Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

30 жовтня 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, та звільнення від сплати заборгованості, посилаючись на те, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 26 квітня 2010 року з нього стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу. Позивач просить зменшити розмір аліментів до 1/5 частини всіх видів його доходу у звязку із наявністю на утриманні ще однієї дитини [PERSON], [INFO], та хворої матері [PERSON]. Крім цього у звязку із тим, що колишня дружина [PERSON] не подавала виконавчий лист для примусового стягнення аліментів у позивача виникла заборгованість, розмір якої становить 13\~899 грн 16 коп., а виконавчий лист перебуває на виконанні з 11 квітня 2017 року. З огляду на викладене, відповідно до ч.2 ст.197 СК України позивач просить звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у звязку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. \~ \~ \~ \~В судому засіданні [PERSON] вимоги викладені у позовній заві підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, зазначила, що у [PERSON] також народилася ще одна дитина, у звязку із чим розмір аліментів слід залишити такий самий, відсутні підстави і для звільнення відповідача від сплати заборгованості по аліментам. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши наявні у ній докази, вважає, що позов слід задоволити з огляду на наступне. \~ \~ \~ \~Як встановлено в судовому засіданні рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 лютого 2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі ј частини всіх видів доходу, щомісячно, починаючи з 7 грудня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~13 лютого 2010 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується копією відповідного свідоцтва, у звязку із чим відповідач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. 5 квітня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. 5 червня 2013 року у позивача народився син [PERSON], що підтверджується копією відповідного свідоцтва. Позивач проживає [INFO], разом із дружиною, сином, та матірю [PERSON], що підтверджується копією акту від 19 вересня 2018 року. Мати позивача має певні захворювання, що підтверджується виписним епікризом з Хмельницької обласної лікарні за 2018 рік, зокрема її було прооперовано, випискою Хмельницького міського центру первинної медико-санітарної допомоги від 24 січня 2019 року, з якої вбачається, що у звязку із наявними захворюваннями, [PERSON] потребує сторонньої допомоги та постійного довготривалого лікування. [PERSON] працює в Хмельницькому МРЕМ АТ «Хмельницькобленерго», розмір його доходу за період з червня 2018 року по грудень 2018 року становить 49\~127 грн 95 коп., що підтверджується відповідною довідкою. 23 березня 2017 року [PERSON] отримала дублікат виконавчого листа про стягнення аліментів з [PERSON], який предявила до виконання у Другий відділ ДВС міста Хмельницького. 11 квітня 2017 року постановою державного виконавця було відкрито виконавче провадження ВП №53752581. Станом на 18 вересня 2018 року заборгованість за аліментами згідно довідки №39451/14.20.32/12/ становить 13\~899 грн 16 коп. [PERSON], має на утриманні ще одну дочку [PERSON], [INFO]. [PERSON] працює на посаді фахівця із персоналу Хмельницької філії ТОВ «СЕ БОРДНЕТЦЕ-УКРАЇНА» з жовтня 2018 року, розмір її заробітної плати за період х жовтня 2018 року по грудень 2018 року становить 36\~175 грн 60 коп. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. ч.1 ст. 180 СК України\~на батьків покладено обовязок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ч. 1ст. 183\~СК України\~\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. п. 17\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» звернуто увагу на те, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з\~\~п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи, що після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів із позивача на користь відповідача на утримання сина [PERSON], змінилися обставини, що мають значення при визначенні розміру аліментів, а саме те, що на його утриманні перебуває малолітній син, а також хвора матір та у звязку із чим потребує лікування та сторонньої допомоги, суд приходить до висновку, що існують підстави для застосування\~ст. 192 СК України, в зв'язку з чим необхідно змінити розмір аліментів, визначеного рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 лютого 2010 року з ј частини від заробітку (доходу) до 1/5 частини всіх видів доходу платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи зі дня набранням рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Надані сторонами докази на підтвердження додаткових витрат повязаних із розвитком здібностей дітей та оплату освітянських послуг значення для правильного вирішення справи не мають. Крім цього наданий відповідачем договір найму житла від 10 грудня 2017 року містить посилання на те, що ним користуються [PERSON], донька [PERSON], донька [PERSON], відомості, щодо проживання та перебування на утриманні відповідача батька відсутні, а тому судом до уваги не беруться. Згідно ч.1 ст.194 СК України, в редакції чинній на час видачі виконавчого листа, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Положення цієї норми були враховані і державним виконавцем, який у довідці-розрахунку аліменти почав обчислювати з квітня 2014 року. ч.3 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я, втрати годувальника тощо може бути пред'явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. Відповідно до ч.1,2 ст.197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. В силу ч.3 ст.197 СК України, яку виключено на підставі Закону від 2.06.2016 року №1404-VIII, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин за період з 7 грудня 2009 року до 5 жовтня 2016 року (часу набрання законом чинності) суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Тобто це віднесено до дискреційних повноважень суду, хоча відповідач дійсно не предявляла виконавчий лист до виконання, однак [PERSON] був обізнаний із судовим рішенням, яким його було зобовязано сплачувати аліменти в розмірі ј частини всіх видів доходу, та повинен був усвідомлювати, що зобовязаний їх сплачувати відповідно до ст.180 СК України. Оскільки аліменти позивачем в повному обсязі сплачувалися, суд приходить до висновку, що заборгованість утворилася у звязку із несплатою аліментів в розмірі визначеному судом в тому числі і з вини позивача, а тому не вбачає підстав для звільнення від її сплати. Крім цього відповідно до довідки розрахунку по сплаті аліментів позивачем за період з квітня 2014 року по липень 2018 року сплачено аліменти в сумі 30\~582 грн 94 коп., а розмір заборгованості становить 13\~899 грн 16 коп. З підстав, визначених ч.2 ст.197 СК України, суд також не вбачає можливості для задоволення позову, оскільки належними та допустимими доказами вони доведені не були. Судові витрати по справі становлять 1\~409 грн 60 коп., за вимоги про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості, з яких позивачем сплачено 704 грн 80 коп. Враховуючи, що позов задоволено частково відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати по справі в сумі 704 грн 80 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved