Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

30.03.2015 року позивач звернувся з даним позовом до суду в якому зазначив, що розпорядженням Ніжинського міського голови від 04.08.2014 року за №108 його було призначено на посаду директора КП Ніжинське муніципальне підприємство з благоустрою на умовах контракту №86 від 04.08.2014 року з випробувальним терміном 3 місяці. Розпорядженням від 04.11.2014 року за №163 він був звільнений з посади за угодою сторін (п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України). Розмір невиплаченої заробітної плати на день звільнення складав 10052 грн. 26.11.2014 року підприємство виплатило йому частину заборгованості по заробітній платі в розмірі 1617,03 грн. Решта заборгованості залишилася не виплаченою. 12.03.2015 року він отримав заборгованість в розмірі 8432,00 грн. Затримка виплати заробітної плати в розмірі 10052,37 грн. склала 22 дні (з 04.11 по 26.11.2014 року) Після отримання частини заборгованості в розмірі 1617,03 грн. 26.11.2014 року, затримка виплати заробітної плати в розмірі 8435,34 грн. склала 3 місяці (грудень 2014 року, січень-лютий 2015 року). 20.02.2015 року він звернувся до Ніжинського міськрайонного суду з позовом про стягнення з відповідача заробітної плати, не виплаченої під час звільнення. В судовому засіданні по даній справі, яке відбулося 12.03.2015 року представник відповідача заявив, що кошти вже перераховані до Ніжинського відділення банку АТ Укрсиббанку.При цьому, відповідач перерахував гроші до зазначеного банку помилково, оскільки заробітну плату він весь час отримував через відділення Ощадбанку. Вважає, що відповідно до його розрахунку з відповідача підлягає стягненню компенсація в сумі 1101,34 грн. та за період з 04.11.2014 року по 26.11.2014 року та з 26.11.2014 року по 12.03.2015 року середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку, а саме за період з 04.11.2014 року по 12.03.2015 року, виходячи із середньоденної заробітної плати - 156,05 грн в розмірі 19818,35 грн., а всього загальна сума становить 20919,69 грн. В подальшому позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку в розмірі 13732,40 грн., індексацію в розмірі 1101,34 грн., а всього стягнути 14833,74 грн. та судові витрати на правову допомогу в розмірі 1948,80 грн. В суді позивач та його представник адвокат [PERSON] підтримали позовні вимоги за обставин викладених вище та просили вимоги позивача задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала та пояснила, що день звільнення 04.11.2014 року був останнім робочим днем [PERSON]Ф.і тому він як керівник підприємства згідно умов контракту від 04.08.2014 року №86 повинен був надати вказівку або доручення бухгалтеру підприємства провести з ним розрахунок, але цього зроблено не було.Також в день звільнення [PERSON] звертався до бухгалтерії підприємства за розрахунком, тому вини підприємства в непроведенні розрахунку з [PERSON] немає, а є вина особисто самого [PERSON], який користуючись своїм службовим становищем умисно не провів розрахунок при своєму звільненні. 12.01.2015 року [PERSON] звернувся до підприємства з вимогою провести з ним розрахунок, але для цього були відсутні кошти. Повний розрахунок з [PERSON] був проведений 03.03.2015 року, що підтверджується копією відомості нарахування коштів на карткові рахунки співробітників, а також випискою з АТ Укрсиббанк і останній в любий час міг отримати кошти. Представник відповідача не заперечувала в суді, про те, що інформацію щодо перерахунку коштів на картковий рахунок 03.03.2015 року позивачу було повідомлено 12.03.2015 року під час судового засідання по розгляду його позову про стягнення заробітної плати в Ніжинському міськрайсуді. Просила в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки вини підприємства в тому, що не було проведено розрахунок з керівником, який на день звільнення був повноважним представником підприємства, і це був його обовязок згідно до умов контракту здійснити своєчасний розрахунок, не має. Третя особа з виконкому Ніжинської міськради [PERSON] повінстю підтримав пояснення представника відповідача і також просив в позові відмовити. Суд, вислухавши учасників процесу вивчивши матеріали справи приходить до слідуючого висновку. З матеріалів справи вбачається, що розпорядженням Ніжинського міського голови від 04.08.2014 року за №108 [PERSON] було призначено на посаду директора КП Ніжинське муніципальне підприємство з благоустрою на умовах контракту №86 від 04.08.2014 року з випробувальним терміном 3 місяці. Розпорядженням від 04.11.2014 року за №163 він був звільнений з посади за угодою сторін (п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України). Розмір невиплаченої заробітної плати на день звільнення становив - (1617,03+ 8435,34) 10052,37 грн. Заборгованість по заробітній платі в сумі 1617,03 грн. позивач отримав 26.11.2014 року (а.с.18), а заборгованість на суму 8435,34 грн. ( за мінусом касового збору отримав 8432,00 грн.) позивач отримав 12.03.2015 року (а.с.19). Інформацію про те, що на картковий рахунок позивача надійшла заробітна плата в розмірі 8435,34 грн. він дізнався в ході судового розгляду його позову в Ніжинському міськрайсуді до відповідача про стягнення заробітної плати, не виплаченої при звільненні 12.03.2015 року.В цей же день позивачем була отримала вказана сума. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В частині першій пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду україни Про практику застосування судами законодавства про оплату праці від 24.12.1999 року №13 зазначено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до ч.5 ст.95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Враховуючи наведені правові норми, суд вважає, що вимоги позивача є обгрунтованими і таким, що підлягають задоволенню. Затримка виплати заробітної плати в розмірі 10052,37 грн. склала за листопад 2014 року -18 роб.дн., за грудень 2014 року 23 роб.дн., за січень 2015 року -20 роб.дн., за лютий 2015 року -20 роб.дн., за березень 2015 року -7 роб.дн., а всього: 88 роб.дн. Довідка КП Ніжинське муніципальне підприємство з благоустрою за №1-3/252 від 04.11.2014 року підтверджує, що середньоденна заробітна плата позивача становила 156,05 грн.(а.с.17). Таким чином середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку становить (88х156,05) 13732,40 грн.Зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Посилання представника відповідача на відсутність коштів на підприємстві для розрахунку з відповідачем не виключає вини підприємства за затримку розрахунку при звільненні У відповідності до ст.ст.2,3 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплат з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація. З 04.11.2014 року до 26.11.2014 року заборгованість 10052,37 грн. Інфляція за листопад 2014 року 101,9% (за офіційними даними газети Урядовий курєр №229 від 09.12.2014 року).Інфляція за 22 дні -1,39%.10052,37х1,39%=139,72 грн. З 26.11.2014 року до 12.03.2015 року заборгованість 8435,34 грн.Інфляція: грудень 2014 року 103% (Урядовий курєр №5 від 14.01.015 року), січень 2015 року 103,1% (Урядовий курєр №24 від 10.02.2015 року), лютий 2015 року 105,3% (Урядовий курєр №44 від 11.03.2015 року). 8435,34 грн.х11,4%=961,62. Загальна сума буде становить: 139,72+961,62=1101,34 грн. Зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.ст.84,88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на правову допомогу в розмірі 1948 грн. 80коп., оскільки такі витрати мають документальне підтвердження: ордер серії АА № 059888 адвоката [PERSON] від 22.04.2015року, витяг з договору про надання юридичних послуг від 22.04.2015року, акт виконаних робіт та розрахунок оплати праці адвоката [PERSON], квитанції про оплату юридичних послуг на суму 1500 грн. та на суму 500грн.

Outcome: approved