Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

29.09.2012 р. позивач [PERSON] через свого представника звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, в якому, просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу з урахуванням збільшення позовних вимог на підставі зміни курсу валют, в розмірі 7074162,20 грн. та витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позову зазначив, що у 03.02.2005 р., 22.03.2006 р., 25.12.2007 р., 25.03.2008 р. між Позивачем та Відповідачем в простій письмовій формі було укладено договори позики, у вигляді боргових зобов'язань, на загальну суму 602000 доларів США. Позивач передав вищезазначену суму коштів, а відповідач, за спільною домовленістю, зобов'язався повертати суми позик: за борговим зобов'язанням від 03.02.2005р. - протягом п'яти років, тобто до 03.02.2010 року; за борговим зобов'язанням від 22.03.2006 р. - терміном до 22 березня 2011 року; за борговим зобов'язанням від 25.12.2007 р. - терміном на п'ять років, але у випадку необхідності через два року протягом трьох тижнів після вимоги позикодавця; за борговим зобов'язанням від 25.03.2008 р. - терміном на чотири року, тобто до 25.03.2008 року. Але внаслідок неналежного виконання своїх зобов'язань, відповідач не повернув суму позики у встановлені борговими зобов'язаннями термини, внаслідок чого позивач змушений був звернутися за захистом своїх порушених прав. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні просили відмовити позивачу у задоволені позову, оскільки договори позики між позивачем та відповідачем не укладались, боргові зобов'язання є підробленими, оскільки виготовлені шляхом нанесення тексту боргових зобов'язань на бланки ТОВ «WМ - Україна» з підписом [PERSON] та печаткою товариства, які були зроблені раніше та до яких [PERSON] мав доступ. Представник третьої особи в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, оскільки боргові розписки виконанні на бланках ТОВ «WМ - Україна», проставлені печатки підприємства, а отже позивач уклав угоду не з фізичною особою [PERSON], а з юридичною особою ТОВ «WМ - Україна» Вислухавши сторін по справі, свідків, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам в їх сукупності, суд вважає що позовні вимоги обґрунтовані та є такими які підлягають задоволенню. Судом були встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно боргового зобов'язання від 03.02.2005 року, наявного в матеріалах справи, відповідач [PERSON], як директор ТОВ «WМ - Україна» та і як фізична особа, підтверджує той факт, що протягом 2003 та 2004 роках позичав у [PERSON] суму коштів у розмірі 125000 доларів США та додатково бере в борг 75 000 доларів США, загальна сума позичених коштів складає 200000 доларів США. Відповідно до боргового зобов'язання від 03.02.2005р. відповідач зобов'язався повернути вище зазначену суму - протягом п'яти років, тобто до 03.02.2010 року (а.с.7). Згідно боргового зобов'язання від 22.03.2006 року, наявного в матеріалах справи, відповідач [PERSON], як директор ТОВ «WМ - Україна», підтверджує той факт, що позичає у [PERSON] суму коштів у розмірі 100000 доларів США та зобов'язується повернути вище зазначену суму - протягом п'яти років, тобто до 22.03.2011 року (а.с.8). Згідно боргового зобов'язання від 25.12.2007 року, відповідач [PERSON], в якості фізичної особи та і як директор ТОВ «WМ - Україна», підтверджує, що протягом 2007 року для власних потреб та для розвитку підприємства позичає у [PERSON] 134000 доларів США. Зазначену суму взято у безвідсоткову позику терміном на п'ять років, але у випадку необхідності повернення через два року протягом трьох тижнів після вимоги позикодавця (а.с.9) Згідно боргового зобов'язання від 25.03.2008 року, відповідач [PERSON] підтверджує всі раніш боргові розписки від 03.02.2005 року на суму 200000 доларів США, від 22.03.2006 року на суму 100000 доларів США, від 25.12.2007 року на суму 134000 доларів США та додатково позичає 168 000 доларів США строком на чотири роки, тобто до 25.03.2012 р. ( а.с.10). З висновку судової почеркознавчої експертизи від 19.03.2014 року №10906/13-33/10907/13-32, складеного експертами КНДІСЕ на виконання ухвали суду про проведення експертизи від 03.10.2013 року, вбачається, що підписи від імені [PERSON] у боргових зобов'язаннях від 03.02.2005р., 22.03.2006р., 25.03.2008 р.р. виконані самим [PERSON] У борговому зобов'язанні від 03.02.2005р. відтиски печатки ТОВ «WМ - Україна» нанесені у липні - жовтні 2007 р, у борговому зобов'язанні від 22.03.2006 р. відтиски печатки ТОВ «WМ - Україна» нанесені у жовтні - грудні 2006 р, у борговому зобов'язані від 25.03.2008 року відтиски печатки ТОВ «WМ - Україна» нанесені у грудні 2008 року січні 2009 року. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Отже, з аналізу зазначеного висновку експертизи суд приходить до висновку, що на підтвердження отримання у позику коштів відповідачем були власноруч підписані та надані зазначені боргові зобов'язання позивачу, в яких він зобов'язувався повернути позивачу борг. На думку суду, наявність печатки ТОВ «WМ - Україна» на боргових зобов'язаннях не спростовують факт виникнення договірних правовідносин с приводу надання позивачем коштів у позику на користь відповідача. До показів свідків [PERSON], [PERSON] суд ставиться критично, оскільки свідки особисто не бачили як виготовлялись зазначені боргові зобов'язання, крім того покази свідків не узгоджуються з іншими зібраними доказами у матеріалах справи, зокрема з висновком експертів, щодо належності підпису на боргових зобов'язаннях відповідача. Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з відповідача має бути стягнуто суму основного боргу за договорами позики від 03.02.2005 р, 22.03.2006 р, 25.12.2007 р., 25.03.2008 р. у розмірі 602000 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на дату прийняття судом заяви про збільшення позовних вимог (27.05. 2014 року) складає 7074162 гривень 20 копійок, та витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved