Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

9 березня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом та просить визнати право власності в порядку спадкування на земельну ділянку, що належала її бабі [PERSON], яка померла 2 вересня 2015 року. Мотивує свої вимоги тим, 2 вересня 2015 року в с. Синівка Липоводолинського району Сумської області померла її баба - [PERSON], яка постійно до 20 грудня 2012 року проживала в селі Легуші Калінінської сільської ради, Липоводолинського району Сумської області. Ще за життя баба склала заповіт, де все майно заповіла їй. Після смерті баби відкрилася спадщина у виді земельної частки (паю). Вона, як спадкоємець за заповітом звернулася до державного нотаріуса Липоводолинської районної державної нотаріальної контори по питанню прийняття спадщини після смерті баби. Нотаріусом 1 березня 2016 року була заведена спадкова справа № 49/2016. Вказує, що за відсутності оригіналу державного акту на земельні ділянки вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Представник відповідача в судове засідання не зявився, судом отримано заяву відповідача про розгляд справу за його відсутності, претензії щодо позитивного вирішення питання відсутні. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні висловився проти задоволення позовних вимог, вказав, що є сестрою позивача, а баба в 2008 році заповіла йому земельну ділянку. Про існування пізніших заповітів йому невідомо. Представники інших третіх осіб в судове засідання не зявилися, судом отримано заяви про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення, суд приходить до наступних висновків. Позивач [PERSON] є онукою спадкодавця [PERSON]. 18 квітня 2003 року [PERSON] отримала державний акт серії IV-СМ № 033899 на право приватної власності на земельну ділянку, розташовану на території Калінінської сільської ради Липоводолинського району Сумської області для ведення особистого селянського господарства, площею 1,371 га. (а.с. 8). Відповідно до довідки № 26 від 18 березня 2016 року виданої виконкомом Калінінської сільської ради Липоводолинського району Сумської області [PERSON] до 20 грудня 2012 року була зареєстрована та проживала в с. Легуші Калінінської сільської ради. На час смерті проживала в будинку для пристарілих с. Синівка. Заповіти від імені [PERSON] посвідчувалися у Калінінській сільській раді 13 серпня 2008 року, реєстровий № 209, 13 серпня 2008 року реєстровий № 210, 20 листопада 2008 року реєстровий № 248, 20 листопада 2008 року реєстровий № 249 (а.с. 41). З копії заповіту, посвідченого секретарем виконкому Калінінської сільської ради Липоводолинського району Сумської області [PERSON] 13 серпня 2008 року, реєстровий № 209 вбачається, що [PERSON] свої заощадження, що знаходяться в ТВБВ № 147/097 філії Роменське відділення № 147 ВАТ «Ощадбанк» на рахунках № 915515768, 915517141, 079000059 заповіла порівну [PERSON] та [PERSON] (а.с. 61). Калінінська сільська рада Липоводолинського району Сумської області своїм листом № 38 від 6 квітня 2016 року повідомила, що заповіт від 13 серпня 2010 року реєстровий № 210, складений [PERSON] скасований останньою 20 листопада 2008 року. Згідно копії заповіту, посвідченого секретарем виконкому Калінінської сільської ради Липоводолинського району Сумської області [PERSON] 20 листопада 2008 року, реєстровий № 248, [PERSON] земельну ділянку, що їй належала на праві приватної власності відповідно до державного акту ІV-СМ № 033899 заповіла [PERSON] (а.с. 59). З копії заповіту, посвідченого секретарем виконкому Калінінської сільської ради Липоводолинського району Сумської області [PERSON] 20 листопада 2008 року, реєстровий №249, вбачається, що [PERSON] земельну ділянку, що їй належала на праві приватної власності відповідно до державного акту ІV-СМ № 033895 заповіла [PERSON] (а.с. 60). 31 серпня 2015 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений Синівською сільською радою Липоводолинського району за №209, яким все майно, яке буде належати їй на час смерті заповіла [PERSON] (а.с. 6). 2 вересня 2015 [PERSON] померла (а.с. 7). [PERSON] звернулася до нотаріуса з питанням оформлення свідоцтва про право на земельну ділянку після смерті баби [PERSON] 4 березня 2016 року, але отримала відмову у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу та неможливістю отримати його дублікат. З наданих Липоводолинською райдержнотконторою відомостей вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла 2 вересня 2015 року заведена за заявою [PERSON], 1 березня 2016 року за № 49/2016. Підтверджено посвідчення заповіту від імені [PERSON] від 31 серпня 2015 року, реєстровий № 209 згідно Спадкового реєстру (а.с. 55). Із копії звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки сільськогосподарського призначення вбачається, що вартість земельної ділянки площею 1,3710 га, належної [PERSON] становить 21600 грн. (а.с. 14-31). У Липоводолинській районній газеті «Наш край» від 26 лютого 2016 року надруковано оголошення про те, що загублений державний акт на земельну ділянку серії IV-СМ № 033899 від 18 квітня 2003 року виданий на імя [PERSON] вважається недійсним (а.с. 12). За викладених обставин позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права у звязку з втратою оригіналу правовстановлюючого документу. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами 2 та 3 ст. 1254 ЦК України передбачено, що заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. За приписами ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, зокрема якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За наявності в матеріалах справи необхідних доказів належності померлій [PERSON] земельної ділянки площею 1,371 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Калінінської сільської ради Липоводолинського району Сумської області та враховуючи, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], скасування останнім за часом заповіту попередніх, відсутність у позивача можливості у нотаріальному порядку оформити спадщину після смерті баби через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа, суд вважає необхідним визнати за позивачем право власності в порядку спадкування на належну померлій бабі земельну ділянку.

Outcome: approved