Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

31.08.2015 року ПАТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі договору від 21.12.2007 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 90000 доларів США з терміном повернення кредиту до 01.12.2017 року та сплатою 13,00% річних. [PERSON] не виконує належним чином свої зобов'язання за кредитним договором та станом на 18.08.2015 року утворилася заборгованість, загальний розмір якої становить 130035,95 доларів США, яку банк просить стягнути з позичальника та його поручителя [PERSON] разом із судовими витратами. 23.03.2016 року до суду надійшла заява ПАТ «Універсал Банк», якою зменшено позовні вимоги. Згідно заяви банк просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість, яка станом на 17.03.2016 року складає 37533,76 доларів США. 22.04.2016 року відповідачем [PERSON] подано зустрічний позов, в якому відповідач просить визнати припиненою поруку, що укладено між ним та ПАТ «Універсал Банк» 21.12.2007 року, на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України. Представник ПАТ «Універсал Банк» в судове засідання не з'явився, надавши клопотання про розгляд справи за його відсутності. В судовому засіданні 14.06.2016 року представник позивача підтримав позовні вимоги банку та просив їх задовольнити, а також відмовити в задоволенні зустрічного позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Судові повістки, що були направлені на адресу відповідача, повернулися до суду з поміткою про закінчення строків зберігання. На підставі вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, оскільки судовий виклик направлено відповідачу на адресу за місцем його реєстрації, вважається, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином. [PERSON] та його представник в судове засідання не з'явилися. Від представника [PERSON] надійшло клопотання про відкладення розгляду позову. Приймаючи до уваги, що судове засідання шість разів переносилося через неодноразові клопотання про відкладення судового засідання, враховуючи, що зазначені в клопотаннях обставини не підтверджено, суд розглянув справу у відсутності [PERSON] та його представника. В судовому засіданні 14.06.2016 року представник [PERSON] не визнав позовні вимоги про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що порука припинилася, тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог банку та задовольнити зустрічний позов. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 21.12.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № ВL1215, за умовами якого банк надає позичальнику - [PERSON] кредит в розмірі 90000 доларів США строком до 01.12.2017 року. Позичальник зобов'язується сплатити кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 13% річних, а у разі прострочення платежу у підвищеному розмірі 26% річних. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON] укладено договір поруки, на підставі якого [PERSON] взяв на себе зобов'язання відповідати перед банком разом з позичальником як солідарні боржники. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. За вимогами, передбаченими в ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та впорядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України - договір є обов'язковим для виконання сторонами, а з вимогами ст. 610 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Позивач вказує на те, що відповідачем умови договору не виконуються належним чином. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 23.11.2012 року з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» стягнуто заборгованість за вищезазначеним кредитним договором станом на 17.08.2012 року в розмірі 729102 грн. 52 коп., яка складалася із заборгованості за кредитом в розмірі 599828 грн. 85 коп., який стягнуто достроково, заборгованості з відсотків в розмірі 109182 грн. 46 коп., а також 20091 грн. 20 коп. підвищених відсотків. Тобто факт неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов'язань встановлений судовим рішенням та не потребує додаткового доведення на підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Пунктом 12.5 договору передбачено, що кредитний договір дії до повного виконання зобов'язань позичальника. В п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Таким чином, незважаючи на наявність рішення суду про дострокове стягнення заборгованості за договором, зобов'язання відповідача [PERSON] виконувати умови договору не припиняється до повного виконання зобов'язань за цім договором. Позивач посилається на те, що відповідачем [PERSON] заборгованість до теперішнього часу не сплачено. З розрахунку заборгованості вбачається, що з 08.10.2012 року жодного платежу по кредиту здійснено не було. Отже, нарахування банком відсотків на залишок заборгованості, а також передбачених в разі порушення умов договору підвищених відсотків проведено на законних підставах. Розмір заборгованості по відсотках становить 21734,66 долари США, розмір передбачених договором підвищених відсотків - 15799,10 доларів США. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно з вимогами ч. 2 ст. 27 ЦПК України всі наявні докази для підтвердження своїх вимог та заперечень сторони повинні надати до початку розгляду справи по суті. [PERSON] та [PERSON] доказів належного виконання умов договору не надали. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.ч.1, 2 ст. 554 ЦК України). Пунктом 4.2 договору поруки встановлено, що порука за даним договором припиняється із припиненням всіх зобов'язань боржника за основним договором, що забезпечується такою порукою. В заперечення проти позовних вимог банку та в обґрунтування зустрічних позовних вимог [PERSON] посилався на те, що порука за договором від 21.12.2007 року припинилася на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України. Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Строки дії поруки, які передбачені ч. 4 ст. 559 ЦК України, не є строками захисту порушеного права, а строками існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. В той же час, ухвалюючи 12.11.2012 року рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором солідарно з позичальника та поручителя, суд висловив свою думку про те, що порука не припинилася. Висновок про відсутність вважати поруку припиненою на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України висловив Апеляційний суд Львівської області 05.02.2016 року під час розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції від 12.11.2012 року. Вказана ухвала суду апеляційної інстанції залишена без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.06.2016 року. Таким чином, питання з приводу припинення поруки вже було предметом судового розгляду. Судовим рішенням, що набрало законної сили, встановлено відсутність підстав вважати припиненою поруку за договором від 21.12.2007 року. Тому у суду відсутні підстави для задоволення зустрічного позову. В п. 12 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні первісного позову. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 3654 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 26.08.2015 року. При цьому розмір судового збору сплачено з розрахунку первісної ціни позову 130035,95 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України на день звернення до суду було еквівалентно 2863236 грн. 85 коп. В ході розгляду позову позовні вимоги було зменшено на 37533,76 доларів США, що на день ухвалення рішення еквівалентно 999816 грн. 94 коп. (з розрахунку 26,637804 грн. за 1 долар США). Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідачів в повному обсязі в рівних частках з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved