Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

2 липня 2014 року, позивач [PERSON] звернувся до суду з названим позовом, в якому просив суд, визнати недійним протокол № 1614237-9 від 28.03.2014 р. філії 16 ПП «Нива-В.Ш.» про проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 78,4 кв.м та земельної ділянки площею 0,25 га, які знаходяться за адресою : [ADDRESS], а відкриті торги, переможцем яких став відповідач [PERSON] такими, що не відбулися та визнати недійсним акт державного виконавця ВДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області від 14.04.2014 р. про реалізацію вищевказаних предметів іпотеки, мотивуючи це численними порушеннями діючого законодавства України, допущеними при проведенні вказаних торгів та реалізації предметів іпотеки. В судових засіданнях, позивач [PERSON] та його представник повністю підтримали позовні вимоги та просили суд, їх задовольнити. Представник відповідача ПП «Нива-В.Ш.» в судові засідання повторно не з`явився, однак про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується численними поштовими повідомленнями про вручення уповноваженому представнику підприємства судових повісток з викликами до суду, надісланими за всіма відомими судові адресами юридичного та фактичного місць знаходження підприємства згідно офіційних даних ЄДРПОУ, причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надав (а.с. 42,201-203,219-220,223-226,242,244). В судових засіданнях представник відповідача ВДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області позов не визнав повністю з підстав його необґрунтованості та безпідставності, пояснивши суду, що всі дії державного виконавця та реалізатора арештованого майна ПП «Нива-В.Ш.» були здійснені в межах Закону, і прилюдні торги по реалізації іпотечного майна були проведені у відповідності з діючим законодавством без жодних порушень позивача, надавши при цьому свої письмові заперечення на позов. Відповідач [PERSON] та його представники в судових засіданнях позов не визнали повністю, вважаючи його необґрунтованим та безпідставним, просили суд, відмовити у його задоволенні, надавши суду свої письмові заперечення на позов. Представник 3-ої особи : ПАТ «ПроКредит Банк» в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судових засідань був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями з відмітками про вручення судових повісток уповноваженому представнику банку, причини неявки суду не повідомив, однак надіслав на адресу суду письмову заяву, в якій просив суд відмовити у задоволенні позову та з проханням про слухання справи за відсутності їхнього представника (а.с. 43,198,204,214,218,238-240,243,247-248). Представник 3-ої особи : ПАТ «УкрСиббанк» в судові засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, що підтверджується численними поштовими повідомленнями з відмітками про вручення судових повісток уповноваженому представнику банку, причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надав (а.с. 44,199,221,245). Заслухавши думку та позиції всіх учасників процесу, дослідивши матеріали справи та додатково надані докази, зокрема, оригінали виконавчого провадження, копія якого приєднана до матеріалів справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно із ст.ст. 10,11 ЦПК України - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які як і інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона - повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи та розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі - розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно із ст. 6 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого роти нього кримінального звинувачення. Стаття 17 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визначених цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачене в Конвенції. Згідно із ст. 202 ЦК України - правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво - чи багатосторонніми правочинами є погоджена дія двох або більше сторін. Умовами статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 204 ЦК України передбачено - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності правочину). Частина 1 п. 3 ст. 208 ЦК України зазначають - у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Виходячи з приписів ст. 215 ЦК України вбачається, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ст. 216 ЦК України - недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Правові наслідки, передбачені ч.ч. 1,2 цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частина 2 статті 388 ЦК України зазначає, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Згідно із ст. 650 ЦК України - особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. На думку суду, прилюдні торги за своєю юридичною природою - це продаж майна, на яке звернено стягнення і яке підлягає реалізації. Власником цього майна стає покупець, який запропонував за нього у ході торгів найвище ціну. Таким чином, під час проведення прилюдних торгів укладається угода про передачу майна у власність, сторонами якої покупець - учасник прилюдних торгів, яким може бути фізична чи юридична особа, і продавець - ДВС в особі спеціалізованої організації, що організовує та проводить ці прилюдні торги за договором із ДВС. Пунктом 4.14 «Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна», затвердженого наказом Мінюсту від 27.10.1999 р. № 68/5 та зареєстрованого 02.11.1999 р. за № 745/4038 - торги закінчуються підписанням протоколу про результати торгів, який має силу договору. Порушенням порядку організації торгів - є відмова до участі в них учасників (чи їхніх представників), які виконали умови допуску до торгів (подали заяву про участь у торгах, сплатили реєстраційний та гарантійний внески та подали документи, що підтверджують сплату), як це передбачено п. 3.12 Тимчасового положення. Допуск до участі в торгах учасників, які не виконали умов допуску до торгів (наприклад не сплатили реєстраційного та гарантійного внесків) є порушенням встановленої процедури проведення торгів. Недотримання правил про поінформованість невизначеного кола осіб щодо проведення торгів, слід кваліфікувати як істотне порушення процедури. На думку суду, прилюдні торги можуть визнані недійсними лише в тих випадках, коли під час їх підготовки і проведення були допущені суттєві порушення, які можуть вплинути на їх результати. Зокрема, з урахуванням наведених вище норм Закону, суд дійшов висновку, що підставою для визнання торгів недійсними є одночасна наявність двох фактів : порушення норм закону при проведенні торгів і порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, а також порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених «Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна», затвердженого наказом Мінюсту України від 27.10.1999 р. № 68/5. У зв'язку з викладеним та з урахуванням «Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна», суд вважає, що зокрема, порушення, допущені державним виконавцем при складанні протоколу про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна та акту державного виконавця про реалізацію предметів іпотеки щодо помилки у написанні прізвища переможця торгів [PERSON], враховуючи реалізоване, у встановленому Законом порядку арештоване майно на торгах - не є підставами для визнання торгів недійсними (такими, що не відбулися) - оскільки вони не пов'язані з порушенням правил проведення торгів. Не є такою підставою також і нібито допущені порушення при проведенні оцінки арештованого майна (предметів іпотеки та торгів), яка була проведена за рік до торгів - адже вона здійснюється державним виконавцем до початку публічних торгів, оскільки такі дії можуть бути предметом інших самостійних позовів або скарг (про звільнення майна з-під арешту, визнання дій державного виконавця неправомірними в порядку ст.ст. 24,26,32,36,57 Закону України «Про виконавче провадження»). При оспорюванні публічних торгів, позивач повинен довести суду конкретні факти порушення у їх сукупності, а саме : встановлених правил організації і проведення торгів, його власних майнових прав і інтересів, критеріями яких є права і законні інтереси заінтересованої особи (позивача) безпосередньо порушені оспорюваними торгами і (або) укладеним за їх результатами договором, в результаті визнання торгів недійсними майнові інтереси заінтересованої особи будуть відновлені, заінтересована особа отримає права чи майно в результаті проведення реституції після визнання торгів недійсними. Відповідно до ст.ст. 37,38 Закону України «Про іпотеку» - іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюються до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У судовому засіданні було встановлено, що на підставі заяви стягувача ПАТ «ПроКредит Банк» про відкриття виконавчого провадження від 27.03.2013 р. та заяви про відкриття виконавчого провадження стягувача ПАТ «УкрСиббанк» від 11.04.2013 р., постановами заступника начальника ВДВС Овідопольського РУЮ Одеської області про відкриття виконавчого провадження від 16.05.2013 р. та від 24.07.2013 р., при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1025/11 виданого 12.12.2011 р. Овідіопольським райсудом Одеської області про стягнення з боржника [PERSON] (іпотекодавця) на користь стягувача ПАТ «ПроКредит Банк» (іпотекодержателя) боргу у розмірі 971777,65 грн. та при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-7422 виданого 14.12.2010 р. Приморським райсудом м. Одеси про стягнення з боржника [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» боргу у сумі 1625804,29 грн., об'єднаних в одне зведене виконавче провадження - було складено відповідний акт про реалізацію предмета іпотеки : житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 78,4 кв.м, який належить боржнику [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10.07.2002 р. (реєстр. № 2-2570), зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно (реєстр. № 1765760), що підтверджується витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 13390800 від 30.01.2007 р. (номер запису 227, книга 1) та земельної ділянки, площе. 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належить боржнику [PERSON] на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії IV-ОД № 062308 від 09.08.2002 р. - які знаходяться за адресою : [ADDRESS] (а.с. 9-10,15-17,46-47,55,57-65,69-86). Згідно актів опису й арешту майна державного виконавця від 09.08.2013 р. - було накладено арешт на вищевказане нерухоме майно : житловий будинок та земельну ділянку (а.с. 87,88). Постановою державного виконавця ВДВС Овідопольського РУЮ Одеської області від 03.10.2013 р., у встановленому Законом порядку - було призначено СПД [PERSON], як експерта суб'єкта оціночної діяльності щодо оцінки ринкової вартості вищевказаного арештованого майна, яка була попереджена за відмову або ухилення від дачі висновку чи за дачу завідомо неправильного висновку за ст.ст. 384,385 КК України, і якою був наданий відповідний висновок оцінки вказаного майна, а саме житлового будинку - 178875 грн. (еквівалент 22379 дол. США) та земельної ділянки - 222805 грн. (еквівалент 27875 дол. США), а разом - 401680 грн. (еквівалент 50254 дол. США), станом на 16.10.2013 р. (а.с. 98-145). Своїм листом № 03-17757 від 21.11.2013 р., державним виконавцем ВДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області, на підставі ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» - було повідомлено боржника [PERSON] та стягувачів ПАТ «ПроКредит Банк» і ПАТ «УкрСиббанк» про проведену оцінку арештованого майна боржника [PERSON] із вказанням вартості іпотечного майна та пропозицією про ознайомлення із вказаним висновком про оцінку арештованого майна у ВДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області за адресою : [ADDRESS] (а.с. 146). Також, у встановленому Законом порядку, начальник ВДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області надіслав на адресу начальника УДВС ГУЮ Одеської області заявку на реалізацію арештованого майна (а.с. 147). 07.03.2014 р., між ВДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області та Філією 16 ПП «Нива-В.Ш.» було укладено договір № 1614237 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) (а.с. 148-150). Крім цього, листом № 886 від 14.03.2014 р., державний виконавець повідомив учасників виконавчого провадження - боржника [PERSON], стягувачів ПАТ «ПроКредит Банк» та ПАТ «УкрСиббанк» про те, що прилюдні торги по реалізації вищевказаного арештованого нерухомого майна за вказаним договором (Лот № 9) за загальною стартовою ціною всього майна, визначеною експертом у сумі 401680 грн. без ПДВ - відбудуться 28.03.2014 р. о 09:00 год. за адресою : [ADDRESS] (адреса місцезнаходження нерухомого майна) із розміщенням вказаної інформації про торги на сайті ДП «Інформаційний центр» Мінюсту України під № 540173 (а.с. 151-158,229). Інформаційні повідомлення про місце, дату та час проведення прилюдних торгів були розміщені в офіційних друкованих виданнях України (а.с. 234-237,252-253). Вищевказане нерухоме майно було реалізовано філією № 16 ПП «Нива-В.Ш.» на прилюдних торгах, які відбулися 28.03.2014 р. за адресою : [ADDRESS] та переможцем торгів (покупцем) був визнаний відповідач [PERSON], який запропонував за предмет торгів (іпотечне майно) найвищу ціну : за житловий будинок - 178875 грн., за земельну ділянку - 222805 грн., які були перераховані частками згідно платіжних доручень (а.с. 159,161-163). Зазначене вище було відображено у протоколі проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, що є предметом іпотеки, належного [PERSON] № 1614237- 9 від 28.03.2014 р., затвердженого директором Філії 16 ПП «Нива-В.Ш.», а також складений відповідний акт державного виконавця про реалізацію предметів іпотеки від 14.04.2014 р. та знята заборона відчуження та вилучення іпотеки від 14.04.2014 р. (а.с. 160-187). Після проведення прилюдних торгів, боржник [PERSON] подав ВДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження (а.с. 188). На думку суду, твердження позивача про помилку у прізвищі переможця торгів [PERSON], допущену державним виконавцем в акті про реалізацію предмета іпотеки від 14.04.2014 р. - суд вважає несуттєвою, і такою, що не дає підстави вважати торги, такими, що не відбулися, а тим більш, визнавати недійсним вказаний акт, враховуючи, що вказана помилка була технічною помилкою, виправлена постановою про перевірку виконавчого провадження від 07.07.2014 р., при утому, що в акті був вірно вказаний ідентифікаційний податковий номер [PERSON] (ІПН : [NUMBER]) та адреса його проживання, а також той факт, що у протоколі проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, що є предметом іпотеки № 1614237-9 від 28.03.2014 р., який був складений в день проведення прилюдних торгів і відповідно раніше, ніж складений акт державного виконавця - прізвище переможця торгів [PERSON] вказане вірно (а.с. 160,168,191). Крім того, суд вважає безпідставними, необґрунтованими і такими, що не відповідають приписам ст.ст. 57-60 ЦПК України, посилання позивача на те, що оцінка його арештованого майна була проведена за рік до проведення прилюдних торгів, його не було повідомлено про оцінку майна, яка не була погоджена з ним, а також, що на момент проведення прилюдних торгів закінчився шестимісячний строк дії оцінки майна, зважаючи на те, що вказані твердження спростовуються вищенаведеними матеріалами справи та суперечать нормам вищевказаного Закону та «Тимчасовому положенню про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна», якими передбачено, що строк дії оцінки майна від 16.10.2013 р. був дійсним до 16.04.2014 р. (6 місяців), в той час, як торги відбулися 28.03.2014 р. Також, суд звертає увагу на той факт, що жодною нормою Закону - не передбачено необхідність будь-якого погодження оцінки майна для проведення прилюдних торгів з боржником, яке реалізується в примусовому порядку, а згідно ч. 3 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» - сторона вважається ознайомленою з оцінкою майна, якщо повідомлення про результати визначення вартості майна було направлено на адресу сторони виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією, що й було зроблено державним виконавцем і про що було вказано вище. Однак, позивачем не було оскаржено вищевказану оцінку майна в порядку ч. 4 ст. 58 Закону, що він підтвердив в судовому засіданні і про що в матеріалах виконавчого провадження відсутні належні та допустимі докази. При чому, на думку суду - дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення публічних торгів, мають самостійний характер і спосіб оскарження дій виконавця, про що було вказано судом вище, і відповідно не можуть бути підставою для визнання публічних торгів недійсними. Не заслуговують на увагу суду твердження позивача про неправильність способу виконання рішення суду та процедури реалізації арештованого майна, з урахуванням того, що у виконавчому листі, виданого на підставі рішення Овідіопольського райсуду від 27.09.2011 р. йдеться мова саме про звернення стягнення на предмет іпотеки, належний боржникові [PERSON], у зв'язку з чим, як державним виконавцем, так і торгівельною організацією ПП «Нива-В.Ш.» були повністю дотримано порядок реалізації арештованого майна боржника [PERSON] Крім цього, суд вважає безпідставними посилання позивача на участь у проведенні прилюдних торгів лише одного учасника, яким виявився відповідач [PERSON] - то в силу ст. 45 Закону України «Про іпотеку» - допускається проведення торгів з реалізації предмета іпотеки за умови наявності лише одного учасника та придбання майна за початковою ціною. На думку суду - будь-які законні права та інтереси боржника [PERSON] при проведенні прилюдних торгів з реалізації його арештованого майна - не були порушені, процедура прилюдних торгів була проведена у відповідності до норм Закону України «Про іпотеку» та «Тимчасового положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна», затвердженого наказом Мінюсту України від 27.10.1999 р. № 68/5, в тому числі і оцінка майна, яка не була оскаржена позивачем, за результатами яких були законно складені оскаржувані протокол та акт. Таким чином, суд дійшов висновку, що будь-яких суттєвих порушень, які могли б вплинути на результати підготовки і проведення прилюдних торгів з реалізації вищевказаного нерухомого іпотечного майна, внаслідок яких торги мають бути визнані такими, що не відбулися - не було допущено ні ПП «Нива-В.Ш.», ні ВДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області. У зв'язку з викладеним, суд вважає позов [PERSON] необґрунтованим, безпідставним, а його твердження неспроможними, і тому в задоволенні позову, який на думку суду, направлений на намагання позивачем уникнути відповідальності за рішенням суду та бажанням штучно затягнути його виконання, шляхом визнання прилюдних торгів, такими, що не відбулися та документів, укладених за його наслідками, в тому числі, перешкоджаючи законному переможцю прилюдних торгів і майбутньому власникові іпотечного будинку та земельної ділянки [PERSON] вільно розпоряджатися своїм майном - слід відмовити повністю. Згідно ч. 6 ст. 154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. За заявою позивача [PERSON] від 02.07.2014 р., в порядку забезпечення позову, ухвалою Овідіопольського райсуду Одеської області від 04.07.2014 р. було накладено арешт на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, площею 78,4 кв.м (індексний номер : 23831631 від 04.07.2014 р., номер запису про обтяження : 6225367) та земельну ділянку, площею 0,250 га, які розташовані за адресою : [ADDRESS] (індексний номер : 23830747 від 04.07.2014 р., номер запису про обтяження : 6225145) (а.с. 22,24-28). Враховуючи, що в задоволенні позову [PERSON] було відмовлено, вищевказані заходи забезпечення позову застосовані судом - слід скасувати.

Outcome: dismissed