Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

30 квітня 2021 до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на ст. ст. 110, 112 СК України, просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 29 вересня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 159. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб 29 вересня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, Україна, актовий запис № 159. Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося в силу психологічної несумісності їх характерів, між ними втрачені почуття поваги та взаєморозуміння, шлюбні стосунки фактично припинились декілька років тому, подальше спільне життя та збереження сім`ї позивач вважає неможливим та таким, що суперечить інтересам позивача і інтересам дітей. Фактично сторони тривалий час не ведуть спільне господарство та не мають спільного бюджету, шлюбні відносини не підтримують, кожен з них живе своїм окремим життям. Як виявилося з часом, у позивача з відповідачем різні погляди на сімейне життя, права та обов`язки подружжя, сім`я розпалася і зберігати її немає сенсу. Між сторонами досягнуто згоди щодо місця проживання дітей. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді від 18 травня 2021 року після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України, було відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 09 червня 2021 року. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 09 червня 2021 року було відкладено судовий розгляд справи на 29 липня 2021 року на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України. В призначене судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. До суду надіслав заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, заяву про згоду на проведення заочного розгляду справи до суду не подав. Відповідач повторно в призначене судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України та за адресою зареєстрованого місця проживання в порядку, передбаченому ст. ст. 128-130 ЦПК України, проте конверт із судовою повісткою повернувся до суду не врученим з поштовою відміткою про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзив на позов до суду не направила. Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України заяву про продовження строку, встановленого судом для подання відзиву, в зв`язку з неможливістю вчинення цієї процесуальної дії у визначений строк, зумовленої обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, [PERSON] не надала. Клопотання про відкладення розгляду справи не подала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 29 вересня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, копія якого долучена до матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 29 вересня 2007 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 29 вересня 2007 року зроблено відповідний актовий запис № 159. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] . Під час шлюбу в них народилися діти: дочка [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , батьком яких є позивач, мати відповідач, що підтверджується копіями свідоцтв про народження, які долучені до матеріалів справи. Як вбачається із змісту позовної заяви, причиною звернення до суду з даною позовною заявою стало те, що спільне життя між сторонами не склалося. Сторони припинили шлюбні відносини декілька років тому, перестали вести спільне господарство, в кожного з них утворився окремий бюджет, кожен з них живе своїм окремим життям. Відповідно до\~положень ст.\~51\~Конституції України,\~ч.\~1\~ст.\~24\~СК України\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 18, п. 3 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача і відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається зі змісту позовної заяви, між сторонами досягнуто згоди щодо місця проживання дітей. Спірних питань стосовно поділу майна, набутого за час шлюбу, між сторонами немає. У відповідності до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачем заяви про відновлення дошлюбного прізвища не подано, отже після розірвання шлюбу їй необхідно залишити прізвище [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 908 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 908 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved