Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

30 січня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в якій просила стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Гірницькому районі м. Макіївки в рахунок відшкодування моральної шкоди 8000 гривень. В позові зазначила, що з вересня 2002 року вона перебувала у трудових відносинах з ЗАТ «Макіївській літейний завод» і працювала на вказаному підприємства на посаді контролера з виробництва чорноих металів. 14 вересня 2006 року вона була звільнена з вказаного підприємства на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням. 23 липня 2004 року при виконанні трудових обов'язків на вказаному підприємстві з нею стався нещасний випадок на виробництві внаслідок якого вона отримала травму правої руки та їй була проведена ампутація 2 пальця з резекцією головки 2 пястної кості, про що 28.07.2004 року був складений акт про нещасний випадок на виробництві №4. Рішенням МСЕК від 25.10.2004 року у зв'язку з отриманою травмою їй вперше було встановлено 25% втрати професійної працездатності та третя група інвалідності з наступним переоглядом. Через ушкодження здоров'я на виробництві їй були спричинені тяжкі моральні страждання, які полягають у фізичному болі та емоціональних переживаннях: у зв'язку з травмуванням їй була проведена ампутація пальця, вона періодично відчуває біль у руці, який загострюється у зв'язку з зміною погоди; не може писати, фізично навантажувати руку, у зв'язку з чим відчуває себе неповноцінним чоловіком. Спричинену моральну шкоду оцінює у 8000 гривень які і просила стягнути на свою користь з відповідача. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Надала пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві. Представник відповідача позов не визнав. Просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що факт спричинення позивачу моральної шкоди не доведений, оскільки відповідне рішення МСЕК (факт заподіяння моральної шкоди) не приймалося, а позивач інших медичних документів не надав. Зазначив, що довідка МСЕК про відсоток стійкої втрати працездатності є підставою лише для розрахунку відшкодування страхових виплат і не є підтвердженням факту заподіяння моральної шкоди. Крім того, зауважив, що позивачем не обґрунтовано у чому полягає завдання моральної шкоди та її розмір. Також просив суд врахувати, що у зв'язку з втратою позивачем професійної працездатності Фондом були здійснені у повній мірі та здійснюються відповідні страхові виплати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та позов слід задовольнити з наступних підстав. Як встановлено, позивач [PERSON] з 01 жовтня 2002 року перебував у трудових відносинах з ЗАТ «Макіївський літейний завод» де працювала на посаді контролером у виробництві чорнових металів на гарачих дільницях робіт у літейному цеху ВТК. 14 вересня 2006 року була звільнена з вказаного підприємства на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням. Вказане підтверджується наданою копією трудової книжки позивача. 23 липня 2004 року з [PERSON] при виконанні нею трудових обов'язків стався нещасний випадок, про що 28.07.2004 року був складений акт про нещасний випадок на виробництві №4 за формою Н-1. Згідно акту під час виконання своїх трудових обов'язків [PERSON] відбирала мелючі тіла для іспиту на ударостійкість й випробовувала їх на копровій установці, для випробування мелючи тіл на ударне навантаження. При черговому випробовуванні мелючого тіла [PERSON] включила копрову установку та правою рукою вирішила убрати уламки мелючого тіла з підошви установик. Коли вона прибирала уламки, шток копрової установки різко опустився на підошву травмувавши 2-й палець правої руки [PERSON] Опускання штока копрової установки сталося через те, що [PERSON] не поставила запобіжний упор під установку штока копрової установки. Причинами нещасного випадку стало невиконання [PERSON], інструкцій №38 з охорони праці для контролерів, а саме п.3.3. Згідно довідки МСЕК №074395 від 25.10.2004 року за результатами огляду [PERSON] було уперше встановлено 25% втрати працездатності у зв'язку з трудовим пошкодженням від 23.07.2004 року. Втрата працездатності була встановлена безстроково. Відповідно до встановлених обставин суд приходить до висновку про те, що право на відшкодування завданої моральної шкоди у зв'язку з отриманим трудовим пошкодженням виникло у [PERSON] 25 жовтня 2004 року - з часу встановлення рішенням МСЕК втрати професійної працездатності вперше. Пошкодження здоров'я позивача, яке виникло у період виконання нею своїх трудових обов'язків, заподіяна моральна шкода, яка має свій вираз у фізичних стражданнях та емоційних переживаннях. У зв'язку з втратою працездатності позивач постійно зносить фізичні та моральні страждання. Так, після отримання травми [PERSON] відчувала фізичний біль, проходила курс лікування, що підтверджується копіями наданих медичних документів, а саме виписок та епікризів з історії хвороби, стан її здоров'я погіршився - був ампутований 2-й палець на правій руці та встановлена втрата працездатності безстроково. Зазначене у певній мірі викликає моральні страждання у позивача, яка відчуває себе неповноцінною людиною, вона не має можливості виконувати певну роботу у повсякденному житті, навантажувати руку, не може реалізувати життєві можливості і потреби через стан свого здоров'я. Через вказане позивач вимушений докладати додаткові зусилля для організації свого життя і цим спричинено йому моральну шкоду. Згідно частини 1 ст. 9 Закону України «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992р. (з наступними змінами) відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Згідно з п/п «е» п.1 частини 1 ст. 21 та частини 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», в редакції яка діяла на час настання страхового випадку, у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування у встановленому законодавством порядку зобов'язаний виплатити потерпілому грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння йому цієї шкоди. Враховуючи конкретні обставини справи, обставини за яких стався нещасний випадок, його наслідки, характер та обсяг фізичних та душевних страждань, яких зазнав позивач, ступінь втрати ним професійної працездатності внаслідок нещасного випадку, який стався з нею 23 липня 2004 року (25%), ступінь порушення життєвих зв'язків, а також вимоги розумності та справедливості, моральні страждання позивача суд оцінює в сумі 8000 гривень. Доводи відповідача про відсутність у справі висновку МСЕК про завдання моральної шкоди позивачу не відповідають вимогам п.3 ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», в редакції, чинній на час виникнення правовідносин, згідно з яким моральна (немайнова) шкода відшкодовується потерпілому за його заявою з викладом характеру заподіяної моральної шкоди та за поданням відповідного висновку медичних органів лише у тому випадку, коли потерпілому не була спричинена втрата професійної працездатності. На підставі викладеного, ст.ст. 1, 21, 28, 33, п.3 ст. 34 Закону України від.23.09.1999р. «Про обов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві, та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»,

Outcome: approved