Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

29\~листопада 2019\~року позивач\~звернулась до\~Самарського районного\~суду м.\~Дніпропетровська\~із позовом\~до [PERSON] про розірвання шлюбу. В прохальній частині позову позивач просить суд шлюб, укладений між позивачем та відповідачем, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоазовського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №46, розірвати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що між нею та відповідачем 30 липня 2014 року було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоазовського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №46. Сторони від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Останні 2 роки сторони не можуть проживати разом, виконувати сімейні обов`язки, оскільки постійно сперечаються та принижують один одного. Постійні свірки та скандали відбувалися в присутності дитини. Кожен зі сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб, відповідач постійно нехтує сімейними цінностями. З 2017 року фактичні шлюбні стосунки не підтримуються, спільне господарство не ведеться. Сім`я розпалася остаточно і збережена бути не може (а.с.2-3). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28.12.2019 року було відкрито провадження по справі. В судове засідання призначене на 31 січня 2020 року, позивач не з`явилась, подала до канцелярії суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі. Позовні вимоги підтримує. Після розірвання шлюбу прізвище просила не змінювати (а.с.23). Відповідач в судове засідання призначене на 31 січня 2020 року, не з`явився, подав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. (а.с.24). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 30 липня 2014 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоазовського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №46, про що 30 липня 2014 року видано свідоцтво про шлюб, серії [NUMBER] (а.с.12). Зі свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 27 лютого 2015 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькійобласті, вбачається, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №179 (а.с.13). Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом було встановлено і підтверджено факт припинення шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи небажання позивача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. Відповідно дост.59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до норм статті 10\~Закон України\~«Про судоустрій\~і статус\~суддів» кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом Відповідно вимог ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:\~розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар у адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витратна правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивачем не надано розрахунку сум витрат на професійну правничу допомогу відповідно до якого позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00грн., позивачем надано лише квитанцію, не надано жодного договору укладеного с адвокатом на надання правничої допомоги. На думку суду, надані позивач підтвердження про сплату витрат на правничу допомогу нічим не підтверджуються, оскільки не надано жодного підтвердження, що саме ця сума була потрачена позивачем на професійну правову допомогу. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовної вимоги позивача про стягнення витрат правову допомогу. Питання судових витрат суд вирішує на підставі\~ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved