overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

30.04.2014 року позивач звернулася з вказаним позовом до відповідача та просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON], [INFO], аліменти на її утримання по 30% прожиткового мінімуму для дитини щомісячно на час навчання в Академії внутрішніх справ м.Києа починаючи з 25.11.2013 року по 30.06.2017 року. Свої вимоги мотивує тим, що вона є донькою відповідача [PERSON], який записаний її батьком, але з сім'єю не проживає та матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. [INFO] їй виповнилося 18 років, вона продовжує навчатися в Академії внутрішніх справ м.Києва та потребує допомоги батьків, тому позивач вимушена звернутися з позовом до суду. Позивач [PERSON] підтримала позов у повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] повторно до суду не з'явився, будучи належним чином сповіщеним про час, дату і мсце розгляду справи за місцем реєстрації, заперечень на позов не надав. Розглянувши матеріали справи, вивчивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає,що позов підлягає задоволенню частково. Як встановлено у суді, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] перебували у шлюбі, який рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 26.11.2008 року розірвано. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач записаний батьком дитини. [INFO] позивач досягла повноліття. Вона продовжує навчання в Академії внутрішніх справ, денна форма навчання, за державним замовленням, термін закінчення навчання - 30.06.2017 року. Донька потребує матеріальної допомоги від своїх батьків, у тому числі і від відповідача. Відповідач сплачував аліменти до повноліття доньки, отримує заробітну плату, має інші доходи, отже може утримувати дитину матеріально і проти цього не заперечує. Суд визначає розмір аліментів, виходячи з матеріального становища сторін, та можливості відповідача надавати таку допомогу. Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. На підставі ст.201 СК України до відносин між батьками ї дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192, і 194-197 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більше як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Домовленості про утримання позивача сторонами не досягнуто, тому кошти повинні стягуватися в примусовому порядку. Підстав для звернення рішення до негайного виконання суд не вбачає. На користь держави з відповідача суд стягує 243,60 гривен судового збору.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

30.04.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення суми боргу за договором позики у розмірі 50000 гривень на її користь, а також судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 30.03.2013 року між нею та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого вона надала позику відповідачу у сумі 50000 гривень. На підтвердження укладання договору позики між ними був укладений письмовий договір безпроцентної позики та [PERSON] було видано їй розписку, відповідно до якої він зобов'язався повернути борг у строк до 01 квітня 2014 року. На теперішній час сума боргу не повернута. Просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за договором позики у розмірі 50000 гривень, а також судовий збір у розмірі 500 гривень. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги [PERSON] визнає та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до поданих сторонами заяв суд розглянув справу у їх відсутності. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм відносини. Згідно договору безпроцентної позики від 30 березня 2013 року, [PERSON] взяв в борг у [PERSON] грошові кошти у сумі 50000 гривень, які зобов'язується повернути за наступним графіком: 25000 гривень до 01 вересня 2013 року, а 25000 гривень до 01 квітня 2014 року. Згідно розписки від 30 березня 2013 року [PERSON] взяв в борг у [PERSON] за договором позики від 30.03.2013 року грошові кошти у розмірі 50000 гривень, які зобов'язується повернути згідно встановленого договором графіку. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно ст.1049, ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Відповідно ст.625 ЦК України боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, відповідач не виконав свої зобов'язання по поверненню суми боргу, у зв'язку з чим з нього підлягають стягненню борг у сумі 50000 гривень на користь [PERSON] Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судовий збір у сумі 500 гривень. На підставі Цивільного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

30.04.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачкою. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, тому позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. До початку судового засідання сторони надали письмові заяви про розгляд справи без їх присутності. Позивачка на позові наполягає, відповідач позовні вимоги визнав. Про день та час розгляду справи сторони повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав: Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлені наступні фактичні обставини: відповідач - [PERSON] є батьком неповнолітнього: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видано 07.09.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сніжнянського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 350 від 17.12.2002 року, з якого вбачається, що на цей час дітині не виповнилось повні вісімнадцять років. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з того, що відповідач як платник аліментів є працездатний, з його заробітку може проводитись стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд вважає за можливе задовольнити позов, встановив до стягнення на користь позивача аліменти, у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку, але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 п. 1 ЦПК України рішення в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. . Відповідно до ст. 88 ЦПК України , з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

30.04.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини і свої доводи обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного життя мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги не робить, тому вона змушена звернутися до суду. Просить стягнути з відповідача ? частину його доходів. Позивач у зал судового засідання не з'явилась, але надала до суду заяву слухати справу без її участі, на позові наполягає. Відповідач у зал суду не з'явився, але був сповіщений належним чином про день та час слухання справи. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва про народження дитини, свідоцтва про розірвання шлюбу, встановлено, що від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою і знаходяться на її утриманні. У відповідності зі ст. 180 СК України відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Згідно ст.183 СК України, з відповідача підлягає стягненню аліменти на утримання дитини - у розмірі 1/4 частини його заробітної плати й інших доходів до досягнення дитиною віку повноліття, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн., оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. 180-183 СК України, ст. ст. 57-60, 62, 64, 212-215, 224-226 ЦПК України, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

30.04.2014 року позивач подала у суд позов, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходів відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 19 січня 1996 року, який було укладено у відділі реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського райвиконкому м.Харкова. У них з відповідачем у шлюбі [INFO], народився син - [PERSON]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини не надає. Дитина знаходиться на утриманні позивача. Позивач надала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. Позов підтримала в повному обсязі. Відповідач, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутність відповідача. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 19 січня 1996 року перебувають у шлюбі, який було укладено у відділі реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського райвиконкому м.Харкова, актовий запис №34. [INFO] у сторін народився син -[PERSON]. В свідоцтві про народження [PERSON], в графі «батько» вказаний [PERSON]. Неповнолітній [PERSON] мешкає разом з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 та ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, стан здоров'я відповідача, який не є інвалідом, також суд враховує, що у відповідача відсутні інші аліментні зобов'язання. Крім того, суд при визначенні розміру аліментних платежів виходить з розміру прожиткового мінімуму встановленого Законом України «Про Державний Бюджет України на 2013 рік», який з 01.01.2014 року для дитини віком від 6 років до 18 років складає - 1286 грн. на місяць та приходить до висновку, що 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку аліментних платежів щомісяця, буде достатнім розміром коштів, який в певній мірі забезпечить необхідні потреби на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

30.04.2014 р. позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем [PERSON] Обґрунтовуючи вказані вимоги, позивачка посилається на те, що сімейне життя між ними не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на життя та сімейні обов'язки. З початку 2014 р. вони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу сторони мають спільних дітей - доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO] На даний час діти проживають з позивачкою, суперечки про місце проживання дітей та поділ майна немає, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. В судове засідання позивачка не з'явилася. 12.06.2014 року подала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 06.06.2014 року подав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. З урахуванням положень ст. 169 ЦПК України, суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.11.1998 р. сторони [PERSON] та [PERSON] одружились, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за номером 846, що вбачається із свідоцтва про одруження виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного району м. Києва. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про народження [NUMBER], та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про народження [NUMBER]. Сторони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки. Примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки їх шлюб носить формальний характер. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи обставини наведені вище суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та відповідача, а тому вважає за необхідне позов задовольнити. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесенні нею судові витрати на оплату судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

30.04.2014 р. позивач подав до суду указаний позов мотивуючи вимоги наступним. Сторони зареєстрували шлюб 18.02.1993 року. Від шлюбу мають двоє дітей, які вже є повнолітніми. Останні чотири роки між позивачкою і відповідачем сімейні стосунки зіпсувались, оскільки між ними стали виникати конфлікти та сварки. Головною причиною цих негативних явищ стали різні погляди відносно питання здійснення позивачем підприємницької діяльності на території селе в якому проживають сторони. Відповідачка не бажала підтримати позивача, це фактично і підірвало стосунки сторін і вони стали проживати окремо один від одного. Відповідачка виїхала на заробітки до іншої країни - Іспанії, де проживає і на сьогоднішній час. Нещодавно відповідачка повідомила позивачу, що у неї з'явився інший чоловік і вона хоче будувати з ним своє майбутнє життя, примиритися з ним не бажає. Дані обставини змусили позивача звернутися до суду з цим позовом. Позивач подав суду письмову заяву з проханням розглянути справу без його участі, заявлені вимоги підтримує. Відповідачка в судове засідання не з'явилася подала суду заяву в якій вказала, що обставини зазначені в позові відповідають дійсності, вона наполягає на розірванні шлюбу, оскільки фактично проживає з іншим чоловіком з яким бажає укласти шлюб. Підтвердила, що з позивачем не перебуває у шлюбних відносинах більше чотирьох років. Справу просить розглянути без її участі. Суд, дослідивши матеріали справи, подані сторонами заяви, вважає, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. Згідно ст.24 ч.1 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. З матеріалів справи вбачається, що сторони спільно не живуть подружнім життям , мешкають окремо. Сторони наполягають на розірванні шлюбу. Неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. Отже, дальнійше існування зареєстрованого шлюбу є недоцільним, бо таке суперечитиме моральним засадам та інтересам сторін. Встановлене дає підстави застосувати ст.ст. 104, 105, 111, 112 СК України. Судових витрат до стягнення чи повернення не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

30.04.2015 до Корсунь-Шевченківського районного суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області 03.10.2006. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Свій позов позивач мотивує тим, що сім'я розпалася у серпні 2010 через виникнення непорозумінь. З того часу сторони разом не проживають, відповідач підтримує добрі батьківсько-синівські стосунки з сином, приймає участь у його вихованні. Подальше спільне життя та збереження сім'ї не можливе. Час на примирення сторонам не потрібен. Спір про поділ майна та місце проживання дитини у сторін відсутній. У судове засідання позивач з'явилася, позов підтримала повністю. Відповідач у судове засідання з'явився, позов визнав повністю. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення. У суді встановлено, що сторони одружилися 03.10.2006, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], яке видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області 03.10.2006, актовий запис №150 (а.с.2). Сім'я розпалася у 2010 році. З того часу сторони разом не проживають, відповідач підтримує добрі стосунки з сином, приймає участь у його вихованні. Подальше спільне життя та збереження сім'ї не можливе. Час на примирення сторонам не потрібен. Спір про поділ майна та місце проживання дитини у сторін відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, і це має істотне значення, а тому позов задовольняється і шлюб розривається. Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

30.04.2015 позивач звернулась із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 08.05.2004, від шлюбу сторони мають дитину, [PERSON], [INFO]. Разом з тим зазначає, що спільне життя між позивачем та відповідачем не складається через відсутність взаєморозуміння по всіх питаннях, це стало причиною постійних суперечок, тривалий час сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явився, через загальну канцелярію суду подала заяву в якій позов підтримала, просила задовольнити, розгляд справи проводити без її участі. Відповідач повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, через загальну канцелярію суду подав заяву в якій позовні вимоги визнав, позов просив задовольнити та слухання справи проводити без його участі. Суд, оголосивши заяву позивача та заяву відповідача, визнав можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін у справі, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено. 08.05.2004 [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 696. Після реєстрації шлюбу відповідач взяла прізвище позивача [PERSON]. Від шлюбу сторони мають дитину, [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved