overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

30 жовтня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20 грудня 2011 року він уклав з відповідачем договір позики коштів в сумі 11200 грн. і на підтвердження отримання позики [PERSON] власноручно написав розписку, в якій зобов'язувався повернути борг до 31 травня 2012 року. Умови вищевказаного договору відповідач не виконав, борг не повернув, тому він неодноразово звертався до [PERSON] з вимогою сплатити заборговані кошти, однак крім обіцянок нічого не отримував. Оскільки, [PERSON] в добровільному порядку відмовляється сплатити борг, тому за захистом своїх прав позивач звернувся до суду. Просить стягнути з відповідача в його користь заборговані кошти за договором позики, з урахуванням індексу інфляції і 3 % річних у розмірі 13786,19 грн. та 500 грн. витрат на правову допомогу. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, просить справу розглядати у його відсутності, позов підтримує у повному обсязі, просить його задоволити (а.с. 21 ). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, позов визнає (а.с.22). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та наявність законних підстав для стягнення боргу, суд стягує з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] заборгованість за договорами позики з урахуванням індексу інфляції і 3% річних в розмірі 13786,19 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в користь позивача 500 грн. витрат на правову допомогу, що підтверджується документально (а.с.7-10). Також, суд стягує з відповідача [PERSON] в дохід держави 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

30 жовтня 2014 року [PERSON] звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування пред'явлених позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 01 лютого 2002 року; шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за актовим записом № 22. Від даного шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з 2006 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і відновлені бути не можуть, тому просить шлюб розірвати. Спору про розподіл майна сторони не мають. В наданій до суду письмовій заяві позивачка [PERSON] зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити і розглянути справу без її участі, також зазначила, що не наполягає на стягненні судових витрат з відповідача. Відповідач [PERSON] надав суду письмові заперечення, в яких просить суд розглянути справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки позивачка має іншу сім`ю. Суд, взявши до уваги позицію позивачки та відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 01 лютого 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за актовим записом № 22 (л.с. 7). Від даного шлюбу дітей не мають. Як зазначила позивачка і проти чого не заперечував відповідач, шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з 2006 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що поновлення з відповідачем подружніх стосунків неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Спору про розподіл майна сторони не мають. З письмової заяви відповідача (л.с. 14) вбачається, що він не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати як інтересам позивачки так і відповідача, тому позов необхідно задовольнити. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

30 жовтня 2014 року [PERSON] звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування пред'явлених позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 31 серпня 2007 року; шлюб зареєстрований Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 252. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і відновлені бути не можуть, тому просить шлюб розірвати. Діти проживають разом з позивачкою. В наданій до суду письмовій заяві позивачка [PERSON] зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити і розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в наданій суду письмовій заяві просить суд розглянути справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, взявши до уваги позицію позивачки та відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 31 серпня 2007 року Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 252 (л.с. 7). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] (л.с. 8), та [PERSON], [INFO] (л.с. 9). Діти проживають разом з позивачкою. Як зазначила позивачка і проти чого не заперечував відповідач, шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що поновлення з відповідачем подружніх стосунків неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. З письмової заяви відповідача (л.с. 14) вбачається, що він не заперечує проти розірвання шлюбу та обставин, викладених позивачкою в позовній заяві. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати як інтересам позивачки так і відповідача, тому позов необхідно задовольнити. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

30 жовтня 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, посилаючись на те, що знаходиться у шлюбі з відповідачем з 31 серпня 2003 року. Від цього шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач з родиною не проживає, на утримання дітей матеріально не допомагає, тому просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісяця до повноліття дітей. Позивачка [PERSON] в судове засідання не явилась, подала заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] на повторний виклик у судове засідання не явився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи судом і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки. У зв'язку з наведеним суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 31 серпня 2003 року. Від цього шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач з родиною не проживає, та не виконує своїх обов'язків по утриманню дітей, передбачених ст.180 Сімейного кодексу України. Тому, з нього повинні бути стягнені аліменти в судовому порядку у відповідності зі ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України. Суд вважає, що розмір стягуваних з нього аліментів повинен складати 1/3 частину від його доходу. Визначаючи такий розмір аліментів, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дітей, відповідача, а також те, що відповідач не має інших дітей, непрацездатних батьків. На підставі ст.ст.180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

30 жовтня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про визнання безвісно відсутнім [PERSON], [INFO], уродженця Таджикистану. Свою заяву заявниця мотивувала тим, що вона з [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з 09 серпня 2009 року по 28 грудня 2010 рік. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. На початку 2010 року [PERSON] пішов з родини та виїхав у невідомому напрямку. З того часу його місцезнаходження не відоме. В судовому засіданні заявниця заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Управління праці та соціального захисту населення Котовської міської Ради Одеської області в судовому засіданні заявлені вимоги не заперечувала. Заслухавши сторін, свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили, що не бачили [PERSON] з 2010 року, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що заявниця з [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з 09 серпня 2009 року по 28 грудня 2010 рік. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. На початку 2010 року [PERSON] пішов з родини та виїхав у невідомому напрямку. З того часу його місцезнаходження не відоме. Як вбачається з матеріалів справи та свідчень сторін по справі, заявниця з 2010 року самостійно виховує утримує сина та має право на отримання соціальної допомоги чи призначення пенсії при умові визнання колишнього повіка безвісно відсутнім. Відповідно до ст. 43 ЦК України громадянина може бути визнано безвісно відсутнім, якщо протягом одного року в місці його постійного проживання немає відомостей про місце його перебування. На підставі викладеного, приймаючи до уваги, що відомостей про місце перебування [PERSON], [INFO], уродженця Таджикистану в постійному місці його проживання немає протягом п'яти років, суд вважає необхідним заяву [PERSON] задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

30 жовтня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO]. помер її брат [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина у виді Сертифікату на право на земельну частку (пай), яку вона має намір успадкувати за законом, проте не має можливості оформити спадщину через втрату оригіналу Сертифікату на право на земельну частку (пай). Позивачка в судове засідання не з`явилася, проте телефонограмою суд повідомила, що не має можливості з'явитися в судове засідання, просила розглянути справу у її відсутності та позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. З'ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: - ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], який помер [INFO]., після смерті залишилась спадщина у виді Сертифікату на право на земельну частку (пай), яку [PERSON] має намір успадкувати за законом, інших спадкоємців не має, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право власності на Сертифікат на право на земельну частку (пай), серії ВН № 0527784, виданого 28.03.2000р. Погребищенською районною державною адміністрацією Вінницької області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

30 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Клининської сільської ради про визнання права власності на спадкове нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані по [ADDRESS]. На обгрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що [INFO] померла її матір [PERSON], якій належав вказаний вище будинок. Після смерті матері вона, позивачка, прийняла спадщину відповідно до чинного законодавства. Однак державний нотаріус Волочиської державної нотаріальної контори відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зав'язку з тим, що на спадковий житловий будинок і господарські будівлі відсутні правовстановлюючі документи, первинна реєстрація права власності не проводилася. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Клининської сільської ради в судове засідання не з'явився. Клининська сільська рада надіслала до суду заяву про розгляд справи у відсутності її представника, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а також підтверджується: даними паспорта та свідоцтва про народження позивачки; свідоцтвом про смерть [PERSON] [INFO]; довідкою, виданою виконавчим комітетом Клининської сільської ради від 28.04.2014 року № 68 про те, що згідно запису в погосподарській книзі № за 2011-2015 роки на день смерті [PERSON] разом з нею у житловому будинку по [ADDRESS] проживала дочка [PERSON]; відмовою державного нотаріуса Волочиської державної нотаріальної контори у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на вказаний вище житловий будинок; технічним паспортом на зазначений житловий будинок та висновком про його технічний стан; матеріалами спадкової справи №482/2013, заведеної після смерті [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

30 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із вказаною заявою. Свої вимоги заявниця обґрунтовувала тим, що [INFO] року померла її бабуся [PERSON]. Після смерті останньої відкрилася спадщина, вона має на неї право, але оформитись в правах спадкоємиці не може, оскільки свідоцтва про народження її матері [PERSON] та про укладення шлюбу батьків останньої не збереглися. Посилаючись на викладені обставини, просила встановити факт родинних відносин з померлою [PERSON]. У судовому засіданні заявниця та її представник вимоги заяви підтримали повністю. Представник заінтересованої особи - виконавчого комітету Очаківської міської ради Миколаївської області в судове засідання не з'явився, про причини неявки свого представника заінтересована особа суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. У відповідності з п. 1 ст. 256 ЦПК України, суд вправі встановити факт родинних відносин між фізичними особами, що має юридичне значення. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23 грудня 1962 року (а. с. 9), [PERSON] народилася [INFO] року в м. Очакові Миколаївської області, і її батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 16 липня 1983 року (а. с. 10) підтверджується, що внаслідок укладення шлюбу прізвище заявниці було змінено на «[PERSON]». Зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а. с. 11), вбачається, що батьки заявниці зареєстрували шлюб 01 жовтня 1961 року. При цьому в якості дошлюбного прізвища [PERSON]., [INFO], зазначено «[PERSON]». Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 12), вбачається, що [PERSON] померла [INFO] року. [INFO] року померла [PERSON] (а. с. 13), якій за життя належала квартира [ADDRESS] (а. с. 14). Як вбачається з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану (а. с. 15), що його було надано на запит заявниці, актові записи про народження [PERSON]., [INFO], та про укладення шлюбу батьків останньої не виявлені, оскільки книги державної реєстрації актів з 1940 по 1943 роки не збереглися Факт родинних відносин заявниці з [PERSON] підтверджується показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], які в судовому засіданні пояснили, що померлу [PERSON] знали як рідну бабусю заявниці - матір померлої [PERSON], а також фотознімками, оглянутими в судовому засіданні, на яких зображено заявницю зі своєю бабусею біля будинку останньої. З урахуванням викладеного, а також з огляду на необхідність вставлення юридичного факту для реалізації заявницею свого права на спадкування, суд дійшов висновку, що зазначені вище докази у своїй сукупності доводять той факт, що [PERSON] є онукою померлої [INFO] року [PERSON], а тому вимоги заявниці про встановлення цього факту є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

30 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є її і відповідача дітьми та у теперішній час проживають із нею. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Добровільної згоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей, починаючи з дня її звернення до суду, щомісячно до досягнення дітьми повноліття у розмірі однієї третьої заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності в якій крім цього, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов наступного. [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є дітьми позивачки і відповідача, які у теперішній час проживають із матір'ю. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 02 листопада 2006 року та серії [NUMBER] від 27 жовтня 2011 року, що видані міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 08 липня 2006 року виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області та довідкою Іванівської сільської ради Очаківського району Миколаївської області № 787 від 28 жовтня 2014 року про склад сім'ї позивачки. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу (далі -СК) України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, на підставі ст. 180 та ст. 191 Сімейного кодексу України. Крім того, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

30 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 08 липня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають із нею. Сімейні стосунки припинені, через прояви неповаги з боку відповідача та відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, на яке змінила своє у зв'язку з реєстрацією шлюбу. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08 липня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 51 (а. с. 5), від шлюбу мають двох неповнолітніх доньок - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а. с. 6, 7), які проживають з позивачкою. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сім'ї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Також суд вважає за необхідне віднести судові витрати на рахунок позивачки, за власним клопотанням останньої. На підставі викладеного,

Outcome: approved