Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

30.11.2015 р. до Іллічівського міського суду Одеської області надійшов зазначений позов (а.с. 2-5), в якому [PERSON] просить: - зобов'язати [PERSON] та інформаційне агентство «Одеса-медіа» за їх рахунок спростувати поширену ними [INFO] в прес-центрі Інформаційного агентства «Одеса-медіа» недостовірну інформацію, а саме: про те що, мовою оригіналу: «... криминальный авторитет, более яркий, который на парламентских выборах, коктейлями Молотова закидывали мою машину. Этот человек самый дерзкий на сессиях горсовета, ведет себя очень не трезво, потому что он видно сам под своими средствами, которыми торгует, его знают все милиционеры ... Это человек который практически легитимно торгует наркотическими средствами по Ильичевску и прилегающим селам... Они считают, что за крышу платили одну суму, сейчас они платят вообще копейки, а так как они с мэром везде ходят, на фотографиях, я так понял, что им милиция будет еще доплачивать... Самый будем так говорить, отморозок под наркотиками, сейчас готов действительно забежать сюда с сайгой, которую он имеет и пострелять и мы не удивимся особо... Зовут его фамилия [PERSON] зовут [PERSON].. У него есть дар затягивать малолетних ребят, была такая ситуация обворовали одного мальчика, который у него там торговал, или что я не знаю, он тянул из богатых семей, обворовали на 180 тысяч долларов там серьезно, они такую работу сделали как они ее называют.... и когда начинали родители армяне искать находили детей и просто отбирали у них мобильные телефоны, смотрели, хотели узнать с кем их сын общался до пропажи денег... И что б вы понимали у детей от 13, задумайтесь 17-18 лет у девочек, я был просто на этом моменте, у всех в телефоне забито по 30 - 40 номеров мука. Чтоб Вы понимали мука - это героин амфетамин, это тяжёлый наркотик это у ребенка 14-15 лет, [PERSON] - мука, [PERSON] - мука, это все клиенты на муку... Когда вот смотришь на этого подонка [PERSON] нету у него клички, это новое поколение они особо без кличек, они депутаты, они многие из них были кандидаты в депутаты от Блока Петра Порошенко, вы задумались многие под следствием под судом...» шляхом спростування всієї поширеної інформації [PERSON] про [PERSON] у такий же спосіб, у який вона була поширена, наступного змісту: «Інформація відносно [PERSON] поширена [INFO] в пресс-центрі івнформаційного агентства «Одеса-медіа» [PERSON] про [PERSON] не відповідає дійсності та є недостовірною інформацією - в зв'язку з чим я її спростовую», не пізніше п'яти днів з набрання судовим рішенням законної сили у такий же спосіб, у який вона була поширена; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 121800 грн; - стягнути з [PERSON], інформаційного агентства «Одеса-медіа» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 487,20 грн.; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1827 грн. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали вищеперелічені позовні вимоги у повному обсягу, посилаючись на ті обставини, що депутатом Іллічівської міської ради Одеської області [PERSON] на прес-конференції, яка проводилась в прес-центрі інформаційного агентства «Одеса-медіа» [INFO], була поширена щодо позивача недостовірна інформація, що в свою чергу порушує право на повагу до гідності, честі та ділової репутації та завдає моральної шкоди. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не визнали позовні вимоги [PERSON], посилаючись в письмових запереченнях (а.с. 16-20) та у виступах в судовому засіданні на ті обставини, що інформація, яка заявлена у позові як недостовірна, була по своїй суті повідомленням про можливі злочини, оприлюдненим через засоби масової інформації (публічним повідомленням, передбаченим КПК України), яке підлягає перевірці правоохоронними органами; що інформація, яка заявлена у позові як недостовірна, містила критику позивача як публічної особи, яка співпрацює з молодіжною громадською організацією «Пульс» та міською партійною організацією. Представник співвідповідача - інформаційного агентства «Одеса-медіа» після належного повідомлення про розгляд справи (а.с. 11, 30, 38, 72, 91), неодноразово до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки та не надавши будь-яких письмових заяв, клопотань, пояснень. Судом винесена ухвала про розгляд справи у відсутності нез'явившихся представника відповідача - інформаційного агентства «Одеса-медіа». Заслухавши пояснення сторін, представників сторін, з'ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі факти та відповідні правовідносини. Судом проглянутий запис виступу відповідача [PERSON] [INFO] (а.с. 6), який дійсно має інформацію про позивача, яка згідно із позовом зазначена як недостовірна і підлягаюча спростуванню. Статтею 10 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини встановлено, що кожна людина має право на свободу виявлення поглядів, це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і поширювати інформацію та ідеї без втручання держави. Відповідно до п. 2 вказаної статті здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може бути предметом таких формальностей, умов, обмежень або покарання, які встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, з метою запобігання заворушенням або злочинам, для захисту здоров'я і моралі, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно. Європейський Суд з прав людини визначив свободу виявлення поглядів однією з основних умов прогресивного розвитку демократичного суспільства та кожної особи зокрема. З обмеженнями, зазначеними у пункті 2 статті 10 Конвенції, свобода гарантується не лише для позитивно сприйнятих і необразливих висловлювань, але й для таких, що ображають, шокують і хвилюють державу або будь-яку частину її населення. Цього потребують плюралізм, толерантність і відкритість демократичного суспільства. Проте свобода виявлення поглядів та інформації не є абсолютною. Держава може на законних підставах обмежувати цю свободу незалежно від засобів, за допомогою яких погляди були висловлені, а інформація подана відповідно до умов, викладених у пункті 2 статті 10 Конвенції. Будь-яке обмеження є прийнятним лише тоді, коли воно встановлене законом і є необхідним у демократичному суспільстві. Цей критерій визначається в контексті здійснення європейського контролю. Стаття 10 Конвенції передбачає різницю між «інформацією» та «ідеями». З цього випливає, що свобода висловлювань не обмежується фактичними даними, які можна підтвердити (Lingens v Austria A 103 (1986). Вона включає також погляди, критику, припущення. Таким чином, стаття 10 поширюється не лише на «правдиву» інформацію. Особа, що висловила свої погляди, а не факти, не може бути зобов'язана доводити їх правдивість - це є порушенням статті 10 Конвенції, яка ратифікована Верховною Радою України (Thorgierson v Iceland A 239 (1992). Усією своєю практикою Європейський Суд з прав людини довів, що при розгляді справ за статтею 10 він тісно пов'язує фактор «обов'язки і відповідальність» зі стандартом «необхідність у демократичному суспільстві». Наприклад, у справі Гендісайд проти Сполученого Королівства (1976) було запроваджено принципи обов'язкового вивчення «конкретної ситуації, в якій перебуває особа, що використовує своє право на свободу вираження поглядів, а також її обов'язків і відповідальності, що пов'язані з цією ситуацією». Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом з тим згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. У зв'язку з чим статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Відповідно до ст. 40 Конституції України всі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Способи захисту особистого немайнового права - права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації встановлені ст.ст. 94, 275, 277, 278 ЦК України. Відшкодування моральної шкоди передбачено ст.ст. 23, 1167 ЦК України. Визначення термінів «недостовірна інформація», «поширення інформації», викладено у ст. 277 ЦК України, п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 р. За таких обставин суд бере до уваги конкретну ситуацію,в якій знаходився [PERSON] - наявність письмових звернень [PERSON], [PERSON] стосовно злочинної на їх думку діяльності позивача (а.с. 32-33), інформації щодо публічної громадської діяльності позивача, що підтверджується доказами на а.с. 100-115, щодо неодноразового притягнення позивача до кримінальної відповідальності, що підтверджується доказами на а.с. 52-65, і вважає, що не має достатніх підстав для задоволення позовних вимог, оскільки в даному випадку [PERSON] виклав оціночні судження, думки, переконання з наміром виконати свій громадський (депутатський) обов'язок, з реалізацією права на критику публічної особи, з метою привернути суспільну увагу до обговорюваного питання.

Outcome: dismissed