Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

31 липня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову посилається на те, що шлюб з відповідачем розірвано 8 червня 2015 року Радехівським районним судом Львівської області. Від вказаного шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріально сімї не допомагає, коштів для утримання дітей не надає, їхнім вихованням не займається. В той же час на утримання дітей, враховуючи постійне зростання цін та значні вітчизняні інфляційні та девальваційні процеси, необхідно виділяти дедалі більші грошові кошти, які витрачаються на одяг, харчування, медичні препарати, медичні послуги, транспорт тощо. Незважаючи на те, що позивач намагається забезпечити своїх малолітніх дочок всім необхідним для їх нормального розвитку, відповідач з невідомих причин протягом остатнього доволі тривалого часу ігнорує належним чином виконувати свій батьківський обовязок по утриманню дітей та не надає жодної матеріальної підтримки. Враховуючи вказані обставини, позивач не бачить іншого виходу із ситуації, що склалася, інакше як звернутися до суду з даним позовом з метою захисту свого та дітей порушеного майнового права. Просить стягувати з [PERSON], [INFO], жителя [INFO], аліменти в її користь на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 600 гривень на кожну дитину щомісячно, з дня подачі заяви і до повноліття дітей. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. В судове засідання відповідач не з»явився, причини неявки суду не повідомив, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений (а.с.19). Вислухавши пояснення позивача, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги, необхідно задовольнити із наступних міркувань. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд встановив, що 8 червня 2015 між [PERSON] та [PERSON] [PERSON] районним судом шлюб розірвано (а.с.6) За час перебування сторін у шлюбі, у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії 1-СГ № 116317 та І-СГ №228206 (а.с.7,8.). Діти перебувають на повному утриманні позивача, що підтверджується довідкою виданою виконкомом Березівської сільської ради Радехівського району Львівської області за №816 від 24.07.2015 року (а.с.9). Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, обовязок надавати утримання неповнолітніх дітей, тобто дітей, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Виходячи з норм вказаної статті, приймаючи до уваги, що неповнолітні діти позивачки проживають разом із останньою та перебувають на повному її матеріальному утриманні і домовленості між нею та відповідачем про способи виконання обовязку утримувати дітей не досягнуто, суд вважає вимоги позивачки про стягнення із відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей є правомірними. Згідно із ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач не приймає участі у вихованні дітей, не надає матеріальної допомоги, тому з нього необхідно стягувати аліменти в примусовому порядку. Визначаючи розмір аліментів, судом враховано те, що діти потребують матеріальної допомоги, а відповідач є працездатними та може таку надати. У звязку з тим, що відповідач є працездатного віку, тому суд прийшов до висновку, що стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 600 гривень на кожну дитину щомісячно (з проведенням індексації, відповідно до закону), буде відповідати інтересам дітей обставинам справи і вимогам закону. Враховуючи вищенаведене, вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів; обовязок обох батьків утримувати дітей до досягнення повноліття; суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, а відтак підлягають до задоволення. У відповідності до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При наявності у позивачки доказів про одержання відповідачем доходів у більшому розмірі, а також документального підтвердження додаткових витрат на особливі потреби дітей, вона не позбавлена у майбутньому заявити вимогу про збільшення розміру аліментів. У відповідності із вимогами с т.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати стягнути із відповідача.

Outcome: approved