Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

30.09.2014 року позивач звернулася до суду з даним позовом, зазначаючи, що 06.08.2012 року між нею та [PERSON] в письмовій формі укладений договір позики, відповідно до якого вона передала, а [PERSON] прийняла грошові кошти в сумі 90000 російських рублів, написавши розписку. [PERSON] зобов'язалася повернути гроші через один рік з дня укладення договору. Оскільки конкретна дата в розписці не встановлена, в серпні 2013 року вона звернулася з вимогою до відповідача про повернення позики. На прохання відповідача вони домовилися щодо строку повернення боргу в серпні 2014 року. У вересні 2014 року [PERSON] відмовилась повертати грошові кошти, мотивуючи їх відсутністю. Відповідач ігнорує неодноразові вимоги щодо повернення грошових коштів та під будь-яким приводом ухиляється від виконання свого грошового зобов'язання. Позивач просила розглянути справу без її участі і стягнути з відповідача вказану суму та понесені нею судові витрати. Відповідач в судове засідання 04.12.2014 року, 26.12.2014 року не з'явилася, про час і місце судових засідань повідомлялася належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення . Тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню із таких підстав. Згідно з ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі,визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 06.08.2012 року між позивачем та відповідачем укладений договір позики, відповідно до якого [PERSON] передала, а [PERSON] прийняла грошові кошти в сумі 90000 російських рублів, що підтверджується розпискою позичальника. Станом на 22.09.2014 року за офіційним курсом НБУ сума боргу складає 31605,30 грн. (із розрахунку 10 російських рублів -3,5117 гривень). Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до договору боржник зобов'язалася повернути гроші до серпня 2014 року, однак в зазначений термін не виконала своє грошове зобов'язання, тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При поданні позову позивачем були сплачені судові витрати : судовий збір у сумі 316 грн. 05 коп., та оплата послуг адвоката в сумі 1200 грн., тому ці суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved