overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

30 серпня 2017 року на адресу суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 20 липня 2002 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований Красноармійським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 208. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. У звязку з тим що вона з відповідачем не зійшлися характерами, сумісне життя та збереження сімї стало неможливим. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач позов визнав повністю. Визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших громадян, у звязку з чим судом згідно ч.4 ст.174 ЦПК України ухвалено рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20 липня 2002 року Красноармійським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 208. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені у звязку тим, що сторони не зійшлися характерами. Сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

30 серпня 2017 року позивач [PERSON], звернулась до Київського районного суду м.Полтави з позовом про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. Посилалась на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі на даний час зареєстрований її колишній чоловік [PERSON], 13.06.2001 року шлюб між нею та [PERSON] розірваний. З того часу вони припинили шлюбні відносини та перестали вести спільний побут, бути однією сімєю. Крім того, наявність реєстрації відповідача в квартирі, власником якого є вона порушує її права на вільне володіння та користування приватною власністю. Просила, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 5 у будинку № 83 по вул.. Шевченка в м.Полтаві. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась. Представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи через засоби масової інформації, про причини своєї неявки суд не повідомив, \~не надав заяву про неможливість розгляду справи у його\~відсутність. Представник третьої особи, Управління реєстрації, зняття з реєстрацій місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Полтавської міської ради, в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про можливість розгляду справи у їх відсутність, при вирішенні справи покладались на розсуд суду. Враховуючи клопотання представника позивача суд ухвалив, \~розглядати \~справу у порядку \~заочного провадження. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що \~позивач [PERSON] є власником квартири № 5, що знаходиться за адресою: вул. Шевченка, 83 в м.Полтава, що підтверджується договором довічного утримання від 12.04.2017 року та витягом з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( а.с.7-8, 10-11). Відповідач [PERSON] \~зареєстрований в квартирі, але вже понад один рік у ній не проживає, що підтверджується актом щодо відсутності проживання від 04.08.2017 року, з якого\~вбачається, що відповідач в квартирі №5 за адресою: м. Полтава, вул. Шевченка, 83 фактично не проживає і ніколи не проживав, особистих речей [PERSON] не виявлено, спального місця та інших ознак, які вказують на фактичне проживання за даною адресою не виявлено ( а.с.14). Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, відповідач без поважних причин не проживає у квартирі більше встановленого статтею 405 ЦК України строку без поважних причин, \~ він \~втратив право на користування спірним жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~30 серпня 2017 року позивач [PERSON], придбав у відповідачки [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями розташованих по вулиці Тимірязєва, будинок 29 в селі Василівка, Миколаївського району, Одеської області за 30 тисяч гривень, що підтверджується розпискою від 30 серпня 2017 року. \~ \~ \~ \~Позивач неодноразово звертався до [PERSON] оформити договір через нотаріуса, однак до теперішнього часу оформлення не провели, а тому він змушений звернутися до суду. \~ \~ \~ \~Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд у відповідності з ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України може визнати такий договір дійсним. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі та розглянути справу в його відсутність. \~ \~ \~ \~ Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. \~ \~ \~ \~Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як те, що договір купівлі продажу житлового будинку з господарськими будівлями є дійсним, підтверджується матеріалами справи копією паспорта [PERSON] ( а.с. 5 ), копією розписки [PERSON], кошти отримала в повному обсязі, претензій до покупця не має ( а.с. 7 ), копією технічної документації на житловий будинок з господарськими будівлями ( а.с. 8 - 11 ). \~ \~ \~ \~Позивач володіє придбаним житловим будинком з господарськими будівлями та користується, сплачує вартість комунальних послуг та утримує його в належному стані. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися з усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. \~ \~ \~ \~В ст. 328 ЦК України зазначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. \~ \~ \~ \~В ч. 1 ст. 334 ЦК України зазначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

30 серпня 2017 року позивач звернувся в суд з позовом до Сокілської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що він є спадкоємцем майна за законом, що належало на праві власності його батькові [PERSON], який [INFO] помер. Шестимісячний строк на прийняття спадщини пропущений, оскільки вважав себе таким, що прийняв спадщину. Нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, роз'яснивши йому право на звернення до суду за продовженням строку для прийняття спадщини. Просить суд визначити додатковий строк для прийняття спадщини терміном на один місяць з дня набрання законної сили рішенням суду. В судове засідання позивач не з'явився, 09.10.2017 року подав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, просить задовольнити. Представник відповідача Сокілської сільської ради в судове засідання не з'явився, 19.09.2017 року подано до суду заяву, у якій просять справу слухати у відсутності представника. Таким чином, справа розглядається за відсутності сторін. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що батько позивача - [PERSON] помер [INFO], що стверджується копіями свідоцтва про смерть (а.с.10), свідоцтва про народження позивача [PERSON] (а.с.9). Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 01.04.1997 року спадкодавцю [PERSON] належало право на земельну частку (пай), у землі, розміром 3.07 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що перебуває у колективній власності КСП «Дружба» с.Сокіл Рожищенського району Волинської області (а.с.11). Відповідно до довідки Сокілської сільської ради № 583 від 06.08.2017 року спадкодавець [PERSON] до дня смерті проживав в [ADDRESS] один, заповіт від імені [PERSON] в сільській раді не посвідчувався, спадкоємцем за законом є його син [PERSON], земельна ділянка не приватизована (а.с.13). З довідки Рожищенської державної нотаріальної контори від 22.08.2017 № 426/01-16 вбачається, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] та йому роз'яснено право на звернення до суду за продовженням строку для прийняття спадщини (а.с.12). Строк на прийняття спадщини позивачем пропущений з поважних причин. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

30 серпня 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 29.06.2010 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON] року народження, яка проживає разом з відповідачем. Шлюбні відносини з відповідачем припинені внаслідок несумісності характерів, відсутністю взаєморозуміння. Вважає, що подальше сімейне життя не можливе, спору про розділ майна та місце проживання дитини немає. Позивач в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволені позовних вимог, на примирення не згоден. Зазначив, що не заперечує проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи було повідомлено належним чином. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. З огляду на те, що в матеріалах справи досить даних про права та обовязки сторін, справа розглянута у відсутності відповідача при заочному розгляді, що не суперечить вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-НО №470362 виданого 29.06.2010 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецької області, [PERSON]та [PERSON](дошлюбне прізвище - Ліфанова) перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.06.2010року, актовий запис №252. Згідно свідоцтва про народження серії І-НО №749993 виданого Центральним районниму місті Маріуполі відділі дкржавної рєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, 13.07.2017 року , батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON]та [PERSON]. Вимогами ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені, суд вважає, що збереження сімї не можливе, а подальше спільне життя буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

30 серпня 2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він з відповідачкою з 13 вересня 2003 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені більше 6 місяців тому через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Просив позов задовольнити, шлюб розірвати. У судове засідання позивач не зявився, надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив шлюб розірвати. Відповідачка до судового засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON]. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження серії 1-НО №212962, виданого 13 вересня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівського райуправління юстиції м.Маріуполя Донецької області [PERSON] та [PERSON] 13 вересня 2003 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 349. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу прізвище відповідачки залишити без змін «Екзархо».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

30 серпня 2017 року Саратським районним судом Одеської області було ухвалене рішення у зазначеній цивільній справі. При ухваленні рішення судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат, у зв'язку з чим, суд ініціював питання про ухвалення додаткового рішення. Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення може за заявою осіб або з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Пунктом 20 постанови № 14 Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалене лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. Згідно рішення Саратського районного суду Одеської області від 30 серпня 2017 року у справі за позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Трансторгруп», [PERSON], [PERSON], [PERSON], приватного підприємства «Західний Буг» про визнання права спільної сумісної власності, визнання свідоцтва про державну реєстрацію машини недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння позов задоволено частково. За [PERSON] визнано право спільної сумісної власності на 77,9% частки у комбайні CASE IH AFX 8010 серійний номер [NUMBER] двигун № [NUMBER]; визнано недійсним свідоцтво про реєстрацію машини серії [NUMBER] від 23 червня 2008 року, видане на ім'я [PERSON]. В решті позовних вимог відмовлено. Питання про розподіл судових витрат судом не вирішено. Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне судові витрати розподілити пропорційно задоволених позовних вимог, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений судовий збір за позовну вимогу майнового характеру у розмірі 6890 гривень; з [PERSON] на користь [PERSON] стягнути сплачений судовий збір за позовну вимогу немайнового характеру у розмірі 551, 20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

30 серпня 2017 року Саратським районним судом Одеської області було ухвалене рішення у зазначеній цивільній справі. При ухваленні рішення судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат, у зв'язку з чим, суд ініціював питання про ухвалення додаткового рішення. Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення може за заявою осіб або з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Пунктом 20 постанови № 14 Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалене лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. Згідно рішення Саратського районного суду Одеської області від 30 серпня 2017 року у справі за позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Трансторгруп», [PERSON], [PERSON], приватного підприємства «Західний Буг» про визнання права спільної сумісної власності, визнання свідоцтва про державну реєстрацію машини недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння, позов задоволено частково. За [PERSON] визнано право спільної сумісної власності на комбайни: JOHN DEERE 9660 WTS, 2003 року випуску, заводський номер [NUMBER], двигун № [NUMBER]; JOHN DEERE 9640 I WTS 2002 року випуску, заводський номер [NUMBER], двигун № [NUMBER]; визнано недійсним свідоцтва про реєстрацію машин: серії [NUMBER] від 18 червня 2008 року, серії АБ № 592355 від 23 червня 2008 року, видані на ім'я [PERSON]. В решті позовних вимог відмовлено. Питання про розподіл судових витрат судом не вирішено. Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне судові витрати розподілити пропорційно задоволених позовних вимог, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений судовий збір за позовну вимогу майнового характеру у розмірі 6890 гривень; з [PERSON] на користь [PERSON] стягнути сплачений судовий збір за позовну вимогу немайнового характеру у розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

30 серпня 2018 року [PERSON] звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейні обов'язки з ведення спільного господарства, шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться упродовж останніх десяти років. Посилаючись на неможливість подальшого спільного проживання, позивач просить розірвати шлюб. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, при цьому 27.11.2018 подав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутністю; позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлена вчасно і належним чином. Відзив на позов не подала. У зв'язку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі, суд дійшов наступного. 06 червня 1997 року сторони уклали шлюб (а. с. 5). Через розбіжності у поглядах на характер сімейних стосунків і життя в цілому сторони шлюбні стосунки фактично припинили декілька років тому. Спільне господарство ними не ведеться. Примирення та поновлення сімейних стосунків між сторонами не можливе, а подальше збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. У рамках розглядуваного позову майнового спору між сторонами немає. При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. У зв'язку з викладеним та на підставі ст. ст. 110, 112 СК України шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved