Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

31 грудня 2020 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Олексіївська сільська рада Лозівського району Харківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обґрунтування якого, послався на таке: він є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок йому належить на підставі облікової картки об`єкта по господарського обліку на 2016-2020 роки. Відповідачка [PERSON] , зареєстрована за зазначеною вище адресою, але тривалий час там не мешкає. Наразі позивач не має можливості сплачувати комунальні послуги ще і за відповідачку. Вважає, що відповідно до ст. 405 ЦК України може поставити питання перед судом про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням, через не проживання у ній понад 1 рік без поважних причин. Позивач до судового засідання не прибув, проте надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі представника Олексіївської сільради, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду. Відповідачка до судового засідання не прибула, хоча була належним чином сповіщена про день та час розгляду справи, якихось заперечень суду не надала. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, отримавши згоду позивачки, суд ухвалив розглянути справу заочно з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі факти і відповідні до них правовідносини: позивач [PERSON] є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок належить йому на підставі облікової картки об`єкта по господарського обліку на 2016-2020 роки (а.с.9-12). Відповідачка [PERSON] , зареєстрована за зазначеною вище адресою, що вбачається з наданої довідки № 02-38/4/02 від 11.01.2021 року з Киселівського старостинського округ (а.с.16), але більше десяти років там не мешкає, згідно акту № б/н від 29 грудня 2020 року, складеного комісією в складі старости Кішинської Ю. , спеціаліста Радіонової А., сусідів [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Позивач не має можливості сплачувати комунальні послуги ще і за відповідачку, це і стало підставою для звернення до суду з позовом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна та зобов`язана довести судові ті обставини, на які вона посилається, як на підтвердження своїх вимог або підтвердження своїх заперечень. На думку суду, відповідачка, не надавши заперечень на позовні вимоги та жодного доказу поважності не проживання в житловому будинку позивача більше року, визначила для себе інше місце мешкання. Відповідно ж до ст. 405 ЦК України за особами зберігається право на житлову площу протягом 1 року, а перевищивши вказаний термін, тільки за рішенням суду його можна поновити, і те через поважність причин не проживання на житловій площі. Натомість, позивач повністю підтвердив обґрунтованість своєї позиції, що також вбачається і з акту № б/н від 29 грудня 2020 року, що в спірному житловому будинку відповідачка тривалий час не мешкає. Тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особа знімається з реєстрації місця проживання внаслідок набрання чинності рішенням про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. А судом встановлено факт не проживання на спірній житловій площі відповідачки без поважних причин.

Outcome: approved