overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

29 вересня 2014 року до суду заявлено позов [PERSON], в якому вона вимагає розірвати шлюб між нею і відповідачем, зареєстрований Старостинецькою сільською радою Погребищенського району Вінницької області 08.07.2003р., актовий запис №4. В судове засідання позивачка, після закінчення строку для примирення, не з'явилася, подала заяву в якій справу просила розглянути у її відсутності, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не з'явився також, у телефонному режимі повідомив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. За таких обставин суд визнає, що сім`я сторін розпалася остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

29 вересня 2014 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказувала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 1996 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] [INFO]. Пояснювала, що сімейно-шлюбні відносини між ними припинені з листопада 2014 року, спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з втратою почуття поваги та любові один до одного, внаслідок наявності різних характерів, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, що призводило до сварок. Позивач позовні вимоги підтримувала та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі взяли шлюб 23 листопада 1996 року, який зареєстрований у Палаці шлюбів м. Кременчука Полтавської області, актовий запис № 1161. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] Сімейно-шлюбні відносини сторін припинені з листопада 2014 року по причині втрати почуття поваги та любові один до одного, внаслідок наявності різних характерів, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, що призводило до сварок. Сторони проживають окремо. Примирення між сторонами неможливе. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Місце проживання неповнолітньої доньки сторін - необхідно визначити з матір'ю. Прізвище [PERSON] необхідно залишити - [PERSON]. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

29 вересня 2014 року до суду з позовною заявою звернувся [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 20.12.1991 р. зареєстрував шлюб з відповідачем у Виконавчому комітеті Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області. Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок виникнення постійних сварок, різних характерів, поглядів на життя, що призвело до повного відчуження, неможливості знайти взаємопорозуміння, почуття любові та поваги втрачені. Від цього шлюбу мають дитину. З цих мотивів, позивач просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], судові витрати по справі розподілити між ним та відповідачем порівну. 26 грудня 2014 року ухвалою суду за клопотанням відповідача сторонам надано строк для примирення на 2 місяці, тобто до 26.03.2015 р. Позивач в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про день та час судового засідання, надав до суду заяву, згідно якої позов про розірвання шлюбу підтримує, просить його задовольнити. (а.с. 14). Відповідач в судове засідання не з'явилась, була належним чином повідомлена про день та час судового засідання, надала до суду письмові пояснення, відповідно до яких з позовною заявою згодна, заперечувала проти мотивів розлучення, проти розірвання шлюбу не заперечує, просить судові витрати покласти на позивача (а.с. 15). Позивач [PERSON] 26.03.2015 р. надав до суду заяву, згідно якої судові витрати по справі просить залишити за його рахунок (а.с.16). Суд, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 20.12.1991 р., який зареєстрували у Виконавчому комітеті Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області, актовий запис №265, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). Однак, сторони сумісно не проживають з грудня 2013 р., спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, в наслідок чого ставлення один до одного склалося, як між сторонніми особами. За таких обставин примирення сторін та поновлення подружніх стосунків, відновлення сім'ї, яка фактично розпалася, є неможливим. І подальше формальне збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

29 вересня 2014 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сімї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 16 липня 2008 року, який зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї, про що зроблено актовий запис №851. Від шлюбу сторони мають дочку - [PERSON], [INFO]. Від примирення сторони в судовому засіданні відмовилися, наполягаючи на розірванні шлюбу. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з вересня 2011 року. Спір щодо спільного майна відсутній, як пояснили сторони. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

29 вересня 2014 року до суду подано цей позов. В позовній заяві вказано, що [INFO]. померла мати заявника [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, що складається з земельної ділянки та іншого майна. Протягом шести місяців позивач до нотаріальної контори не звернувся, оскільки проживає за межами Погребищенського району та в зв'язку великими чергами до нотаріуса, а відтак в теперішній час не має можливості прийняти спадщину померлої через пропуск вказаного строку. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник Станилівської сільської ради в судове засідання не з'явився також, подав заяву у якій справу просив розглянути у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. З'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких міркувань. В судовому засіданні беззаперечно доведено, що позивач є спадкоємцем за законом померлої [INFO]. [PERSON], однак не подав у встановлений законом шестимісячний термін заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, оскільки проживає за межами Погребищенського району та у зв'язку з великими чергами до нотаріуса, що суд визнає поважною причиною пропуску строку на подання цієї заяви. Оскільки [PERSON] пропустив встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, то з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визначити йому додатковий строк, достатній для подання вказаної заяви до нотаріальної контори.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

29 вересня 2014 року до суду подано цю заяву, в якій вказано, що 08.09.1978р. Єреванським електроламповим заводом заявниці була видана трудова книжка серії [NUMBER], запис імені в якій було зазначене російською мовою як «[PERSON]», з наступним виправленням прізвища на «[PERSON]», а 24.07.1978р. середнім професійно-технічним училищем №20 м. Єреван, Арм'яниської РСР їй був виданий атестат [NUMBER], запис імені у якому був зроблений як «[PERSON]» що не відповідає запису у її посвідці на постійне місце проживання [NUMBER], згідно з яким вона [PERSON]. Заявниця в судове засідання не з'явилася, подала заяву в якій справу просила розглянути за її відсутності, просила встановити факт належності їй трудової книжки. Представник Управління ПФУ у Погребищенському районі в судове засідання не з'явилася також, подала заяву у якій заявлені вимоги визнала в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечувала. З'ясувавши позицію заявниці, дослідивши матеріали справи суд, визнає за необхідне задовольнити заявлені вимоги з таких міркувань. Достовірно доведено, що трудова книжка серії [NUMBER], видана 08.09.1978р. Єреванським електроламповим заводом (а.с.6-17) та атестат [NUMBER] виданий 24.07.1978р. середнім професійно-технічним училищем №20 м. Єреван, Арм'яниської РСР (а. с. 5), належать [PERSON], [INFO], іншого порядку встановлення цього факту законом не передбачено, що не дає можливості заявниці отримати належне пенсійне забезпечення, то його необхідно встановити на підставі п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

29 вересня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1923р.н., яка мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпропетровський р-н, [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 28.09.2014р. о 13 год. 55 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора агресивна та становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор та адвокат не заперечували проти задоволення. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 28.09.2014 р. о 13 год. 55 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Живодера С.С. лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворої неадекватна поведінка, відчувала панічний страх, спрямовувала агресію до сина, уходила з дому, виказувала маячні ідеї на адресу свого сина, сусідів, оточуючих родичів. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - маячний розлад органічного походження внаслідок захворювання судин головного мозку. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

29 вересня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1949 р.н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 26.09.2014р. о 10 год. 08 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор та адвокат не заперечували проти задоволення позову. Заінтересована особа [PERSON] не заперечувала проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 26.09.2014р. о 10 год. 08 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Свіріна лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора говорить, що в неї «вселився біс», відмовляється від їжи. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, непреривна течія, депресивно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

29 вересня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1960р.н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 28.09.2014 р. о 04 год. 00 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор та адвокат не заперечували проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 28.09.2014р. о 04 год. 00 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Чепіноги лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора виказує маячні ідеї впливу, слухові галюцинації у вигляді «голосів» Бога, імперативного характеру, викинула речі, меблі. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

29 вересня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1962р.н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 27.09.2014р. о 16 год. 15хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор та адвокат не заперечували проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 27.09.2014р. о 16 год. 15 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Гончар лікарні Магдалинівської ЦРЛ. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворої безсоння, психомоторне збудження, лягає у дворі на землю, називає себе «Я Блаженна [PERSON]». [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

29 вересня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1970р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 27.09.2014р. о 16 год. 47 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор та адвокат - не заперечували проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 27.09.14р. о 16 год. 47 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Чепиноги лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий агресивний, висловлює маячні ідеї на адресу сусідів, алкоголізується, бив трубою по забору сусідів. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - хронічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти лікування. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

29 вересня 2014 року Октябрським районним судом м. Полтави прийнято рішення, яким позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено та шлюб розірвано. 17 грудня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, оскільки при розірванні шлюбу не було вирішено питання щодо того з ким із батьків залишиться проживати неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала. Адвокат прохав заяву задовольнити. Суд, заслухавши пояснення позивачки, думку адвоката, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає до задоволення. У відповідності до п.1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Враховуючи, що [PERSON] позовна вимога про визначення місця проживання дитини в позовній заяві не ставилася, заява не підлягає до задоволення . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed