overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

29 вересня 2016 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 06 квітня 2010 року уклала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. 28 січня 2016 року згідно рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області шлюб між ними розірвано. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати свою дитину. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. В судове засідання позивачка не зявилась, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність. На задоволенні позову наполягає. В разі неявки відповідача просить винести заочне рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується довідкою про доставку смс-повідомлення від 05.10.2016 року, причину неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Сторони зареєстрували шлюб 06 квітня 2010 року, від якого мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою № 646 від 30.09.2016 року, виданою виконкомом Новогригороівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області (а.с.7). Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На основі ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідність до ч.2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

29 вересня 2016 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених вимого зазначила, що від перебування у фактичних шлюбних відносинах мають сина [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивача. [PERSON] участі у вихованні сина не приймає, матеріальної допомоги на його утримання не надає, а отже повинен дотримуватись обов'язку щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття. [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення ним повноліття щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду, в її особі та допустити негайне виконання. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області 15 жовтня 2010 року, [PERSON] народився [INFO], батьком якого записано [PERSON], а матір'ю - [PERSON] Довідкою виконкому Райпільської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області №2299 від 23 серпня 2016 року підтверджується, що [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положенням ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки відповідач [PERSON] позов визнав повністю, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

29 вересня 2016 року до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла заява комунальної лікувально-профілактичної установи міської психіатричної лікарні № 7 міста Маріуполя про примусову госпіталізацію до психіатричної лікарні [PERSON], [INFO], у якої виявлено ознаки, що свідчать про необхідність її примусової госпіталізації до такої лікарні. На обліку в психіатричній лікарні перебуває з 2004 року, вперше лікувалася стаціонарно в період з 15 березня 2004 року по 16 квітня 2004 року, була госпіталізована у зв'язку з наявністю депресивно божевільної симптоматикою. Після виписки дільничного психіатра не відвідувала, медикаменти не приймала, тому погіршення її стану відбулося близько місяця. Просить госпіталізувати хвору до психіатричної лікарні для проходження лікування. Представник міської психіатричної лікарні № 7 міста Маріуполя [PERSON], що діє на підставі довіреності, підтримала доводи заяви. Зацікавлена особа [PERSON], який є братом хворої зазначив, що для забезпечення безпеки оточуючих необхідно госпіталізувати його сестру до психіатричної лікарні, так як вона дійсно страждає психічним захворюванням. Прокурор проти задоволення заяви не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, думку прокурора, який вважає, що хвору необхідно примусово госпіталізувати до психіатричної лікарні та дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.14 Закону України „Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особі тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих або неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно висновку комісійного огляду №62 від 29 вересня 2016 року лікарівпсихіатрів, у [PERSON] виявлені ознаки психічного захворювання у вигляді афективно - маревного синдрому, в зв'язку з чим вона не може дати усвідомлену згоду на лікування в умовах психіатричної лікарні і при ненаданні їй такої медичної допомоги може становити реальну небезпеку як для себе, так і для оточуючих, тому вона підлягає примусовій госпіталізації до психіатричної лікарні. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для примусової госпіталізації до психіатричного закладу [PERSON] та задоволення заяви міської психіатричної лікарні № 7 міста Маріуполя. На підставі ст.14 Закону України „Про психіатричну допомогу,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

29 вересня 2016 року до суду заявлено позов [PERSON], в якому віона вимагає розірвати шлюб між нею і відповідачем, посилаючись на обгрунтування викладені у позовній заяві. Позивачка в судовому засіданні наполягала на розірванні шлюбу. В судовому засіданні представник позивачки, адвокат [PERSON], просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу. З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає за необхідне ухвалити рішення про розірвання шлюбу, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сім`я сторін розпалася остаточно і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного із них. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

29 вересня 2016 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся позивач з вказаним позовом в якому зазначив, що з 18 серпня 1991 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають спільних дітей: доньку [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося: між ними відсутнє взаєморозуміння та на даний час вона бажає створити нову сімю з іншим чоловіком. За таких обставин вважає, що їх шлюб існує лише формально, відновлення стосунків та збереження сімї не можливі. В судове засідання позивач не зявилася. Надала суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності. Позов підтримала у повному обсязі, наполягала на його задоволенні. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин, зі згоди позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та постановити у справі заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. За приписами ч.2 ст. 2, ч.9 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. За приписами ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що шлюб може бути розірвано у разі встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що 18 серпня 1991 року між сторонами укладений шлюб, який був зареєстрований у Хмельницькому будинку урочистих подій.. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: доньку [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. На даний час родина розпалася остаточно, відновити її неможливо. Позивач категорично заперечує проти збереження шлюбу. За таких обставин, а також зважаючи на категоричну позицію позивача про небажання перебувати у шлюбі, виходячи з засад добровільності як укладення шлюбу так і перебування у ньому, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам сторін та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

29 вересня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 28.09.2016р. о 15 год. 41 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 28.09.2016р. о 15 год. 41 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Сарахман Л.І. лікарні КЗ «Солонянської ЦРЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, настрій знижений. Висловлює маячні ідеї відносини. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

29 вересня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Героїв, 4/338. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 29.09.2016 р. о 06 год. 10 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора агресивна та становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 29.09.2016 р. о 06 год. 10 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Фоменко лікарні КЗ „ОЦЕМД та МК ДОС. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора збуджена. Висловлює маячні ідеї гибелі світу. Називає себе „матірю всіх людей. Агресивно налаштована до рідних. Галюцинує. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

29 вересня 2016 року заявниця звернулася до суду з заявою, в якій просила встановити опіку над визнаним за рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 25 квітня 2016 року недієздатним [PERSON] та призначити її опікуном. В судове засідання [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання поданої заяви. Халявинська сільська рада Чернігівського району та області звернулась до суду з поданням про призначення опікуном [PERSON] над її сином [PERSON], [INFO], вказавши, що [PERSON] зареєстрована та проживає в [INFO] на здійснює постійний догляд за своїм сином, який є недієздатним. Орган опіки та піклування Новозаводської районної у місті Чернігові ради про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши на відсутність заперечень щодо поданої заяви. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 25 квітня 2016 року [PERSON], [INFO], визнано недієздатним. Частиною 1 ст. 41 ЦК України передбачено, що над недієздатною особою встановлюється опіка. Згідно ст.55 ЦК України, опіка встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров»я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов»язки. Відповідно до ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування Халявинської сільської ради клопоче про призначення опікуном над недієздатним [PERSON] його маму [PERSON], яка також надала заяву, в якій просить призначити її опікуном. У судовому засіданні доведено, що обмеження, передбачені п.3.2 Правил опіки та піклування. затверджених Наказом Державного комітету України у справах сімї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоровя України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.99 № 34/166/131/88 для призначення [PERSON] опікуном відсутні. В судове засідання надана довідка, в якій вказано, що [PERSON] за станом здоров»я може надавати сторонню допомогу. У відповідності до наданої довідки Халявинською сільською радою Чернігівського району та області [PERSON] не позбавлялась батьківських прав. Згідно акту обстеження житлових умов за місцем проживання [PERSON] від 18 жовтня 2016 року, житловий будинок по вул.Зелена,128 в с.Халявин Чернігівського району та області має всі зручності за сповна придатний для проживання [PERSON], за яким здійснюють догляд його мати [PERSON] та батько [PERSON]. Рішенням виконавчого комітету Халявинської сільської ради Чернігівського району та області № 83 від 20 жовтня 2016 року надана згода на призначення опікуном [PERSON] над її сином [PERSON]. Враховуючи встановлені обставини в їх сукупності суд приходить до висновку про задоволення поданої заяви щодо встановлення на недієздатним [PERSON] опіки та призначення опікуном [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

29 вересня 2016 року позивач [PERSON] акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON]про стягнення заборгованості. З позовної заяви вбачається, що 20 грудня 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про відкриття в рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії № [NUMBER], відповідно до якого Банк відкриває Клієнту картковий рахунок, проводить за цим рахунком операції, видає картку, а також надає інші банківські послуги, а Клієнт зобовязується оплачувати банківські послуги на умовах, визначених цим договором, у тому числі згідно з Умовами та тарифами обслуговування карткового рахунку. Відповідач одержав кредит, проте порушив договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості станом на 12 вересня 2016 року на загальну суму 9\~253,07 грн., в тому числі: заборгованість по кредиту у сумі 3\~992,01 грн., заборгованість по нарахованим відсоткам у сумі 3\~465,89 грн., пеня у сумі 1\~795,17 грн. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 9\~253,07 грн. та судові витрати покласти на відповідача. У судове засідання представник позивача не прибув, проте надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника позивача, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Проте відповідачем надана до суду заява, в якій повідомив про те, що сплатить заборгованість у сумі 9\~253,07 грн. у січні 2017 року. Про причини неявки відповідач суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи, а також жодних заяв до суду не надходило. Згідно з частиною першою статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved