Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

30 жовтня 2014 року [PERSON] звернуася до суду з позовною заявою до Фонду Держмайна України про стягнення заборгованості по заробітній платі з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення виплати, трьох відсотків річних від простроченої суми по день винесення рішення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що її чоловік [PERSON], який помер [INFO] року, працював у ВАТ «Содовий завод» в період з 01.11.1964 року по 04.03.1999 року. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом АВР №146813 вона є спадкоємицею заборгованості по заробітній платі у сумі 1470,78 грн., та 1414,51 грн. які було стягнуто Рішеннями Слов'янського міськрайонного суду від 06.10.1997 року № 2-2676-97 та 14.06.1999 року № 2-1992-99 з ВАТ «Содовий завод» на користь [PERSON] Зазначає, що ВАТ «Содовий завод» є державним підприємством, що стверджується даними листа № 11-05-00801 від 24 січня 2013 року, а тому відповідач, будучи власником підприємства має відповідати за боргами підприємства як особа, яка несе субсидіарну відповідальність. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 2885,29 грн., з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення виплати, трьох відсотків річних від простроченої суми по день винесення рішення. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоч був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не подавав, однак направив на адресу суду заперечення, в яких вимоги позивача не визнав, просив суд відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що Постановою господарського суду Донецької області від 04.09.2003 у справі № 5/174Б ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, яка триває до теперішнього часу. Відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрутом щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута, якщо цього не зроблено раніше. Ухвалою господарського суду Донецької області від 12.12.2013 у справі № 5/174Б ліквідатором ВАТ призначено арбітражного керуючого Магдєєву Н.М. Ухвалою від 14.05.2014 процедуру ліквідації та повноваження ліквідатора ВАТ продовжено до 17.10.2014. Згідно з абзацом 15 частини 1 статті 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» на ліквідатора покладено обов'язок щодо реалізації майна банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, зокрема, із заробітної плати, у порядку, передбаченому законом. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 111 ЦК України виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, провадиться у порядку черговості, встановленої статтею 112 цього Кодексу, відповідно до проміжного ліквідаційного балансу, починаючи від дня його затвердження, за винятком кредиторів четвертої черги, виплати яким провадяться зі спливом місяця від дня затвердження проміжного ліквідаційного балансу. У разі недостатності у юридичної особи, що ліквідується, грошових коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія здійснює продаж майна юридичної особи. Листом від 30.09.2013 Регіональне відділення на підставі доручення Фонду від 16.09.2013 № Д/28 погодило перелік ліквідаційної маси ВАТ «Содовий завод». 03.07.2014 та 29.08.2014 організатором аукціону ТБ «Феміда» проведено аукціони з продажу ліквідаційної маси ВАТ, які визнані такими, що не відбулись у зв'язку із відсутністю заяв. До продажу було запропоновано ЄМК (єдиний майновий комплекс) ВАТ «Содовий завод» з початковою вартістю у сукупності визнаних вимог кредиторів (70,4 млн грн). Наразі ТБ «Феміда» спільно з арбітражним керуючим проводиться робота по проведенню другого повторного аукціону з продажу майна товариства. Частиною 2 статті 152 ЦК України, частиною 2 статті 3 Закону України «Про акціонерні товариства» встановлено, що акціонерне товариство самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном. Акціонери не відповідають за зобов'язаннями товариства і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, тільки в межах належних їм акцій. До акціонерів не можуть застосовуватися будь-які санкції, що обмежують їх права, у разі вчинення протиправних дій товариством або іншими акціонерами. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до переконання, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 06.10.1997 року стягнуто з ВАТ «Содовий завод» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 1470,78 грн., рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 14.06.1999 року стягнуто з ВАТ «Содовий завод» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 1414,51 грн. (а.с. 5,6). Зі свідоцтва про право на спадщину за законом АВР №146813, вбчається, що [PERSON] є спадкоємицею після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, заборгованості по заробітній платі у сумі 1470,78 грн., та 1414,51 грн. (а.с. 8, 9). Постановою господарського суду Донецької області від 04.09.2003 року у справі № 5/174Б ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою господарського суду Донецької області від 12.12.2013 року у справі № 5/174Б ліквідатором ВАТ призначено арбітражного керуючого Магдєєву Н.М. Ухвалою від 14.05.2014 року процедуру ліквідації та повноваження ліквідатора ВАТ продовжено до 17.10.2014 року. Відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрутом щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута, якщо цього не зроблено раніше. Згідно з абзацом 15 частини 1 статті 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» на ліквідатора покладено обов'язок щодо реалізації майна банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, зокрема, із заробітної плати, у порядку, передбаченому законом. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 111 ЦК України виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, провадиться у порядку черговості, встановленої статтею 112 цього Кодексу, відповідно до проміжного ліквідаційного балансу, починаючи від дня його затвердження, за винятком кредиторів четвертої черги, виплати яким провадяться зі спливом місяця від дня затвердження проміжного ліквідаційного балансу. У разі недостатності у юридичної особи, що ліквідується, грошових коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія здійснює продаж майна юридичної особи. Нормами ст. 619 ЦК України, регулюються правовідносини зобов'язального характеру, за якими договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова(субсидіарна) відповідальність. Згідно із ч.1 ст. 176 ЦК України, розмежування відповідальності за зобов'язаннями держави, АРК, територіальних громад та створених ними юридичних осіб, , Держава, АРК, територіальні громади не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом. Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, ЦК у ст. 176 закріплює загальну норму про розмежування відповідальності публічно-правових утворень за своїми зобов'язаннями та створених ними юридичних осіб. ЦК передбачає загальне правило, згідно з яким держава, інші публічно-правові утворення (АРК, територіальні громади) не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб. Ця норма направлена на конкретизацію положень ч.3 ст. 96 ЦК України згідно з якою юридична особа самостійно відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, учасник(засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями його учасника(засновника). Вказівка на субсидіарну відповідальність держави, АРК, територіальних громад, як засновників створених ними юридичних осіб публічного права, яку містить норма ст. 176 ЦК, яка передбачає можливість встановлення такої відповідальності спеціальними законами. Частиною 2 статті 152 ЦК України, частиною 2 статті 3 Закону України «Про акціонерні товариства» встановлено, що акціонерне товариство самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном. Акціонери не відповідають за зобов'язаннями товариства і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, тільки в межах належних їм акцій. До акціонерів не можуть застосовуватися будь-які санкції, що обмежують їх права, у разі вчинення протиправних дій товариством або іншими акціонерами. З врахуванням викладеного, можливо прийти до висновку, що правовідносини, які склалися між ВАТ «Содовий завод» та Фондом державного майна, - є правовідносини засновника та створеного ним підприємства, за якими засновник не відповідає по боргах підприємства, а підприємство не відповідає по боргах засновника. Такі відносини відповідають нормам чинного цивільного законодавства, зокрема положенням ст.ст. 152, 176 ЦК України, а тому положення ст. 77 ГК України на правовідносини ВАТ «Содовий завод» та Фонду держмайна України не розповсюджуються. З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення виплати, трьох відсотків річних від простроченої суми по день винесення рішення не підлягають задоволенню, оскільки фонд держмайна України в силу ст. 176 ЦК України не несе субсидіарну відповідальність по боргах ВАТ «Содовий завод», оскільки не є правонаступником ВАТ «Содовий завод». На підставі наведеного,

Outcome: dismissed