Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

30 липня 2019 року заявники звернулися до суду із заявою в порядку окремого провадження про розірвання шлюбу. В обґрунтування заяви зазначили, що 20 червня 2003 року вони уклали шлюб, від якого у них є двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] . Оскільки сімейні відносини між заявниками не склалися через протилежні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати почуття взаємної любові, та зважаючи на те, що спільного господарства на сьогодні не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, вважали за необхідне звернутись до суду з даною заявою про розірвання шлюбу. Заявниками досягнуто згоди щодо постійного поживання дітей з матір`ю, батько бере на себе обов`язок приймати участь у вихованні та утриманні дітей. Також заявниками зазначено про відсутність спору щодо поділу майна подружжя станом на день звернення із заявою про розірвання шлюбу. Заявники підтримали заяву в повному обсязі, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Так, судом встановлено, що згідно зі свідоцтва про шлюб (видане повторно) серія [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 20 червня 2003 року, актовий запис №355 зроблений Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Дніпрі Головного територіального управління юстиції. Прізвище подружжя - « [PERSON] ». Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають двох дітей: сина - [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] ) та доньку - [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] ). Також встановлено, що між заявниками 03.07.2019 укладено і посвідчено нотаріально Договір між батьками про спільне утримання, здійснення батьківських прав та визнання місця проживання дітей зареєстрований в реєстрі за №691, про те, що діти будуть проживати з матір`ю; визначено порядок виховання батьком дітей; встановлено розмір аліментів. Згідно зі ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положенням ст.24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст.109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Згідно з п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року N11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Статтею 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Із заяви вбачається, що між заявниками втрачені взаємні почуття, які раніше спонукали їх до створення сім`ї, а тому вони проживають окремо, сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, не мають наміру відновлювати сім`ю, а також досягли згоди щодо усіх питань, пов`язаних з розірванням шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам заявників, тому вимоги заявників підлягають задоволенню.

Outcome: approved