Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

31 серпня 2018 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить визначити [PERSON], [INFO], додатковий строк тривалістю в шість місяців для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті батька [PERSON], який помер 06 грудня 2008 року. Позов мотивований тим, що після смерті батька позивача [PERSON], померлого 06.12.2008 року, залишилось майно у виді земельної ділянки площею 5,90 га, яка розташована на території Старосільської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, право на яку підтверджується сертифікатом ХС № 046831 про що позивач дізнався нещодавно. Однак позивач не подав у передбачений законодавством шестимісячний строк заяви на прийняття спадщини, так як не знав про наявність майна у батька, яке необхідно оформлювати в нотаріальній конторі. Крім того, в 2008 році його дружина тяжко хворіла, була лежачою, потребувала постійного догляду та значних витрат на лікування. У звязку з цим позивач постійно піклувався дружиною та не міг зясовувати питання повязані зі спадщиною. Оскільки визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини вирішується виключно в судовому порядку, позивач заявив відповідну вимогу. Відзив на позов не подано. На судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про проведення розгляду справи за його відсутності. Представник Старосільської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. У справі має бути проведений заочний розгляд відповідно до статті 280 ЦПК України, оскільки відповідачі повідомлялися належним чином про дату, час і місце судового засідання, однак не зявилися в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подали відзив. Так, відповідно до заяви сільського голови від 26 вересня 2018 року останній повідомляє суд про неможливість явки в суд у звязку із відрядженням, однак не надає при цьому підтверджуючих документів, що не може свідчити про поважність вказаної причини неявки. Відповідно до заяви сільського голови від 18 вересня 2018 року останній не вказує причини з якої не може зявитись на судове засідання. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. \~ \~ \~ \~ Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-КГ № 215307 [PERSON]помер 06 грудня 2008 року, про, що складено відповідний актовий запис № 129. Після смерті [PERSON] залишилось майно у виді права на земельну частку (пай) розміром 5,90 га, яка розташована на території Старосільської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, право на яку підтверджується сертифікатом серія ХС № 046831. Те що позивач є сином померлого [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ЯК № 1661825 від 10 січня 1972 року. Місце перебування відповідача [PERSON], який є рідним братом позивача більше десяти років ні позивачу ні органам влади не відомо. Позивач мав серйозні проблеми зі здоровям дружини в звязку з чим весь час приділяв їй. Факт хвороби дружини підтверджується виписним епікризом № 3240 в якому зазначено, що остання перебувала на стаціонарному лікуванні з 18.11.2010 року по 29.11.2010 року з вказівкою подальшого спостереження у хірурга. Наведені докази суд визнає належними та допустимим, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин. Так, частиною першою статті 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Частиною третьою вказаної статті визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з розясненнями наданими пленумом Верховного суду України в постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч.2 статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що особа, яка не звернулась до суду у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини, має право прийняти спадщину у вказаний спосіб у випадку доведення перед судом поважності причин його пропуску. Суд вважає, що позивачем було пропущено шестимісячний строк на прийняття спадщини з поважної причини, адже він не знав про неприйняття спадини іншими спадкоємцями, що обєктивно виправдовує неподання ним відповідної заяви. Позивач дізнався про вказані обставини лише в травні 2018 року, а до суду звернувся у серпні місяці. При цьому слід зазначити, що висновок про поважність причин пропуску вказаного строку дає суд у кожному конкретному випадку, виходячи з особливих обставин справи, дій спадкоємця, обставин смерті спадкодавця, наявності інших спадкоємців, їх поведінки та поведінки органів місцевого самоврядування, яка мала місце впродовж існування неоформленої спадщини. Наведене положення закону також свідчить про наділення суду дискреційними повноваженнями при вирішенні вказаного питання, який на власний розсуд кваліфікує наведені позивачем причини поважними або неповажними, які завадили останньому звернутись вчасно до нотаріуса. Будь-які обмеження при цьому законодавчо не встановлені, а отже суд враховуючи наведене має ухвалити у справі законне, і найголовніше справедливе рішення, яким буде досягнуто справедливий баланс прав та інтересів сторін. Позивачу не було відомо про наявність неоформленої спадщини, що залишилась після смерті батька, у виді вказаного права на земельну частку (пай), а отже у нього не було і підстав для звернення до нотаріального органу із заявою про прийняття спадщини. Оскільки причин пропуску вказаного строку може бути безліч, законодавець і надав можливість суду вирішувати таке питання, в кожному випадку виходячи виключно з «поважності» причин без будь-яких обмежень. Суд вважає, що отримання позивачем інформації про неприйняття наявного спадкового майна відповідачем в порядку встановленому законом є достатньою підставою для подання відповідної заяви після спливу значного проміжку часу, враховуючи те, що відповідне право після смерті спадкодавця не було реалізоване відповідачем або органами місцевого самоврядування, а отже права та інтереси вказаних осіб жодним чином не будуть порушені. Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивача, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважних причини, а отже не позбувся можливості оформлення прав на неї, так і відповідачів, які таке право не набули у порядку встановленому законом та не заявили про свої права на неї. Відповідно до частини першої, пункту першого частини другої та частини третьої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року (далі ЦПК України) судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останнього не було порушене неправомірними діями або бездіяльністю відповідачів, вирішення вимоги позову не віднесено до їх компетенції, відповідачами позовні вимоги не заперечувалися. На підставі викладеного,

Outcome: approved