Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

30 серпня 2019 року позивач звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з відповідним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року у справі № 802/1966/17-а (залишена в силі постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2018 року та постановою Верховного Суду від 22 серпня 2018 року) визнано протиправними дії [INFO] щодо відмови у поданні до розпорядника бюджетних коштів висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги [PERSON] , та зобов`язано [INFO] повторно розглянути заяву [PERSON] про виплату одноразової грошової допомоги. На виконання рішення суду [INFO] здійснено розгляд відповідної заяви, за результатами якого направлено документи до Департаменту фінансів Міністерства оборони України. Згідно з п. 65 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 06 квітня 2018 року за № 37, відмовлено [PERSON] у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності ІІ групи з 12 травня 2016 року Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року у справі № 802/1535/18-а, залишеного в силі постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2018 року, задоволено позов [PERSON] до Міністерства оборони України. Вищевказаним рішенням суду: визнано протиправним та скасовано п. 65 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 06 квітня 2018 року за № 37, про відмову [PERSON] у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності ІІ групи з 12 травня 2016 року; зобов`язано Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення [PERSON] одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності ІІ групи, передбаченої статтями 16 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року за № 975, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме на 12 травня 2016 року. Позивач наголошує, що рішення набрало законної сили 02 листопада 2018 року, але відповідні кошти в розмірі 290\~000 грн були зараховані на банківський рахунок позивача лише 22 березня 2019 року, що підтверджується копією виписки з карткового рахунку від 01 серпня 2019 року. [PERSON] просить суд врахувати, що відповідно до п. 4.6. Розділу 4 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей (затверджене наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2014 року № 530) відповідальними за забезпечення виконання Порядку визначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року за № 975, в його випадку є Департамент фінансів МО та Вінницький обласний військовий комісаріат. Таким чином, внаслідок протиправних дій відповідача в особі підпорядкованих структурних одиниць (Департаменту фінансів МО та [INFO] ) позивачу несвоєчасно призначена та виплачена одноразова грошова допомога у зв`язку в встановленням інвалідності, що призвело до завдання матеріальної шкоди у виді знецінення коштів через інфляційні втрати. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем розраховано індекс споживчих цін (індекс інфляції) з 12 вересня 2017 року (дати звернення із заявою про виплату одноразової грошової допомоги) до березня 2019 року (місяця виплати одноразової грошової допомоги), що становить 116%. Відповідно сума відшкодування з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення становить 46\~400 грн. Розмір трьох процентів річних від простроченої суми за період прострочення становить 13\~276,44 грн. Загальний розмір завданої шкоди становить 59\~676,44 грн. З огляду на викладене позивач просив позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 04 вересня 2019 року в справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та надано відповідачу 15-денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження. 14 листопада 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. Представник відповідача вказав, що: відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, які не мають разового характеру; спірні відносини виникли через виконання судового рішення, тому до них не можуть застосовуватися норми статті 625 ЦК України, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (постанова ВСУ від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15); Міністерство оборони України не є належним відповідачем у справі, оскільки: воно не залучалося до участі в розгляді справи № 802/1966/17-а; положення про Міністерство оборони України та Положення про військові комісаріати затверджені різними нормативно-правовими актами; примусове виконання судових рішень покладається на органи державної виконавчої служби. У відповіді на відзив, що надійшла до суду 25 листопада 2019 року, позивач вказав, що відповідно до частин 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Виходячи з цього, вина відповідача у невиплаті позивачу одноразової грошової допомоги додаткового доказування не потребує. Також позивач наголосив, що стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність як за договірні (підрозділ 1 розділу ІІІ книги 5 ЦК України), так і за недоговірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу ІІІ книги 5 ЦК України). Відповідно до зворотнього поштового повідомлення рекомендоване повідомлення було вручено відповідачу особисто 22 лютого 2020 року. Заперечення відповідача на відзив від 09 грудня 2019 року фактично є повторенням доводів, сформульованих у відповіді на відзив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року у справі № 802/1966/17-а (залишена в силі постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2018 року та постановою Верховного Суду від 22 серпня 2018 року) визнано протиправними дії [INFO] щодо відмови у поданні до розпорядника бюджетних коштів висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги [PERSON] , та зобов`язано [INFO] повторно розглянути заяву [PERSON] про виплату одноразової грошової допомоги. На виконання рішення суду [INFO] здійснено розгляд відповідної заяви, за результатами якого направлено документи до Департаменту фінансів Міністерства оборони України. Згідно з п. 65 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 06 квітня 2018 року за № 37, відмовлено [PERSON] у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності ІІ групи з 12 травня 2016 року Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року у справі № 802/1535/18-а, залишеного в силі постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2018 року, задоволено позов [PERSON] до Міністерства оборони України. Вищевказаним рішенням суду: визнано протиправним та скасовано п. 65 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 06 квітня 2018 року за № 37, про відмову [PERSON] у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності ІІ групи з 12 травня 2016 року; зобов`язано Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення [PERSON] одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності ІІ групи, передбаченої статтями 16 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року за № 975, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме на 12 травня 2016 року. 22 березня 2019 року одноразова грошова допомога в розмірі 290\~000 грн була зарахована на банківський рахунок позивача лише, що підтверджується копією виписки з карткового рахунку від 01 серпня 2019 року. У постанові\~від 16\~травня 2018\~року у\~справі №\~686/21962/15-ц\~Велика Палата\~Верховного Суду\~вирішила відступити\~від висновків,\~викладених Верховним\~Судом України\~у постанові\~від 20\~січня 2016\~року в\~справі №\~6-2759цс15,\~який полягав\~у тому,\~що правовідносини,\~що виникають\~з приводу\~виконання судових\~рішень,\~врегульованіЗаконом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися вимоги\~статті 625 ЦК України\~та у постанові від 02 березня 2016 року в справі № 6-2491цс15, який полягав у тому, що дія\~статті 625 ЦК України\~поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята\~статті 11 ЦК України\~не дає\~підстав для\~застосування положеньстатті 625 ЦК України\~у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин, виходячи з наступного. Відповідно до частини першої\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою\~статті 509 ЦК України\~зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу. Відповідно до частини другої\~статті 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим. За змістом статей\~524,\~533-535\~і\~625 ЦК України\~грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно з частиною другою\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України\~розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5\~ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5\~ЦК України\~поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5\~ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5\~ЦК України). Отже, у\~статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. У постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 750/5104/17 Верховний Суд вказав, що аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних правовідносин, але й з інших підстав, зокрема, з факту виплати одноразової грошової допомоги. З огляду на указані висновки, колегія суддів погодилася з доводами позивача, який вважав, що на спірні правовідносини (несвоєчасна виплата Міністерством оборони України одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності) поширюються вимоги\~статті 625 ЦК України. Оскільки між сторонами виникло грошове зобов`язання на підставі рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року, то його невиконання зумовлює застосування положень частини другої\~статті 625 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року в справі № 459/3560/15-ц. За таких обставин, період прострочення виплати одноразової грошової допомоги становить з 21 червня 2018 року по 21 березня 2019 року, оскільки виплата коштів в сумі 290 000 гривень відбулась 22 березня 2019 року. Таким чином, суд дійшов висновку, що нарахування 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виплати одноразової грошової допомоги має нараховуватися за період з 21 червня 2018 року по 21 березня 2019 року (а не починаючи з вересня 2017 року, як вказує позивач). Процентна ставка 3% річних розраховується за формулою: [Проценти] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка (%)] / 100% ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році] де: [Сума боргу] сума простроченого боргу; [Процентна ставка (%)] проценти річних; [Кількість днів] кількість днів прострочення зобов`язання; [Кількість днів у році] кількість днів у календарному році. Період розрахунку: з\~21.06.2018\~року по\~31.12.2018\~року - 194 дні [Проценти] = 290\~000,00 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 194 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 4\~624,11\~грн. Період розрахунку: з\~01.01.2019\~року по\~21.03.2019\~року - 80 днів [Проценти] = 290\~000,00 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 80 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 1\~906,85\~грн. Такими чином, загальний розмір 3% річних за вищевказаний період становить 6\~530,96 грн. Інфляційні нарахування на суму боргу розраховуються за формулою: [Інфляційні нарахування] = [Сума боргу] ? [Сукупний індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу] де: [Сума боргу] сума простроченого боргу. [Сукупний індекс інфляції] добуток щомісячних індексів за відповідний період. У період з\~01.07.2018\~року по\~21.03.2019\~року індексація на суму\~290\~000,00 грн. [Сукупний індекс інфляції] = 99,30% ? 100,00% ? 101,90% ? 101,70% ? 101,40% ? 100,80% ? 101,00% ? 100,50% ? 100,90% = 107,726% (за період Липень 2018 - Березень 2019) [Інфляційні нарахування] = 290\~000,00 грн. (сума боргу) ? 107,726% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 290\~000,00 грн. (сума боргу) = 22\~406,08\~грн. Таким чином, загальний розмір інфляційних нарахувань на суму боргу за вищевказаний період становить 22\~406,08\~грн. Суд не бере до уваги доводи представника відповідача про те, що Міністерство оборони України не є належним відповідачем у справі. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року у справі № 802/1535/18-а саме на Міністерство оборони України покладено обов`язок прийняти рішення про призначення [PERSON] одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності ІІ групи. Крім того, рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги позивачу приймалося комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Outcome: partial