Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

29 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеною позовною заявою, яку уточнено окремою заявою від 06 листопада 2014 року та просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх доньки [PERSON] в розмірі ? частини з усіх видів доходів відповідача щомісяця, починаючи з дня її звернення з позовом до суду на період навчання доньки - до 30 червня 2017 року, посилаючись на те, що з 01 жовтня 2010 року знаходиться з відповідачем в розірваному шлюбі, їхня дочка на теперішній час навчається на першому курсі Харківської державної академії дизайну і мистецтва на факультеті «Образотворче мистецтво» на денній формі навчання, на бюджетній основі, у зв'язку з чим постійно потребує додаткових витрат на придбання різного роду художнього матеріалу. Позивач у позові зазначає, що отримує невелику зарплатню і з важким матеріальним становищем потрібує допомоги. Відповідач іноді надає деякі кошти на потреби дитини, однак не в повному обсязі. Донька - [PERSON], [INFO], мешкає зі нею та знаходиться на її утриманні. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 27 липня 2012 року відповідач зобов'язаний до сплати аліментів на утримання дитини на період її навчання в ОКЗ «Харківське художнє училище» до 30 серпня 2014 року, на теперішній час, в зв'язку з подовженням навчання доньки виникла необхідність звернутися з зазначеним позовом до суду, враховуючі ту обставину, що відповідач працездатний і має можливість сплачувати аліменти. У судове засідання від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позивач підтримав вимоги, викладені в позовній заяві, відповідач уточнені позовні вимоги визнав та погодився з розміром аліментів. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ці процесуальні дії відповідачу роз'яснені. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені таки факти та відповідні їм правовідносини. Перевіривши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, не заперечується сторонами, що [PERSON], [INFO], є донькою сторін і подовжує навчання на першому курсі Харківської державної академії дизайну і мистецтва на факультеті «Образотворче мистецтво» по 30 червня 2017 року на денній формі навчання, що підтверджується довідкою від 27 жовтня та 04 листопада 2014 року (а.с.9, 16). Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. На підставі вимог ст. 199 СК України, якщо повнолітні донька чи син продовжують навчання і у зв'язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Згідно вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи ту обставину, що [PERSON] навчається на стаціонарній формі навчання у навчальному закладі, не має ніякого джерела доходів, знаходиться на утриманні матері, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, відповідач не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці, отримує заробітну плату, тому зобов'язаний утримувати свою повнолітню доньку до закінчення нею навчання. Відповідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. За правилом ч. 3,4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Відповідачем заперечень до позову не надано. Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє підтвердження в ході судового засідання. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved