Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

29 грудня 2015 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 19 лютого 2011 року сторони уклали шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Новооржицької сільської ради Згурівського району Київської області, актовий запис № 1, від якого мають двох дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони втратили взаєморозуміння, мають різні погляди на сімейне життя та обов'язки подружжя, відповідач часто приходить додому напідпитку, порушує подружню вірність, внаслідок чого виникали сімейні сварки, сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства з квітня 2015 року та відповідач виїхала проживати на постійне місце проживання із меншим сином [PERSON] до своїх батьків та не дозволяє позивачу зустрічатися із сином, відмовляється брати для сина речі та продукти. Старший син [PERSON] проживає із позивачем, який займається його вихованням. Відповідач сином не цікавиться. Примирення неможливе, майнового спору не мають, тому просить шлюб між сторонами розірвати, сина [PERSON] залишити на вихованні та утриманні позивача, [PERSON] - вихованні та утриманні відповідача, судові витрати покласти на позивача. В ході підготовки справи до судового розгляду позивач уточнив позовні вимоги та просить шлюб між сторонами розірвати, визначити місце проживання сина [PERSON] з ним, сина [PERSON]- з відповідачем, судові витрати покласти на нього. В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю, відповідач та його представник позов визнали повністю. В судовому засіданні позивач дав пояснення, які повністю відтворюють зміст позовних вимог, доповнивши, що сторони не чинять першкоди один одному для спілкування із дітьми. В судовому засіданні відповідач та його представник пояснили, що відповідач згодна на визначення місця проживання старшого сина з батьком, так як дитина приблизно протягом року проживає у родині з батьком. Відповідач після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем «[PERSON]». В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Згурівської РДА пояснила, що комісія з питань захисту прав дитини райдержадміністрації розглянула питання щодо визначення місця проживання дітей в разі розірвання шлюбу між сторонами та дійшла висновку, що погоджене між сторонами визначення місце проживання дітей не порушує прав цих дітей та може бути визначене судом зазначеним чином. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 19 лютого 2011 року, який був зареєстрований виконавчим комітетом Новооржицької сільської ради Згурівського району Київської області, актовий запис № 01 (а.с.41 - свідоцтво про укладення шлюбу), від якого мають двох дітей [PERSON], [INFO], який проживає з батьком [PERSON], та [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю [PERSON] Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства приблизно рік тому, примирення не вбачається можливим як таке, що буде суперечити інтересам позивача, який має намір створити нову сім»ю. Відповідач після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем «[PERSON]». Місце проживання дітей погоджено між сторонами у добровільному порядку, визначеному письмовим договором між сторонами (а.с.7, 8, 9, 11, 16 - копії свідоцтв про народження, акта обстеження, довідки, договору). Відповідно до висновку органу опіки та піклування узгоджене між сторонами місце проживання дітей відповідає інтересам останніх (а.с. 40 - висновок). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно принципів 4, 6, 7 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування; дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю; дитина має право на отримання освіти, яка має бути безкоштовною і обов'язковою, по крайній мірі, на початкових стадіях; найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на її батьках; дитині повинна бути забезпечена повна можливість ігор і розваг, які б були направлені на цілі, що переслідуються освітою. Відповідно до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 11, ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо свої дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази у справі, з'ясувавши фактичні стосунки подружжя, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, так як в судовому засіданні доведено, що сторони припинили шлюбні відносини та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення, та місце проживання дітей, які не досягла десяти років, вбачається за можливе визначити за згодою батьків з урахуванням висновку органу опіки та піклування, а саме, визначити місце проживання дитини [PERSON], з батьком [PERSON], визначити місце проживання [PERSON] з матір'ю [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved