overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-26 00:00:00

29 серпня 2016 року заявник звернувся до суду з вищезазначеною заявою в порядку окремого провадження, в якій просить встановити факт, що станом на 22 вересня 1997 року він був членом колективного сільськогосподарського підприємства «Кисівське». Заявник зазначає, що причиною невключення його до списку осіб, що мають право на земельну частку (пай) у землях колективної власності зазначеного колективного сільськогосподарського підприємства стала та обставина, що згідно рішення правління КСП «Кисівське» від 14 листопада 1996 року, його було прийнято на роботу тимчасово. Вважає, що його помилково не було включено до списку осіб, що мають право на земельну частку (пай) у землях колективної власності КСП «Кисівське». Реалізація його права на земельну частку (пай) безпосередньо повязана із доведеністю факту його членства в КСП «Кисівське» станом на 22 вересня 1997 року. Встановити даний факт можливо лише у судовому порядку. В звязку з вищенаведеним, просить заяву задовольнити. Заявник у судовому засіданні заяву підтримав. Представник заінтересованої особи Коломацької районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не зявився, надавши до суду телефонограму, в якій проти задоволення заяви заперечує та просить розглядати справу без його участі (а.с.25). Суд, заслухавши заявника, врахувавши думку заінтересованої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до архівного витягу № 01-112/45 від 02.03.2015 року з протоколу № 1 засідання правління КСП «Кисівське» від 05 квітня 1997 року, [PERSON] прийнятий в члени зазначеного колективного сільськогосподарського підприємства (а.с. 8). Відомості про виключення заявника із членів КСП «Кисівське» Коломацького району Харківської області (припинення його членства в цьому сільгосппідприємстві) у період з 05 квітня по 22 вересня1997 року, у матеріалах справи відсутні. Згідно інформації викладеній у листі відділу Держгеокадастру у Коломацькому районі Харківській області за № 22-20.23-0.4-364/2-16 від 08 квітня 2016 року, Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Кисівське» зареєстрований 22 вересня 1997 року. Прізвище [PERSON] у списку громадян-членів КСП «Кисівське» (додаток 1 до державного акта на право колективної власності на землю) відсутнє (а.с. 6). Допитані у судовому засіданні свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили, що вони свого часу працювали в колективному сільськогосподарському підприємстві «Кисівське» та були його членами, особисто знайомі з [PERSON] і знають, що він працював трактористом у КСП «Кисівське» Коломацького району і також був його членом на час розпаювання земель, переданих зазначеному сільгосппідприємству у колективну власність. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що станом на 22 вересня 1997 року заявник був членом колективного сільськогосподарського підприємства «Кисівське», у звязку з чим вважає за необхідне заяву задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

29 серпня 2016 року заявник звернувся до суду з заявою про поновлення строку на предявлення виконавчого листа до виконання, щодо стягнення з [PERSON] на свою користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], аліментів у розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 20.09.2014 року і до 30.06.2015 року. Заява обґрунтована тим, що відповідно до рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02.10.2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнені аліменти у розмірі 400 грн. щомісячно, на утримання сина [PERSON] Виконавчий лист було отримано заявником 01.08.2016 року. Відповідно до постанови Бібушкінського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ ГТУЮ в Дніпропетровській області у прийнятті до провадження виконавчого листа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання було відмовлено у звязку із закінченням строку для предявлення виконавчого листа до виконання. У звязку із запевняннями відповідача щодо обовязкової сплати ним стягнених аліментів, заявник вчасно не забрала виконавчий лист, а тому просить поновити строк для предявлення виконавчого листа до виконання. Сторони у судове засідання не з'явилися, повідомлялися про час та місце судового засідання належним чином. Їх неявка не перешкоджає розглядові питання про поновлення строку на предявлення виконавчого листа. Суд вивчивши матеріали цивільної справи вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно\~ст.371 ЦПК України\~заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається в судовому засіданні з повідомленням сторін і заінтересованих осіб, які беруть участь у справі, їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу. Стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Відповідно до вимог\~ст.24 Закону України «Про виконавче провадження»\~ \~стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення пропущеного строку до суду, який видав відповідний документ, або до суду за місцем виконання. Судом встановлено, що 02.10.2014 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська було рішення по справі про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 400 грн. на час навчання сина [PERSON], 02.06.1996 року (а.с.3). \~ \~\~\~\~Заявник не отримала вчасно виконавчий лист по справі, у звязку з чим постановою Бібушкінського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ ГТУЮ в Дніпропетровській області у прийнятті до провадження виконавчого листа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання було відмовлено. Наразі боржник аліменти не сплачує, рішення суду не виконано. За таких умов суд вважає можливим відновити заявнику пропущений\~ строк\~для пред'явлення виконавчого\~листа до виконання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

29 серпня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр.\~[PERSON], 1966 р.\~н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 26.08.2016\~р. о 17\~год. 35\~хв. гр.\~[PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хворий є небезпечним у звязку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР» не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 26.08.2016\~р. о 17\~год. 35\~хв. гр.\~[PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» за направленням лікаря психіатра Пазич, КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хворий чує «голоси», які керують ним. Поранив собі серце. Некритичний. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, галюцинаторно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника про госпіталізацію гр.\~[PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

29 серпня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр.\~[PERSON], 1985 р.\~н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 27.08.2016\~р. о 02\~год. 34\~хв. гр.\~[PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хворий є безпорадним у звязку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР» не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 27.08.2016\~р. о 02\~год. 34\~хв. гр.\~[PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» за направленням лікаря психіатра Пазич, КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хворий тривожний, напружений, замкнутий, відособлений, не товариський, часом агресивний, мала місце спроба суїциду. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз важкий депресивний епізод без психічних симптомів. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

29 серпня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр.\~[PERSON], 1995 р.\~н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 29.08.2016\~р. о 00\~год. 25\~хв. гр.\~[PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хвора є небезпечною для себе у звязку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР» не дала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 29.08.2016\~р. о 00\~год. 25\~хв. гр.\~[PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» за направленням лікаря-психіатра Локатош, КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР». При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хвора збуджена, виказує маячні ідеї впливу, переродження, поведінка неадекватна. Мислення розірване. Виказує суїцидальні наміри. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

29 серпня 2016 року Овідіопольським районним судом Одеської області було постановлене рішення. 19 грудня 2016 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла заява про постановлення додаткового рішення, оскільки в рішенні не вказано відомості щодо рухомого майна Позивачка в судове засідання не з»явилася, хоча була повідомлена своєчасно належним чином, причини не явки суду не відомі. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча був повідомлений своєчасно належним чином, причини не явки суду не відомі. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає можливим задовольнити заяву заявника. Відповідно до ст. 220 ч.1 п.2 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або дії які треба виконати. Так судом під час розгляду справи позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання право власності в порядку спадкування за законом було задоволено. Та визнано за [PERSON], [INFO] право приватної власності на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, який складається з літ. «А,а» загальна площа 75.5 кв.м.., житлова\~ 36.3 кв.м., сарай під літ. «Б», баня під\~ літ. «В»,\~ літній душ літ. «Д», сарай\~ під літ.«Є», вбиральня під літ «Г», споруди під літ «№№ 1-4,1», що знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, вул. Садова, буд.5, який перебуває на земельної ділянці площею,01699 га., яка знаходиться у приватної власності. Однак відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.08.2015 року [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,1013 га., цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, вул. Садова, буд.5. Також відповідно до довідки Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 07 листопада 2016 року, яка видана [PERSON], про зміну адреси вищевказаної земельної ділянки, а саме вважати вірним на теперішній час адресу: Одеська область, Овідіопольський район, с. Лиманка, вул. Садова,5 відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року № 1377-VІІІ « Про перейменування окремих населених пунктів та районів».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

29 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Полтави з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь, на утримання доньки [PERSON], [INFO] аліменти, а також на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Посилалась на те, що 13 червня 2014 року між нею та відповідачем [PERSON] зареєстрований шлюб. Вони мають доньку, [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. На даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому потребує матеріальної допомоги. Просила, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі ? всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття дитини, також стягнути аліменти на її утримання в розмірі ? від всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала до суду заяву про можливість розгляду справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність суду не надав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 червня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб ( а.с.3). Вони мають доньку, [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та вона сама утримує і виховує доньку. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, тоді як відповідно до вимог ст. 180 СК України зобовязаний утримувати до досягнення повноліття. Згідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Відповідач відповідно до Закону повинен утримувати дитину та дружину, отже суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття дитини, та на утримання дружини в розмірі ? від всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволено чи відхиленої частини вимог. Підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати за дві позовні вимоги майнового характеру у розмірі 1102 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

29 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06 червня 2014 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №328. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні відносини припинені, в звязку з тим, що подружжя має різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та кохання одне до одного. Питання про поділ майна не ставиться. Крім того просила стягнути з відповідача понесені неї судові витрати на сплату судового збору. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 червня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 278039 (а.с.9). Судом встановлено, що подружні\~ стосунки\~ сторони\~ фактично припинили. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що причина розладу подружніх\~ відносин між сторонами є\~ справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних\~ причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних\~ відносин, в звязку з чим суд\~ прийшов\~ до\~ висновку, що у даний час шлюб носить формальний\~ характер,\~ подальше спільне\~ життя\~ сторін і\~ збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому\~\~ вважає, що\~ шлюб між сторонами\~ повинний\~ бути\~ розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивачем [PERSON] сплачено судовий збір за подання до суду позову в сумі 551,20 грн., що підтверджується квитанцією про оплату від 29.08.2016 (а.с.1). Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, на підставі вищевикладеного та відповідно до документів, доданих до позовної заяви, необхідно стягнути з [PERSON] на користь позивача судові витрати за оплату судового збору в сумі 551,20 грн. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

29 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 17.04.1993 року, який зареєстрований Хмельницьким міським відділом ЗАГС. Від даного шлюбу у подружжя є малолітня дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу один до одного, у них різні погляди на сімейне життя. Збереження сімї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги, вказала, що спільно господарство не ведеться з 2015 року, строк на примирення просила не надавати. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав, зазначив, що спільно господарства не ведуть з 2015 року, строк на примирення просив не надавати. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 17.04.1993 року Хмельницьким міським відділом ЗАГС, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюб серія II-БВ № 322716, актовий запис № 430. Від шлюбу у подружжя є малолітня дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-БВ № 043975. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо та спільного господарства з 2015 року не ведуть, вважають примирення неможливим, позивач наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач не наполягав на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved