Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

29.11.2017 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Інвестиційно - промислова компанія «Полтавазернопродукт» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, третя особа - приватний нотаріус Хорольського районного нотаріального округу Полтавської області Береза Дарія Василівна, в якому прохає ( з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог): - визнати недійсним договір оренди земельної ділянки № 240 від 02.03.2016, укладений між [PERSON] та ТОВ Інвестиційно-промислова компанія «Полтавазернопродукт» на земельну ділянку площею 4,3403 га, кадастровий номер: [NUMBER] , яка розташована на території Василівської сільської ради Семенівського району Полтавської області; - скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32957805 від 11.12.2016, вчинений державним реєстратором - приватним нотаріусом Хорольського районного нотаріального округу Полтавської області Березою Дарією Василівною про реєстрацію договору оренди земельної ділянки № 240 від 02.03.2016 року загальною площею 4,3403 га, кадастровий номер [NUMBER] із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Василівської сільської ради Семенівського району Полтавської області, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю Інвестиційно - промисловою компанією «Полтавазернопродукт» та [PERSON] ; - стягнути з відповідача судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серія НАР № [NUMBER] від 29.09.2015 року належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4,3403 га, кадастровий номер [NUMBER] , яка розташована на території Василівської сільської ради Семенівського району Полтавської області, яку вона успадкувала після смерті матері [PERSON] . У жовтні 2017 року вона отримала копію договору оренди земельної ділянки №240 від 02.03.2016 року, згідно якого вона надала у користування ТОВ Інвестиційно- промислова компанія «Полтавазернопродукт» строком на 7 років, земельну ділянку площею 4,3403 га, кадастровий номер [NUMBER] , яка розташована на території Василівської сільської ради Семенівського району Полтавської області. Позивач вказує, що вищевказаний договір оренди землі не укладала, нікому не доручала укладати від її імені договори оренди належної їй земельної ділянки і в неї не було волевиявлення на укладання даного договору. 26.01.2018 року відповідачем направлено відзив на позов, відповідно до якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, вказуючи, що сторони були вільними при укладенні договору і ними виконуються умови договору. 07.02.2018 року вказана цивільна справа, у зв`язку з відставкою судді Марущак Р.М., передана в провадження судді Левицької Т.В. 08.02.2018 року справу прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання. 12.03.2018 року позивачем направлено до суду відповідь на відзив, відповідно до якого факт отримання плати за користування землею не може свідчити про погодження умов договору і не створює відповідних правових наслідків. 06.04.2018 року по справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, провадження у справі зупинено. 09.08.2018 року було направлено повідомлення про неможливість надання висновку по справі № 10654, в зв`язку з недостатністю за обсягом порівняльного матеріалу . 27.08.2018 року провадження по справі було відновлено. 12.09.2018 року по справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, провадження у справі зупинено. 23.01.2019 року після надходження висновку експерта провадження у справі відновлено, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 14.02.2019 року позов в частині позовних вимог про встановлення факту відсутності волевиявлення залишено без розгляду, прийнято до провадження заяву представника позивача про збільшення позовних вимог, залучено до участі в справі третьою особою - приватного нотаріуса Хорольського районного нотаріального округу Полтавської області Березу Дарію Василівну. 12.03.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] . позов підтримали, посилаючись на підстави та обставини, викладені в ньому та просили його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вказавши, що сторонами виконуються умови договору, почеркознавча експертиза є недопустимим доказом. Третя особа - приватний нотаріус Береза Д.В. направила заяву про розгляд справи без її участі, при прийнятті рішення покладалася на розсуд суду. В порядку п. 9 ч. 1 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Суд, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Ст. 81 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.09.2015 року, має у власності земельну ділянку розміром 4,3403 га (рілля), кадастровий номер [NUMBER] , розташовану на території Василівської сільської ради Семенівського району Полтавської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій [INFO] [PERSON] (а.с.9). 02.03.2016 року між орендодавцем [PERSON] та орендарем ТОВ Інвестиційно - промислова компанія «Полтавазернопродукт», в особі директора ВП Агрофірма «Степове» [PERSON] ., було укладено договір оренди земельної ділянки № 240 (а.с.10). Згідно п.1 вказаного Договору оренди, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове, платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер [NUMBER] , загальною площею 4,3403 гектарів, яка знаходиться на території Василівської сільської ради Семенівського району Полтавської області. П. 2 Договору оренди передбачено, що договір укладено терміном на 7 років, але не пізніше, ніж до 31.12.2022 року й в будь - якому випадку діє до моменту закінчення збирання урожаю орендарем за останній рік. Вказаний договір був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав відповідно до рішення про державну реєстрацію № 32957805 від 15.12.2016 року приватного нотаріуса Хорольського районного нотаріального округу Берези Д.В. (а.с.128) Позивачем [PERSON] ставиться питання про визнання недійсним договору оренди землі № 240 від 02.03.2016 року з підстав відсутності волевиявлення позивача на його укладення та підписання, на підставі ч. 3 ст. 203 ЦК України. Відповідно до ст.3 ЗУ «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове, платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння, користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно з ч.1 ст.14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.2ст.207 ЦК України). Частина перша статті 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір оренди землі може бути визнано у судовому порядку недійсним з підстав, передбачених ст.215 ЦК України, ч.2 ст.15 Закону України «Про оренду землі». Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, на момент вчинення правочину. Згідно з ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Ч.2 ст. 77 ЦПК України передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Системний аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що підписи сторін є одним із обов`язкових реквізитів договору, які саме повинні засвідчувати вільне волевиявлення сторін на укладання договору на певних узгоджених між ними умовах. Відповідно до висновку експерта Полтавського відділення ХНДІ судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С.Бокаріуса № 1927/1928 від 16.01.2019 року підпис від імені [PERSON] у графі «орендодавець» рядку «___________ \\[PERSON]\\» у договорі оренди земельної ділянки № 240 від 02.03.2016 року виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не [PERSON] , а іншою особою ( а.с.104-107). Стаття 102 ЦПК України визначає, що висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. З матеріалів справи вбачається, що даний висновок був проведений судовим експертом на підставі ухвали суду. Даний висновок містить відповіді на питання, які виникають у даному спорі. Висновок експерта у суду не викликає сумніву в його правильності, тому суд вважає його належним та допустимим доказом у розумінні положень ст.ст.77-80ЦПК України. Крім того, судовий експерт попереджений про відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та відмову від виконання покладених обов`язків за ст.ст. 384, 385 КК України. Згідно висновку Верховного суду України, викладеного при розгляді цивільної справи № 6-48цс15 від 22.04.2015 року, судами під час розгляду справи встановлено, що спірний договір, укладений від імені позивача, підписаний не ним, а іншою особою. Таким чином спірний договір був укладений без волевиявлення орендодавця, а тому суди дійшли правильного висновку про недійсність спірного договору на підставі частини третьої статті 203 та частини першої статті 215 ЦК України. Таким чином, оскільки договір оренди земельної ділянки № 240 від 02.03.2016 року , укладений між орендодавцем [PERSON] та орендарем ТОВ Інвестиційно - промислова компанія «Полтавазернопродукт», в особі директора ВП Агрофірма «Степове» Яроцького О.А не підписаний однією із сторін договору, а саме орендодавцем [PERSON] , суд вважає, що волевиявлення на укладення даної угоди у останньої було відсутнє, а тому вказаний договір підлягає визнанню недійсним. На підтвердження виконання умов спірного договору оренди землі та, як наслідок, схвалення позивачем його умов, представник відповідача у запереченням повідомив, що позивачем отримувалася орендна плата. Проте, згідно досліджених в судовому засіданні копій платіжних доручень вбачається, що в них не зазначено згідно якого саме договору оренди землі здійснюється сплата орендної плати. Крім того, [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вважає, що отримує плату за фактичне користування землею. Враховуючи викладене, суд вважає, що ця обставина не доводить факту схвалення спірного договору оренди землі позивачем та вчинення дій на виконання нею його умов. В зв`язку з тим, що договори оренди підлягають державній реєстрації, суд дійшов висновку, що прийнявши рішення про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки № 240 від 02.03.2016 року необхідно скасувати також його державну реєстрацію. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Інвестиційно - промислова компанія «Полтавазернопродукт» на користь [PERSON] підлягають стягненню понесені нею витрати по сплаті судового збору, пропорційно задоволених позовних вимог, в сумі 1408,40 гривень та витрати на проведення експертизи в сумі 6864 грн.

Outcome: approved