Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

31.08.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, яким просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 3,6964 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративних межах [PERSON] сільської ради, Бориспільського району, кадастровий номер 3220886700:10:001:0004 та належала її матері [PERSON], яка померла 07.10.2015 року. В обґрунтування вказаних вимог зазначила, що 07.10.2015 року померла її мати [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, в тому числі на земельну ділянку площею 3,6964 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративних межах [PERSON] сільської ради, Бориспільського району, кадастровий номер 3220886700:10:001:0004, та належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.10.2007 року. За життя померлою було складено заповіт, відповідно до якого вищевказану земельну ділянку, вона заповіла їй. Після смерті матері, вона в установлений строк звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріус їй відмовив, посилаючись на те, що нею не було надано відповідний правовстановлюючий документ та витяг з Державного земельного кадастру, оскільки за життя її мати не оформила та не зареєструвала права власності на земельну ділянку у встановленому законом порядку. З огляду на те, що іншої можливості оформити земельну ділянку немає, позивач і звернулась до суду з вказаним позовом. В судове засідання позивач не зявилась, проте від її представника [PERSON] надійшла заява, в якій останній позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, справу розглянути у його відсутність. Від відповідача [PERSON] сільської ради Бориспільського району, також надійшла заява за підписом голови [PERSON], з проханням розглянути справу без участі представника сільської ради, вказану позовну заяву визнають в повному обсязі. Суд, дослідив, проаналізував та оцінив всі зібрані по справі докази у їх сукупності виходячи з їх допустимості, та прийшов до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як вставлено в судовому засіданні, 07.10.2015 року померла [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть. (а.с.15). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої окрім іншого, увійшла земельна ділянка площею 3,6964 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративних межах [PERSON] сільської ради, Бориспільський район, кадастровий номер 3220886700:10:001:0004. Вказану земельну ділянку остання отримала у власність на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.10.2007 року після смерті свого чоловіка [PERSON] (а.с.8), яка належала останньому на підставі Державного акту серія ЯБ №038982 (а.с.10) Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визнані у заповіті. Судом встановлено, що померлою [PERSON] за життя був складений заповіт (а.с.9), відповідно до якого, вищевказану земельну ділянку, вона заповідає [PERSON], згідно відмітки сільської ради, на день смерті вказаний заповіт не змінений та не скасований. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. В установлений законом строк, позивач звернулась Бориспільської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] В результаті чого нотаріусом було заведено та зареєстровано спадкову справу № 58292697, що підтверджується даними витягу (а.с.11) та копією самої спадкової справи, наданої нотаріусом на запит суду. 18.05.2016 року держаним нотаріусом Бориспільської районної державної нотаріальної контори [PERSON] винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки позивачем не було надано відповідний правовстановлюючий документ, яким в даному випадку є Державний акт та витяг з Державного земельного кадастру, оскільки за життя померла не оформила (не отримала Державного акту) та не зареєструвала права власності на земельну ділянку у встановленому законом порядку (а.с.12). Відповідно до ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать і земельні ділянки. Статтею 182 вказаного Кодексу передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість здійснюється відповідним органом. Статтею 125 Земельного кодексу України також передбачено, що право власності на земельну ділянку, право постійного користування та оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Оформлення речових прав на земельну ділянку здійснюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст.126 ЗК України). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Реєстрація права власності на вже померлу людину не може бути здійснена в звязку з тим, що цивільна правоздатність фізичної особи згідно ст.25 ЦК України припиняється у момент її смерті. У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна повинно вирішуватись в судовому порядку. Відповідно до п.а ч.3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Згідно статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, в тому числі і право на земельну ділянку. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки в тому числі і на підставі прийняття спадщини. У відповідності до ч. 1,2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. У відповідності до ч. 1,2 ст. 158 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Оскільки спадкодавець за життя не здійснив процедуру реєстрації земельної ділянки у відповідних держаних органах, а тому на це майно за ними зберігається лише право, яке не може бути обєктом успадкування в нотаріальному порядку. Згідно з ч.1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України,\~ кожна\~\~ особа\~ має\~ право\~ в\~ порядку,\~ встановленому\~ цим Кодексом,\~ звернутися\~ до\~ суду\~ за\~ захистом\~\~ своїх\~\~ порушених,\~ невизнаних або оспорюваних прав, свобод\~ чи інтересів. У відповідності до положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому ч. 2 даної статті визначено способи захисту цивільного права, одним з яких є визнання права. Відповідачем у справі є відповідна сільська рада, яка в силу\~ст.335 ЦК України\~наділена повноваженням ініціювати питання про передачу безхазяйного майна у комунальну власність. Заперечень проти визнання за позивачем права власності сільська рада не надала. Дана обставина свідчить про те, що задоволення предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свобод чи інтересів інших осіб. Таким чином, беручи до уваги вищевикладене та ту обставину, що позивач з обєктивних причин не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищезазначене спадкове майно, тому вона має право на набуття права власності на своє імя майна, що належало спадкодавцю на правових підставах. Оскільки на даний час позивач не має іншого способу захистити своє право на земельну ділянку в порядку спадкування. Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України\~\~від 22 червня 2011 року № 703\~(в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved