Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

31.10.2014 року позивачка звернулася до Слов'янського міськрайонного суду з позовом до Слов'янської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що [INFO] за місцем свого проживання померла її мати [PERSON]. Після її смерті залишилась спадкова маса яка складається з житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами та будівлями [ADDRESS] а також земельна ділянка площею 0, 05 га на якій розташований вищезазначений будинок. Позивач в передбачений законодавством строк звернулась до Слов'янської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини по закону після смерті [PERSON]. 11.09.2014 року позивачці було видано свідоцтво про право на спадщину по закону на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами та будівлями [ADDRESS]. Постановою від 15.09.2014 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0, 05 га, яка розташована в [ADDRESS] через відсутність правовстановлюючого документа на ім'я спадкодавця. Позивач зазначає, що спадкодавець за життя загубила державний акт на право приватної власності на вищезазначену земельну ділянку. Таким чином реалізувати своє право на отримання спадщини після смерті [PERSON] позивачка не може, у зв'язку з чим просила суд визнати за собою право власності на земельну ділянку [ADDRESS]. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, надавши право представляти свої інтереси своєму представнику. Представник позивача, адвокат [PERSON], який діє на підставі договору на представництво інтересів у суді до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі. Позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач, Слов'янська міська рада, до судового засідання не з'явилися, надавши до суду заяву з клопотанням слухати справу без участі їх представника. Просили винести рішення на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог ( ст. 11 ЦПК України ) установив наступне. [INFO] за місцем свого проживання померла мати позивачки - [PERSON]. Після її смерті залишилась спадкова маса яка складається з житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами та будівлями [ADDRESS] а також земельна ділянка площею 0, 05 га на якій розташований вищезазначений будинок. Позивач в передбачений законодавством строк звернулась до Слов'янської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини по закону після смерті [PERSON]. 11.09.2014 року позивачці було видано свідоцтво про право на спадщину по закону на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами та будівлями [ADDRESS]. Постановою від 15.09.2014 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0, 05 га, яка розташована в [ADDRESS] через відсутність правовстановлюючого документа на ім'я спадкодавця. Матеріалами справи встановлено, а саме довідкою відділу Держземагенства у м. Слов'янську Донецької області № 01-17/344 від 17.03.2014 року, що земельна ділянка, яка розташована у [ADDRESS] розміром 0, 05 га належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, зареєстрованого 11.10.2000 року за № 7941. Факт володіння [PERSON] спірною земельною ділянкою на праві приватної власності, підтверджується аналізом наявних в матеріалах справи документів, відповідно до яких вона несла права та обов'язки власника майна, користувався цим майном на власний розсуд до дня смерті. Правомірність володіння, користування та розпорядження майном [PERSON] а саме спірною земельною ділянкою розташованою у [ADDRESS] розміром 0, 05 га ніким та ніколи не заперечувалась. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про спадкування» від 24.06.1983 року № 4, - якщо позивач в 6 місячний строк вступив у володіння або керування спадкоємним майном або його частиною, то суд на цих підставах розв'язує питання про визнання права на спадкоємне майно. У ч. 1 ст. 1297 ЦК України передбачено обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Після смерті спадкодавця позивачка, у передбачений законом шестимісячний строк звернулась до першої Слов'янської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову у видачі свідоцтва через відсутність правовстановлюючого документа на земельну ділянку. Пунктом 23 зазначеної Постанови свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно положень п.10 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК ( 435-15 ) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Проаналізувавши вищенаведене, та надавши належну оцінку кожному доказу суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку [ADDRESS]. Іншої можливості для оформлення свідоцтва про право на спадщину, та реалізацію свого права на отримання спадщини окрім як звернутися з позовом до суду позивач не має. На підставі викладеного та

Outcome: approved