Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

30 травня 2014 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. У судовому засіданні представник позивачки, який діє на підставі довіреності позовні вимоги підтримав , пілся їх уточнення в обґрунтування позовних вимог пояснив, що [PERSON] належало право власності на земельну ділянку загальною площею 8.0546 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,яка розташована на території Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області. У квітні місяці 2014 року [PERSON] стало відомо, що [PERSON], яка постійно мешкала та була зареєстрованою за адресою: [ADDRESS]. померла у 2010 році. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вищезазначене майно. Спадкодавця залишила заповіт на ім'я [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Шевченківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №426, 18 березня 2008 року. Інших спадкоємців за заповітом немає. Позивачка звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадщини після смерті [PERSON], але їй було роз'яснено, що у зв'язку з відсутністю свідоцтва про смерть - завести спадкову справу неможливо. Враховуючи ті обставини ,що позивачка була не опізнана про смерть спадкодавця, а також відсутності правоустановчого документу про смерть вона вимушена звернутися до суду за визнанням свого права на спадщину та просить визнати право власності на майно в порядку спадкування, за заповітом після смерті [PERSON]. В судове засідання представник Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області не з'явився, надав до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи у своєї відсутності та проти задоволення позову [PERSON] не заперечує. Суд заслухавши пояснення представника позивачки, перевіривши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає ,що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом установлені такі факти, і відповідні їм правовідносини. Державним актом на право власності на землю (серія ХР №110983, виданим Шевченківською райдержадміністрацією Харківської області та зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 232, підтверджується той факт, що [PERSON] мала у власності нерухоме майно, у вигляді земельної ділянки загальною площею 8.0546 га, яка складається з окремих ділянок: розміром 2.0568 га (кадастровий номер: 6325784000:03:000:0161), розміром 5.9978 га (кадастровий номер: 6325784000:03:000:0162) розташованої на території Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області. 18 березня 2008 року [PERSON] було складено заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Шевченківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №426, за яким остання заповідала у спадок вищезазначену земельну ділянку, згідно належного їй державного акту, позивачці за справою - [PERSON], [INFO], уродженці м. Харкова. З заяв позивачки від 26 квітня 2014 року вбачається, що вона зверталась до компетентних органів, з метою отримати свідоцтво про смерть спадкодавці - [PERSON], але відповіді, чи зазначеного документу про смерть особи так і неотримала. В липні місяці 2014 року Шевченківським районним судом Харківської області при розгляді справи, за клопотанням позивачки був направлений запит до Російської Федерації, для отримання документа про смерть [PERSON] На підставі даного листа, було отримано актовий запис про смерть №107 з відділу служби РАЦС Астраханської області по Черноярському району Астраханської області, де зазначено, що [PERSON], померла 03 травня 2010 року. З довідки із спадкового реєстру від 4 листопада 2014 року вбачається ,що за спадщиною на вищевказане майно, після смерті [PERSON] ніхто не вертався. Відповідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Відносини спадкування регулюються Цивільним кодексом України, який вступив у дію 01 січня 2004 року. Згідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 1216 Цивільного кодексу України, передбачено ,щ спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За положеннями ст.1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Заповітом, згідно до ст.1233 Цивільного кодексу України є особисте розпорядження особи на випадок своєї смерті . Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб ,що передбачено положеннями ч.1 ст.1235 Цивільного кодексу України. Згідно положень ст. 1225 Цивільного кодексу України , право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку ,враховуючи, що позивачка є спадкоємицею за заповітом, визнання за нею права власності не порушає нічиїх інтересів, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є доведеними та такими ,що підлягають задоволенню.

Outcome: approved