Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

31 березня 2021 року керівник Вишгородської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі комунальної установи Петрівської сільської ради «Центр надання соціальних послуг», звернувся до суду із вказаною позовною заявою, у якій просить стягнути з [PERSON] на користь Комунального закладу Петрівської сільської ради «Центр соціальної підтримки та сімей «Територія Добра» аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог у позовній заяві зазначено, що на вихованні у комунальному закладі Петрівської сільської ради «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Територія Добра» (далі по тексту - Центр) перебуває дитина, позбавлена батьківського піклування - [PERSON] , щодо якої відсутнє рішення суду про стягнення аліментів на її утримання. Рішенням Вишгородського районного суду від 14 травня 2019 року у цивільній справі № 363/1458/19 задоволено позовні вимоги Органу опіки та піклування Вишгородської районної державної адміністрації в інтересах дитини [PERSON] до [PERSON] ; треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської державної адміністрації та Вишгородський районний дитячий будинок «Любисток» про позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , як такої, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відомості про батька дитини записані до свідоцтва про народження [PERSON] відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. При цьому, судом питання щодо стягнення аліментів із [PERSON] у вказаній справі не вирішувалось, та на даний час Центр не звернувся до суду щодо стягнення аліментів з [PERSON] на користь Центру на утримання малолітньої [PERSON] до досягнення дитиною повноліття. Розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації №81 від 10 лютого 2020 року малолітній [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та влаштовано до Вишгородського районного дитячого будинку «Любисток» (на даний час - КЗ Петрівської сільської ради «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Територія Добра»). Центром з 10 лютого 2020 року (з часу прийняття Вишгородською районною державною адміністрацією розпорядження про влаштування малолітньої [PERSON] до Центру) не вжито жодних заходів до стягнення аліментів на утримання малолітньої [PERSON] яка перебуває на вихованні в Центрі, а також, згідно листа Центру від 25 березня 2021 року № 5, ним не подавався позов щодо стягнення аліментів на користь комунального закладу на утримання дітей та не може бути поданим у зв`язку з відсутністю в штаті кваліфікованих юристів для підготовки позовів до суду. Зважаючи на наведені факти бездіяльності щодо охорони дитинства, зокрема щодо забезпечення соціальних прав дітей, позбавлених батьківського піклування є підставою для звернення прокурора з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на користь Центру на утримання малолітньої [PERSON] до досягнення нею повноліття. Враховуючи, що відповідно до частини шостої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) справа про стягнення аліментів є малозначною, вона розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, встановленому статтею 274 ЦПК України. Ухвалою Вишгородського районного суду від 14 квітня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників провадження та призначено до розгляду на 17 травня 2021 року, про що учасників провадження повідомлено у встановленому законом порядку. У призначене судове засідання з`явилася представник третьої особи Служби у справах дітей Петрівської сільської ради, яка повідомила, що Комунальний заклад Петрівської сільської ради «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Територія Добра» був реорганізований та він припинив свою діяльність. Прокурор, представник Центру та відповідач у судове засідання не зявилися. Як убачається із конверту, який повернувся на адресу суду, судову кореспонденцію Центру не вручено з причин «за закінченням терміну зберігання». У зв`язку з неявкою у судове засідання вказаних учасників провадження, а також за відсутності доказів належного їх повідомлення та для з`ясування питання щодо припинення діяльності Центру та щодо його правонаступника, розгляд справи було відкладено на 30 червня 2021 року. У призначене судове засідання учасники провадження не з`явилися. При цьому, 27 травня 2021 року на адресу суду надійшов лист від начальника служби у справах дітей Петрівської сільської ради про заміну сторони у справі, у зв`язку із реорганізацією Центру його правонаступником - комунальною установою «Центр надання соціальних послуг» Перівської сільської ради. Крім цього, 30 червня 2021 року на адресу суду надійшла заява керівника Вишгородської окружної прокуратури про залучення до участі у справі правонаступника, а саме, у зв`язку з тим, що на даний час комунальний заклад Петрівської сільської ради «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Територія Добра» ліквідовано, просить замінити на його правонаступника - комунальну установу Петрівської сільської ради «Центр надання соціальних послуг». Ухвалою Вишгородського районного суду від 30 червня 2021 року здійснено заміну сторони у справі №363/1364/21, а саме комунальний заклад Петрівської сільської ради «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Територія Добра» на його правонаступника - комунальну установу Петрівської сільської ради «Центр надання соціальних послуг», у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 19 серпня 2021 року, про що повідомлено учасників провадження. У судове засідання з`явилися прокурор, представник комунальної установи Петрівської сільської ради «Центр надання соціальних послуг» та представник третьої особи. Відповідач до суду з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом надсилання процесуальних документів та судових повісток про виклик до суду, проте, відповідно до конверту, який міститься у матеріалах справи, судову кореспонденцію адресатом не було отримано із зазначенням причин невручення: «адресат відсутній за вказаною адресою». Також, відповідач була повідомлена шляхом розміщення оголошення про виклик її до суду на 30 червня та 19 серпня 2021 року. Таким чином, суд ужив усіх можливих заходів для повідомлення відповідача про судовий розгляд справи. У судовому засіданні представники позивача та представник третьої особи підтримали позовну заяву та просили її задовольнити, проти заочного порядку ухвалення рішення не заперечували. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Враховуючи наявність умов, визначених у частині першій статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши присутніх у судовому засіданні учасників провадження, дослідивши письмові матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Як встановлено судом, за позовною заявою Органу опіки та піклування Вишгородської районної державної адміністрації в інтересах дитини [PERSON] до [PERSON] ; треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської державної адміністрації та Вишгородський районний дитячий будинок «Любисток», рішенням Вишгородського районного суду від 14 травня 2019 року у справі № 363/1458/19 [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , як такої, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації №81 від 10 лютого 2020 року малолітній [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та дитину влаштовано до Вишгородського районного дитячого будинку «Любисток» (на момент подання позовної заяви - КЗ Петрівської сільської ради «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Територія Добра», нині - комунальна установа Петрівської сільської ради «Центр надання соціальних послуг»). Як вбачається з Акту Комунального закладу Петрівської сільської ради «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Територія Добра» від 24 березня 2021 року про відвідування, [PERSON] з 19 березня 2019 року ніхто з рідних та близьких не відвідував, життям, здоров`ям, навчанням не цікавився і участі у вихованні не брав. Рішенням Петрівської сільської ради №108 від 16 січня 2021 року припинено юридичну особу - комунальний заклад Петрівської сільської ради «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Територія Добра» шляхом приєднання до комунальної установи Петрівської сільської ради «Центр надання соціальних послуг», та комунальний заклад Петрівської сільської ради «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Територія Добра» ліквідовано, а його правонаступником є комунальна установа Петрівської сільської ради «Центр надання соціальних послуг». З досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків щодо утримання своєї малолітньої дитини. Вказані правовідносини регулюються нормами Конвенції про права дитини, Сімейного кодексу України та Закону України «Про охорону дитинства». Згідно із частиною четвертою статті 5 СК України держава бере під свою охорону кожну дитину-сироту і дитину, позбавлену батьківського піклування. Відповідно до частини другої статті 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи. Учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Згідно із статями 167, 170 ЦК України держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин. Держава може створювати юридичні особи публічного права (державні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави у випадку та порядку, встановлених законом. У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами (частина третя статті 56 ЦПК України). Відповідно до статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 89-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина друга статті 6 цієї Конвенції). Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції ООН про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини другої статті 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Аналогічна норма закріплена у частині четвертій статті 12 Закону України «Про охорону дитинства». Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Водночас, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18). Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім цього, відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи. Згідно із частиною першою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (частина друга статті 193 СК України). Згідно положення про дитячі будинки і загальноосвітні школи-інтернати для дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування затвердженого наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України, Міністерства соціальної політики України від 10 вересня 2012 року №995/557 керівник інтернатного закладу виконує обов`язки опікуна (піклувальника) на час утримання дитини-сироти і дитини, позбавленої батьківського піклування в інтернатному закладі. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Задовольняючи позов та визначаючи розмір аліментів, який потрібно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Отже, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини, позбавленої батьківського піклування, у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь комунальної установи Петрівської сільської ради «Центр надання соціальних послуг», оскільки на сьогоднішній день відсутня будь-яка особа, яка б могла отримувати аліменти від відповідача [PERSON] . Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи приписи статті 5 Закону України «Про судовий збір» та статті 141 ЦПК України, зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 гривень.

Outcome: approved