Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

30.08.2016 року [PERSON], діючи в інтересах позивачки на підставі довіренності від 09.06.2016 року, звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за позивачкою право власності на 2/3 частини житлового будинку з побутовими та господарськими спорудами по вулиці Лісовій,5 в с. Малий Дирчин Городнянського району Чернігівської області в порядку спадкування за законом після смерті матері позивачки [PERSON], померлої 02 вересня 2007 року, та після смерті батька позивачки [PERSON], померлого 04 лютого 2016 року. Позовні вимоги мотивовано тим, що після смерті 02.09.2007 року матері позивачки [PERSON] відкрилась спадщина за законом. Єдиним спадкоємцем, хто прийняв її спадщину, є позивачка. Після смерті 04.02.2016 року батька позивачки [PERSON] єдиним спадкоємцем, хто прийняв його спадщину, також є позивачка. До складу спадщини батьків позивачки входить в тому числі і їхнє право власності на частки (по 1/3 частці кожному) в будинку №5 по вул. Лісовій в с. Малий Дирчин Городнянського району Чернігівської області. Первинна реєстрація права власності батьків позивачки на їхні частки в цьому будинку не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній. Спірний будинок побудований у 1980 році, готовність житла 100%. Право власності на вказаний житловий будинок не зареєстровано. Станом на 15 квітня 1991 року спадковий житловий будинок відносився до суспільної групи «колгоспний двір». Відсутність правовстановлюючого документу на будинок та державної реєстрації права власності спадкодавців на їхні частки у спірному будинку заважають оформити спадкові майна позивачки в нотаріальному порядку. Тому позивачка змушена звернутися в суд з відповідною заявою. У судове засідання представник позивачки не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити /а.с. 74/. Представник відповідача Великодирчинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області у судове засідання не зявився, сільський голова подав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти позову сільська рада не заперечує /а.с.53/. Представник третьої особи Городнянської райдержадміністрації Чернігівської області в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, просив розглянути справу у його відсутності./а.с.75/ Треті особи [PERSON] та [PERSON] подали до суду заявви про розгляд справи без їх участі, проти позову не заперечують /а.с.30,34/ Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи Городнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Неявка належним чином повідомленого представника третьої особи в силу ст. 169 ЦПК України не перешкоджає судовому розгляду справи. Відповідно до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні матеріали справи та докази, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02 вересня 2007 року померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] 1- ЕЛ № 069682 /а.с.8/. Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є переживший чоловік спадкодавця [PERSON] та їхні діти: [PERSON], [PERSON] і [PERSON]. Дослідженням довідки Великодирчинської сільської ради від 18 квітня 2011 № 158 встановлено, що згідно записів в погосподарській книзі від 03 вересня 2007 року № 211 в будинку №5 по вулиці Лісовій села Малий Дирчин Городнянського району Чернігівської області на день смерті [PERSON] були постійно зареєстровані та постійно проживали: [PERSON], [INFO], постійно зареєстрована та постійно проживала з 21 січня 1967 року, виписана в зв?язку зі смертю 02 вересня 2007 року; її чоловік [PERSON], постійно зареєстрований та постійно проживає з 10 лютого 1939 року; дочка [PERSON], постійно зареєстрована та постійно проживає з 02 червня 1983 року /а.с.12/. 01 березня 2008 року позивачка подала заяву до Городнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області про прийняття спадщини своєї матері, у зв'язку з чим 01.03.2008 року була заведена спадкова справа № 108 до майна померлої 02 вересня 2007 року [PERSON]/а.с.66-73/. Батько позивачки подав заяву про відмову від належної йому частки у спадщині на користь позивачки. Сестри позивачки [PERSON] і [PERSON] зі спадкодавцем на момент її смерті не проживали, у встановлений законом строк до нотаріальних органів з заявами про прийняття спадщини своєї матері не звертались, і вважаються такими, що не прийняли її спадщину. 04 лютого 2016 року помер батько позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] I- ЕЛ № 267920/а.с.10/. Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дочки: [PERSON], [PERSON] і [PERSON]/а.с.6-7, 31-33, 35-37/. З довідки Великодирчинської сільської ради від 08 червня 2016 № 256 встановлено, що згідно записів в погосподарській книзі від 04 лютого 2016 року № 0234-01 в будинку №5 по вулиці Лісовій села Малий Дирчин Городнянського району Чернігівської області на день смерті [PERSON] були постійно зареєстровані та постійно проживали: [PERSON], постійно зареєстрований та постійно проживав з 10 лютого 1939 року по день смерті 04.02.2016 року; дочка [PERSON], постійно зареєстрована та постійно проживає з 02 червня 1983 року /а.с.13/. 09 червня 2016 року позивачка як спадкоємець першої черги подала заяву до Городнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області про прийняття спадщини свого батька, за її заявою 09.06.2016 року була заведена спадкова справа № 77/2016 до майна померлого 04 лютого 2016 року [PERSON]/а.с.56-65/. [PERSON] і [PERSON] зі спадкодавцем на момент його смерті не проживали, у встановлений законом строк до нотаріальних органів з заявами про прийняття спадщини свого батька не звертались. В силу ч.1 ст. 1272 ЦК України вони вважаються такими, що не прийняли спадщину свого батька. В матеріалах справи містяться заяви [PERSON] і [PERSON]Ф про те, що наміру подавати заяви про прийняття спадщини після смерті матері та батька вони не мають/а.с.30,34/. За даними спадкових справ, копії яких досліджені судом, окрім позивачки, спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON], немає. Дослідженням довідки Великодирчинської сільської ради від 08 червня 2016 року № 258 встановлено, що згідно записів в погосподарській книзі с. Малий Дирчин Городнянського району Чернігівської області, в будинку № 5 по вул. Лісовій станом на 01.07.1990 року постійно були зареєстровані та постійно проживали: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Кожному з них належало по 1/3 частині цього будинку. Вищезазначене домоволодіння мало статус колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 року члени колгоспного двору не втратили права на частку в його майні/а.с.14/. Оскільки права на вказаний будинок виникли до набрання чинності Законом України «Про власність», до цих правовідносин мають застосовуватись правила ст. 120,123 ЦК УРСР/ в редакції, що діяла до 16.12.1993 р./, відповідно до яких майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності в рівних частках. Отже за життя [PERSON] та [PERSON] належало по 1/3 частині будинку № 5 з побутовими та господарськими спорудами по вулиці Лісовій в с. Малий Дирчин Городнянського району Чернігівської області/а.с.14/. За письмовими даними Городнянського БТІ право власності на жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 5 по вул. Лісова в с. Малий Дирчин Городнянського району Чернігівської області станом на 31.12.2012 року не зареєстровано. Процент готовності будинку 100 %, будинок побудовано в 1930 році ( реконструкція в 1980 році)/а.с.16/. Дослідженням технічного паспорту на будинок № 5 по вул. Лісова в с. Малий Дирчин Городнянського району Чернігівської області встановлено, що будинок та господарські будівлі зазначені в плані під літерами: А-1 житловий будинок загальною площею 61,5 кв.м., в т.ч. житловою площею 26,6 кв.м., Б-1 сарай, В-1 сарай, Г-1 погріб з шийкою, 1.2 огорожа/а.с.17-18/. Відповідно ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»від 01 липня 2004 року N 1952-IV передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Оскільки реєстрація прав власності на нерухоме майно в сільській місцевості на момент закінчення будівництва спірного будинку законодавчо передбачена не була, а за даними погосподарської книги спірний будинок мав статус колгоспного двору, право власності на будинок, яке виникло у членів цього колгоспного двору, визнається дійсним і при відсутності його державної реєстрації. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Перешкодою в отриманні позивачкою свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно є те, що первинна реєстрація права власності на спірний будинок не була проведена, за життя спадкодавццями не було оформлено правовстановлюючі документи на будинок, який мав статус колгоспного двору. Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Врахувавши зібрані у справі докази та надавши їм оцінку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі, а визнання позову відповідачем не порушує права та законні інтереси інших осіб, тому наявні підстави для задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved