Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

29 грудня 2017 року в.о. зав. 7- м відділенням Комунального закладу «Першої обласної спеціалізованої лікарні м.Ромни» [PERSON] звернулася до суду з заявою про продовження госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку. Свої вимоги мотивувала тим, що згідно рішення Роменського міськрайонного суду від 22 березня 2011 року [PERSON] був визнаний недієздатним та призначено його опікуном [PERSON] 19.07.2016 року [PERSON] був госпіталізований до лікарні за направленням лікаря психіатра. Згідно рішень Роменського міськрайонного суду [PERSON] був госпіталізований до 1 ОСЛ та йому продовжувалась госпіталізація строком на 6 місяців. 05.01.2017 року пацієнт був оглянутий комісією лікарів психіатрів, які прийшли до висновку, що [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням , в звязку з чим виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, неспроможній задовільнити свої основні потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність. Тому просила ухвалити рішення про продовження госпіталізації до психіатричного закладу [PERSON] на строк до шести місяців. У судовому засіданні представник 7 відділення КЗ Першої обласної спеціалізованої лікарні м.Ромни підтримала заяву та прохала її задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини. [PERSON] в судове засідання не зявився. Згідно довідки 1 ОСЛ за своїм психічним станом він не може знаходитись на судовому засіданні при розгляді заяви про продовження госпіталізації. Заінтересована особа та особа, яка надає правову допомогу в судовому засіданні не заперечували проти заяви. Прокурор також не заперечувала проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши висновок комісії лікарів-психіатрів, суд вважає, що заява про продовження госпіталізації недієздатного [PERSON] підлягає задоволенню відповідно до вимог ст.ст. 14, 17 Закону України «Про психіатричну допомогу». Судом встановлено, що рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22 березня 2011 року [PERSON] було визнано недієздатним. Згідно рішення Роменського міськрайонного суду від 22 грудня 2011 року [PERSON] встановлено опіку та призначено його опікуном [PERSON] 21 липня 2016 року рішенням Роменського міськрайонного суду [PERSON] було госпіталізовано до 1 ОСЛ. Рішеннями Роменського міськрайонного суду від 13 січня 2017 року та від 10 липня 2017 року [PERSON] було продовжено примусові заходи медичного характеру . Після проведеного лікування [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням та виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді вродженої недоумкуватості « Помірна розумова відсталість із порушенням поведінки». Внаслідок чого виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих та не може задовільнити свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність. По своєму стану потребує продовження примусової госпіталізації. Це підтверджується як висновком комісії лікарів, так і поясненнями в судовому засіданні лікаря- психіатра [PERSON] та [PERSON] Згідно довідки 1 ОСЛ від 28 грудня 2017 року [PERSON] знаходиться під наглядом лікаря- психіатра з 1986 року. Багато разів , тривалий час, знаходився на спацлікуванні в психлікарні. Являється інвалідом 2 групи по психзахворюванні безтерміново. Остання госпіталізація з 19.07.2016 року по теперішній час . Суд вважає, що [PERSON] необхідно продовжити примусову госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку, згідно вимог ст.ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», так як він виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, внаслідок чого є небезпечним для себе та оточуючих та неспроможний самостійно задовільнити свої життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність.

Outcome: approved