Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

30 березня 2017 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обовязків. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач [PERSON] була прийнята на роботу в АТ «Укрсиббанк» на посаду фахівцем з обслуговування клієнтів, відділення №425 АТ «Укрсиббанк» з 11 листопада 2013 року. 11 листопада 2013 року між ПАТ «УкрСиббанк» та фахівцем з обслуговування клієнтів відділення №425 АТ «Укрсиббанк [PERSON] був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Відповідно до даного договору працівник, що виконує роботу безпосередньо повязану із зберіганням, обробкою, перевезенням або застосуванням в процесі виробництва переданих йому цінностей бере на себе повну відповідальність за забезпечення зберігання довірених йому установою банку матеріальних цінностей. У випадку незабезпечення з провини працівника збереження довірених йому матеріальних цінностей визначення розміру шкоди, заподіяної підприємству, її повернення виконується згідно з діючим законодавством. 08 квітня 2016 року на відділенні №425 ПАТ «УкрСиббанк», яке розташоване за адресою вул.Героїв України,11 м.Світловодськ Кіровоградської області була виявлена нестача грошових коштів в сумі 20\~000 грн. В ході проведеної перевірки, результати якої викладені в службовій записці від 21.04.2016 року, було встановлено, що нестачу допустила фахівець обслуговування клієнтів відділення №425 [PERSON] при обслуговуванні клієнта [PERSON] за наступних обставин: в період часу з 11:49 до 11:59 , 08.04.2016 р. клієнт [PERSON] звернулась до [PERSON] с проханням провести операцію з зарахування готівкових коштів в сумі 732000 грн. на її картковий рахунок. Операція по зарахуванню коштів на рахунок 262530007910886 була проведена успішно. На матеріалах відео реєстрації по відділенню №425 за 08.04.2016 року видно, що [PERSON] при обслуговуванню клієнта [PERSON] при перерахуванні готівкових коштів два рази порахувала одну й ту саму пачку готівки від клієнта. Помітивши помилку фахівця [PERSON], клієнт [PERSON] заховала в свою сумку одну з грошових пачок та більше її не діставала, а після закінчення операції вийшла з відділення, після чого післяопераційний час при зведенні каси відділення №425 08.04.2016 року була виявлена нестача грошових коштів в сумі 20000 грн. Як пояснила спеціаліст з обслуговування клієнтів [PERSON] при обслуговуванні клієнта [PERSON] вона двічі поклала на рахувальну машину одну й ту саму пачку грошей, отриманих від клієнта, а саме сто копюр номіналом по 200 грн. Своїми діями фахівець з обслуговування клієнтів [PERSON] порушила п.п.2.8.25 «Касових операцій по обслуговуванню рахунків клієнтів» та посадову інструкцію, чим спричинила матеріальну шкоду ПАТ «УкрСиббанк» на суму 20000 грн. За заявою [PERSON] від 19.05.2016 року АТ «УкрСиббанк з червня 2016 року проводив утримання з заробітної плати в розмірі 300 грн., щомісячно на погашення спричиненої шкоди. Станом на 01.03.2017 року [PERSON] погашено 2700 грн. Залишок складає 17300 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Згідно ч.1\~ст.224 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі, оскільки представник позивача проти цього не заперечує. Згідно ст. 169 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наданих суду доказів з постановленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 169 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наданих суду доказів з постановленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно витягу з наказу від 06.11.2013 року №440-ВК [PERSON] прийнято тимчасово на роботу фахівцем з обслуговування клієнтів відділення №425 АТ «УкрСиббанк». (а.с.10). 11 листопада 2013 року між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. (а.с.11). З службової записки вбачається, що у відділенні №425 була виявлена нестача грошових коштів в сумі 20000 грн. яку допустила фахівець з обслуговування клієнтів [PERSON] при обслуговуванні клієнта [PERSON]В.(а.с.15). Згідно акта ревізії цінностей від 08.04.2016 року виявлено нестачу готівкових коштів в сумі 20000 грн. (а.с.18). З пояснювальної записки [PERSON] вбачається, що вона при перерахуванні готівки на касовому апараті випадково один і той самий корінець копюрами 200 грн. двічі перерахувала. (а.с.20). Згідно заяви від 19.05.2016 року, [PERSON] в звязку з виникненням заборгованості перед банком просить утримувати грошові кошти у сумі 300 грн. щомісячно із заробітної плати. (а.с.22). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Згідно ст.134 КЗоТ відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст.135-1 КЗоТ укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей, відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обовязків. Відповідно до ст.136 КЗоТ покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього заробітку, проводиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті чи міськрайонного суду. Відповідно до роз'яснень викладених у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» суд зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. Судові витрати у справі складаються з судового збору у сумі 1600 грн. 00 коп. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved