Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

30 жовтня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Фонду державного майна України, про стягнення заборгованості по заробітній платі, обґрунтувавши свої вимоги тим, що він працював на ВАТ «Содовий завод» з 16 червня 1993 року по 04 квітня 2000 року. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 08 січня 2013 року №2/243/4329/2013 року з ВАТ «Содовий завод» на користь позивача стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 700 грн. 90 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 17286 грн. 40 коп. та моральну шкоду в сумі 500 грн. В 2003 році державним виконавцем ВДВС винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. Всі виконавчі документи були передані арбітражному керуючому ВАТ «Содовий завод». До цього часу рішення суду не виконане. Постановою господарського суду Донецької області від 04.09.2003.5/174Б ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом. На даний час на розрахунковому рахунку ВАТ «Содовий завод» відсутні кошти для погашення боргів по виконавчим листам. Враховуючи викладене, позивач вважає, що оскільки ВАТ «Содовий завод» на 100% було державним підприємством, то відповідно до ст.619 ЦК України за його дії має нести субсидіарну відповідальність Фонд державного майна України, тому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 700,90 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 17286,40 грн. та моральну шкоду в розмірі 500 грн. В судове засідання позивач, [PERSON], належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, не з'явився, в позовній заяві просив справу розглянути без його участі. Представник відповідача, Фонду державного майна України, належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився, в наданих суду запереченнях просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, справу розглянути за його відсутності, зазначив, що позивач перебував з ВАТ «Содовий завод» в трудових відносинах. ВАТ «Содовий завод» є акціонерним товариством, яке самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном, акціонери не відповідають за зобов'язаннями товариства і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, тільки в межах належних їм акцій, тому ніякої субсидіарної відповідальності відповідач за дії ВАТ «Содовий завод» не несе. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працював на ВАТ «Содовий завод» в період часу з 16 червня 1993 року по 04 квітня 2000 року. На час звільнення підприємство йому заборгувало 700 грн. 90 коп. заробітної плати. У зв'язку з цим, рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 08 січня 2013 року стягнуто із ВАТ «Содовий завод» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 700 грн. 90 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 17286 грн. 40 коп. та моральну шкоду в сумі 500 грн. (а.с.5-7). У відповідності до відповіді регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області № 11-05-00801 від 24 січня 2013 року, 100% статутного капіталу ВАТ «Содовий завод» належить державі (а.с.10). У відповідності до Статуту ВАТ «Содовий завод», підприємство засноване відповідно до рішення Фонду державного майна України від 20 грудня 1995 року № 50-АТ шляхом перетворення ДП «Хімпром» у ВАТ «Содовий завод» згідно із Указом Президента України від 26 листопада 1994 року № 699/94 «Про заходи щодо забезпечення прав громадян на використання приватизаційний майнових сертифікатів». ВАТ «Содовий завод» є юридичною особою, здійснює свою діяльність відповідно до чинного законодавства та статуту, має самостійний баланс, розрахунковий, валютний та інші рахунки в банках, має право укладати угоди (контракти), набувати майнових та особистих прав, нести обов'язки, виступати в суді, арбитражному або третейському суді. Нормами ст. 619 ЦК України, регулюються правовідносини зобов'язального характеру, за якими договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність. Частиною 1 ст. 176 ЦК України передбачається розмежування відповідальності за зобов'язаннями держави, АРК, територіальних громад та створених ними юридичних осіб, згідно якого держава, АРК, територіальні громади не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом. Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, ст. 176 ЦК закріплює загальну норму про розмежування відповідальності публічно-правових утворень за своїми зобов'язаннями та створених ними юридичних осіб. ЦК передбачає загальне правило, згідно з яким держава, інші публічно-правові утворення (АРК, територіальні громади) не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб. Ця норма направлена на конкретизацію положень ч.3 ст. 96 ЦК України, згідно з якою юридична особа самостійно відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями його учасника (засновника). Вказівка на субсидіарну відповідальність держави, АРК, територіальних громад, як засновників створених ними юридичних осіб публічного права, яку містить норма ст. 176 ЦК, яка передбачає можливість встановлення такої відповідальності спеціальними законами. Як достовірно встановлено у судовому засіданні, засновником ВАТ «Содовий завод» є держава в особі Фонду державного майна України (п.5.1 Статуту). З врахуванням викладеного, можливо прийти до висновку, що правовідносини, які склалися між ВАТ «Содовий завод» та Фондом державного майна, - є правовідносини засновника та створеного ним підприємства, за якими засновник не відповідає по боргах підприємства, а підприємство не відповідає по боргах засновника. Такі відносини відповідають нормам чинного цивільного законодавства, зокрема положенням ст. 176 ЦК України, підтверджується статутом ВАТ «Содовий завод», згідно якого підприємство є юридичною особою, створеною державою, яка за своєю юридичною природою не є казенним підприємством, а тому положення ст. 77 ГК України на правовідносини ВАТ «Содовий завод» та Фонду держмайна України не розповсюджуються. З огляду на викладене, слід дійти до висновку, що Фонд Держмайна України в силу ст. 176 ЦК України не несе субсидіарну відповідальність по боргах ВАТ «Содовий завод», до того ж не є правонаступником ВАТ «Содовий завод». У зв'язку з викладеним, підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку та моральної шкоди у суду немає. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed