Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

31 січня 2014 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вказаним позовом, в якому згідно уточнень зазначив, що 22.01.1998 року на підставі усної згоди ПАТ «Дніпроважмаш» відповідачам було надано у тимчасове користування кімнату [ADDRESS], у зв`язку з чим відповідачі були зареєстрований за вказаною адресою. Станом на 01.01.2014 року відповідачі у ПАТ «Дніпроважмаш» не працюють, в гуртожитку за місцем реєстрації не мешкають з червня 2013 року. Позивач просив усунути перешкоди у праві користування власністю шляхом зняття з реєстрації [PERSON], [PERSON], та визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача у судове засідання не з'явився про день і час проведення слухання справи повідомлявся належним чином. До суду надійшла заява, в якій просив справу розглядати без його присутності. Позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися. Про день, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. Причини неявки у судове засідання не повідомили, письмових заяв про розгляд справи за їх відсутність до суду не надходило. З письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Представник третьої особи - Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, письмово просили слухати справу у відсутність їх представника та прийняти рішення згідно діючого законодавства. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що відповідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради гуртожиток, розташований по [ADDRESS], належить позивачу на праві власності, згідно Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2002 року (а.с.13 на звороті). Згідно Довідки ПАТ «Дніпроважмаш» [PERSON], [PERSON] зареєстровані у гуртожитку по [ADDRESS], однак з червня 2013 року по теперішній час там не проживають (а.с.5). За змістом ст. 128 Житлового Кодексу України, жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету. Згідно витягу зі Статуту Публічного акціонерного товариства «Дніпроважмаш» правонаступником всіх прав і обов`язків Відкритого акціонерного товариства «Дніпроважмаш» є Публічне акціонерне товариство «Дніпроважмаш». Відповідно Актів від 27.06.2013 р., 31.07.2013 р., 30.08.2013 р., 30.09.2013 р., 31.10.2013 р., 29.11.2013 р., [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в гуртожитку за адресою [ADDRESS] не проживають з червня 2013 року та не проживають по теперішній час (а.с.7-12). В сулу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Також, в силу ст. 6 вищезазначеного Закону, громадянин України зобов`язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Суд прийшов до висновку, що відповідачі втратили право користування гуртожитком. В силу ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, оскільки відповідачі вже на протязі тривалого часу не проживають в гуртожитку, то суд вважає, що є всі підстави усунути перешкоди позивачу у користуванні власністю, визнавши відповідачів такими, що втратили право користування житлом, що є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що необхідно усунути перешкоди позивачу в користуванні власністю та визнати відповідачів такими, що втратили право користування житлом, що є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів в рівних частках слід стягнути на користь позивача судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved