Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

29 травня 2018 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що причиною розпаду сімї стали розбіжності та суперечки з різноманітних питань у звязку з цілком протилежними поглядами щодо них. Чисельні спроби знайти рівновагу, прийти до консенсусу, встановити баланс у стосунках заради збереження сімї виявились марними. Фактичні шлюбні відносини припинились в листопаді 2017 року. Отже, разом не проживають, подружніх відносин не підтримують. За його глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини між ними немає, так як це буде суперечити їх з відповідачкою інтересам, а також інтересам спільних дітей, їх моральному розвитку. З огляду на вищенаведене вважає примирення між ними неможливим і подальше збереження шлюбу недоцільним. Ухвалою від 07 червня 2018 року по справі відкрито провадження, призначений загальний розгляд справи та підготовче судове засідання, яке 29.10.2018 року закрито. Ухвалою суду від 19 жовтня 2018 року відмолено у прийнятті зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання факту сумісного проживання однією сім?єю чоловіка та жінки без шлюбу, поділ майна подружжя та визнання особистої приватної власності на автомобіль. Позивач з в судові засідання не зявлявся, звертався до суду з письмовим заявами про розгляд справи без його участі. В яких зазначав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволені. Просить розірвати шлюб, оскільки примирення неможливе та недоцільне. Їх шлюбні відносини фактично припинились в листопада 2017 року, з цього часу, ніякого примирення між ними не відбулось та не може відбутися, оскільки в нього є інша родина. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі та наполягала на розірванні шлюбу, оскільки позивач не має бажання на примирення та подальше сімейне проживання з відповідачкою. В ході судового розгляду відповідачка [PERSON] та ії представник адвокат [PERSON] заперечували проти розірвання шлюбу та зазначили, що для отримання належних доказів по справі необхідно допитати відповідачку в якості свідка, в порядку статті 92 ЦПК України. Відповідачка [PERSON], за власною ініціативою та згодою допитана як свідок про відомі ій обставини, що мають значення для справи. [PERSON] заначила, що вважає неможливим підтримувати шлюбні стосунки з позивачем, з яким з 27 березня 2014 року перебуває в зареєстрованому шлюбі, а раніше підтримувала фактичні шлюбні стосунки. 04 грудня 2017 року між ними фактично припинені шлюбні стосунки, проживають окремо. До липня 2018 року вони вели переговори щодо врегулювання майнових та немайнових відносин подружжя, але не досягли домовленості. З липня 2018 року припинили спілкуватись та з цього часу позивач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. В звязку з чим вона звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що шлюб підлягає припиненню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 березня 2014 року,\~про що\~Відділом державної\~реєстрацій актів\~цивільного стану\~у Малиновському\~районі реєстраційної\~служби Одеського\~міського управління\~юстиції зроблений\~актовий запис\~за №\~460. 24 жовтня 2014 року народилась донька [PERSON], а 29 грудня 2016 року син [PERSON], які залишаться проживають з матірю. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Судом встановлено, що з 04 грудня 2017 року по теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, загальне господарство не ведуть, проживають окремо. Майновий спір мають намір вирішити в межах іншого судового процесу, а питання про стягнення коштів на утримання дітей вже є предметом іншого судового процесу. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що за відсутності вільної згоди на шлюб одного з подружжя, сім'я між сторонами розпалась остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки сторони тривалий час не підтримують подружні стосунки, проживають окремо, та не намагаються зберегти сімю. Суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі.

Outcome: approved