Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

31 липня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], про надання дозволу на виїзд дтини з України без згоди та супроводу батька, посилаючись на те, що у зв'язку з проведенням антитерористичної операції, психологічним напруженням, вона хвилюється за життя та здоров'я своєї неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], і тому хоче тимчасово виїхати до Польщі до своїх родичів, а відповідач будучи батьком не надає необхідний дозвіл, тому просила суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини з України без згоди та супроводу батька до Польщі. В судовому засіданні позивач уточнила свої позовні вимоги, а саме, просила дозволити їй разом з донькою без згоди батька тимчасово виїхати за межі України до Польщі на термін один рік який обчислювати з дня, наступного після набрання рішенням суду законної сили. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав письмову заяву, в якій зазначив, що ним визнається позов, про наявність у позивача родичів в Польщі йому відомо, приймати участь у судовому засіданні він не бажає. Третя особа орган опіки та піклування Донської селищної ради в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без присутності представника. Суд, з'ясувавши позицію сторін у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого виконкомом Красногорівської міської ради Мар'їнського району Донецької області [INFO] року народилась [PERSON], батьками записані сторони [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 22.03.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.6). Відповідно до змісту статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно до статті 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень частини 2 статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до пункту 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки позивач [PERSON] позбавлена можливості отримати нотаріально посвідчену згоду відповідача на виїзд дітей за кордон, беручи до уваги той факт, що судом не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітніх дітей за межі України для тимчасового перебування, також враховуючи думку органу опіки та піклування, який виступає як орган, який здійснює захист прав дітей, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та вважає можливим надати дозвіл на тимчасовий виїзд її доньки за межі України в її супроводі без згоди батька. Питання про розподіл судових витрат позивачем не порушено.

Outcome: approved