Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

29.12.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею, як спадкоємицею за заповітом, право власності на земельну ділянку площею 3,00 га, яка розташована на території Кам'янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить [PERSON], померлій [INFO], оскільки державним нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що витяг з Державного земельного кадастру на вищевказану спадкову земельну ділянку відсутній. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягають на їх задоволенні. Відповідачі в судовому засіданні позовні вимоги визнають та не заперечують проти задоволення позову. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 3,00 га, яка розташована на території Кам'янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 481739, виданого 15.02.2001 року Кам'янською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ОД № 10-05-1620. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] від 29.03.2012 року, виданого виконкомом Кам'янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] померла [INFO]. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 3,00 га, яка розташована на території Кам'янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 12.10.2004 року секретарем виконавчого комітету Кам'янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 221, [PERSON] заповіла належну їй на праві приватної власності земельну ділянку площею 3,00 га на підставі Державного акту Р - 1 № 481739, виданий Кам'янською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області 15.02.2001 року, яка розташована на території Кам'янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області - [PERSON]. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 39364378 від 15.01.2015 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, заповіт [PERSON] від 12.10.2004 року, зареєстрований за № 221 не змінювався та не скасовувався. Частиною 1 статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] на час відкриття спадщини була непрацездатною за віком, однак вона разом із спадкодавцем не мешкала та з заявою про прийняття спадщини не зверталась, крім цього в судовому засіданні вона не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини, що підтверджено листом № 44/02-14 від 15.01.2015 року Ізмаїльської державної нотаріальної контори, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачі визнали позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved