Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

31 березня 2021 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що з 24 травня 2013 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Донька знаходиться на її повному утримані. Відповідач, як батько дитини, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, чим ставить її у скрутне матеріальне становище. Відповідач має можливість наавати матеріальну допомогу на утримання дитини, оскільки працює на ВП «ЮУ АЕС», у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання доньки. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала. Просила стягувати аліменти з 01 травня 2021 року, в зв`язку з тим, що відповідач добровільно сплачував аліменти за попередній період. Долучила копію виписки з рахунку АТ КБ «ПриватБанк». Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву із проханням розглядати справу без його участі. Позовні вимоги визнав. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24 травня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області за актовим записом №89. Після укладення шлюбу чоловікові та дружині присвоєні прізвища « [PERSON] » та « [PERSON] » відповідно /а.с. 4/. Сторони є батьками малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження /а. с. 5/. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з положеннями ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами ч. 3 ст. 181 СК України та ст.182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В позовній заяві позивач вказує, що донька проживає з нею та вона її повністю утримує, а відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки надає нерегулярно та в меншому розмірі, заперечень протилежного відповідачем не надано, тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню аліменти у частці від доходу. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на утримання дитини, суд враховує майновий стан відповідача і вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів доходів до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається із копії виписки з рахунку АТ КБ «ПриватБанк» /а.с. 27/ відповідач до травня 2021 року добровільно сплачував аліменти на утримання доньки, тому стягненню підлягають аліменти з 01 травня 2021 року. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місць. Частиною 2 статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Зважаючи на те, що позивача при зверненні до суду було звільнено від сплати судового збору па підставі п.3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а також визнання відповідачем позову, на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України судовий збір у розмірі 454 грн. (908 грн.:2) на користь держави підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved