overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

31.03.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з ним вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28.01.2006 року виконкомом Киківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 01. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньок - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. З відповідачем припинили шлюбні відносини у звязку з несумісністю характерів, відсутності взаєморозуміння та кохання. Тому позивач просить шлюб між ними розірвати, а дітей залишити на її вихованні. Позивач у судове засідання не зявилася, надіслала заяву, у якій просить справу слухати без її участі, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28.01.2006 року виконкомом Киківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 01, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. (а.с. 5, 6, 7). Сторони спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини позивач та відповідач поновлювати не бажають. За даних обставин шлюб підлягає розірванню так, як подальше спільне проживання подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя та їх дітям. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Також підлягають задоволенню позовні вимоги щодо залишення дітей на вихованні матері. Ч. 1 ст. 161 СК України зазначає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Крім цього, в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

31.03.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх дитини. В обґрунтуванні своїх вимог вказує, що вона 24.07.2010 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них [INFO] року народилася донька [PERSON]. Сімейне життя у них не склалося, та рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 17.09.2014 року шлюб між ними був розірваний. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. В звязку з цим, просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача. Позивачка у судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вважає, що в матеріалах справи досить доказів, щодо правовідносин сторін, а тому по справі варто ухвалити заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Як видно із копії свідоцтва про народження, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], в подальшому [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». (а.с.7,9). Відповідно до ст.ст. 180, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Позов також підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.6), копією рішення Краматорського міського суду Донецької області від 17.09.2014 року, з якого вбачається, що сторони розірвали шлюб (а.с.8), довідкою з місця проживання позивачки (а.с.10). У судовому засіданні встановлено, що відповідач, будучи батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], у добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, вимоги позивачки про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) на утримання дитини є законними і підлягають задоволенню. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

31.03.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому ставить питання про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі ? частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначив, що шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 08.10.2013 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач ніякої матеріальної підтримки дитині не надає, хоча батьки зобов'язані утримувати своїх дітей, позивач просив стягнути аліменти на утримання дитини. Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали по справі, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 08.10.2013 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано (а.с. 6). Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] Серії [NUMBER], позивач та відповідач по справі є його батьками (а.с. 7). Відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, а тому, суд враховуючи, що відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

31.03.2015 року [PERSON] звернулася до суду з цивільним позовом до [PERSON], в якому посилається на те, що з 02.06.2013 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Шлюб не розірвано. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], батьківства щодо якого відповідач не оспорює. Вона залишила відповідача і мешкає окремо з малолітнім сином, тому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до повноліття сина. [PERSON] позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку визнав, пояснив, що є батьком дитини позивачки. Свого батьківства не оспорює. Працює і згоден сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. Аліменти не сплачує. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття Сторони перебувають у шлюбі з 01.06.2013 року. Шлюб зареєстровано в Дніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинську міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 174. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Батьком дитини в свідоцтві про народження вказано [PERSON]. Свого батьківства відповідач не оспорює. Працює ВАТ «Дніпровагонмаш» і згоден сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) на утримання малолітнього сина. Нікому не сплачує аліменти. У зв`язку з чим суд вважає можливим задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, і відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача у прибуток держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Рішення суду про стягнення аліментів згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України допустити до негайного виконання в межах платежу за один місяць. Відповідно до викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

31.03.2015 року до Карлівського районного суду надійшла вищевказана заява. Заявник просить суд роз'яснити заочне рішення Карлівського районного суду від 08.05.2012 року, винесене по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення, в частині визначення шляху продажу предмета застави. Заява обґрунтована тим, що рішення суду не виконується, оскільки [PERSON] не передає ДВС чи банку свідоцтво про реєстрацію автомобіля, що унеможливлює реалізацію такого банком. В судове засідання представник заявника не з'явився, надавши суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за їх відсутності і задовольнити заяву. В судове засідання також було викликано відповідача по справі в якій винесено рішення - [PERSON] Останній в судове засідання не з'явився, без повідомлення причин, не надавши суду жодних заяв. Вивчивши матеріали справи, а також матеріали справи №1608/1007/2012, в якій було винесено рішення, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Під час розгляду справи встановлено, що 08.05.2012 року Карлівським районним судом дійсно було винесено рішення, яке просить роз'яснити банк. Рішенням частково задоволено позов і вирішено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль, шляхом його продажу відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження». Рішення було оскаржено в апеляційному порядку. Рішенням Апеляційного суду від 06.08.2012 року, рішення Карлівського районного суду змінено в частині визначення способу реалізації предмета застави. Таким чином, банк просить суд роз'яснити рішення Карлівського районного суду саме в тій частині, в якій воно було змінено апеляційним судом. Враховуючи вищезазначене, в задоволенні заяви про роз'яснення рішення необхідно відмовити. Підстави для роз'яснення рішення суду, що було змінене судом вищої інстанції - відсутні. Для роз'яснення рішення Апеляційного суду, банку необхідно звернутись до суду, який виніс таке рішення, про що зазначено у ст. 221 ЦПК України.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

31.03.2015 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулось публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

31.03.2015 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулось публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

31.03.2015 року до суду з позовною заявою звернулась [PERSON] (далі Позивач) з позовом до [PERSON] (далі Відповідач) про розірвання шлюбу, який зареєстровано 03.08.1991 року. Свої вимоги мотивує тим, що від спільного шлюбу мають двох спільних дітей, які на даний час є повнолітніми. Шлюбні відносини фактично припинено 29.04.2012 року, спільне господарство не ведуть. Спору про поділ майна не має. З 2003 року сімя фактично перебуває на її утриманні. Ухвалою суду від 27.01.2015 року за клопотанням Відповідача сторонам надано час на примирення. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав так як примирення не відбулося. Відповідач не з'явилася, про причину своєї неявки не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно з копією свідоцтва про шлюб, актовий запис № 37 від 03 серпня 1991 року, складений відділом реєстрації актів цивільного стану Петриківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, Позивач зареєстрував шлюб із [PERSON] (Відповідачка). Матеріалами справи встановлено та Відповідачем в порушення статей 10 та 60 ЦПК України не спростовано, що шлюб фактично перестав існувати з 29.04.2012 року. Головною причиною розпаду сім'ї є причини психологічного характеру, непорозуміння та сварки з приводу побутових питань. Виходячи з положень ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що розірвання шлюбу є дійсною волею позивачки, фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені, на день розгляду справи примирення між ними не відбулося, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідач в порушення вимог статей 10 та 60 ЦПК України не надав суду доказів, які б виключали можливість розірвання шлюбу. З урахуванням вимог ч. 8 ст. 235 СК України прізвище Відповідачу залишити шлюбне. Клопотань про розподіл судових витрат не надходило, судовий збір сплачено у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

31.03.2015 року до суду з позовом звернулася [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що 21.11.2013 року вони із відповідачем уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Кудлаївської сільської ради Немирівського району Вінницької області, про що видано свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER]. Від цього шлюбу у них є дочка [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки між ними не склалися, вони мають різні погляди на сімейне життя, спільне господарство не ведуть, відповідач негідно поводив себе в сім'ї. За тиждень до народження їхньої доньки відповідач вигнав її з будинку, вона змушена була звернутись за допомогою до голови Немирівської міської ради, щодо надання йому тимчасового житла. До народження доньки та після її народження вона проживала у гуртожитку Немирівського коледжу архітектури та будівництва. 24.12.2014 року вона змушена була переїхати на тимчасове проживання до своїх родичів в м. Тальне, Черкаської області, так як умови в гуртожитку не прийняття для проживання з грудною дитиною. Після народження доньки відповідач не забрав її з дитиною із пологового будинку, жодного разу не бачив дитину, незважаючи на її неодноразові прохання. Вважає, подальше спільне проживання та збереження шлюбі неможливим, тому просить шлюб між ними розірвати. Спору про поділ спільного майна не має. Представник позивача - адвокат Примакова В.В., яка діє згідно угоди в судовому засіданні позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити з мотивів викладених в позовній заві. Відповідач в судовому засідання позов визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, вислухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача та відповідача, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як сторони помиритись не бажають, сім'я фактично розпалась і подальше її збереження неможливе. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

31.03.2015 року до суду із даним позовом звернувся [PERSON]. Посилається на те, що [INFO] померла його бабуся, [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS]. Він є спадкоємцем другої черги спадкування, проте пропустив термін для прийняття спадщини, оскільки постійно працює за кордоном. В судове засідання сторони не з'явилися, просять розглядати справу за їх відсутності, сільська рада позов підтримує. Дослідивши обставини справи, всі наявні документи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, із таких підстав. Судом встановлено, що позивач є онуком померлої [INFO] в селі Либохора Турківського району Львівської області [PERSON] та є її спадкоємцем згідно із законом. Інші претенденти на спадщину відсутні. Причини пропуску встановленого законом терміну для звернення в нотаріальну контору для прийняття спадщини після смерті бабусі у позивача є поважними: він не проживає за місцем смерті спадкодавиці. Наведені вище обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER], виданим 16.02.2012 року виконкомом Либохорської сільської ради Турківського району Львівської області; свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданим в с. Либохора Турківського району Львівської області; повторним свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданим 01.10.1949 року Боринським рабюро ЗАГС Дрогобицької області; витягом про державну реєстрацію прав № 34027424, виданим начальником Самбірського МБТІ Львівської області; свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим 01.07.2011 року Либохорською сільською радою Турківського району Львівської області; копією рішення Турківського районного суду Львівської області від 20.01.2015 року по справі № 458/1541/14-ц; копією довіреності від 15.08.2013 року, посвідченою приватним нотаріусом Турківського нотаріального округу Львівської області Комарницькою О.Й.; заявою сільського голови Либохорської сільської ради Турківського району Львівської області ід 08.05.2015 року № 1132. Не довіряти даним доказам у суду немає підстав. В силу ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

31.03.2015 року, до суду надійшла позовна заява МТСБУ до [PERSON], в якій просить: -«Постановити рішення згідно якого, стягнути з [PERSON], [INFO], на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України кошти в розмірі понесених витрат в сумі 4 996 грн. 55 коп та судовий збір в розмірі 243 грн.60коп..» (а.с.2-3) Свої вимоги мотивує тим, що 20.10.2010 року о 17-30 год., на вул.Богатирська в м.Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої зіткнулися автомобіль «Шевролет», державний номерний знак [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], під керуванням [PERSON] та автомобіль «Опель», державний номерний знак [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], під керуванням [PERSON],з вини останнього, а автомобілі отримали пошкодження. Шкода, заподіяна [PERSON], як власнику автомобіля «Шевролет», державний номерний знак [NUMBER], становить в сумі 4 996,55 грн.. На час дорожньо - транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність [PERSON], як власника автомобіля«Шевролет», державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована в ЗАТ «СК «Провідна» її представником [PERSON]., в порядку обов»язкового страхування, а тому їй виплачене страхове відшкодування в сумі 4 996,55 грн., оскільки на час пригоди, цивільно - правова відповідальність відповідача не була застрахована в порядку обов»язкового страхування. Сплатити кошти відповідач відмовляється ,а тому МТСБУ вимушене звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання сторони не з»явилися. Представник позивача - Патрик Г.Г. надала заяву про розгляд справи без її участі, при цьому позов підтримала, про постановлення заочного рішення не заперечує.(а.с.4) Відповідач також не з»явився в судове засідання, призначене на 16.06.2015 року, причин неявки не повідомив. Ознайомившись із заявою, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

31.03.2015 року до Харківського районного суду Харківської області подано позов в якому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 5000 гривень щомісяця у твердій грошовій сумі, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала позовні вимоги, пояснивши, що з відповідачем не досягнуто домовленості про порядок та розмір сплати аліментів, а тому цей спір позивач бажає вирішити у судовому порядку. Розмір позовних вимог позивач визначив відповідно до тих відомостей, що були відомі позивачу за час сумісного проживання, коли відповідач отримував дохід від підприємницької діяльності, а тому вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти в розмірі 5000 гривень щомісяця. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, зазначивши, що відповідач має постійний дохід у вигляді заробітної плати в мінімально допустимому розмірі, а тому вимоги позивача просив не задовольняти. Вислухавши у судовому засіданні пояснення представників сторін та дослідивши надані суду докази, судом встановлено наступне. У свідоцтві про народження [PERSON], [INFO] серія І-ВЛ № 042176 позивач і відповідач записані батьками дитини. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Оскільки дочка проживає з позивачем і сторони не домовились про участь відповідача в її утримані, то відповідно до ст. 181 СК України аліменти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у судовому порядку. Позивач просить суд стягнути аліменти з відповідача на утримання дітей у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Однак, відповідно до відомостей довідки з місця роботи відповідач є має постійний дохід у вигляді заробітної плати, яку отримує щомісяця. Ці обставини дають підстави суду ухвалити рішення про стягнення аліментів на підставі ст. 183 СК України на загальних підставах у частці від заробітку, визначивши її з урахуванням положення ст. 182 СК України в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку і в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Інша частина позовних вимог задоволенню не підлягає за недоведеністю. Таким чином, суд частково задовольняє вимоги позивача і на підставі ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 487 гривень 20 коп.

Outcome: partial