Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

29 серпня 2016 р. лікар-психіатр Київської міської психоневрологічної лікарні № 2 Дожужина В.І. звернулася до суду із заявою про госпіталізацію недієздатного [PERSON] до територіального медичного об'єднання «Психіатрія» (надалі - ТМО «Психіатрія») без його усвідомленої згоди. На обґрунтування заяви зазначила, що за результатами проведеного 23 серпня 2016 р. огляду вона дійшла висновку про необхідність госпіталізації [PERSON] у психіатричний стаціонар у зв'язку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який у разі ненадання йому психіатричної допомоги в умовах психіатричного стаціонару може завдати суттєвої шкоди його здоров'ю. В суді лікар-психіатр Дожужина В.І. та законний представник недієздатного [PERSON] заяву підтримали, прокурор також не заперечував щодо її задоволення. Недієздатний [PERSON] в судове засідання не з'явився. Враховуючи, що згідно з поясненнями законного представника стан здоров'я опікуємого не дозволяє йому брати участь в судовому засіданні, суд, заслухавши думку осіб, що беруть участь у справі, вважав за можливе розглянути заяву у відсутність недієздатної особи. Вислухавши осіб, що беруть участь у справі, та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30 квітня 2013 р. [PERSON] визнано недієздатним, встановлено на ним опіку та його опікуном призначено сестру [PERSON] (а.с. 6). Зі змісту вказаного судового рішення вбачається, що [PERSON] страждає на шизофренію у параноїдній формі з безперервним перебігом та вираженим апато-дисоціативним дефектом і за своїм психічним станом не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно з даними висновку лікаря-психіатра [PERSON] перебуває під наглядом лікаря-психіатра з 1996 р., у 2012 р. визнаний інвалідом ІІ групи безстроково, багаторазово лікувався в ТМО «Психіатрія», востаннє - з 06.04.2016 по 06.06.2016. Психічне захворювання [PERSON] має хронічний перебіг з вираженими психопатоподібними розладами, наявністю галюцинаторно-параноїдної симптоматики, обмеженою здатністю до контролю своєї поведінки. При огляді [PERSON] лікарем-психіатром 23 серпня 2016 р. встановлено, що він збуджений, імпульсивний, легко афектується, посилилася галюцинаторна симптоматика, некритичний до свого стану. Призначене йому амбулаторне лікування (клопіксол-депо, аміназін) неефективне (а.с. 5). Законний представник [PERSON] подала заяву про госпіталізацію опікуємого до ТМО «Психіатрія». За загальним правилом, встановленим ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Вказана норма також містить положення, відповідно до якого особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна, однак рішенням Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 зазначене положення визнане таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними). [PERSON] надав письмову згоду на свою госпіталізацію до психіатричного закладу, однак внаслідок його недієздатності вказана заява не має правового значення. Враховуючи наявність достатніх даних, які свідчать про те, що [PERSON] потребує госпіталізації до психіатричного закладу, та беручи уваги, що отримати від недієздатної особи усвідомлену згоду на таку госпіталізацію неможливо, суд вбачає підстави для задоволення заяви лікаря-психіатра. На підставі викладеного,

Outcome: approved