Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

29 серпня 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк), звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договору та судових витрат, мотивуючи свої вимоги порушенням відповідачем зобов'язань відповідно до умов договору. Із позовної заяви убачається, що 17 липня 2007 року між публічним акціонерним товариством «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № DOXRRX87230280, який складається із заяви позичальника та умов надання банківських послуг. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у сумі 1927,20 грн. на строк до 17 січня 2008 року, зі сплатою за користування кредитними коштами 12,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Повернення кредиту передбачалось щомісячними платежами згідно узгодженого графіку. Позичальник [PERSON], який 17 липня 2007 року отримав суму кредиту в повному обсязі, не виконує своїх зобов'язань по своєчасному поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування ним, унаслідок чого за цим договором станом на 16 серпня 2013 року заборгованість становить: заборгованість за кредитом - 1927,20 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі - 11245,03 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі - 283,32 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі - 12754,08 грн., а також штраф за прострочення строків сплати щомісячних платежів: фіксована частина у сумі - 500,00 грн., процентна складова у сумі - 1310,48 грн. Виходячи з наведеного, посилаючись на протиправність дій відповідача, якими суттєво порушуються законні права кредитора, представник позивача просить суд стягнути з нього зазначену заборгованість - грошові кошти згідно предмету кредитного договору, а також сплачені судові витрати у розмірі 280,20 грн. Представник позивача Потапов В.Е., який діє на підставі довіреності юридичної особи, надав суду заяву про підтримку заявлених позовних вимог та розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON], повторно за викликом суду не з'явився, не використавши наданого законом права на участь у судовому засіданні, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, тому суд, відповідно до правил частини 4 статті 169 ЦПК України та частини 1 статті 224 ЦПК України вважає необхідним провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом, з ухваленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) встановив наступне. Приписами частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 17 липня 2007 року юридична особа - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (Кредитор) та громадянин України [PERSON] (Позичальник) уклали договір кредиту № DOXRRX87230280, за яким Банк надав Позичальнику кредит на споживчі потреби у розмірі 1927,20 грн. на строк кредитування до 17 січня 2008 року, зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 12,00 % річних. Видача кредитних ресурсів проводиться шляхом видачі готівки Позичальнику через касу Банку при наявності належним чином оформленої заяви на видачу готівки. Позичальник зі своєї сторони зобов'язується використати кредит за цільовим призначенням та здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за його використання та всіх комісійних платежів у передбачені цим договором строки. Згідно положень зазначеного договору Позичальник здійснює погашення кредиту та процентів рівними щомісячними платежами, які розраховуються за відповідною формулою, згідно з визначеним графіком. Судом встановлено, що кредитний договір укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженими на це посадовими особами ПАТ КБ «ПриватБанк» та особисто [PERSON], зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, і на підставі статті 629 ЦК України цей договір є обов'язковим для виконання. Статтею 204 ЦК України проголошена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» повністю виконало умови кредитного договору, надавши [PERSON] кредит у розмірі 1927,20 грн., що підтверджено меморіальними ордерами № 03RP та № 70717B03RO від 17 липня 2007 року. Згідно довідки-розрахунку ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість [PERSON] за кредитним договором перед Банком станом на 16 серпня 2013 року становить: заборгованість за кредитом - 1927,20 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі - 11245,03 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі - 283,32 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі - 12754,08 грн., а також штраф за прострочення строків сплати щомісячних платежів: фіксована частина у сумі - 500,00 грн., процентна складова у сумі - 1310,48 грн. З огляду на наведене суд дійшов висновку, що [PERSON] порушуються умови укладеного договору з своєчасного повернення суми кредиту та сплаті відсотків за користування ним, унаслідок чого утворився борг перед позивачем у сумі 28020,11 грн. Таким чином, суд визнає, що відповідач в односторонньому порядку відмовився від належного виконання взятих на себе зобов'язань за договором. Невиконання або неналежне виконання сторонами договору своїх обов'язків тягне правові наслідки, передбачені статтею 611 ЦК України, зокрема: сплату неустойки (штраф, пеня) і відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до положень договору, у випадку порушення позичальником зобов'язань, Банк має право відмовитися від виконання своїх зобов'язань та/або розірвати цей договір, при цьому Позичальник зобов'язаний відшкодувати Банку збитки в розмірі неповернутої суми кредиту, процентів за користування кредитом, належних до сплати комісій та витрат, понесених Банком за цим договором та будь-яку іншу заборгованість Позичальника за цим договором. Під збитками сторони розуміють не одержані доходи (втрачена вигода), які сторона мала право одержати у разі належного виконання зобов'язань за цим договором другою стороною (нараховані проценти за користування кредитом); витрати, здійснені сторонами за цим договором; заборгованість за цим договором в повному об'ємі (сума кредиту, проценти за користування кредитом, комісія, неустойка, будь-яка інша заборгованість Позичальника за цим договором). Крім того, на підставі кредитного договору [PERSON] зобов'язався сплачувати банку проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки, встановленої цим договором (1,00 % у місяць), а у випадку прострочення виконання зобов'язань, позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 15,17 % в місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Відповідно до положень пункту 5.1 розділу V «Відповідальність сторін», у випадку порушення позичальником зобов'язань, Банк має право нарахувати, а позичальник сплатити Банку пеню в розмірі 0,15 % від суми платежу, який прострочено, але не менш ніж 1 гривні за кожен день прострочення платежу. Суд визнає правильним представлений ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунок періоду і суми заборгованості за кредитним договором № DOXRRX87230280 від 17 листопада 2007 року з [PERSON] та штрафних санкцій. У матеріалах справи відсутні будь-які об'єктивні дані, що відповідач вживав заходів для належного виконання зобов'язання по даному правочину, у зв'язку з чим порушення зобов'язання визнається судом таким, що сталося з його вини. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] належним чином не виконує зобов'язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку кредитним договором. Такі дії відповідача є неправомірними, тому позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості по кредитному договору та пені, підлягають задоволенню в повному обсязі. У частині 1 статі 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем документально підтверджені платіжними дорученнями сплата при зверненні з позовом до суду судового збору в розмірі 280,20 грн. Відповідно до вимог статей 81 і 88 ЦПК України понесені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved