Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

29 травня 2015 року [PERSON] звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом, про позбавлення права користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що їй, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18 березня 2015 року, на праві приватної власності належить трикімнатна квартира [ADDRESS]. Вказана квартира нею була придбана у гр. [PERSON] У зазначеній квартирі з 1998 року зареєстрований відповідач - [PERSON], який не мешкає в спірній квартирі з 02 лютого 2014 року, жодних особистих речей відповідача в приміщенні немає, місце його перебування позивачу невідоме. Добровільно знятися з реєстрації в спірному приміщенні [PERSON] не бажає, у звязку з чим, створює перепони позивачу в користуванні та розпорядженні квартирою. Позивач змушена нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, та не має змоги оформити субсидію. У звязку з викладеним, позивач просить позбавити [PERSON] права користування житловим приміщенням - квартирою №76 в будинку №28 по вулиці М. Василевського м. Словянськ, Донецької області. Позивач, [PERSON], в судовому засіданні позов підтримала на його задоволенні наполягала, надала суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Зазначила, що відповідач є сином колишньої власниці вказаної квартири і значиться зареєстрованим у спірному приміщенні з 1998 року. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, про час, дату і місце судового засідання був повідомлений телеграмою (а.с. 20), відомостей про причини неявки суду не надав, заяв про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Так, у ході судового розгляду було встановлено, що згідно договору купівлі продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] 18 березня 2015 року за №960 (а.с.4,5), продавець [PERSON] - продала, а покупець [PERSON] - купила квартиру №76, розташовану у житловому будинку №28 по вулиці М. Василевського в м. Словянськ Донецької області. Право власності позивача на вказану квартиру також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №38277729 від 29 травня 2015 року, в якому зазначено, що право власності на трикімнатну квартиру в будинку №28 по вулиці М. Василевського в м. Словянськ Донецької області зареєстровано за [PERSON] (а. с. 19). З наданої суду довідки про склад сімї виданої головою житлово-будівельного кооперативу №39 «УЮТ» [PERSON], вбачається, що відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: Донецька область, м Словянськ, [ADDRESS] (а. с. 10). З вищевикладеного вбачається, що відповідач не є ані власником, ані співвласником спірної квартири, договір найму житла з ним не укладався. [PERSON] огляду, складеного комісією ЖБК №39 «УЮТ» в присутності мешканців будинку [PERSON], [PERSON], та Руднєва, Е.Г., встановлено, що відповідач [PERSON], на протязі тривалого часу за адресою: Донецька область, м Словянськ, [ADDRESS] - не проживає (а. с. 9). Викладене в акті, також підтверджується показаннями свідків. Так, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], пояснила, що мешкає у квартирі [ADDRESS] з 1992 року. [PERSON] мешкав в квартирі №76 зазначеного будинку, однак виїхав приблизно в 2012 2013 році. [PERSON] є матірю відповідача. Останній раз її свідок бачила приблизно два роки тому. Відомо, що відповідач, разом із матірю ніби то виїхали до Російської Федерації. Місце перебування відповідача їй невідоме. Свідок [PERSON], пояснила, що мешкає в квартирі [ADDRESS] вже 23 роки і є головою ЖБК №39 «УЮТ». Сімя [PERSON] були її сусідами, однак, не проживають в спірній квартири вже приблизно пять років. [PERSON] є матірю відповідача [PERSON] На даний час, квартира №76 порожня, в ній ніхто не проживає. Востаннє, відповідача та його мати, вона бачила приблизно два роки тому. На даний час, місце перебування відповідача їй невідоме. За приписами ч. ч. 1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 9 ЖК ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Передбачаючи право власника житлового будинку (квартири) на відчуження цих об'єктів, закон не передбачив при цьому перехід прав і обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сімї власника квартири користуватись цим житловим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на квартиру в особи, членами сімї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сімї. Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року. Аналізуючи фактичні обставини по справі і докази надані сторонами, судом достовірно встановлено, що відповідач є членом сімї колишнього власника спірної квартири і відповідно, не є членом сімї дійсного власника. Договірні відносини позивача [PERSON] як нового власника квартири з відповідачем [PERSON] - відсутні, тому слід вважати, що у зв'язку із припиненням права власності на квартиру [PERSON], її син відповідач по справі - втратив право користування цим житловим приміщенням, оскільки його права є похідними від прав колишнього власника будинку, членом сім'ї якого він є. Реєстрація [PERSON] в житловому приміщенні квартирі [ADDRESS], створює перешкоди у здійсненні позивачем права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач тривалий час не проживає в спірному житловому приміщенні і добровільно знятися з реєстрації не бажає. Отже, приймаючи до уваги досліджені в судовому засіданні докази та обставини, в межах заявлених позивачем вимог, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності зі статтею 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved