Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

29 серпня 2018 року (згідно відмітки на конверті) Акціонерне товариство\~Комерційний банк\~«Приватбанк» (далі\~ позивач,\~АТ КБ\~«Приватбанк)\~ звернулося\~в суд\~з позовом\~до[PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 59 152,24 грн. за кредитним договором №б/н від 01 лютого 2011 року. Свої позовні\~вимоги обґрунтовує\~тим,\~що відповідно\~до укладеного\~договору №\~б/н\~від 01\~лютого 2011\~рокувідповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за договором. Станом на 14.08.2018 року заборгованість за кредитним договором становить 59 152,24 грн., в тому числі: заборгованість за тілом кредиту 490,20 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом 51 370,08 грн., 3\~999,00 грн. пені, 500 грн штрафу (фіксована частина) та 2\~792,96 грн. штрафу (процентна складова). З наведених мотивів та підстав позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 59 152,24 грн. за кредитним договором № б/н від 01 лютого 2011 року та понесені судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечив. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Проти позову заперечив. Також представник відповідача зробив заяву про застосування строку позовної давності. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного\~договору №\~б/н\~від 01\~лютого 2011\~рокувідповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Пунктом 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно наданого банку розрахунку, Станом на 14.08.2018 року заборгованість за кредитним договором становить 59 152,24 грн., в тому числі: заборгованість за тілом кредиту 490,20 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом 51 370,08 грн., 3\~999,00 грн. пені, 500 грн штрафу (фіксована частина) та 2\~792,96 грн. штрафу (процентна складова) (а.с.2-4). Враховуючи вищевикладене, відповідач істотно порушив умови кредитного договору, ст. 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, а тому позовні вимоги в частині стягнення основної суми боргу є правомірними і їх слід задовольнити в цій частині. Наявність заборгованості стосовно основної суми боргу не заперечував і представник відповідача у заяві про перегляд заочного рішення. Однак, суд не може погодитися із обґрунтованістю зробленого позивачем розрахунку позовних вимог в частині процентів річних за користування кредитними коштами. Зі змісту письмових пояснень представника позивача слідує, що банк розраховує проценти за користування кредитними коштами використовуючи не прості відсотки, при яких сума відсотків не капіталізується, а нараховується за кожен місяць окремо, а складні відсотки, відповідно до яких, сума відсотків капіталізується до загальної суми заборгованості, і в подальшому проценти нараховується на загальну суму заборгованості (основна сума боргу + нараховані проценти за попередні періоди). З цього приводу суд зауважує, що відповідно до статті 1048 ЦК України (в редакції чинній на момент укладення кредитного договору), позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Тобто, за загальним правилом, проценти за користування позикою, в тому числі у формі кредиту, нараховуються як прості відсотки, якщо сторони не визначили у договорі інше. Позивач стверджує, що нарахування процентів як складних відсотків передбачено у тарифах банку, однак позивач не надає ці тарифи, а також не надав суду докази ознайомлення з ними відповідача у справі. Вказана у позові веб-сторінка http://privatbank.ua/terms/pages/70/ також не містить у собі тарифів банку, які були чинні на момент укладення кредитного договору (29.12.2007р). У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає, що позивач належними та допустимими доказами не довів суду правильність своїх дій щодо нарахування процентів за користування кредитом у формі складних відсотків, а тому суд здійснює такий розрахунок самостійно. Як слідує з матеріалів позову, сторони обумовили проценти за користування кредитними коштами у розмірі 3% на місяць, що становить 36% річних. Основна сума боргу за кредитним договором у розмірі 490,20 грн. виникла 26 лютого 2014 року, що підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с.5). Проценти за користування кредитними коштами встановлювалися між сторонами у такому розмірі: 1) у період з 26.02.2014 по 31.08.2014 2,5% на місяць, що становить 30% річних; 2) у період з 01.09.2014 по 31.03.2015 2,9% на місяць, що становить 34,8% річних; 3) у період з 01.04.2015 по 31.10.2018 3,6% на місяць, що становить 43,2% річних. Позивач просить суд стягнути суму боргу станом на 14 серпня 2018 року, однак суд розраховує проценти річних саме до 31 жовтня 2017 року, тобто до останнього дня дії кредитної картки, яка згідно наданої банком інформації видана до жовтня 2017 року. Стягуючи проценти за кредитним договором саме до 31 жовтня 2017 року суд враховує правову позицію, яка викладена у пунктах 48-55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, яка полягає в тому, що з дня закінчення строку дії кредитного договору відносини між банком та відповідачем за своєю суттю перейшли з кредитних правовідносин, які передбачають правомірне користування чужими грошовими коштами зі сплатою відповідних процентів визначених у договорі, у відносини незаконного користування чужими грошовими коштами, тобто перейшли в охоронні правовідносини, права та інтереси позивача за якими забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки позивач не заявляв позовних вимог про стягнення 3% річних на підставі ст.625 ЦК України після закінчення строку кредитного договору (строку дії картки), а суд

Outcome: partial