Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

31.07.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею, як спадкоємцем за заповітом, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарським будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS], мотивуючи тим, що вказане майно належить [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить вищевказаний житловий будинок. 12.05.2017 року [PERSON] залишила заповіт, згідно умов якого все своє нерухоме та рухоме майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і в загалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що за законом вона матиме право, заповіла - [PERSON], [INFO]. [PERSON] прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, [PERSON] було відмовлено, у зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ який посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області,в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Вислухавши пояснення представника позивача перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить житловий будинок з надвірними спорудами та господарським будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджено довідкою комунального підприємства «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 14.08.2018 року № 1131 та довідкою Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №1339 від 23.07.2018 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER], виданим 23.10.2017 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO]. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами та господарським будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS]. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту від 12.05.2017 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 79, [PERSON] заповіла все своє нерухоме та рухоме майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і в загалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що за законом вона матиме право - [PERSON], [INFO]. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 52521569 від 06.07.2018 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Апреленко Р.І., заповіт [PERSON] від 12.05.2017 року, зареєстрований за № 79, не змінювався та не скасовувався. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Осіб, які відповідно до вимог ч. 1 ст. 1241 ЦК України мають право на обов'язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту, немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] на час відкриття спадщини мешкала разом із спадкодавцем, за адресою: [ADDRESS], що підтверджено довідкою №1339 від 23.07.2018 року, виданою Бросківською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Апреленко Р.І., № 222/02-14 від 11.06.2018 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ який посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно. Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що у зв'язку з тим що, право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв'язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved