Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

29.12.2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів (заробітку) до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 27 листопада 1998 року між нею, [PERSON] та [PERSON] (відповідачем) було укладено шлюб, який був зареєстрований у міському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Ізюма Харківської області, актовий запис № 374. 30.05.2007 року в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №99 про розірвання зазначеного шлюбу, про що 12 липня 2013 року повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції у Харківській області видано відповідне Свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Від шлюбу народилася донька - [PERSON] , [INFO] . На даний момент донька навчається у ВНЗ та є студенткою Харківського національного медичного університету, стоматологічний факультет Харківського національного медичного університету, денна форма навчання, за спеціальністю стоматологія, термін навчання 5 років. Навчається на 4 курсі. Форма фінансування навчання - за контрактом. Дані відомості підтверджуються Довідкою № 384 від 08.09.2020 року, виданою Харківським національним медичним університетом. 05 листопада 2013 року Ізюмським міськрайонним судом (Номер справи 623/3648/13- ц., Номер провадження 2/623/975/2013) було винесено рішення, згідно якого було визначено стягнути з [PERSON] аліменти на користь позивача на утримання дитини у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітної платні щомісячно, починаючи з 26 вересня 2013 року, і до її повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [INFO] дитина досягла повноліття й виплати за судовим наказом припинилися. Проте [PERSON] навчається у ВНЗ. В силу положень ст.199 СК України якщо повнолітня дочка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати її до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, не зважаючи на те що згідно законодавства зобов`язаний це робити та фактично може надавати матеріальну допомогу. Позивач не в змозі самостійно утримувати дитину, у зв`язку з та що їй необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчуванні підручники тощо, що й зумовило необхідність звернення до суду. Власних джерел доходу донька не має й не має можливості працевлаштуватися у зв`язку із навчанням на денній формі у ВНЗ. В теперішній час донька проживає разом зі матір`ю, що надає їй права звернутись із відповідним позовом до суду зокрема і в силу СК України. [PERSON] , [INFO] , за наявною у сторони інформацією стан здоров`я відповідача добрий (інвалідностей не має), інвалідів та інших осіб, що потребують догляду на утримав не має, має нерухомість в м. Ізюмі Харківської області, має в розпорядженні та фактично користується автомобілями (вантажний та легковий-мікроавтобус). Інші особи, щодо яких відповідач має аліментні зобов`язання за наявною інформацією відсутні. Разом із тим відповідач є особою працездатного віку, має матеріальний дохід, який дозволяє йому систематично відвідувати розважальні заклади, організовувати власний відпочинок в тому числі і за кордоном. Так в 2018, 2019 та 2020 роках відповідач відвідував закордонні курорти, а також неодноразово відпочивав морському узбережжі. Ухвалою суду від 12.01.2021 року було відкрито загальне провадження по цивільній справі та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву.(а.с. 26) 26.01.2021 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву в якому вказав, що 16 січня 2021 року набрало законної сили рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16 грудня 2020 року у справі № 623/3624/20 за позовом [PERSON] до нього про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, а саме - [PERSON] , тобто є рішення суду, що набрало законної сили між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Під час розгляду справи № 623/3624/20 до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області ним було надані докази відсутності в нього будь-якого доходу, так як він є безробітнім та на його утриманні перебувають: семирічний син ( [INFO] ) - [PERSON] , безробітна дружина - [PERSON] , а тому можливості утримувати (матеріально забезпечувати) свою повнолітню та працездатну дочку [PERSON] у зв`язку із скрутним матеріальним становищем через відсутність постійного заробітку через розповсюдження гострої респіраторної хвороби спричиненої коронавірусом СОVID-19, а саме: оригінал довідки ПФУ за формою ОК-5, оригінал довідки ПФУ за формою ОК-7, оригінал відомостей про доходи [PERSON] Ізюмської ОДПІ, оригінал відомостей про доходи [PERSON] Ізюмської ОДПІ, копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05.10.2020 р, копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 07.05.2013р., копію паспорта та довідки про присвоєння ІПН на ім`я [PERSON] , копію трудової книжки [NUMBER] на ім`я [PERSON] . У позові зазначено, що [PERSON] є студенткою Стоматологічного факультету ХНМУ, що підтверджується довідкою № 384 від 08.09.2020р., в якій зазначено термін навчання 5 років, проте, відповідно до Договору № 190981 від 03.02.2020 р. строк навчання становить 2 роки 5 місяців (надалі за текстом - «Договір»), таким чином встановити чи дійсно Позивач навчається та потребує у зв`язку із цим матеріальної допомоги не є можливим, так як, згідно із п. 5.3. говору Позивача можливо відрахувати за несвоєчасне перерахування плати за навчання, також, прошу суд звернути увагу на те, що відповідно п. 7.1. Договору, що право на навчання у Позивача виникає з моменту видання ректором ХНМУ відповідного наказу про зарахування [PERSON] до складу студентів. Таким чином, матеріали справи не містять жодного доказу щодо продовження навчання Позивачем, так як матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують виконання умов Договору, а саме: наказ про зарахування [PERSON] до складу студентів та платіжні документи про своєчасне внесення плати за навчання, а довідка № 384 від 08.09.2020р. не відповідає умовам Договору. При цьому. Позивач посилається на те, що не в змозі утримувати дочку, так як їй необхідні кошти на проїзд до ця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники тощо, також, у своїй позовній заяві Позивач зазначив, що дочка проживає разом із нею (згідно позову в м. Ізюм, а місце навчання є м. Харків) і таке проживання з матір`ю зумовлене введеними на території України карантинними обмеженнями. Тобто, [PERSON] своїм позовом спростувала існування потреби у матеріальній допомозі у зв`язку із продовженням навчання, так як: дочка проживає разом із матір`ю по [ADDRESS] , а не перебуває у м. Харкові за місцем навчання, тобто витрати на проїзд до місця навчання відсутні, що також підтверджується Наказами ХНМУ від 13.10.2020 № 260, від 26.11. 2020 № 277 від 24.12.2020 року, № 302 про навчання в дистанційному режимі. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі у зв`язку із їх необґрунтованістю та невідповідністю фактичним обставинам справи через ненадання Позивачем належних та допустимих доказів.(а.с.31-33) 02.02.2021 року позивачем [PERSON] подано відповідь на відзив в якій зазначила, що 16 січня 2021 року набрало законної сили рішення Ізюмського міськрайоиного суду у справі №623/3624/20 за позовом [PERSON] , тобто є рішення, яке набрало законної сили між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Водночас із тим зазначаю, що наведені відповідачем відомості не відповідають дійсності. Так позивачем у справі №623/3624/20 визначено доньку відповідача - [PERSON] , яка, відповідно до ч. З ст.199 СК України є самостійним суб`єктом звернення з позовом з даних підстав. Разом із тим рішення у даній справі про відмову в задоволенні позовних вимог не набуло чинності з огляду на той факт, що [PERSON] було подано апеляційну скаргу на рішення в даній справі, що позбавляє відповідача підстав наводити тези щодо наявності рішення в аналогічній справі, що набуло чинності. Поряд із тим в ході процесу у справі №623/3624/20 на адресу її доньки - [PERSON] від відповідача із запізненням, що не залежало від волевиявлення позивачки, 11.01.2021 року надійшов пакет документів, який містив в собі зокрема копію свідоцтва про шлюб відповідача з громадянкою [PERSON] , [INFO] . До даного моменту мені не були відомі анкетні дані теперішньої дружини відповідача. А також не було відомо інформації про офіційний сімейний стан відповідача. З огляду на зазначене вона не мала можливості сформувати належну доказову базу та подати до суду відомості, що доводять викладені в позові обставини в частині наявності у відповідача можливості сплачувати аліменти й керувалась виключно наявною у мене загальновідомою та незаперечуваною відповідачем інформацією про його матеріальний стан та можливість сплачувати аліменти. Тим не менш відповідач не спростовує наведених нею відомостей про відсутність на його утриманні інших осіб, що потребують фінансової допомоги, а також відомостей про наявність у нього інших зобов`язань по аліментах. Жодних відомостей про наявність у нього хронічних хвороб, інвалідностей відповідач не наводить й не спростовує зазначене з цього приводу в позовній заяві. Разом із тим пояснюю, що вона не могла надати суду такі докази разом із позовною заявою, оскільки не мала можливості їх сформувати з огляду на відсутність у мене інформації про рід занять відповідача, його сімейний стан, обсяги його витрат на розваги, багаторазовий відпочинок на закордонних морських курортах, відвідування ресторанів, спа-салонів, аквапарків, басейнів, санаторіїв, тощо, заможне життя і, відповідно, про наявність у відповідача можливості отримувати дохід, частина з якого може бути використана для сплати аліментів. [PERSON] дані відомості, вона набула можливості зібрати інформацію про фактичну можливість відповідача отримувати фінансовий дохід та можливість сплачувати аліменти. Крім того форма дистанційного навчання у вищому навчальному закладі існувала не завжди і триватиме вона так само не завжди. Зокрема з третьої декади січня 2021 року Медичний Університет відновлює денну форму навчання і до повсякденних витрат на утримання дитини повернуться транспортні витрати, витрати на придбання їжі за місцем навчання та витрати на оплату послуг гуртожитка. Відповідач не навів жодного належного та допустимого доказу стосовно того, що він такі аліменти сплачувати не спроможній. Доказів відповідач не наводив, наміру з`являтися до суду не має та наведених в позовній заяви тверджень не спростовував. Разом із тим, оскільки відповідач інших зобов`язань фінансового характеру за виконавчими листами не несе та має можливість матеріально допомагати своїй повнолітній дочці, яка продовжує навчання, стан здоров`я відповідача є добрим, останній не має хронічних та інших захворювань, відомостей про інші обтяження відповідачем не надано, тому позов на думку позивача має бути задоволений у повному обсязі, до закінчення навчання дитини у зазначеному навчальному закладі.(а.с. 37-45) 09.02.2021 року відповідачем [PERSON] подано заперечення на відповідь на відзив, зазначив що відсутні докази щодо продовження навчання [PERSON] ; відсутні докази щодо існування потреби у зв`язку навчанням у матеріальній допомозі; відсутні докази щодо наявності у нього можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.(а.с. 64-65) Ухвалою суду від 09 лютого 2021 року підготовче судове засідання за вказаною позовною заявою закрито, справа призначена до судового розгляду.( а.с.59) В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, представник позивача [PERSON] теж не з`явився , надав заяву про розгляд справи без його участі, просив врахувати ту обставину, що вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 23.02.2021 року позивачку визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України й визначено їй покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, при цьому судом було задоволено цивільні позови у справі на загальну суму 2 млн. гривень. Таким чином позивачка найближчим часом позбавлена можливості утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання й сплачувати за її навчання. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі. (а.с. 67) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився надав заяву про розгляд справи без його участі. Проти позову заперечував. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності з частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 29 червня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Ізюма Харківської області. ( а.с.8). З довідки № 384 від 08.09.2020 р. вбачається, що [PERSON] навчається на 4 курсі в 7 групі стоматологічного факультету Харківського національного медичного університету, денна форма навчання, за спеціальністю стоматологія, термін навчання 5 років форма фінансування навчання за контрактом. (а.с. 4) Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. При цьому,СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи донці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. За роз`ясненнями, що містять в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежне від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. (ст. 200 СК України). У визначенні розміру аліментів на повнолітню дитину у зв`язку з навчанням слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження, про що зазначено Верховним судом України у Постанові № 6-1296цс15 від 24 лютого 2016 року. Жодних доказів позивачем, які б підтверджували проживання доньки за місцем свого навчання, вартість проїзду до навчального закладу, підручників до позовної заяви не додано, як і не надано в ході розгляду справи. Пунктами 17,20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв`язку з цим стягуються аліменти. Як вбачається з дослідженого вище свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.11. 1998 року донька сторін по справі має вік, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років. З договору № 170981 від 03.02.2020 року укладеного між Харківським національним університеті та [PERSON] вбачається, що вартість всього навчання складає 96250,00 гривень, а розмір оплати у 2019/2020 році складає 19250,00 гривень.(а.с. 5) Статтями 4, 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) чітко визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із статтями 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ст. 199 СК України). Позивач, в порушення вимог вказаної статті, не надала до суду жодного належного та допустимого доказу, який би підтвердив факт проживання її доньки разом з нею, а відповідно і правомірність її звернення до суду з цим позовом. Крім того батьки зобов`язані утримувати дитину, яка навчається до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. За відсутності доказів суд відхиляє доводи позивача про те, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки в період навчання, відповідні твердження сторони ґрунтуються виключно на її припущеннях щодо цього. Відповідно до частин першої, п`ятої, шостої, сьомої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1,2ст.179ЦПК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Крім того на підставі викладеного, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження потребування спільної доньки сторін матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням, та, крім того, відсутність доказів того, що повнолітня донька, яка, на думку позивача, потребує матеріальної допомоги, проживає разом з позивачем, і у цьому випадку остання має право на звернення до суду з цим позовом, суд доходить висновку про відсутність правових підстав і для стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання повнолітньої доньки у розмірі ј частини від всіх видів доходів (заробітку) до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок держави. На підставі ст.ст. 182, 191, 199-201 Сімейного Кодексу України,

Outcome: dismissed