Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

29 листопада 2017 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість у сумі 84029,72 грн., а також судовий збір 1600 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до кредитного договору № б/н від 21 вересня 2012 року, який був укладений між позивачем та відповідачем, на підставі якого остання отримала кредит у розмірі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між сторонами договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг», - позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Позивач виконав умови договору, надавши [PERSON] вказану суму кредиту. Відповідач зобовязання по кредитному договору не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути. Станом на 31 жовтня 2017 року заборгованість відповідача становить у розмірі 84029, 72 грн. Згідно довідки відділу обліку та моніторингу ГУ ДМС України в Одеській області від 04 грудня 2017 року, [PERSON], [INFO], була зареєстрована за адресою: [INFO], знята з обліку 06.11.2014 року у звязку зі смертю а/з 230 від 01.10.2014 року. 05.12.2017 року Фрунзівський районний суд Одеської області звернувся з запитом до Захарівського районного відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області щодо надання копії актового запису про смерть [PERSON] 07.12.2017 року Захарівським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області до суду надійшов актовий запис про смерть від 01 жовтня 2014 року, згідно якого [PERSON], померла 27 вересня 2014 року. Ухвалою Фрунзівського районного суду Одеської області від 08 грудня 2017 року по даній справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду. 08.12.2017 року ухвалою суду витребувано із Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області інформацію про наявність заповітів [PERSON], яка померла 27 вересня 2014 року в селі Гедеримове Фрунзівського району Одеської області, подання спадкоємцями заяв про прийняття спадщини або відмову від неї, видачу їм свідоцтв про право на спадщину, а також надання засвідченої копії спадкової справи. Відповідно до спадкової справи № 24/2015, 12.02.2015 року з заявою до нотаріальної контори звернулась [PERSON] донька померлої про прийняття спадщини та в подальшому отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. На підставі ст. 55 ЦПК України ухвалою Фрунзівського районного суду Одеської області 20 грудня 2017 року залучено до участі правонаступника відповідача [PERSON]. 26 грудня 2017 року ухвалою суду цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором призначено до судового розгляду. У судове засідання представник позивача не зявився, до матеріалів справи додав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу без його участі. Зазначив, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання двічі не зявилась. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином про що свідчать зворотні поштові повідомлення, наявні в матеріалах справи. У відповідності до ч. 7 ст. 128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно довідки відділу обліку та моніторингу ГУ ДМС України в Одеській області від 27 грудня 2017 року, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO]. Суд вважає, що відповідач не зявився до суду без поважних причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 21 вересня 2012 року уклали кредитний договір № б/н, відповідно до якого останній було надано кредит у розмірі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між сторонами договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг», - позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідач свої зобовязання за умовами кредитного договору не виконує, станом на 31 жовтня 2017 року заборгованість відповідача становить у розмірі 84029, 72 грн. та складається з наступного: -6457, 22 грн. заборгованість за кредитом; -69413,02 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; -3681, 87 грн. заборгованість за пенею та комісією; -500 грн. штраф (фіксована частина); -3977, 61 грн. штраф (процентна складова). Однак, судом встановлено, що [PERSON], померла 27 вересня 2014 року в селі Гедеримове Фрунзівського району Одеської області, що підтверджено копією актового запису про смерть № 230 від 01 жовтня 2014 року, виданий Захарівським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області. 08.12.2017 року ухвалою суду витребувано із Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області інформацію про наявність заповітів [PERSON], яка померла 27 вересня 2014 року в селі Гедеримове Фрунзівського району Одеської області, подання спадкоємцями заяв про прийняття спадщини або відмову від неї, видачу їм свідоцтв про право на спадщину, а також надання засвідченої копії спадкової справи. Відповідно до спадкової справи № 24/2015, 12.02.2015 року з заявою до нотаріальної контори звернулась [PERSON] донька померлої про прийняття спадщини та в подальшому отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 4. 4282 гектарів, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Затишанської селищної ради Захарівського району Одеської області, масив 9, ділянка № 4, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 116121, що виданий Фрунзівським районним відділом земельних ресурсів 27 березня 2008 року на підставі розпорядження Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області від 01.12.2016 року № 685/2006 і зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010853600024. Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Як передбачено ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 4.4282 гектарів, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Затишанської селищної ради Захарівського району Одеської області, масив 9, ділянка № 4, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 116121, що виданий Фрунзівським районним відділом земельних ресурсів 27 березня 2008 року на підставі розпорядження Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області від 01.12.2016 року № 685/2006 і зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010853600024 від померлої матері [PERSON] Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 608 ЦК України зобовязання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязаним з його особою і у звязку з цим не може бути виконане іншою особою. У відповідності до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Разом з тим, пунктом 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобовязання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобовязання фактично не повязані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. З даного розрахунку заборгованості по кредитному договору № б/н від 21.09.2012 року вбачається, що станом на день смерті [PERSON] у неї виникла заборгованість перед банком 6 581, 39 грн., та складається з наступного: 6 407 грн., 22 коп. заборгованість за кредитом, 174 грн., 17 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом. Враховуючи, що спадкоємцю [PERSON] перейшли усі права та обовязки після смерті матері [PERSON] у тому числі і обовязок по погашенню заборгованості за кредитним договором № б/н від 21.09.2012 року, тому з [PERSON] слід стягнути заборгованість, яка утворилася на день смерті її матері, а саме на 27 вересня 2014 року у розмірі 6\~581, 39 грн. Як передбачає Постанова ВСУ від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15 - відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Тому стягнення штрафів у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 3977 грн., 61 коп. (процентна складова), які відповідно до ст. 549 ЦК України є різновидами неустойки, то вимоги у цій частині задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано доказів нарахування таких саме за життя [PERSON] Зважаючи на вище зазначені обставини, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в розмірі 1600 грн.

Outcome: partial