Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

31.01.2017 року позивач [PERSON] звернувся до Василівського районного суду Запорізької області з позовом, який в подальшому уточнив, до [PERSON], Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та припинення стягнення аліментів. На обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає про те, що рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 14 квітня 2015 року з нього на користь відповідачки [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всього заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття [PERSON] Згідно розрахунку заборгованості по аліментам за період з 11.03.2015 року по 01.10.2016 року остання становить 17864,90 гривень, які він, [PERSON] не сплачує з огляду на те, що його син [PERSON] з моменту винесення вищевказаного рішення проживає з ним та знаходиться на повному його утриманні. Фактичне проживання його сина з батьком в період з 11.03.2015 року по 01.10.2016 року позивач вважає істотною підставою для звільнення його від сплати заборгованості по аліментам на утримання неповнолітнього сина на користь відповідачки [PERSON], оскільки аліменти - це платіж цільового призначення, який підлягає сплаті тим з батьків, який ухиляється від обовязку утримувати дитину на користь того з батьків, з ким фактично дитина проживає та перебуває на вихованні та утриманні. На теперішній час дитина, на користь якої призначено стягнення аліментів проживає з ним, [PERSON], знаходиться на повному його утриманні, то стягнення аліментів на його думку, є несправедливим та таким, що не відповідає вимогам закону. Факт проживання з ним дитини підтверджується [PERSON] обстеження фактичного місця проживання малолітнього [PERSON], який складено квартальним [PERSON] в присутності свідків, та який посвідчено секретарем ради [PERSON] Позивач вважає, що відповідачка [PERSON] втратила право отримувати аліменти на неповнолітню дитину [PERSON], оскільки останній фактично з нею не проживає та на її утриманні не перебуває, тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить: звільнити його [PERSON] від сплати заборгованості по аліментам на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у сумі 17864,90 гривень за період з 11.03.2015 року по 01.10.216 року; припинити стягнення аліментів з нього [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], який народився 15 липня 2009 року, у розмірі ? частини всього його заробітку (доходу), але не менше нуж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, відповідно до повноліття [PERSON], на підставі рішення Василівського районного суду Запорізької області № 311/779/15-ц від 14 квітня 2015 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені ним позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить позов задовольнити за підставами, викладеними у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON]Д не визнала, просить в їх задоволенні відмовити у повному обсязі за обгрунтуваннями та підстами, які викладені у письмових запереченнях Представник відповідача [PERSON], який діє в інтересах відповідачки [PERSON], підтримав раніше подані заперечення від 30.03.2017 року та пояснив суду, що дійсно згідно з рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 14.04.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], у розмірі ? частини всього заробітку (доходу), щомісячно до повноліття [PERSON]. Відповідно до довідки з Василівської міської ради Запорізької області про реєстрацію місця проживання особи син [PERSON], [INFO], зареєстрований та постійно фактично проживає разом з матірю в місті Василівка, вулиця Миру буд.138 Василівського району Запорізької області та знаходиться на її утриманні. Відповідно до рекомендацій лікарів син [PERSON] потребує занять з логопедом, тому син [PERSON] навчається в 1-Б класі у Комунальному закладі «Камянська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» ЗОР з 01.09.2016 року і не перебуває на повному державному утриманні. Оскільки батько [PERSON], зареєстрований та проживає в [INFO], в тому самому населеному пункту, де знаходиться вищевказаний навчальний заклад, в якому навчається [PERSON]. Між батьками було встановлено усну домовленість щодо проживання сина на період занять з позивачем по справі за адресою с.Камянське вул. Космічна буд. 16-А. Однак, позивач по справі ніякого грошового і речового утримання сина не здійснює, так як син два дня на тиждень (понеділок, вівторок) пять разів на день харчується за рахунок навчального закладу, і інші дні (середа, четвер, та пятниця) три рази на день харчується за рахунок начального закладу. Необхідні речі особистої гігієни, одяг, взуття та зошити купуються матірю [PERSON] Крім того, на всіх батьківських зборах у начальному закладі, де навчається [PERSON], завжди присутня мати [PERSON], тому просить суд відмовити в задоволенні позову [PERSON] про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та припинення стягнення аліментів, у повному обсязі. Представник третьої особи Комунального закладу «Камянська спеціальна загальноосвітня школа інтернат» Запорізької обласної ради [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що малолітня дитина [PERSON] дійсно з 01.09.2016 року та по теперішній час перебуває у Комунальному закладі «Камянська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» ЗОР і знаходиться на державному утриманні, харчування здійснюється за рахунок батьків. За бажанням батків може бути визначено, чи дитина залишається у школі інтернаті цілодобово, чи батьки її забирають додому. Між батьками малолітнього [PERSON] встановлена усна домовленість: в понеділок та вівторок дитина знаходиться в школі-інтернаті з 07-30 год. до 20-00 годин, в середу, четвер та пятницю - до 13-30 годин, його забирає татко, а в пятницю на вихідні дні [PERSON] додому забирає матір. [PERSON] у школу ходить охайний, у дитини є необхідний одяг, взуття. Проте, хлопчик тягнеться до батька, телефонує йому. Заявлені позивачем [PERSON] позовні вимоги просить вирішити на розсуд суду. В судове засідання представник третьої особи: Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області не зявився, проте суду надано заяву про розгляд справи у їх відсутність, заперечень на позов не подано, самостійних щодо предмета спору не заявлено Вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін, представника відповідача, представника тертьої особи, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти заявлених позовних вимог, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Ч.2 ст.16 ЦК України визначено загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів. Реалізуючи передбачене ст.64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України та відповідно до ст.60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. В судовому засіданні встановлено, що в свідоцтві про народження [PERSON], який народився 15 липня 2009 року в м.Василівка Запорізької області, та яке видано 19.08.2014 року Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Василівського районного управління юстиції Запорізької області, батьком записаний [PERSON], матірю [PERSON] (а.с. 8). Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 14.04.2015 року позов [PERSON] задоволено та стягнуто з [PERSON], [INFO], зареєстрованого та проживаючого в [INFO] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], який народився 15 липня 2009 року, у розмірі ? частини всього її заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття [PERSON], починаючи стягнення з 11 березня 2015 року, тобто з дня подання позову до суду. Дане рішення сторонами не оскаржено та набрало законної сили - 25.04.2015 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.11). Відповідно до довідки, виданої Комунальним закладом «Камянська спеціальна загальноосвітня школа інтернат» Запорізької обласної ради від 16.09.2016 року за № 218 [PERSON] дійсно навчається в 1-Б класі КЗ «Камянська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» ЗОР з 10.09.2016 року по теперішній час (а.с. 10). Актом обстеження фактичного місця проживання малолітнього [PERSON] від 19.09.2016 року за № 1631 встановлено, що [PERSON], [INFO] проживає з батьком [PERSON] за адресою: Запорізька область Василівський район с. Камянське вул. Космічна буд. 16а та знаходиться на повному матеріальному утриманні останнього в період з 11.04.2015 року по 26.09.2016 року. Додатково обстежено умови проживання за вищевказаною адресою та встановлено, що останні є відмінними, в хаті чисто, дитина має все необхідне для проживання. Акт складено квартальним [PERSON] в присутності свідків [PERSON], [PERSON] (а.с. 19). Згідно наказу про повернення на роботу №23-к від 03.05.2012 року, винесеного начальником Василівської дорожньо-експлуатаційної дільниці ДП «Запорізький облавтодор» [PERSON], яка перебувала у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, вважати такою, що приступила до роботи на посаду провідного бухгалтера філії з 03 травня 2012 року, встановлено скорочений робочий день на 1 годину, як матері, яка має дитину до 14 років, згідно встановленого графіку (а.с. 37). Відповідно до виписки з амбулаторної картки на дитину [PERSON], [INFO], проживаючого за адресою: [INFO] на всі прийому до лікарів дитину приводила матір, на консультацію до ЗОДКБ дитину приводила матір (а.с. 38). Довідкою, виданою Комунальним закладом «Камянська спеціальна загальноосвітня школа інтернат» Запорізької обласної ради від 13.03.2017 року за № 85 підтверджується, що [PERSON] дійсно навчається в 1-Б класі КЗ «Камянська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» ЗОР з 10.09.2016 року по 26.05.2017 року і перебуває на повному державному утриманні (а.с. 39) Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 06.04.2017 року, складеного державним виконавцем Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області [PERSON], сума заборгованості по аліментам боржника [PERSON] за період з 11.03.2015 року по 01.04.2017 року становить 23070,00 гривень (а.с. 58, зворот) Актом обстеження житлово-побутових умов сімї від 16.10.2015 року, складеного класним керівником КЗ «Камянська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» ЗОР [PERSON] встановлено, що [PERSON] з 01.09.2015 року мешкає за адресою: с.Камянське вул. Космічна буд. 16 а та проживає за адресою: [INFO]. Батьки дитини проживають окремо, хлопчик проживає з понеділка по пятницю з татом, а у вихідні, святкові, канікули з мамою, батьки приймають активну участь у навчальному виховному процесі. Сімя проживає в приватному будинку, санітарний стан задовільний, у дитини є окрема кімната, в кімнаті є особисті речі та іграшки, стіл, ліжко, шафа з одягом. Дитина любить батьків, Батьки співпрацюють з учителями, у звязку з сімейними обставинами, дитина проживає як із батьком так і з матірю в зазначені дні. Батьки надають належну увагу навчанню та вихованню дитини. (а.с. 123) Витягом з протоколу психолого - медико-педагогічної консультації від 22.05.2015 року за № 134/1836 щодо [PERSON], [INFO] надано психолого-педагогічний висновок: недостатній рівень сформованості пізнавальних процесів, концентрації та обсягу уваги. Рівень самостійності знижений. Потребує стимуляції вербальної підтримки, заохочень під час виконання завдань. Обмеженість знань про навколишній світ. Виражене порушення мовлення. Незначне порушення темпу, ритму мовлення, замовлення недостатність інтервенції, мовного апарату. Рекомендовано коренційно-розвиткове навчання за програмою підготовчого класу для дітей з ЗПР. Заняття з логопедом. Спостереження у невролога (а.с. 124) Відповідно до вимог ст.ст.10,11,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 4 цієї статті, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Згідно п.27 зазначеної Постанови, враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (ст. 58, 59 ЦПК України). Статтями 180, 181 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Так, відповідно до ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення їй повноліття. Згідно зі ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.22 своєї Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках, як вказано в п. 2 зазначеної постанови, стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Відповідно до зазначеної постанови порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначеною нормою передбачено, що розмір заборгованості по аліментам визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не проводилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник у цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Судом встановлено, що відповідачу було відомо про відкриття провадження за виконавчим листом про стягнення з нього аліментів. Відповідач періодично сплачував аліменти, самостійно визначаючи їх розмір, сплачував аліменти не регулярно, без зазначення періоду, за який вносилася платня. Відповідач є фізично здоровою, працездатною людиною. Крім того, розмір заборгованості по аліментам, здійснений державним виконавцем, позивачем у встановленому законом порядку до теперішнього часу не оспорений. Крім того, відповідачем не надано суду та в судовому засіданні не доведено наявністю на теперішній час судового рішення, яке набрало законної сили, про визначення в судовому порядку місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] з будь-ким з батьків. Враховуючи встановлені судом обставини та зібрані докази, а також те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, з яких би суд міг прийти до висновку про наявність у нього таких істотних обставин, внаслідок яких виникла вищевказана заборгованість по аліментах, від сплати якої він просить суд його звільнити, а також про наявність підстав для звільнення від сплати аліментів, тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed