Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

30 серпня 2017 року до суду надійшла позовна заява, у якій представник позивача за довіреністю просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 20834,40 гривень та судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1600 гривень. В обґрунтування позову позивач послався на те, що на умовах вказаного договору 20 липня 2010 року надав відповідачу кредит в розмірі 10600 гривень у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підписала заяву, чим підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на офіційному сайті банку, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦПК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на офіційному сайті банку. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Частиною 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції(акцепту) другою стороною, тому акцептуючи пропозицію банку, відповідач підписом у заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг визнає та погоджується на запропоновані банком умови користування послугами банку. Пунктом 1.1.3.2.4 договору для ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід'ємних частин договору. При цьому у сторін договору виникають обов'язки: у кредитора - інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 договору; у позичальника - отримання виписки про стан та про здійснення операції по карткових рахунках (п. 1.1.2.1.5 договору). Відповідно до п. 1.1.5.2 договору неотримання або несвоєчасне отримання клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє клієнта від виконання його зобов'язань за цим договором. Згідно п. п. 1.1.6.1, 1.1.6.2 договору зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв'язку, серед яких: офіційний сайт банку, смс-повідомлення клієнтам про зміни даних правил, клієнтські виписки, інші канали інформування. У разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг» або «Тарифів Банку» клієнт має право надати банку заяву про розірвання договору, виконавши умови п. 2.1.1.5.4 договору. У порушення ст. ст. 525, 526, 527, 530, 610, 615, 629 ЦК України та умов Договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконала, у зв'язку з чим утворилась заборгованість станом на 14.08.2017 року в загальній сумі 20834,40 гривень, яка складається з наступного: 1651,37 гривень - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 10455,18 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 7259,55 гривень - заборгованість за пенею; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень - фіксована частина, 968,30 гривень - процентна складова. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання, в якому просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. На адресу зареєстрованого місця проживання відповідача двічі надсилалися судові повістки рекомендованими листами з повідомленням про вручення відповідно до правил ст. 74 ЦПК України, однак всі вони були повернуті до суду за закінченням терміну зберігання. Згідно службових відміток підприємства поштового зв'язку на конвертах судові повістки доставлялись адресату і не були вручені 19.09.2017 р., 22.09.2017 р., 11.10.2017 р., що свідчить про те, що насправді адресат за місцем проживання відсутній, однак це не звільняє його від обов'язку отримання судових повісток. У цьому випадку відповідно до правила абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК вважається, що судовий виклик вручено належним чином. У зв'язку з цим та за наявності умов, передбачених ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.07.2010 року [PERSON] подав до відділення публічного акціонерного товариства «ПРИВАТБАНК», заяву, у якій просив надати йому послуги у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку кредитка «Універсальна». Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив свою згоду на те, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому виді. Відповідно до укладеного кредитного договору б/н від 20.07.2010 року банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», базова відсоткова ставка за кредитним лімітом на момент підписання договору - 2,5 % на місяць, за тратами здійсненими з 01.09.2014 року - 2,9 %, за тратами здійсненими з 01.04.2015 року - 3,6 %; строк внесення платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір щомісячних платежів становить 7 % від заборгованості, але не менше 50 гривень. Пеня за несвоєчасне погашення заборгованості - пеня = 0,24 % від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн.; пеня = 0,24 % від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше). Штраф за порушення строків платежів по кожному із грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів становить 500 гривень + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій. За змістом п. 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг Банк має право здійснювати зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому, Банк, за виключенням зміни розміру наданого кредиту(кредитного ліміту) зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема, у виписці за картрахунком згідно п. 1.1.3.1.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів Банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду із змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну карту кредиту (кредитного ліміту) Банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням Банку і без попереднього повідомлення клієнта. Пунктом 2.1.1.5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що позичальник зобов'язаний отримувати виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. Як зазначено у п. 2.1.1.5.4 Умов та правил надання банківських послуг, при незгоді із змінами Правил та/або Тарифів Банку позичальник зобов'язаний надати Банку письмову заяву про розірвання цього договору і виплатити заборгованість, яка виникла перед Банком, в тому числі і заборгованість, яка виникла протягом 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю та його довіреним особам. Згідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевищення платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Як зазначено в п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання по поверненню Кредиту (в тому числі Простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених даним Договором, більш ніж на 30 днів Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Відповідно до п. 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідно до вимог ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частина 1 ст. 207 ЦК України встановлює, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, суд вважає доведеним факт укладення між сторонами договору, який складається не лише з заяви позичальника, а також з Тарифів банку, Умов та правил надання банківських послуг. Укладений між сторонами кредитний договір є дійсним, а тому підлягає виконанню. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 20.07.2010 року, укладеного між позивачем та відповідачем, видно, що зобов'язання за кредитним договором відповідач виконував не належним чином, тому станом на 14.08.2017 року існує заборгованість за вказаним договором в загальній сумі 20834,40 гривень, яка складається з наступного: 1651,37 гривень - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 10455,18 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 7259,55 гривень - заборгованість за пенею; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень - фіксована частина, 968,30 гривень - процентна складова. Суд погоджується з доведеністю тих обставин, які свідчать про виникнення у відповідача зобов'язання за укладеним договором про надання банківських послуг б/н від 20.07.2007 р. та їх неналежне виконання, наслідком чого є наявність заборгованості за кредитом, процентами та пені, обґрунтованих у наданому розрахунку заборгованості. Разом з тим, суд вважає, що нарахування штрафу відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг не відповідає вимогам закону з наступних підстав. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (частина 1). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина 2). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина 3). Згідно абзацу першого частини 2 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Згідно наданого розрахунку заборгованості нараховано пеню на суму 7259 гривень за несвоєчасне погашення кредиту та процентів. У зв'язку з тим, що пеня є різновидом неустойки згідно визначення у статті 549 ЦК України, то суд приходить до висновку, що нарахувавши пеню, позивач реалізував своє право на неустойку за порушення зобов'язань відповідачем. В той же час відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено сплату штрафу за порушення позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів. Виходячи з цього, нарахування штрафу відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг є подвійною відповідальністю за порушення одних і тих же зобов'язань і суперечить ст. 61 Конституції України. За таких обставин стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором б/н від 20.07.2010 року в сумі 19366,10 гривень, яка складається з: 1651,37 гривень - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 10455,18 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 7259,55 гривень - заборгованість за пенею. За правилами ч. 1 ст. 88 ЦПК України позивачеві, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені та документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог. Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 1600 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, виходячи з наступного розрахунку: 19366,10 грн. х 100: 20834,40 грн. = 92,95% (відсоток розміру задоволеного позову); 1600 х 92,95:100=1487,2 грн. (сума судових витрат, пропорційна відсотку задоволеного позову). На підставі викладеного,

Outcome: partial