Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

29.09.2021 [PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про видачу обмежувального припису, заінтересована особа [PERSON] . Заявник обґрунтовує свою заяву тим, що її колишній цивільний чоловік [PERSON] ( [INFO] ) сімейні відносини з яким фактично припинені 28.12.2019, маючи вільний доступ до житла за адресою: [ADDRESS] у якому проживає вона та їх син [PERSON] , ( [INFO] ) систематично приходить та вчиняє домашнє насильство відносно неї та їх спільної дитини. 20.02.2019 [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ч.\~1 ст. 173-2 КУпАП відносно [PERSON] (справа №\~522/1892/19). 20.08.2021 також було складено протокол про адміністративне правопорушення [PERSON] вимог ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, розгляд справи №\~522/17670/21 буде здійснюватися Приморським районним судом м. Одеси 01.11.2021. З огляду на викладене, [PERSON] просила суд винести обмежувальний припис стосовно [PERSON] на строк три місяці, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. 30.09.2021 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження. 01.10.2021 до суду від представника заінтересованої особи надійшла заява про відкладення розгляду справи. 08.10.2021 [PERSON] в судовому засіданні подав заперечення на заяву про видачу обмежувального припису, у якій просив суд відмовити у задоволенні заяви. До заяви додано копію постанови Приморського районного суду м. Одеси від 08.07.2020 у справі №\~522/10217/20, якою закрито адміністративне провадження у справі стосовно [PERSON] за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.\~1\~ст. 173-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, а також відеодиски, копію паспорта громадянина Великої Британії, роздруківки спілкування заявника в месенджері та об`яв про відчуження майна [PERSON] . У судовому засіданні [PERSON] підтримала свої вимоги та просила суд задовольнити її заяву, а [PERSON] та його представник відмовити у задоволенні заяви. Розглянувши матеріали заяви, вислухавши доводи та заперечення сторін та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заяви, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.\~12\~ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Згідно зі ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст.ст. 77-80 ЦПК України. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Порядок розгляду судом справ про видачу обмежувального припису регулюються положеннями глави 13 ЦПК України, а відповідні правовідносини Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до вимог ст.\~350-2\~ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Положеннями ст.\~1\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`ю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Вказаною статтею також визначено, що кривдник це особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а особа, яка постраждала від домашнього насильства, це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Судом встановлено,\~що [PERSON] \~та [PERSON] \~проживали однією\~сім`єю як\~подружжя,\~ [INFO] \~у них\~народився син\~ [PERSON] (свідоцтво\~про народження\~від 12.04.2011\~Серія [NUMBER] ,\~видане Третім\~Приморським відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Одеського\~міського управління\~юстиції.\~Однак,\~у зв`язку\~із постійними\~образами,\~погрозами,\~нецензурною лайкою\~та агресивною\~поведінкою в\~присутності сина\~на адресу\~заявника сімейні відносини між цивільним подружжям 28.12.2019 фактично припинились. [PERSON] зареєстрована та проживає разом із їх спільною дитиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Заявник стверджує, що маючи вільний доступ до житла [PERSON] систематично приходить та вчиняє домашнє насильство відносно неї та їх спільної дитини. 20.02.2019 [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ч. 1 ст.173-2 КУпАП відносно [PERSON] (справа №\~522/1892/19, постанова Приморського районного суду м. Одеси від 20.02.2019). Окрім цього, заявник та її син неодноразово зверталися до правоохоронних органів з метою фіксувань фактів крадіжок [PERSON] їх особистих речей, що підтверджується копією заяви-повідомлення до Шевченківського районного відділу поліції від 26.04.2020, копіями витягів з єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.06.2020 та від 09.07.2021, протоколом про адміністративне правопорушення від 16.06.2020 серія АПР18 № 649232 та копією відповіді начальника Приморського відділу поліції в м. Одеса від 20.08.2020 на адвокатський запит. В зв`язку з чим, заявник була змушена звернутися до психолога з метою надання допомоги своєму сину. Так, центром соціальних служб, а саме провідним психологом ЦСС ОМР [PERSON] було надано кваліфіковану психологічну допомогу дитині, що підтверджується копією повідомлення на звернення ЦСС ОМР від 14.07.2020. Останнім епізодом, який змусив заявника звернутися до суду із даною заявою, став факт зміни кривдником замків вхідних дверей до оселі за вище вказаною адресою, у якій вона та їх син офіційно зареєстровані та постійно проживають, що підтверджується копією заяви до поліції від 13.08.2021, копією талону-повідомлення Єдиного обліку від 13.08.2021 №\~19912 та копією відповіді начальника ВП № 5 Одеського районного управління поліції №\~1 ГУНП в Одеській області від 30.08.2021. За цим фактом відносно [PERSON] 20.08.2021 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КупАП та направлено справу до Приморського районного суду м. Одеси. Надавши належну оцінку поданим у справі доказам на підставі встановлених судом фактичних обставин, суд вважає, що наявні очевидні ризики повторного заподіяння домашнього насильства [PERSON] відносно [PERSON] , тому з метою застосування превентивного засобу методу стримування та попередження повторення неправомірних дій зі сторони кривдника, суд вважає, що заява обґрунтована та до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис. Враховуючи положення \~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти ; особи, які мають спільну дитину (дітей). Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Згідно зі ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~на строк від одного до шести місяців. Згідно з ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 у справі № 756/3859/19 зроблено висновок про те, що враховуючи положення\~Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у\~КУпАП\~та\~КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Суд вважає, що наведені заявницею фактичні та правові підстави в сукупності з доданими до заяви доказами свідчать про обґрунтованість вимог заявниці, що є підставою для вжиття відповідних заходів реагування, визначених законом. З огляду на встановлені судом обставини, суд погоджується з доводами та поясненнями заявниці щодо наявності психологічного та фізичного насильства з боку [PERSON] , що виражається в постійних погрозах, застосуванні фізичної сили відносно неї, у зв`язку з чим вона також зверталась до правоохоронних органів з приводу незаконних дій її колишнього цивільного чоловіка. Отже, [PERSON] як особа, яка постраждала від такого насильства потребує захисту у порядку передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Водночас судом враховано, що [PERSON] не має власного житла у м. Одесі. При цьому суд критично оцінює надані [PERSON] відео, копію паспорта громадянина Великої Британії, роздруківки спілкування заявника в месенджері в якості доказів передачі [PERSON] квартири за адресою: [ADDRESS] в оренду, оскільки нею було надано пояснення, що вона не передавала зазначену квартиру в оренду, а надала дозвіл зупинитися там іноземним громадянам на час коли вона буде відсутньою в м. Одесі, оскільки весь час до заміни [PERSON] замків у квартирі вона там постійно проживала з сином. Зазначені доводи [PERSON] [PERSON] не спростовані. Надані [PERSON] копії об`яв [PERSON] про відчуження нею належного йому майна, не спростовують викладених в заяві обставин щодо вчинення ним домашнього насильства. Враховуючи викладене, суд вважає, що обмежувальний припис строком на 3 місяці буде достатнім для наданням [PERSON] можливості виправитися, оскільки сторони мають спільну неповнолітню дитину і мають певні рівні права та обов`язки по відношенню до неї. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, суд відносить на рахунок держави. Згідно вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Outcome: approved