Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

30.03.2016 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області, Миколаївської міської ради про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини. В позові позивачка зазначила, що 09 серпня 2014 року померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вказана квартира належить спадкодавцеві на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим Тиврівською державною нотаріальною конторою Вінницької області 13.03.1997 року за реєстровим номером 572. На день смерті матері позивача, вона з нею не проживала, оскільки мати проживала у [INFO]. В судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позов. Представник Миколаївської міської ради в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, просив прийняти рішення відповідно вимог діючого законодавства. Представник Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомив належним чином. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом,09 серпня 2014 року померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді квартири, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Тиврівський район, місто Гнівань, вул. Терешкової, буд. З, кв. 24. Вказана квартира належить спадкодавцеві на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим Тиврівською державною нотаріальною конторою Вінницької області 13.03.1997 року за реєстровим номером 572. Факт родинних відносин підтверджується Свідоцтвом про народження, виданим 01.09.1966 року, актовий запис № 17, в якому померла [PERSON], записана матірю позивача. На день смерті матері, позивачка з нею не проживала, оскільки мати проживала у [INFO]. У звязку з тим, що позивачка проживала в іншому місті, в строки, встановлені законодавством, звернулася до органів нотаріату з метою подачі заяви про прийняття спадщини. Так, 22.01.2015 року позивачкою була підписана заява про прийняття спадщини. Того ж дня, позивачка надала нотаріальну довіреність своєму братові [PERSON] з метою ведення її справ по оформленню спадкових прав на майно, що залишилося після смерті матері. Для цього йому було надано право представляти інтереси позивачка в органах нотаріату та в інших відповідних установах та організаціях, подавати заяви, отримувати необхідні документи, в тому числі і Свідоцтво про право на спадщину. Таким чином, [PERSON], як представник, від імені позивача повинен був звернутися з заявою позивачки до органів нотаріату для заведення спадкової справи після смерті матері та отримати Свідоцтво про право на спадщину за законом. Але, в установлений законом строк, представник позивачки не звернувся з відповідною заявою з тієї причини, що він був впевнений в тому, що матір за життя оформила договір дарування та подарувала квартиру (яка входить до складу спадщини) синові позивачки- онуку померлої. Але, після того, як мати померла, позивачка звернулася з проханням до брата бути її представником у місті Миколаєві (так як мати померла в м.Миколаєві), відкрити спадкову справу та оформити спадщину. Але, на усне звернення мого представника нотаріус розяснила йому, що успадкувати квартиру позивачка не має права, тому що за життя зі слів представника, квартира нібито була подарована іншій особі. В подальшому, син позивачки, якому нібито була подарована квартира, пояснив, що його бабуся (померла) оформила не договір дарування, а довіреність на право розпорядження цим майном. Але, із-за відсутності необхідних коштів, позивачка не переоформила квартиру ані на себе, ані на свого сина. А представник, не розуміючи реального юридичного стану речей, не звернувся з заявою позивачки до органів нотаріату та пропустив встановлений строк на звернення від імені позивачки до нотаріальної контори для прийняття спадщини. Коли братові позивачки (представнику за довіреністю) стало відомо про те, що юридично квартира не була переоформлена, він 21.05.2015 року звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] з метою подачі заяви про прийняття спадщини за законом та заведення спадкової справи після смерті матері, яка померла 09.08.2014 року. Але отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії з тієї підстави, що строк для прийняття спадщини закінчився 09.02.2015 року, а документи, в тому числі заява про прийняття спадщини не були подані, із чого випливає, що видати Свідоцтво про право на спадщину за законом є неможливим. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може надати йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання, що строк для прийняття спадщини був пропущений позивачем з поважних причин та вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved