Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

4 грудня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Згідно позовної заяви позивач [PERSON] вказує про те, що з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 30 жовтня 2017 року шлюб між ними розірвано. З відповідачем мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO]. Їх малолітній син, проживає з нею та перебуває на її утриманні. Крім цього, син постійно хворіє на його лікування потрібні додаткові кошти. Відповідач [PERSON] не надає допомоги на утримання дитини, хоч є працездатним, офіційно не працевлаштований, дохід отримує від тимчасових заробітків, інших утриманців не має, а тому може надавати допомогу на утримання дитини. З вказаних підстав у позовній заяві позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, в розмірі 1500,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою та до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, з підстав вказаних у позовній заяві, просила позовні вимоги задовільнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] позовні вимоги позивача підтримав, просив їх задовільнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоч був повідомленим про час та місце проведення судового розгляду справи у встановленому порядку. Клопотань від відповідача [PERSON] до суду не надходило. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги позивача [PERSON] визнав частково та пояснив, що відповідач [PERSON] погоджується сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00-600,00 гривень. В більшому розмірі сплачувати аліменти відповідач [PERSON] позбавлений можливості, оскільки має на утриманні двоє неповнолітніх дітей від першого шлюбу, не отримує доходу. Відповідач [PERSON] проживає в сім?ї сестри, оскільки його будинок потребує капітального ремонту. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності, за внутрішнім переконанням, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання представником відповідача [PERSON] позовних вимог про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 500,00-600,00 гривень щомісячно, не встановлено. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] не обмежений у повноваженнях на вчинення від імені відповідача дій щодо визнання позову. В ході розгляду справи сторони (їх представники) заяв та/чи клопотань не подавали. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Свідоцтва про народження серії І-ГЮ № 061767 (а.с. 7) встановлено, що [PERSON] народився 31 січня 2008 року, його батьком вказаний відповідач [PERSON], а матірю позивач [PERSON]. В силу вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. П. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачає, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. З пояснень сторін по справі та матеріалів справи (а.с. 8, 9) встановлено, що малолітній син сторін проживає з позивачем. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує майновий стан дитини, яка проживає з матірю, забезпечена житлом; стан здоровя дитини та відповідача; те, що відповідач має двох неповнолітніх дітей від першого шлюбу та зобовязаний надавати допомогу на їх утримання; майновий стан відповідача. Крім того, суд враховує, що згідно пояснень позивача середньомісячні витрати на утримання малолітнього сина складають 1500,00-2000,00 гривень, а обовязок по утриманню дитини є рівним для обох батьків. За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON], на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 гривень щомісячно, починаючи з дня подання до суду позивачем позовної заяви про стягнення аліментів та до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд вважає, що вказаний розмір аліментів, з урахуванням майнового стану відповідача, не буде завищеним в нинішніх умовах проживання, а також з урахуванням віку дитини сторін по справі, її потреб, та не буде таким, що створить відповідачеві додаткові труднощі матеріального характеру. Разом з тим, на час розгляду справи 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років складає 930,00 гривень (1860,00 гривень х 50 % = 930,00 гривень). Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у зв?язку з розглядом цієї справи в розмірі 704,80 гривень, з урахуванням положень Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року щодо встановленого мінімального розміру судового збору за подання до суду позовів майнового характеру та того, що на час подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів позивач [PERSON] була звільнена від сплати судового збору. Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору не встановлено. Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення в розмірі 1000,00 гривень, суд, з урахуванням положень ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON], понесених нею витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто в розмірі 600,00 гривень, оскільки понесення таких витрат позивачем підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 30 від 4 грудня 2017 року та довідкою адвоката [PERSON] від 4 грудня 2017 року (а.с. 13, 14). На підставі ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 180-184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 141, 206,\~258,\~259,\~265,\~268,430 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved