Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

31.07.2018 року [PERSON] звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позову позивач вказав, що 15.06.2018 року між ним та [PERSON], було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] отримав від нього позику в сумі 4000 доларів США, що еквівалентно 106600 гривень, строком до 01.07.2018 року. 04.07.2018 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] отримав від нього позику в сумі 4200 доларів США, що еквівалентно 111930 гривень, строком до 15.07.2018 року. На підтвердження укладених договорів позики [PERSON] надав йому розписки. Згідно офіційного курсу Національного Банку України, на момент звернення з позовом до суду, 100 доларів США становить 2665 гривень. Таким чином, загальна сума боргу, за підсумком двох розписок, складає 8200 доларів США, що еквівалентно 218530 гривень. Оскільки до теперішнього часу відповідач борг не повернув, позивач просить стягнути з відповідача на його користь 8200 доларів США, що еквівалентно 218530 гривень на день звернення до суду з вищезазначеною позовною заявою, а також просить стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір у розмірі 2185,30 гривень. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, надав пояснення аналогічні по суті позову. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, заслухавши сторони, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи дійшов наступного. Судом встановлено, що 15.06.2018 року та 04.07.2018 року між позивачем та відповідачем були укладені договори позики, відповідно до яких відповідач отримав від позивача 4000 доларів США та 4200 доларів США, які зобов,язався повернути позивачу до 01.07.2018 року та 15.07.2018 року відповідно ( розписки-а.с.8,9). В судовому засіданні сторони не оспорювали укладення договорів позики та суму позики, а саме: факт передання позивачем відповідачу в борг 4000 доларів США та 4200 доларів США. У відповідності до ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Положеннями статей 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець ) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Згідно з вимогами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такий самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, положення чинного законодавства не містять заборони на визначення грошового еквіваленту зобов'язань в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти. Таким чином, у судовому засіданні достовірно вста\-новлено , що відповідач відповідно до положень ч. 1 ст. 1049 ЦК Украї\-ни не виконав зобов,язань перед позивачем по поверненню коштів. За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскільки відповідач не оспорював факт отримання в борг у позивача 4000 доларів США та 4200 доларів США, то підлягає стягненню сума боргу , яка еквівалентна 8200 доларам США на день ухвалення рішення. Відповідно усталеної практики Верховного Суду України, у випадку порушення грошового зобов'язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, стягнення суми боргу, відповідно до умов договору та положень ст. 533 ЦК України, проводиться за курсом долара США на день ухвалення судового рішення. Згідно інформації Національного Банку України про офіційний курс гривні щодо іноземних валют, на день ухвалення рішення суду, 100 доларів США еквівалентно 2790 гривням. Отже, 8200 доларів США на день ухвалення рішення складають 228804 грн., а тому позовні вимоги підлягають задоволенню саме в цьому розмірі. З урахуванням викладеного та згоди відповідача з позовом ,суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими,що підлягають задоволенню. Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов,язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Outcome: approved