Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

29.09.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. У своєму позові позивач пояснила, що 22.09.2001 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Просторівською сільською радою Чернігівського району Запорізької області, актовий запис № 08. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 07.12.2007 року, справа № 2-445 відповідача [PERSON] було зобовязано сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини сина [PERSON], в розмірі ? частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до його повноліття. 01 лютого 2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія 1-ЖС № 059348. Після чого сторони разом не проживають і не ведуть спільне господарство. Дитина [PERSON] проживає разом з матірю, тобто позивачкою. На теперішній час, попередньо визначений розмір аліментів, які сплачує відповідач є занадто низьким, що порушує законодавство та не дозволяє у повній мірі забезпечувати дитину. Крім того, у звязку з внесеними змінами до частини другої статті 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Посилаючись на перечисленні підстави, позивач просить суд змінити розмір стягуваних аліментів, на утримання [PERSON] з ? частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття на ? всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, вказала, що на заявлених позовних вимогах наполягає та просить задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. В матеріалах справи знаходяться рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, з проставленою датою про отримання за довіреністю від 02.11.2017 року (а.с. 14) та 30.11.2017року (а.с.17). Причину неявки суду не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності, або відкладення розгляду справи через неможливість зявитися до судового засідання від відповідача не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача, на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. Суд, розглянувши матеріали справи, врахувавши заяви сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] (свідоцтво про народження серії 1-ЖС № 059348 (а.с.6). Дитина проживає з матір'ю [PERSON] і знаходиться на її утриманні (а.с.8). Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 07.12.2007 року, справа № 2-445/2007р. відповідача [PERSON] було зобовязано сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] 31.01.2002р.н. в розмірі ? частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно і до настання його повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України).Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Даний висновок міститься в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 05.02.2014 року по справі № 143-цс-13. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено у 2017 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Із рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 07.12.2007 року вбачається, що з відповідача [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина в розмірі ? частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно і до настання його повноліття. Таким чином, враховуючи, що оскільки внесено зміни в законодавство, змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку і дитина потребує більше коштів для її утримання, суд вважає, що розмір аліментів який стягується із [PERSON] на підставі рішення Чернігівського районного суду від 07.12.2007 року підлягає зміні. Тому, суд вважає, що позов [PERSON] знайшов своє обґрунтування і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved