Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

29 серпня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1600 грн. на дитину щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до повноліття дитини та на її утримання на період декретної відпустки, в розмірі 1600 грн., починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з відповідачем [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з 04.08.2009 року. Із відповідачем є двоє спільних неповнолітніх дітей син [PERSON], [INFO], на утримання якого з батька вже стягуються аліменти, та дочка [PERSON], [INFO], яка перебуває на її утриманні. Відповідач батько дитини, ухиляється від утримання доньки, добровільно належної матеріальної допомоги на утримання доньки та дружини не надає. Позивач в судове засідання не з'явилась. Подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, вказала, що позовні вимоги підтримує та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надійшло. У відповідності до ст. ст. 169 ч. 4, 226 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі матеріалів. За таких обставин, суд заочно вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, згідно наступних підстав. Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 04 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ярмолинецького районного управління юстиції Хмельницької області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданим 04 серпня 2009 року серія 1-БВ № 063174. Від даного шлюбу у них є двоє малолітніх дітей син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серія І-БВ № 288965. На підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду від 10 березня 2017 року, з [PERSON],[INFO] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 800 гривень, починаючи з 13 лютого 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається із довідки, виданої Ярмолинецьким управлінням соціального захисту населення від 15.09.2017 року вих. № 1418, [PERSON] перебуває на обліку як отримувач державної допомоги при народженні дитини на дочку [PERSON], [INFO], з 01.01.2017 року по 01.08.2020 року та більше ніяких видів державних допомог не отримує. [PERSON] одержує допомогу в сумі 860 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини. її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя. Відповідно до ч. 1\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У п. 17\~постанови Пленум Верховного Суду України від 15 травня 2006 року\~\~№ 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~судам роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З врахуванням обставин справи, положення чинного законодавства, що регулює правовідносини повязані зі сплатою аліментів, обовязку відповідача утримувати малолітню дитину, принципу законності, того що позивач не довела, що відповідач має змогу платити аліменти заявлені нею в позові в сумі 1600 грн., суд приходить до висновку, що в силу ст.ст. 180-184 СК України з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 713 гривень на дитину щомісячно, починаючи з 29.08.2017 року і до повноліття дитини. Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з того, що відповідач, як батько [PERSON], [INFO], зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, суд враховує те, що обов'язок утримувати дитини є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Також, виходить з розумності та достатності заявленого позивачем розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, враховуючи ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», а також із реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього та враховує, що на утриманні відповідача перебуває малолітня дитини на утримання якої він сплачує аліменти. Також, ч. 2 ст. 84 СК України передбачено, що, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ст. 84 ч. 4 Сімейного кодексу України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 2\~ст. 91 СК України\~жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч. ч. 2-4 ст.\~84\~та ст. ст.\~86\~і\~88\~цього\~Кодексу. Враховуючи, що позивач потребує матеріальної допомоги на утримання, а відповідач не спростував, що не в змозі таку допомогу надавати, тому суд приходить до висновку, що позивач має право на утримання від відповідача до досягнення їх спільною дитиною трьох років, розмір якого, суд з урахуванням обставин справи та наданих доказів, визначає в сумі 400 грн. щомісячно, починаючи з 29.08.2017 року і до досягнення їх спільною дитиною [PERSON], [INFO], трьох років. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 88 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 184 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Outcome: partial