Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

30.10.2014 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою, позовні вимоги по якій до судового розгляду збільшили, в якій просять постановити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на їх користь 179464 грн 95 коп суми основного боргу за договором позики та 3 відсотки річних за несвоєчасне виконання умов договору, а всього 184848 грн 90 коп, а також судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивовано тим, що ними було позичено відповідачці гроші в сумі 3790 євро, 8015 доларів США та 3555 злотих РП, які остання зобов'язувалася повернути до 17 лютого 2011 року та 05 березня 2011 року. Так як гроші повернуті не були, то 29 березня 2011 року відповідачка власноручно написала повторну розписку, в якій вказала дату повернення грошей до 30 грудня 2011 року. На їх неодноразові звернення та вимогу повернути суму боргу відповідачка позичених грошей не повертає, посилаючись на скрутне матеріальне становище. На даний час сума основного боргу становить 179464 грн 95 коп, та з врахуванням 3 відсотки річних в період з 06.09.2012 року на день подання позовної заяви становить відповідно 184848 грн 90 коп. Під час розгляду справи представник позивачів [PERSON] та [PERSON] - адвокат [PERSON] збільшені позовні вимоги своїх довірителів підтримала, дала пояснення агналогічні викладеним в позовній заяві та в уточненій позовній заяві. Просить збільшені позовні вимоги задоволити. Відповідач [PERSON] заявлений позов визнала, пояснила, що дійсно вона позичила в лютому 2011 року у [PERSON] та [PERSON] гроші, однак через погіршення стану свого здоров'я, хвороби чоловіка та його смерті, а також в зв'язку з скрутним матеріальним становищем не має можливості повернути суму позики. По мірі можливості вона повертає і буде повертати позичені гроші. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] позичили відповідачці [PERSON] грошові кошти у вигляді 1650 доларів США до 05 березня, а також 3790 євро, 6365 доларів США та 3555 злотих РП, про що [PERSON] написала письмову розписку 12.02.2011 року. В подальшому 29.03.2011 року відповідачка [PERSON] написала повторну письмову розписку про підтвердження своїх боргових зобов'язань перед [PERSON] та [PERSON] щодо позики грошей в сумі 3790 євро, 8015 доларів США та 3555 злотих РП, які зобов'язалася повернути до 30.12.2011 року, шляхом щомісячної сплати певної суми. Також 01.06.2014 року відповідачка [PERSON] написала знову письмову розписку, що кожного місяця буде віддавати [PERSON] певну суму грошей по мірі можливості. 2 Враховуючи вищенаведені обставини та визнання даних обставин сторонами, суд визнає, що дійсно між [PERSON] та [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], з другої сторони, було укладено договір позики грошових коштів в іноземній валюті на певний строк. Згідно ст.1046 ЦК України по договору позики позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). А відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом також встановлено, що на час пред'явлення позову до суду та розгляду справи відповідачка [PERSON] свої зобов'язання по укладеному договору позики не виконала, наявна заборгованість позивачам не повернута. Сторони по справі визнають наявність заборгованості по сумі позики в гривневому еквіваленті станом на 07.11.2014 року в розмірі 179464 грн 95 коп. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, а також у встановлений строк його виконання. Щодо позовних вимог про стягнення трьох відсотків річних, то суд виходить з наступного. Приписи ст.625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак при розгляді справи встановлено, що предметом договору позики є грошові кошти в іноземній валюті, а саме у вигляді євро, доларів США та злотих РП, а положення ст.625 ЦК України можуть застосовуватися тільки у разі, якщо валютою виконання зобов'язання є гривня, а тому у даному випадку немає законних підстав для нарахування інфляційних втрат і відповідно їх стягнення. Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] в порушення умов укладеного договору позики свої зобов'язання не виконує, даний спір між сторонами в добровільному порядку не врегульовано, правових підстав для стягнення з відповідача трьох відсотків річних немає, а тому заявлений позов слід задоволити частково.

Outcome: approved