Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

29 жовтня 2018 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів, стягнення додаткових витрат та пені за прострочення сплати аліментів. Позов мотивує тим, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 серпня 2018 року з відповідача [PERSON] присуджено стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 900,00 гривень, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 травня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.\~Однак, відповідач не сплачує присуджені судом аліменти на утримання дитини. Із часу ухвалення рішення про стягнення аліментів відповідачем було сплачено лише 2000 гривень, заборгованість станом на 01.07.2018 року становить 10483,87 гривень. Розмір неустойки (пені) у звязку із несплатою [PERSON] аліментів на утримання дитини становить 37242 гривні. На даний час присуджених рішенням суду аліментів не може бути достатньо, адже витрати на утримання дитини значно зростають, дитина відвідує репетиторів з іноземних мов, тренажерну залу та модельне агентство. Крім цього, у червні та у серпні 2018 року понесені додаткові витрати на лікування [PERSON] у сумі 18900 гривень та 1950 Євро гривні, а також витрати на придбання останній компютера. А тому, просить суд стягнути з відповідача в її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень, щомісяця, від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; додаткові витрати на дитину [PERSON] у розмірі 64999 гривень 65 копійок; та 37242 гривень пені за прострочення сплати аліментів. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав викладених у позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, будь-яких заяв, в тому числі відзиву не подавав. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що на підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 10 серпня 2017 року з [PERSON], мешканця [INFO] на користь [PERSON] щомісячно стягуються аліменти на утримання [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 900,00 гривень, починаючи з 04 травня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.\~\~\~ Згідно з положеннями ч. 1\~ст. 192 СК України,\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 № 2037-VIII, який набрав чинності 08.07.2017, внесено зміни до ч. 2\~ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно свідоцтва про народження дитини серії І-ЕГ №000565 від 11 березня 2005 року, [PERSON] народилась 16 лютого 2005 року, тобто на даний час їй виповнилось 14 років. З положень Закону України №2629-VІІІ «Про державний бюджет на 2019 рік» слідує, що розмір прожиткового мінімуму для дітей у віці від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2019 року - 2027 грн., з 1 липня 2019 року - 2118 грн., з 1 грудня 2019 року - 2218 грн. Наведене свідчить про те, що на день постановлення даного рішення розмір прожиткового мінімуму змінився в бік його збільшення. Крім того, суд вважає, що на даний час розмір раніше присуджених аліментів не в повній мірі задовольняє мінімальні потреби дитини, оскільки в силу свого віку остання потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. Крім того, уже після постановлення рішення про стягнення аліментів, позивач стала винаймати житло, в якому проживає разом з дитиною, що підтверджується договором оренди квартири від 14.12.2017. Відтак, позивач несе додаткові витрати на забезпечення дитини житлом. Належних доказів щодо відсутності у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу доньки подано не було. За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність змінити розмір раніше присуджених з відповідача аліментів та стягувати їх у розмірі 1300 гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. При цьому,\~суд вважає\~за необхідне\~зазначити,\~що додаткові\~витрати на\~лікування та\~розвиток здібностей\~дитини можуть\~бути стягнуті\~з відповідача\~в користь\~позивача за рішенням суду на підставі ст.185 СК України. Відповідно до\~ст. 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Позивач звернулася до суду з вимогою про стягнення додаткових витрат посилаючись на те, що донька [PERSON] в період з 21 листопада 2017 року по 29 червня 2018 року пройшла курс лікування зубів, що доводиться копією акту виконаних робіт за стоматологічні послуги від 29.06.2018 року, за які було сплачено 18900 гривень (а.с.15). Також остання, в період з 04.08.2018 по 06.08.2018 пройшла лікування (було проведено ЛОР-операцію) у приватній лікарні «Напа Олімпік» у м. Айя-Напа, район Фамагуста на Кіпрі, витрати на яку склали 1950 Євро, що в гривневому еквіваленті станом на дату розгляду справить 62536,50 гривень. Оскільки батьки несуть витрати на дитину порівну, тому з відповідача підлягає стягненню 40718,25 гривень витрат на лікування дитини (81436,50/2). При цьому до додаткових витрат суд вважає за необхідне віднести також половину витрат на квитки на літак, страховку та проживання доньки на Кіпрі, де проводилось лікування 117,5 Євро (3768,23 гривні)+999+97=4864,23 гривні; та в силу ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», в якій зазначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, половину витрат на квитки на літак та проживання в Греції 17 Євро(545,19 гривень)+40 Євро(1282,80 гривень)=1827,99 гривень та на квитки на літак та проживання в Польщі та Голландії 39,25 Євро(1258,75 гривень)+5,5 Євро(176,39 гривень)+1040,40 гривень+999 гривень=3474,54 гривень, а також половину вартості придбаного для розвитку здібностей дитини моноблока ACER, що складає 13003,50 гривень (а.с.20). Вказані витрати доводяться фотокопіями онлайн квитків та бронювань місць в готелях країни відвідування та копією паспорта [PERSON] для виїзду за кордон з відмітками про вїзд/виїзд до вищевказаних країн ( а.с.23-34). При чому, суд зауважує, що відповідач не заперечував щодо виїзду дитини за межі України, надаючи відповідні нотаріально посвідчені дозволи. Таким чином, з відповідача в користь\~позивача на утримання доньки [PERSON],\~[INFO], підлягає стягненню 63 888 гривень 50 копійок додаткових витрат. Що стосується позовних вимог [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, то суд дійшов висновку, що в цій частині вимоги не підлягають до задоволення. Поданий позивачем розрахунок пені не є належним доказом, оскільки не відповідає встановленим судом обставинам. Позивачем не було подано належних та допустимих доказів, з яких суд міг би встановити суми несплачених [PERSON] аліментів впродовж травня 2017 року по дату подачі позову 29 жовтня 2018 року, виходячи із їх часткового погашення останнім, що не заперечувалося [PERSON], та підтверджується довідками Першого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області. Разом з наявністю у вказаних довідках суперечливих відомостей щодо суми сплачених відповідачем аліментів, у них відсутні дані про дати сплати аліментів, що в свою чергу позбавляє суд можливості самостійно розрахувати розмір пені. Відтак в задоволенні позову в частині стягнення пені слід відмовити за недоведеністю, що не позбавляє позивача за наявності належних та допустимих доказів, повторно звертатися до суду з такою вимогою. Згідно з вимогами ст. 191 СК України та розяснень, які містяться у п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3\~«Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, стягнення аліментів у новому розмірі відбуватиметься після набрання рішенням суду законної сили, а не з дня предявлення позову як вказує позивач. Частиною 2\~ст. 184 СК України\~визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до вимог ст.\~141\~ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у встановленому законом розмірі.

Outcome: partial