Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

7.03.2015 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідачів про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він є власником квартири [ADDRESS], у якій він постійно мешкає. З 03.01.2015 року по 22.01.2015 року майже кожен день відбувалось залиття квартири позивача. Як стверджує позивач, залиття трапилось з вини мешканців квартири [ADDRESS] - [PERSON] та [PERSON]. В акті про залиття, складеному комісією ЖЕК 301, вказано, що причину залиття квартири позивача з квартири № 126, встановити неможливо, оскільки мешканці квартири не надають доступу до сантехнічного обладнання, внаслідок залиття пошкоджено оздоблення квартири [PERSON], а саме: пошкоджені стеля та стіни в кухні. Внаслідок залиття належної йому на праві власності квартири позивачеві заподіяно збитків у сумі 1708,24 грн.. Оскільки відповідачі вже не вперше заливають його квартиру - йому заподіяно моральні збитки у зв'язку з пошкодженням майна, втратою надії на проживання в чистій відремонтованій квартирі та відмовою відповідачів відшкодувати заподіянні збитки. З цих підстав позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 5000,00 грн., та покласти на відповідачів судові витрати. Позивач у судовому засіданні свій позов підтримав, просив суд його задовольнити. Суду пояснив, що відповідачі взагалі уникають спілкування навіть з представниками ЖЕКу. У судове засідання відповідачі не з'явились про розгляд справи повідомлялись належним чином неодноразово, у встановленому законом порядку, тому суд відповідно до вимог ст.. 224-226 ЦПК України провів заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, позивач не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. У цій квартирі позивач постійно мешкає. В січні 2015 року відбулось залиття квартири позивача. Факт залиття зафіксовано актом від 23.01.2015 року, складеним комісією ЖЕК - 301, в якому зазначено, що причину залиття встановити не можливо, оскільки мешканці квартири № 126 не надають доступу до сантехнічного обладнання. У результаті залиття в квартирі позивача пошкоджено оздоблення квартири, а саме: пошкоджені стеля та стіни в кухні (а.с.9). За правилами ч.1 ст.1166 ЦК, що регламентує загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Ч.2 ст.1166 ЦК України встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Будь-яких доказів, на підтвердження відсутності його вини в завданні шкоди позивачеві, відповідачем не надано, отже суд вважає факт заподіяння шкоди саме відповідачем позивачу доведеним. Ст.1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Право на відшкодування матеріальних збитків серед способів захисту цивільних прав передбачене ст.22 ЦК України. Так, ст.22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Виходячи з наведених законодавчих норм, слід зробити висновок, що повне відшкодування шкоди можливе лише у випадку відшкодування потерпілій стороні всіх витрат, які необхідно понести потерпілим для відновлення його квартири у зв'язку з її залиттям. Внаслідок залиття належної на праві власності квартири позивачеві, спричинено збитки у сумі 1708,24 грн., що підтверджується зведеним кошторисним розрахунком (а.с.10-14). Доказів, які б спростовували дані, наведені у розрахунку немає, оскільки зазначені найменування об'єктів у квартирі позивача, які потребують ремонту фактично відповідають пошкодженням в квартирі позивача, які були зазначені в акті про залиття від 23.01.2015 року. Відповідно до ст.. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Суд, вважає доведеною обставину заподіяння моральної шкоди позивачу відповідачами, однак суму відшкодування заподіяної моральної шкоди завищеною , виходячи з принципу розумності та справедливості вважає доцільним стягнути з відповідачів на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 1000,00 грн. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України витрати понесені позивачем у зв'язку із зверненням до суду покладаються на відповідачів. З огляду на вищевикладене, відповідно до ст.ст. 16, 22, 23, 1166, 1167, 1192 Цивільного кодексу України, Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76,

Outcome: partial