Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

30 червня 2016 року Бердянська місцева прокуратура Запорізької області (далі - прокурор) в інтересах дитини-сироти [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом про визнання права власності на 5/6 часток від 1/10 частини нежитлового приміщення в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовної заяви прокурор зазначив, що в ході вивчення особових справ дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлено, що на первинному обліку в службі у справах дітей Куйбишевської РДА перебуває дитина-сирота - [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Остання померла [INFO] року. [PERSON] помер 29.12.2009 року. На момент смерті у померлого залишилось спадкове нерухоме майно, а саме 1/10 частка нежитлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до висновку експертного оціночно-будівельного дослідження №11/2-16 від 20.05.2016 вартість 1/10 частки вказаного нежилого приміщення складає 14 тис. гривень. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 18.05.2016 встановлено, що власниками даного нежитлового приміщення є: 17/40 часток - [PERSON], 13/35 часток - [PERSON], 1/10 частка - [PERSON], 1/10 частка - [PERSON] На даний час малолітній [PERSON] влаштований під опіку та проживає в с. Миколаївка Дніпропетровської області та опікуном над ним призначено [PERSON], [INFO]. Оскільки [PERSON] на момент смерті батька був малолітньою особою, то в силу ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. За життя [PERSON] склав заповіт, в якому заповів усе своє майно своєму малолітньому синові [PERSON]. Разом з тим, згідно з спадковою справою спадкоємцями майна [PERSON] є його діти, а саме [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Право на обов'язкову частку, окрім [PERSON], має дочка [PERSON], оскільки на час смерті батька вона була малолітньою. Розмір її обов'язкової частки становить 1/6, а розмір частки [PERSON] - 5/6. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій віл 12.05.2016 року №358/02-31 приватний нотаріус відмовив [PERSON], яка є опікуном [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 5/6 часток від 1/10 частки нежитлового приміщення, розташованого по [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю право установчих документів. Батьки [PERSON] померли та встановити місцезнаходження оригіналів документів на нежиле приміщення на даний час неможливо, у зв'язку з чим неповнолітній спадкоємець [PERSON] не може отримати свідоцтво про право на спадщину, що суттєво порушує його майнові права. В зв'язку з вище викладеним, з метою захисту прав малолітньої дитини-сироти, прокурор змушений звернутися до суду з даним позовом в якому прохає суд постановити рішення, яким визнати за [PERSON], 2003 року народження, право власності в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] року батька [PERSON] на 5/6 часток від 1/10 частини нежитлового приміщення, що розташоване по [ADDRESS] Прокурором подана заява про розгляд справи без його участі, в якій він позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомила, заперечення на позов не подала, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення), відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України. Від третіх осіб - представника СДР Куйбишевської РДА, [PERSON], [PERSON], [PERSON] надійшли заява про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Треті особи - представник органу опіки та піклування в особі Куйбишевської РДА, [PERSON], приватний нотаріус були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, причини своєї неявки судові не повідомили, заперечень проти позову не надали. Неявка третьої особи не перешкоджає розгляду справи, що узгоджується з положеннями статті 169 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист. Прокурор здійснює представництво малолітнього [PERSON], [INFO], який є дитиною - сиротою, яка залишилась без батьківської уваги та самостійно не змозі захистити свої права. Зі згоди прокурора суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 30 березня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області (а.с.11). Мати [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 13 серпня 2007 виконкомом Новоукраїнської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області (а.с.13) . Батько [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконкомом Новоукраїнської сільради Куйбишевського району Запорізької області (а.с.14). Згідно з розпорядженням голови Куйбишевської районної державної адміністрації Запорізької області від 20 січня 2010 року №30 малолітньому [PERSON] надано статус дитини-сироти (а.с.15). Відповідно до розпорядження Дніпропетровської райдержадміністрації Дніпропетровської області від 12.02.2010 року № 579-р [PERSON], [INFO], призначено опікуном над малолітнім [PERSON] (а.с.16). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, зокрема, на 1/10 частину нежитлового приміщення, розташовану за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.02.2004 року (а.с.18). За життя [PERSON] складено заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Куйбишевського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], який зареєстровано в реєстрі за № 1761 від 10.10.2008 та відповідно до змісту якого [PERSON] заповів все своє рухоме та нерухоме майно своєму сину [PERSON], [INFO] (а.с.17). За правилами стст.1216-1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Як вбачається з позовної, спадкоємцями майна [PERSON] є його діти , а саме [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Таким чином, на момент смерті [PERSON] у останнього було двоє малолітніх дітей, а саме [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). За відсутності заповіту кожен з дітей померлого [PERSON] мав би право за законом на 1/3 частку спадкового майна. Право на обов'язкову частку має тільки дочка [PERSON], оскільки на час смерті батька вона була малолітньою. Розмір її обов'язкової частки складає 1/6 частку (1/3:1/2=1/6, де «1/3» - розмір частки, яка б належала за законом, «1/2» - половина частки, «1/6» - розмір обов'язкової частки [PERSON]). Син [PERSON] права на спадщину за законом не має, оскільки на час смерті батька був повнолітнім, а заповіт складений на [PERSON] Таким чином, син [PERSON] має право на 5/6 часток спадкового майна (1- 1/6=5/6, де «1» - розмір усієї спадщини, «1/6» - розмір обов'язкової частки [PERSON], «5/6» - розмір частки [PERSON]). Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з п.4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно з п.4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок),видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру. Постановою про відмову у вчинені нотаріальних дій від 12.05.2016 № 358/02-31 приватний нотаріус Куйбишевського районного нотаріального округу Запорізької області відмовив [PERSON], яка є опікуном [PERSON], у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на 5/6 часток від 1/10 частки нежитлового приміщення [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначене приміщення. ( а.с.24). Згідно з копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 04.02.2004 року виданого виконавчим комітетом Куйбишевської селищної ради Запорізької області, [PERSON] є власником нежитлового приміщення по [ADDRESS], загальною площею 388,0 кв. м. (а.с.18). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 04.02.2004 року нежитлове приміщення по [ADDRESS] складається з: А - нежитлове приміщення, 352,0 кв.м., п - підвальне приміщення, 36,0 кв.м., ганок, №1; ганок, №2; ганок, №3; ганок, №4; козирок, №5; замощення, №6 (а.с. 18). Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно п.5 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV державна реєстрація прав проводиться, зокрема, на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Беручи до уваги те, що у [PERSON], як опікуна малолітнього [PERSON], виникли труднощі із оформленням в установленому законом порядку права на спадщину після смерті батька [PERSON], оскільки на даний час неможливо встановити місцезнаходження оригіналів документів на нежитлове приміщення, тому суд прийшов до висновку, що дані правовідносини підлягають захисту в судовому порядку і наявні підстави для задоволення позову. Дана правова позиція також була висловлена і в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», де зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вирішуючи питання щодо сплати судового збору суд виходить з того, що оскільки суд задовольняє позов прокурора про визнання права власності на 5/6 часток від 1/10 частини нежитлового приміщення в порядку спадкування за заповітом, усі понесені ним судові витрати повинні бути стягнуті з іншої сторони, тобто з відповідача, а саме судовий збір у сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved