overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

4 травня 2016 року Кредитна спілка «Перше Кредитне Товариство» звернулась до суду з позовом, у якому зазначила, що відповідно до кредитного договору №ОВ-1/0193/08/1177# від 15.08.2008 р. надала [PERSON] кредит в сумі 3750 грн. на споживчі потреби строком на 24 місяці. Відповідачка зобовязалась повернути кредит до 15.08.2010 р. та сплачувати 0,148% від суми залишку кредиту за кожен день користування грошовими коштами. Своїх зобовязань відповідачка не виконує, внаслідок чого станом на 20.04.2016 р. заборгованість за кредитним договором становить 34\~046 грн. 32 коп., з яких: тіло кредиту 1\~291 грн. 69 коп.; заборгованість за відсотками за користування кредитом 4\~519 грн. 50 коп.; пеня за прострочення строку виконання зобовязання 28\~235 грн. 13 коп. З наведених підстав позивач просив стягнути з відповідачки борг за кредитним договором 34\~046 грн. 32 коп. та судові витрати. Відповідачка про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, що підтверджено її розпискою, в судове засідання не явилась, причини неявки суду не повідомила, а тому справа розглянута судом за її відсутності, що відповідає положенням ст. 169 ЦПК України. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ч. 2 ст. 1050 і ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Судом встановлено, що 15.08.2008 р. між позивачем та відповідачкою був укладений кредитний договір №ОВ-1/0193/08/1177#, за яким кредитна спілка надала [PERSON] кредит сумі 3750 грн. на споживчі потреби строком на 24 місяці. Відповідачка зобовязалась повернути кредит до 15.08.2010 р. та сплачувати 0,148% від суми залишку кредиту за кожен день користування грошовими коштами. (а.с. 5-6) Своїх зобовязань відповідачка не виконує, внаслідок чого станом на 20.04.2016 р. заборгованість за кредитним договором становить 34\~046 грн. 32 коп., з яких: тіло кредиту 1\~291 грн. 69 коп.; заборгованість за відсотками за користування кредитом 4\~519 грн. 50 коп.; пеня за прострочення строку виконання зобовязання 28\~235 грн. 13 коп., що підтверджено розрахунком позивача. (а.с. 7) З наведених підстав суд дійшов до висновку, що позов обгунтований і підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору 1378 грн. (а.с. 18)

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

4 травня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 10 вересня 2013 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просила їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, обоє надали суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі, при цьому відповідач в своїй заяві позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 10 вересня 2013 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 383. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки було змінено з Тарасюк на [PERSON]. За час шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та їх дитини, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

4 травня 2016 року рішенням Козівського районного суду позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], про розірвання шлюбу та стягнення аліментів- задоволено. При ухваленні судового рішення за позовом про стягнення аліментів, судом не вирішено питання про стягнення з відповідача на користь держави судового збору в сумі 551,20 грн., тому необхідно ухвалити додаткове рішення. Відповідно п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Судом встановлено, що під час розгляду справи не вирішено питання про стягнення судових витрат, тому необхідно ухвалити додаткове рішення про стягнення з [PERSON] 551 грн. 20\~коп. судового збору, оскільки це питання судом при постановленні рішення не вирішено. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

4 травня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 6 червня 2009 року уклав шлюб з відповідачкою, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецької області, актовий запис № 155. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося у звязку з різними поглядами на сімейне життя. З жовтня 2014 року вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, що має істотне значення. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги визнала, просила справу розглянути за її відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 6 червня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецької області, актовий запис № 155. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося у звязку з різними поглядами на сімейне життя. З жовтня 2014 року сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України підлягає відшкодуванню з відповідачки на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

4 травня 2017 року на адресу суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, яка здана позивачкою на пошту 28 квітня 2017 року. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 28 січня 2015 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини, яка проживає разом із нею, не надає. На підставі наведеного позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно з дня звернення до суду з позовом до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву в якій позов визнав повністю, просив справу розглянути за його відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі обставини та відповідні до них правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28 січня 2015 року Виконавчим комітетом Родинської міської ради міста Красноармійська Донецької області, актовий запис № 5 (а.с.2). Позивачка є матірю, а відповідач - батьком дитини [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачкою та знаходиться у неї на утриманні (а.с.3). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Між сторонами не досягнуто домовленості щодо способу виконання обов'язку утримувати дитини відповідачем, який проживає окремо, у зв'язку з чим кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню з нього за рішенням суду. При визначені розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує, що відповідач працездатний, інших осіб, яких зобовязаний утримувати за законом, не має, дитина здорова, власних джерела засобів до існування не має. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку батька, щомісячно, з 28 квітня 2017 року - дня подання позову до суду, і до повноліття дитини. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у зв'язку із тим, що позивачку, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5Закону України Про судовий збір. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. ст.180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~4 травня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, вказуючи, що 08.05.2012р. відділом Держкомзему у Погребищенському районі Вінницької області на її імя був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯК № 049214. Під час формування зазначеного документа було неправильно зазначено цільове призначення земельної ділянки, запис якого зроблений, як «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», тоді як необхідно було внести правильний запис, як «для ведення особистого селянського господарства». Неправильність запису підтверджується розпорядженнями Погребищенської районної державної адміністрації, викопіюванням з плану землекористування, висновком Держкомзему, довідкою відділу Держкомзему у Погребищенському районі Вінницької області. В звязку з невідповідністю зазначеного запису вона не має змоги реалізувати своє право власності на земельну ділянку. Відділ Держгеокадастру у Погребищенському районі Вінницької області внести відповідну зміну запису в зазначений документ не має можливості. Тому змушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки іншого способу немає. \~ \~ \~ \~Заявник в судове засідання не зявилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила заяву задовольнити. (а.с. 23) Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явилася, проте заступник начальника головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області - [PERSON] подав до суду пояснення до заяви про розгляд справи у його відсутності, при розгляді заяви покладався на розсуд суду. (а.с. 19-21) Зясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що заява підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи те, що в судовому засіданні беззаперечно доведено, що запис зроблений в державному актів на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 049214, виданого на імя [PERSON], в графі цільове призначення земельної ділянки як, «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» слід читати як, «для ведення особистого селянського господарства» (а.с. 4, 6-13), тому зазначений факт необхідно встановити на підставі ч. 2 ст. 315 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

4 червня 1997 року померла [PERSON] - баба позивачки, після смерті якої відкрилась спадщина на земельний пай розміром 2,88 га в адміністративних межах Сунківської сільської ради Смілянського району. Позивачка, посилаючись на те, що вона прийняла спадщину після смерті баби, так як проживала разом з спадкодавицею до дня її смерті, вступила в управління та володіння спадковим майном, однак не може оформити її оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинковолодіння, звернулася в суд з позовом до Сунківської сільської ради про визнання за нею права власності на спадкове майно. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але до суду надійшла заява від Сунківської сільської ради про визнання позову та розгляд справи у відсутність їх представника. Судом встановлено, що [PERSON] правомірно володіла земельною часткою (паєм) розміром 2,88 га. в адміністративних межах Сунківської сільської ради. Згідно довідки Сунківської сільської ради № 111 від 8 квітня 2014 року [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї баби, вступивши в управління та розпорядження спадковим майном. Як вбачається з повідомлення державної нотаріальної контри № 1869/01-16 від 14 серпня 2014 року з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто не звертався. Позивачка прийняла спадкове майно, так як постійно проживала з спадкодавцем на час відкриття спадщини. З заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини не зверталась. В звязку з цим вона не може оформити право власності на земельний пай. Відповідно до ст.548, 549 ЦК України 1963 року, вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Приймаючи до уваги, що [PERSON] прийняла спадщину, тому за нею повинно бути визнано право власності на земельний пай розміром 2, 88 га на території Сунківської сільради Смілянського району.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

4 червня 2014р. заявник [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м.Дніпропетровська із заявою про надання права на шлюб із [PERSON] Свої вимоги заявник обґрунтувала тим, що вона народилася [INFO] Зараз їй виповнилося повних 17 років. В січні 2012р. вона познайомилася із [PERSON], який народився [INFO], від якого в березні 2014р. завагітніла і має намір народити дитину. На підставі викладеного просить суд надати їй право на шлюб із [PERSON] В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала вимоги викладені у заяві і просила суд їх задовольнити, мотивуючи їх тим, що кохає [PERSON], обопільно бажає створити із ним міцну родину та виховувати дитину. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні підтримав заяву [PERSON] та просив суд дати їй дозвіл на шлюб, а також підтвердив бажання створити із нею міцну родину, матеріально забезпечувати і виховувати дитину. Представник заінтересованої особи із Самарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції повідомив, що заперечень немає та прохала розглянути дану справу за її відсутності. Вислухавши пояснення та доводи учасників судового процесу, дослідивши письмові докази що в матеріалах справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити заяву з наступних підстав, що встановлені в судовому засіданні. За змістом ч.3 ст.234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб. Відповідно до ч.2 ст.23 СК України, за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження видане відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського району м.Севастополя, серії [NUMBER] від 20 серпня 1996 року та паспортом виданим Самарським РВ у Дніпропетровську ГУДМС України в Дніпропетровській області від 12 лютого 2013р. Сторони сумісно проживають більше року, забезпечені житлом та матеріально(а.с.4,6). Обмінною картою №148 від 23 травня 2014р. підтверджено, що [PERSON] перебуває на 8 тижні вагітності (а.с.5). Заявник [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] мають намір створити родину, зареєструвавши шлюб, бажають в гармонії та злагоді виховувати дітей, що підтверджено їх поясненнями в судовому засіданні, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про необхідність задовольнити заяву.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

4 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами 24 листопада 2007 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу позивач вказала втрату почуття поваги та взаєморозуміння, проживання окремо з початку 2014 року, спільного господарства не ведуть. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності (а.с. 20). Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про визнання позовних вимог та просив розглядати справу за його відсутності (а.с. 19). Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Оцінивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини. 24 листопада 2007 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований відділом РАЦС по місту Куп'янську, Куп'янського міськрайонного управління юстиції, Харківської області, а/з № 471, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). Згідно наданої копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка згідно довідки КЖРЕП м. Чугуєва № 599 від 22.05.2014 року мешкає з позивачем (а.с. 3, 6). Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття поваги та взаєморозуміння, проживання окремо з початку 2014 року. Майновий спір між сторонами відсутній. Таким чином, є підстави для задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя та інтересам їхньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

4 червня 2014 року до суду заявлено позов [PERSON], в якому вона вимагає розірвати шлюб між нею і відповідачем, зареєстрований Борщагівською сільською радою народних депутатів 22.02.1981р., актовий запис № 1. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву в якій справу просили розглядути у її відсутності, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не з'явився також, у телефонному режимі повідомив, що позовні вимого визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. За таких обставин суд визнає, що сім`я сторін розпалася остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

4 червня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 27 серпня 2010 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просила їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, обоє надали суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі, при цьому відповідач в своїй заяві позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 27 серпня 2010 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 625. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved