Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

37.10.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди до відокремленого підрозділу КП «Київпастранс», автостанція «Видубичі». 03.11.2017 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко О.Л. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі. 19.03.2018 року у судовому засіданні Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про заміну неналежного відповідача відокремлений підрозділ КП «Київпастранс», автостанція «Видубичі» на належного відповідача - КП «Київпастранс» в особі відокремленого підрозділу автостанція «Видубичі». 02.07.2018 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. На підставі розпорядження керівника апарату суду № 3687 від 25.10.2018 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.10.2018 року цивільну справу № 752/22283/17 передано в провадження судді Новака А.В. 29.10.2018 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Новаком А.В. постановлено ухвалу про прийняття справи до провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. У зв`язку з тимчасовим відстороненням 13.11.2018 року судді Голосіївського районного суду міста Києва Новака А.В. з посади судді Голосіївського районного суду міста Києва, на підставі п. 6.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу та п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу у Голосіївському районному суді м. Києва, призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи № 752/22283/17. Відповідно до повторного автоматизованого розподілу справ у Голосіївському районному суді м. Києва, справа № 752/22283/17 передана до провадження судді Плахотнюк К.Г. 15.01.2019 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про прийняття справи до провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 31.10.2019 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: ФОП [PERSON] , [PERSON] 23.09.2020 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про те, що 06.10.2017 року о 06 год. 40 хв. він прибув на автостанцію «Видубичі» і на пільгових умовах, як учасник бойових дій в Афганістані придбав квиток на рейс 0098 за маршрутом Київ-Жовті Води до міста Кропивницький. Перевізником за зазначеним маршрутом був ФОП [PERSON] . Водій перевізника [PERSON] категорично відмовився допустити його посадку в салон автобусу з тих підстав, що не перевозить пасажирів пільгових категорій, запропонував придбати квиток за повну вартість. Чергова автостанції зробила зауваження водієві і запропонувала перевезти хоча б одного пасажира на пільгових умовах, однак останній не погодився. У зв`язку з викладеним вище, звернувся до диспетчера, оскільки, зважаючи на ранню годину доби, керівництво автостанції було відсутнім на робочому місці. Диспетчер уточнила у водія [PERSON] чи дійсно він відмовляється перевозити мене на пільгових умовах, що останній підтвердив та виїхав у рейс. Зазначені порушення викладені у книзі скарг та пропозицій автостанції «Видубичі». Начальник автостанції «Видубичі», до якої звернувся з початком робочого дня, порадила скаржитися на дії водія [PERSON] ФОП [PERSON] , який є роботодавцем останнього, а також до підприємства «Укртрансбезпека». Вважає, що порушення його прав має місце саме з боку відповідача автостанції «Видубичі», оскільки останні порушили ст. ст. 28, 32, 36, 37 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п.п. 4 п. 3 ст. 10, п. 5 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів». Просив стягнути на його користь моральну шкоду у розмірі 1 500, 00 грн. 30.03.2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача КП «Київпастранс» в особі відокремленого підрозділу автостанція «Видубичі», відповідно до змісту якого останнє заперечує проти задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Так, договір перевезення пасажира автобусом укладається з автомобільним перевізником, а не з автостанцією. Відповідно до Закону України «Про автомобільний транспорт» та Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою КМУ за № 176 від 18.02.1997 року, однією з обов`язкових послуг, яку повинен був надати відповідач є продаж квитків, що і було зроблено і чого не заперечує сам позивач. Твердження позивача про те, що пропозиція начальника автостанції звернутися зі скаргою безпосередньо до перевізника ФОП [PERSON] є перекладанням відповідальності не є обґрунтованим, оскільки предметом договору автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування з власниками автостанцій є надання послуг та виконання робіт, пов`язаних з відправленням і прибуттям пасажирів. За правилами ст. 37 Закону України «Про автомобільний транспорт», саме автомобільні перевізники здійснюють пільгові перевезення пасажирів, а за відмову від таких перевезень несуть встановлену законом відповідальність. Крім того, зазначили, що 06.10.2017 року відокремлений підрозділ КП «Київпастранс» автостанція «Видубичі» звернулися до ФОП [PERSON] з листом за № 240, яким повідомили про скарги, які надходять від пасажирів на водія [PERSON] , яким відмовляється перевозити пільгові категорії громадян. Договір перевезення було укладено між позивачем та ФОП [PERSON] , а не з відокремленим підрозділом КП «Київпастранс» автостанція «Видубичі», а тому останній не має відповідати за заявленими позовними вимогами. Також просили врахувати, що заявляючи вимогу про відшкодування моральної шкоди, позивачем не надано жодного доказу, який підтверджує завдання йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, а також розрахунок розміру моральної шкоди. 15.06.2018 року позивачем подано відповідь на відзив. Останній не погодився із зазначеними відповідачем обставинами і просив врахувати, що посадові особи автостанції відповідно до вимог закону, договору № 52/22-1/15 про надання послуг автомобільному перевізнику КП «Київпастранс» автостанція «Видубичі» від 19.11.2015 року та посадових інструкцій мають достатньо важелів впливу на перевізників та їх найманих працівників, з огляду на що диспетчер автостанції повинна була скласти акт про адміністративне правопорушення водієм [PERSON] та повідомити організатора регулярних пасажирських перевезень про недотримання автомобільним перевізником ФОП [PERSON] вимог чинного законодавства, чого не було зроблено. Щодо розрахунку ним моральної шкоди у розмірі 1 500, 00 грн., зазначив, що виходив з середньої заробітної плати по місту Києву, кількості робочих днів у жовтні 2017 року, 1 дня відпустки за свій рахунок, вартості квитка, додаткових витрат. Будучи присутнім у судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені вимоги з зазначених у позовній заяві підстав, просив позов задовольнити. Представника відповідача КП «Київпастранс» в особі відокремленого підрозділу автостанція «Видубичі» просив відмовити у задоволенні позову з урахуванням обставин наведених у відзиві на позов. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: ФОП [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні відсутні, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталися, пояснень на позов та відзив не подали. Заслухавши думку позивача та представника відповідача, дослідивши заяви по суті справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 06.10.2017 року о 06 год. 40 хв. [PERSON] прибув на автостанцію «Видубичі» і на пільгових умовах, як учасник бойових дій в Афганістані придбав квиток на рейс 0098 за маршрутом Київ-Жовті Води до міста Кропивницький. Перевізником за зазначеним вище маршрутом є ФОП [PERSON] (а.с. 4). Однак, водій перевізника ФОП [PERSON] - [PERSON] категорично відмовився допустити його посадку в салон автобусу з тих підстав, що не перевозить пасажирів пільгових категорій, запропонував придбати квиток за повну вартість. Позивачем [PERSON] також зазначено, що чергова автостанції «Видубичі» зробила зауваження водієві і запропонувала перевезти хоча б одного пасажира на пільгових умовах, однак останній не погодився. У зв`язку з викладеним вище, [PERSON] звернувся до диспетчера, оскільки, зважаючи на ранню годину доби, керівництво автостанції було відсутнім на робочому місці. Диспетчер уточнила у водія [PERSON] чи дійсно він відмовляється перевозити [PERSON] на пільгових умовах, що останній підтвердив та виїхав у рейс. Зазначені порушення викладені у книзі скарг та пропозицій автостанції «Видубичі». Начальник автостанції «Видубичі», до якої [PERSON] звернувся з початком робочого дня, порадила скаржитися на дії водія [PERSON] ФОП [PERSON] , який є роботодавцем останнього, а також до підприємства «Укртрансбезпека». Однак, позивач [PERSON] вважає, що порушення його прав мало місце саме з боку відповідача автостанції «Видубичі», оскільки останні порушили ст. ст. 28, 32, 36, 37 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п.п. 4 п. 3 ст. 10, п. 5 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів». Просив стягнути на його користь моральну шкоду у розмірі 1 500, 00 грн. Заперечуючи проти позову, відповідач КП «Київпастранс» в особі відокремленого підрозділу автостанція «Видубичі» зазначили, що договір перевезення пасажира автобусом укладається з автомобільним перевізником, а не з автостанцією, а предметом договору автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування з власниками автостанцій є надання послуг та виконання робіт, пов`язаних з відправленням і прибуттям пасажирів. Відповідно до Закону України «Про автомобільний транспорт» та Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою КМУ за № 176 від 18.02.1997 року, однією з обов`язкових послуг, яку повинен був надати відповідач є продаж квитків, що і було зроблено і чого не заперечує сам позивач. Автомобільні перевізники здійснюють пільгові перевезення пасажирів, а за відмову від таких перевезень несуть встановлену законом відповідальність. Крім того, зазначили, що 06.10.2017 року відокремлений підрозділ КП «Київпастранс» автостанція «Видубичі» звернулися до ФОП [PERSON] з листом за № 240, яким повідомили про скарги, які надходять від пасажирів на водія [PERSON] , яким відмовляється перевозити пільгові категорії громадян. За правилами ст. 3, ч. 3 ст. 35, ч. ч. 1, 2, 3 ст. 36, ч. ч. 1, 2, 3 ст. 37, ч. 2 ст. 42 Закону України «Про автомобільний транспорт», цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень; перевезення пасажирів автобусами в режимі регулярних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах загального користування на договірних умовах із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. Автостанції надають пасажирам послуги, пов`язані з їх проїздом автобусними маршрутами загального користування, а автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, - послуги, пов`язані з відправленням та прибуттям автобусів згідно з розкладом руху. До обов`язкових послуг, що повинні надаватися автостанціями пасажирам, належать: продаж квитків; користування приміщеннями для чекання поїздки, облаштованими місцями для сидіння; можливість користування громадськими вбиральнями; інформування щодо розкладу руху автобусів та вартості поїздки ; до обов`язкових послуг, що повинні надаватися автостанціями автомобільному перевізнику, належать: продаж квитків; організація прибуття та відправлення автобуса з облаштованих платформ; інформування водія щодо умов дорожнього руху на маршруті; пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування. Автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом. Безпідставна відмова від пільгового перевезення тягне за собою відповідальність згідно із законом; договір перевезення пасажира автобусом на маршруті загального користування укладається між автомобільним перевізником та пасажиром. Цей договір вважається укладеним з моменту придбання пасажиром квитка на право проїзду, а для осіб, які користуються правом пільгового проїзду, - з моменту посадки в автобус, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - з моменту реєстрації електронного квитка. Правилами надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затвердженими постановою КМУ № 176 від 18.02.1997 року встановлено, що ці Правила визначають порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов`язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг (далі - замовники послуг), автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами, п. п. 111, 114, п.п. 10 п. 145 якого встановлено, що рішення про відкриття або закриття автостанції приймається її власником з обов`язковим інформуванням органу місцевого самоврядування, на території якого розташовується автостанція; перелік послуг, які надаються автостанцією автомобільному перевізникові, їх обсяги і вартість визначаються в договорі, укладеному між ними; автомобільний перевізник зобов`язаний здійснювати перевезення пасажирів з квитками і пасажирів, яким згідно із законодавством надано пільги щодо плати за проїзд. Договором № 52/22-1/15 про надання послуг автомобільному перевізнику від 19.11.2015 року, укладеним між КП «Київпастранс» автостанція «Видубичі» в особі начальника автостанції Стукалової Л.В. та ФОП [PERSON] в особі директора [PERSON] передбачено, що автостанція надає автомобільному перевізникові послуги з обслуговування перевезень пасажирів автобусами за маршрутами Київ-Жовті Води (п. 1.3.); автомобільний перевізник зобов`язується здійснювати перевезення пасажирів, яким законодавством надано пільги щодо плати за проїзд (п. 2.1.14.); автостанція має право інформувати автомобільного перевізника про допущені порушення законодавства водіями рейсових автобусів та вимагати від нього усунення виявлених недоліків (п. 5.1.1.). Позивач [PERSON] у позові оскаржує дії відповідача, що стали наслідком не перевезення його на пільгових умовах за маршрутом Київ-Жовті Води 06.10.2017 року. Однак, судом у процесі розгляду справи встановлено, що таке порушення прав позивача мало місце саме з боку водія перевізника [PERSON] , оскільки останній відмовився перевозити [PERSON] на пільгових умовах. В діях відповідача та безпосередньо працівників автостанції, а саме чергового, контролера, директора після дослідження судом змісту посадових інструкції останніх та договору 52/22-1/15 про надання послуг автомобільному перевізнику від 19.11.2015 року, будь-яких порушень не встановлено. Так, суд приходить до висновку, що в даному випадку мало місце саме порушення договору перевезення, який укладено між позивачем та ФОП [PERSON] , а не з відокремленим підрозділом КП «Київпастранс» автостанція «Видубичі», а тому останній не має відповідати за заявленими позовними вимогами. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди до КП «Київпастранс» в особі відокремленого підрозділу автостанція «Видубичі», не підлягають задоволенню судом. Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України, підстави для розподілу судових витрат відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed