Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

30.07.2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Оріхівської сільської ради Болградського району Одеської області та просить визначити їй додатковий строк для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , мотивуючи тим, що вона є спадкоємцем за законом першої черги та після смерті чоловіка відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на право на земельну частку (пай) в землях колективної власності колгоспу ім.Кірова в с.Оріхівка Болградського району Одеської області, площею 2,25 в умовних кадастрових гектарах, що підтверджується сертифікатом серії ОД № 0297702. Позивачка зазначає, що вони з чоловіком проживали разом за адресою: [ADDRESS] , але вона не була зареєстрована за однією адресою з чоловіком. Після смерті чоловіка позивачка вважала, що прийняла спадщину, тому через відсутність грошових коштів не квапилася оформлювати на себе спадкове майно. Але коли позивачка вирішила оформити спадкові права, то довідалася, що вона пропустила строк звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Позивачка була зареєстрована в селі Городнє і ніколи не виписувалася і не мала гадки, що якщо вона зареєстрована за іншою адресою, повинна писати заяву до нотаріальної контори до 6-ти місяців, саме з цієї причини вона пропустила строк звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Позивачка [PERSON] до суду не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача - голова Оріхівської сільської ради Болградського району Одеської області Постол А.М., надав заяву, в який визнає позовні вимоги в повному обсязі та просить розглядати справу за його відсутності. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.12.2006 року, виданого Оріхівською сільською радою Болградського району Одеської області, [PERSON] , помер [INFO] в с.Оріхівка Болградського району Одеської області (а.с.7). Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді права на земельну частку (пай) у землях колективної власності колгоспу ім.Кірова, що підтверджується сертифікатом серії ОД № 0297702 (а.с.10). Позивачка по справі [PERSON] , являється дружиною спадкодавця, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15.07.2020 року, з якого вбачається що [PERSON] та [PERSON] 09.10.1981 року зареєстрували шлюб та після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] » (а.с.11). При зверненні [PERSON] до державного нотаріуса Третьої Одеської державної нотаріальної контори Пінігіної Т.М., позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з пропущенням строку для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с.12). Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з абз. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Як вбачається з довідки №786 від 13.07.2020 року, виданою виконавчим комітетом Оріхівської сільської ради Болградського району Одеської області, на момент смерті [PERSON] з ним в одному будинку за адресою: [ADDRESS] ніхто не був зареєстрований та не проживав (а.с.8), в той час як позивачка зареєстрована з 1997 року по цей час за адресою [ADDRESS] (а.с.6). Судом встановлено, що позивачка являється спадкоємцем за законом першої черги після смерті чоловіка, у встановлений законом строк не звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини після його смерті, так як вважала, що автоматично прийняла спадщину, оскільки фактично проживала разом зі спадкоємцем без реєстрації, а тому суд вважає що [PERSON] пропустила строк подачі заяви до нотаріальної контори з поважної причини. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб На підставі викладеного,

Outcome: approved