позовом [PERSON], [PERSON] до виконкому Ізмаїльської міської ради та [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - комунальне підприємство «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», про визнання частково недійсним розпорядження, свідоцтва про право особистої власності, визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту, що має юридичне значення, зупинено до залучення до участі у справі правонаступника чи законного представника (а.с.86). 17.12.2013 року ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду провадження у справі відновлено та залучено до участі у справі в якості правонаступника відповідача [PERSON] - [PERSON] (а.с.104). 15.01.2014 року [PERSON] звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про визнання за нею, як спадкоємцем за законом першої черги, права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті чоловіка [PERSON], та складається з 1/2 частини квартири [ADDRESS], 3/20 частини житлового будинку [ADDRESS], а також 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0311 га, розташованої за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 5110600000:01:024:0148, переданої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.115, 116). 15.01.2014 року ухвалою суду зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно прийнята до спільного розгляду з позовом [PERSON], [PERSON] до виконкому Ізмаїльської міської ради та [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - комунальне підприємство «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», про визнання частково недійсним розпорядження, свідоцтва про право особистої власності, визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту, що має юридичне значення (а.с.122). У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги уточнила, остаточно просила визнати за нею право власності на майно, яке залишилося після смерті [INFO] року [PERSON], та складається з 1/2 частини квартири [ADDRESS], 6/20 частин житлового будинку [ADDRESS], та земельної ділянки площею 0,0311 га, розташованої за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 5110600000:01:024:0148, переданої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Позовні вимоги в частині визнання частково недійсним розпорядження, свідоцтва про право особистої власності та встановлення факту, що має юридичне значення, просила залишити без розгляду. Зустрічний позов визнала у повному обсязі. Наслідки визнання позову їй роз'яснено відповідно до ч.2 ст.174 ЦПК України. Позивач [PERSON] заявив клопотання про залишення без розгляду його позовних вимог до виконкому Ізмаїльської міської ради та [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - комунальне підприємство «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації, про визнання частково недійсним розпорядження, свідоцтва про право особистої власності, визнання права власності та встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідачка [PERSON] уточнила зустрічні позовні вимоги, остаточно просила визнати за нею право власності на майно, яке залишилося після смерті [INFO] року [PERSON], та складається із 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Первісний позов та обставини позову визнала у повному обсязі. Наслідки визнання позову їй роз'яснено відповідно до ч.2 ст.174 ЦПК України. 28.01.2014 року ухвалою суду залишені без розгляду позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] до виконкому Ізмаїльської міської ради та [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - комунальне підприємство «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», про визнання частково недійсним розпорядження, свідоцтва про право особистої власності та встановлення факту, що має юридичне значення. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Частиною 1 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS], 6/20 частин житлового будинку [ADDRESS], та земельна ділянка площею 0,0311 га, розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 5110600000:01:024:0148, передана для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, належала на праві особистої власності [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про право власності за №961 від 20.01.1993 року, договором купівлі-продажу від 18.05.1978 року, державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №372662, виданим 12.11.2009 року, інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно за №17459457 від 07.02.2014 року та листом комунального підприємства «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» за вих.№187 від 11.02.2014 року (а.с.12, 68, 70, 134, 136, 154, 157-159). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області [INFO] року, [PERSON] померла [INFO] року (а.с.5). Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на вищезазначене майно. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст.1261 ЦК України після смерті [PERSON] є її дочка [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Ізмаїльським міським бюро ЗАГС, а також син [PERSON], що підтверджено повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Ізмаїльським міським бюро ЗАГС (а.с.15, 121). За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено Витягом із спадкового реєстру №3021775 від 18.04.2012 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня (а.с.20). Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, повинен подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини не проживали разом із спадкодавцем [PERSON], однак у встановлений законом строк звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується Витягом із спадкового реєстру №30217586 від 18.04.2012 року, та заявами про прийняття спадщини (а.с.20, 21). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області 03.05.2013 року, [PERSON] помер [INFO] року (а.с.82). Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на вищезазначене майно. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст.1261 ЦК України після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського виконкому Ізмаїльської міської Ради народних депутатів Одеської області 28.07.1994 року (а.с.93). За життя спадкодавець заповіт не залишав, що підтверджено листом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області за вих№2729/01-16 від 11.12.2013 року (а.с.103). Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. На час відкриття спадщини [PERSON] проживала разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER], виданого Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 14.10.2000 року, та будинковою книгою (а.с.90-92, 94-98). [PERSON] від прийняття спадщини на 3/20 частини житлового будинку [ADDRESS], а також земельну ділянку площею 0,0311 га, розташовану за зазначеною адресою, відмовилася. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, не встановлено. Письмовою відповіддю Ізмаїльської державної нотаріальної контори за №933/02-14 від 18.04.2012 року сторонам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки між спадкодавцями існує суперечка та вони не згодні з розподілом часток спадкового майна (а.с.19). Приймаючи до уваги, що іншої форми захисту прав на спадкове майно, окрім визнання права власності на нього, сторони не мають, а також ту обставину, що вони безумовно визнали позови і їх визнання не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги за первісним та зустрічним позовами підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved