Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

30.11.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 33928,48 грн., стягнення витрат, пов'язаних зі складанням звіту про оцінку вартості матеріального збитку в сумі 500,00 грн., відшкодування моральної шкоди в сумі 10000,00 грн., а також стягнення судових витрат по сплаті судового збору в сумі 1102,40 грн. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), яка відбулась 25.11.2013 року, було пошкоджено належний їй на праві власності транспортний засіб марки «Toyota», модель «Avensis», номерний знак [NUMBER]. Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 03.12.2013 року винним у вчиненні вказаної ДТП визнано [PERSON] З метою визначення розміру матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП позивачка звернулась до ФОП «[PERSON].». Відповідно до звіту ФОП «[PERSON].» про оцінку вартості матеріального збитку від 11.03.2014 року розмір матеріальної шкоди, завданої позивачці після пошкодження його транспортного засобу внаслідок ДТП складає 26642,27 грн., при цьому вартість відновлюваного ремонту становить 33928,48 грн. Таким чином, позивачка вважає, що з відповідача на її користь підлягає стягненню матеріальна шкода, завдана внаслідок ДТП в розмірі 33928,48 грн., витрати, пов'язані зі складанням звіту про оцінку вартості матеріального збитку в сумі 500,00 грн., моральна шкода в сумі 10000,00 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1102,40 грн., а тому звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою від 05.05.2017 року відкрито провадження у даній справі. В судовому засіданні судом залучено до участі у справі ПрАТ «СК «Інкомстрах» як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Ухвалою від 06.02.2018 року розгляд справи вирішено продовжити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Позивачка в судове засідання не з'явилась, однак через канцелярію суду подала письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що остання позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу за її відсутності. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечили, просили суд відмовити у їх задоволенні. Вислухавши пояснення сторони відповідача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 25.11.2013 року о 23 год. 10 хв. на перехресті вулиці Володимирської та бульвару Шевченка в місті Києві відбулась ДТП за участю транспортного засобу марки «Opel», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки «Toyota», модель «Avensis», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП вказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Право власності на транспортний засіб марки «Toyota», модель «Avensis», номерний знак [NUMBER], належить [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER]. Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 03.12.2013 року в справі про адміністративне правопорушення № 761/31900/13-п, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно з п.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчиненні ДТП, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб марки «Toyota», модель «Avensis», номерний знак [NUMBER], [PERSON] та обставини даного ДТП, не потребує доказуванню. Разом з тим, особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. Такий висновок викладений Верховним Судом України в постанові від 20.01.2016 року у справі № 6-2808цс15. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Отже, з врахуванням вказаних норм закону, з відповідача має бути стягнута матеріальна шкода, завдана позивачці в зв'язку з ремонтом її транспортного засобу, пошкодженого в ДТП, яка відбулась з вини відповідача. Як вбачається зі звіту ФОП «[PERSON].» про оцінку вартості матеріального збитку від 11.03.2014 року матеріальна шкода, завдана позивачці після аварійного пошкодження її транспортного засобу складає 26642,27 грн. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов у частині вимог про відшкодування матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню, а саме з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню матеріальна шкода, завдана їй внаслідок пошкодження транспортного засобу в дорожньо-транспортній пригоді у розмірі 26642,27 грн. Разом з тим, оскільки внаслідок ДТП, що сталась з вини відповідача, було пошкоджено власність позивачки, засіб пересування, який нею використовувався щоденно, у зв'язку з чим позивачка була тривалий час позбавлена можливості вести звичний спосіб життя, були суттєво порушені її життєві плани, так як, проведення вимушеного незапланованого ремонту транспортного засобу вимагало значних додаткових зусиль та часу, суд,

Outcome: partial