Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

29.11.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до підписаної заяви №б/н від 03.03.2014 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором у відповідача станом на 28.08.2017 року наявна заборгованість у розмірі 19563,51 гривень, яка складається з: 486,59 гривень - заборгованість за кредитом, 14369,13 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3300,00 гривень - заборгованість за пенею та комісією, а також відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 гривень - штрафу (фіксована частина) та 907,79 гривень - штрафу (процентна складова). Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Ухвалою від 14.12.2017 року провадження у справі було відкрито. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак надіслав до суду клопотання, в якому просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а. с. 38).Також надіслав на адресу суду заяву про приєднання до матеріалів справи доказів про понесені судові витрати з платіжним дорученням та витягом з газети «Рідне Прибужжя» (а.с. 62-65). Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений через оголошення в газеті «Рідне Прибужжя» №7 від 15 лютого 2018 року (а.с. 65) та шляхом виклику через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в порядку передбаченому ст. 128 ЦПК України. Таким чином суд дотримався вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За таких обставин відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв'язку з неявкою учасників процесу в судове засідання, фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 03.03.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, який представляє собою анкету-заяву відповідача, Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку, згідно з яким відповідач отримав кредит вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на рік (а.с. 6-31). Згідно п. 2.1.1.2.3 та п.2.1.1.2.4 умов, сторонами визначено, що клієнт дає право банку в будь - який момент змінювати кредитний ліміт, та відповідно до п.п.2.1.1.5.5 погоджено, що клієнт зобов'язаний сплачувати заборгованість по кредиту, процентам, сплачувати комісії та при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених даним договором більш ніж на 30 днів відповідно до п.п.2.1.1.7.6, сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. (а.с.8-31) Умови передбачені договором відповідач не виконав, в результаті чого станом на 28.08.2017 року виникла заборгованість в сумі 19563,51 гривень, яка складається з: 486,59 гривень - заборгованість за кредитом, 14369,13 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3300,00 гривень - комісія, 1407,79 гривень - штраф (а.с. 4-5). Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Своїм підписом у заяві відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку складає між нею та Банком кредитний договір. Таким чином, відповідач порушив договірні зобов'язання. Статтею 14 ЦК України встановлено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідач порушив вимоги ст.ст. 526, 527 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статею 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Необхідно відзначити, що зі сторони відповідача будь-яких заперечень з приводу позовних вимог не надходило, а тому суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою ним за подачу позову 1600 грн. судового збору. Тому, порушене право позивача на повернення суми наданого кредиту, отримання відсотків та штрафу підлягає судовому захисту шляхом задоволення його позову та стягнення з відповідача на його користь судових витрат, понесених ним при зверненні до суду, що складаються з судового збору в сумі 1600 гривень 00 копійок. Відповідно до ч. 4 ст. 133 ЦПК України на користь позивача також підлягає стягненню витрати, пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи, а саме, витрати, на публікацію в пресі оголошення про виклик відповідача у сумі 378 грн.

Outcome: approved