Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

29 квітня 2015 року до Шишацького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі за текстом «ПриватБанк») до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позовній заяві позивач зазначив, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 28 січня 2014 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 20910,38 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими банком «Умовами та правилами, «Тарифами» складають між ним та Банком Кредитний договір. В порушення умов договору відповідач свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за кредитним договором не виконує, в зв'язку з чим має заборгованість станом на 01.04.2015 року у сумі 27957,34 грн., яка складається з наступного: 15746,78 грн. - заборгованість за кредитом, 1930,77 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 3679,22 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 6600,57 грн. - залишок за несплаченим штрафом, передбаченим п. 2.2 Генеральної угоди. Ухилення відповідача від виконання свого зобов'язання за вказаним кредитним договором порушує права банка, в зв'язку з цим, посилаючись на норми ст.ст.526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, ст. 3, 15, 107 ЦПК України, позивач просив стягнути на його користь з відповідача заборгованість у вищевказаній сумі, а також понесені ним судові витрати. Представник позивача - Кашаєва О.Г. в судове засідання не прибула, до суду каналами електронної пошти надіслала заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та прохала розглянути справу без її участі. Не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] заперечувала проти позову, посилаючись на неможливість виплачувати кредит на умовах банку через низьку заробітну плату та наявність фінансових проблем пов'язаних з хворобою чоловіка. Просили розстрочити виконання судового рішення таким чином, щоб вона змогла погашати заборгованість з урахування її доходів. Заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову виходячи з наступного. 28 січня 2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] з метою створення сприятливих наслідків для виконання позичальником зобов'язань за раніше укладеними між сторонами кредитними договорами SAMDN44000024393228 від 09.11.2008 (Договір 1), PLQ0RX07500087 від 23.10.2006 (Договір 2), SAMDNS0000014642780 від 29.06.2007 (Договір 3), а також приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, укладено Генеральну угоду «Про реструктуризацію заборгованості та приєднання к Умовам і правилам надання продукту кредитних карт»(а.с.6-8). За умовами угоди сторони домовились зменшити розмір заборгованості за Договором 1, а саме відсотки на 464,14 грн. та штраф на 558,39 грн. (п. 1.1.1), за Договором 2 - пеню на 4109.25 грн. (п.1.2.1), за Договором 3 - відсотки на 959,82 грн., комісію на 508,97 грн. (п.1.3.1). Заборгованість за Договором 1 з дати підписання Генеральної угоди складає 1975,54 грн. (п. 1.1.2), за Договором 2 - 9265,66 грн. (п. 1.2.2.), за Договором 3 - 11114,19 грн. (п. 1.3.2.) Дата остаточного погашення заборгованості за кожним з договорів 31.01.2016 року. Згідно п.п. 1.5.2 Генеральної угоди вся заборгованість за кредитом починаючи з дня, наступного за днем повернення кредиту вважається простроченою. Згідно п. 2 «Приєднання к Умовам і правилам надання продукту кредитних карток» Генеральної угоди банк надає позичальнику строковий кредит в розмірі 20910,39 грн. на строк 24 місяці з 28 січня 2014 року по 31 січня 2016 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 20910,39 грн. в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків в розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості у наступному порядку: з 01 по 25 число щомісяця позичальник надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 1046,36 грн. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31 січня 2016 року (п. 2.1.). Сторони дійшли згоди, що при порушенні позичальником строків погашення заборгованості більш ніж на 31 день, на наступний день вся заборгованість вважається простроченою, а позичальник виплачує банку штраф у розмірі 6600,57 грн. (п.2.2) Згідно п.2.4. Генеральної угоди позичальник зобов'язується повернути банку суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Генеральної угоди, та Умова і правил. 28 січня 2014 року своїм підписом у Генеральній угоді відповідач [PERSON] підтвердила факт надання повної інформації про умови кредитування в ПАТ КБ «ПриватБанк» в тому числі з типом відсоткової ставки, орієнтовною сукупною вартістю кредиту, витратами на оформлення кредиту, варіантами повернення кредиту тощо. Вона згодна з тим, що вказана кредитна Угода разом з пропозиціями ПАТ КБ «ПриватБанк», Умовами і правилами, Тарифами складає між нею і Банком кредитний договір. Згідно п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 Умов клієнт надає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити чи анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору являється прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту (а.с.25 зворотній бік). Згідно п. 2.1.1.5. Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 27 зворотній бік, а.с. 28) обов'язками клієнта є: - погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором (п. 2.1.1.5.5.); - у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі прострочених кредитах і Овердрафту), оплату Винагороди Банку (п.2.1.1.5.6); - при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених даним договором, більш ніж на 30 днів клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми простроченої заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій (п. 2.1.1.7.6.). Згідно п. 2.1.1.12.3. Умов Погашення Кредиту - поповнення Картрахунку Держателя, здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку і зарахування їх Банком на Картрахунок Держателя, а так само шляхом договірного списання коштів з інших рахунків Клієнта на підставі Договору (а.с. 30). Відповідно до п 2.1.1.12.4. Умов терміни та порядок погашення за Кредитом (кредитний ліміт) за кредитними картками з встановленим Мінімальним обов'язковим платежем, а також Овердрафту, що виникає за такими Картах, наведений у Пам'ятці Клієнта/ Довідці про умови кредитування, яка є невід'ємною частиною Договору, а також встановлюються цим пунктом. Платіж включає плату за користування Кредитом, передбачену Тарифами, і частину заборгованості за Кредитом. (а.с. 30). 2.1.1.12.6.1. У разі виникнення прострочених зобов'язань на суму вiд 100 грн., включаючи зобов'язання, обумовлені п.п 2.1.1.12.6.2., 2.1.1.12.8.1. Умов та правил, Клієнт сплачує Банку пеню, яка розраховується як пеня = базова відсоткова ставка по договору/30(нараховується за кожен день прострочки в день нарахування відсотків Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України) Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позички, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Банк належним чином виконав свої зобов'язання, надавши відповідачу кредит шляхом видачі їй платіжної картки та встановлення на неї кредитного ліміту у сумі 20910,39 грн. Незважаючи на обов'язки, визначені законом та встановлені договором, відповідач [PERSON] свої зобов'язання перед позивачем належним чином не виконує, внаслідок чого, згідно розрахунку позивача станом на 01 квітня 2015 року має заборгованість на загальну суму 27957,34 грн., яка складається з наступного: 15746,78 грн. - заборгованість за кредитом, 1930,77 грн. - заборгованість за відсотками, 3679,22 грн. - заборгованість за комісією та пенею, 6600,57 грн. - штрафи (а.с. 5). Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд вважає, що обставини на які посилається позивач підтверджуються належними та допустимими доказами, дослідженими судом в судовому засіданні. В той же час відповідачем не надано жодних належних доказів, що підтверджують необґрунтованість чи безпідставність позовних вимог. Так, судом досліджено надані позивачем документи, що характеризують її фінансовий стан, а саме довідку про заробітну плату відповідача (а.с.58), згідно якої її середньомісячна заробітна плата складає 662 грн., довідку про виплату допомоги з інвалідності чоловіку відповідача [PERSON] (а.59) та інші надані нею документи (а.с. 60-62), проте частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи те, що нарахований позивачем розмір неустойки у вигляді пені та штрафу не перевищує розміру завданих збитків (заборгованості за тілом кредиту) та судом не встановлено інших обставин для її зменшення, суд не вважає доцільним та необхідним застосувати до даного цивільного спору положення ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України щодо можливості зменшення розміру неустойки за рішенням суду. В зв'язку з вищевикладеним суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими, доведеними, а отже такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору у розмірі 279,57 грн. (а.с.2) суд розподіляє відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України та повністю покладає їх на відповідача. На думку суду невиконання відповідачем умов укладеної між сторонами Генеральної угоди, якою на сприятливих для відповідача умовах (списання частини заборгованості, кредитування на протязі 2-х років, встановлення відсоткової ставки у розмірі 18% річних) реструктуризовано наявну кредитну заборгованість відповідача за трьома кредитними договорами, свідчить про відсутність у відповідача спроможності виконувати взяті на себе зобов'язання за кредитними договорами на систематичній та планомірній основі. Виходячи з наведеного, суд не вважає доцільним та необхідним розстрочити за клопотанням відповідача виконання судового рішення при визначенні способу його виконання в порядку ст. 217 ЦПК України оскільки, на думку суду, це не сприятиме повноті та якості виконання судового рішення, а лише невиправдано затягне його виконання, що негативно позначиться на правах позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved