Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

29 червня 2016 року заявник Обласний протитуберкульозний диспансер звернувся до суду з заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] до протитуберкульозного закладу. Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні для хворих з бактеріовиділенням №1 в Обласному протитуберкульозному диспансері з 25.04.2016 р. по 24.06.2016 р. На даний час хворий на туберкульоз становить загрозу розповсюдження цієї хвороби, йому необхідно отримати стаціонарне лікування від туберкульозу, проте він 24.06.2016 року лікування не завершив і самовільно залишив медичний заклад. Оскільки [PERSON] порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу, заявник просив суд ухвалити рішення, яким примусово госпіталізувати [PERSON] до Обласного протитуберкульозного диспансеру Житомирської обласної ради на строк три місяці, починаючи з дня фактичної госпіталізації. У судовому засіданні представник заявника підтримав заяву свого довірителя, просив суд задовольнити її в повному обсязі. Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 ЦПК України заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не викликався, адже за даними протитуберкульозного закладу він становить загрозу розповсюдження туберкульозу, що підтверджується мотивованим висновком лікарів від 24.06.2016 року (а.с.2). Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. У відповідності до положень частини 1 статті 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» туберкульоз - це соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу. Хворий на заразну форму туберкульозу - хворий на туберкульоз, у мокротинні якого виявляються мікобактерії туберкульозу, який є джерелом інфекції для осіб, які з ним контактують. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] хворіє на заразну форму туберкульозу з діагнозом: НЛТБ (11.05.2016р. ) легень (дисемінований) Дестр + МБТ + М+К в роботі Резист 0 МГ 0 Гіст 0 Категорія 2 (ВДТБ) Когорта 2 (2016) (а.с. 2). Згідно з висновком №45 центральної лікувально-консультативної комісії Обласного протитуберкульозного диспансеру Житомирської обласної ради від 11.05.2016 року [PERSON] потребує стаціонарного лікування до абацилювання (а.с.5). Положеннями ч. 3 ст. 20 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» на хворих на туберкульоз та інфікованих мікобактеріями туберкульозу покладено обов'язки дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; проходити у встановлені строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. За приписами ч. 1 ст. 11 Закону у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. У судовому засіданні представник заявника стверджував, що [PERSON] необхідно отримати стаціонарне лікування від туберкульозу, проте він відмовляється від його проходження, порушуючи протиепідемічний режим. Згідно з мотивованим висновком Обласного протитуберкульозного диспансеру Житомирської обласної ради від 24.06.2016 року (а.с.2) [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації та ізоляції до протитуберкульозного закладу (в спеціальних палатах, під охороною). Зважаючи на те, що [PERSON] порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу, хворий підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу. За положеннями п. 3 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити заяву обласного протитуберкульозного диспансеру Житомирської обласної ради, примусово госпіталізувати [PERSON] до Обласного протитуберкульозного диспансеру на строк, необхідний для лікування, але не більше трьох місяців, починаючи з дня фактичної госпіталізації. Відповідно до норми п. 7 ч. 1 ст. 367, ч. 2 ст. 286 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення.

Outcome: approved