overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

29 вересня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], вказавши, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, і просить стягнути з нього на її користь аліменти на дітей в розмірі по 500 грн. на кожного щомісячно до їх повноліття. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, підтримує заявлені позовні вимоги. У разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, на його адресу вказану в позовній заяві та підтверджену відомостями адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Закарпатській області, направлялася повістка з позовною заявою, яка повернулась на адресу суду з відміткою: «за зазначено адресою не проживає (вибув)», що відповідає ст. 74 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд ухвалив винести по даній справі заочне рішення, і позивач проти цього не заперечує. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.01.2005 року (а.с.4). В сім'ї народилися [PERSON], [INFO] (а.с.5), [PERSON], [INFO] (а.с.6), [PERSON], [INFO] (а.с.7) та [PERSON], [INFO] (а.с.8). Батьками яких є сторони, що підтверджується свідоцтвами про їх народження. Діти проживають з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім'ї № 503 від 27.09.2016 виданою Росошанською сільською радою Теплицького району (а.с. 9), знаходяться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Дані правовідносини регулюються ст. 180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, ст. 182 ч. 2 СК України, яка визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, та ст. 184 СК України, яка передбачає визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд враховує, що утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання дитини на даний час несе позивач. Приймаючи до уваги, що діти мають нормальний стан здоров'я, позивач являється матеріально малозабезпеченою, відповідач являючись батьком дітей, має нормальний стан здоров'я, є працездатний, працює нелегально та отримує доходи, тому враховуючи його матеріальне становище, приймаючи до уваги, що прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить 1228 грн., а від 6 до 18 років становить 1531 грн., суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, і розмір аліментів необхідно визначити у твердій грошовій сумі у розмірі по 500 грн. на кожного з дітей щомісячно і до їх повноліття. Судові витрати стягнути з відповідача згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

29 вересня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28 серпня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області, за актовим записом № 109, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER]. У позові позивач зазначила, що у них з відповідачем не склалось спільне життя у зв'язку з несумісністю характерів, різними інтересами та поглядами на життя, втратою взаємопорозуміння та почуттів один до одного. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] за актовим записом №462, виданий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій не заперечував проти розірвання шлюбу, просив справу розглянути без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

29 вересня 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки на період її навчання. В обгрунтування позову посилається на те, що відповідно до рішення Ізяславського районного суду від 23 березня 2006 року її колишній чоловік був зобовязаний сплачувати аліменти на її користь на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку до повноліття дітей. 19 серпня 2016 року донька [PERSON] досягла повноліття і на даний час вона навчається в Шепетівському медичному училищі, навчання в якому триває 01.09.2014 року по 30.06.2018 року. Донька потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням, відповідач працює та в змозі таку допомогу надавати. Позивачка просить стягувати на утримання доньк аліменти на період її навчання у розмірі 15 % усіх видів заробітку відповідача, починаючи з дня подачі позовної заяви і до закінчення навчання дитиною. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала та уточнила, що не заперечує щодо стягнення аліментів із відповідача в розмірі 8 % його заробітку. Відповідач [PERSON], допитаний в порядку виконання окремого доручення Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області, не заперечив щодо задоволення позову в частині стягнення аліментів у розмірі 8% його заробітку. Суд, заслухавши позивачку, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. [PERSON] навчається в Шепетівському медичному училищі за спеціальністю «Стоматологія» на комерційній основі денної форми навчання, термін навчання з 01.09.2014 року по 30.06.2016 р. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Зважаючи на те, що позивачка та відповідач погодили розмір аліментів, які мають стягуватися з відповідача на утримання повнолітньої дочки на період її навчання, суд прийшов до висновку про задоволення позову в цій частині. Відповідно до ст.ст. 199-200 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

29 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 03 грудня 2010 року виконкомом Чорноморської сільської ради Очаківського району Миколаївської області. Від шлюбу з відповідачем мають двох малолітніх доньок - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Через втрату взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Крім того, зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не подавав. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03 грудня 2010 року виконкомом Чорноморської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 13. Зазначений факт підтверджується дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії 1-ФП № 066471. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх доньок - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме копіями свідоцтв про народження дітей серії І-ФП № 152667 та серії І-ФП № 191557. Причинами розпаду сімї стали відсутність взаєморозуміння та взаємної поваги. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За змістом ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

29 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 30 липня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Очаківського міськрайонного управління юстиції у Миколаївської області. Від шлюбу з відповідачем мають малолітню доньку [PERSON], яка народилася 07 січня 2014 року. Через втрату взаєморозуміння та почуттів взаємної поваги і любові сумісне життя є неможливим. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Галілюк». Позивачка та відповідач в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що позивачка повністю підтримує позовні вимоги, відповідач позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 липня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Очаківського міськрайонного управління юстиції у Миколаївської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 69. Зазначений факт підтверджується дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії І-ФП № 094483. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], яка народилася 07 січня 2014 року та проживає з позивачкою, що підтверджується копією свідоцтва про народження. Причинами розпаду сім'ї стала відсутність взаєморозуміння та втрата почуттів взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За змістом ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

29 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання їх дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач є батьками малолітнього [PERSON], який народився 21 травня 2006 року. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача на утримання дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Крім цього, зазначила, що повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивачки та в силу ч. 1 ст. 224 ЦПК України у суду є підстави для проведення заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме копією свідоцтва про народження дитини серії І-ФП № 028419 та довідкою КП «ОККМ» № 2734 від 19 вересня 2016 року про склад сімї позивачки. Згідно ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного, суд вважає позов [PERSON] про стягнення аліментів таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

29 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають двох доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час мешкають та надалі будуть мешкати з позивачем. Сім'я фактично розпалася з березня 2016 року, втрачені всі фізичні та духовні зв'язки між ними, спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем суперечать інтересам сім'ї та вихованню дітей. За таких обставин збереження шлюбу та подальше сумісне життя, як і примирення є неможливим. До судового засідання позивач не з'явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про згоду з позовними вимогами і проханням розглянути справу за його відсутності. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено, що 16.05.2009 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Подружжя має двох доньок - [PERSON], [INFO] (а.с. 7) та [PERSON], [INFO]. Спору про розподіл майна та місце проживання неповнолітніх дітей на даний час немає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за таких підстав: сторони припинили фактичні шлюбні відносини, кожен веде своє особисте життя, спільного господарства не мають, подальше сімейне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб можливо розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

29 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом. Вказувала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 02 квітня 2015 року. Від шлюбу мають малолітню дитину, [INFO]. Зазначала, що спільне життя у них не склалося через різність характерів, життєвих інтересів та поглядів на життя, внаслідок чого між ними почали виникати непорозуміння, проживають окремо, тому через неможливість подальшого спільного проживання однією сімєю, просила шлюб розірвати, залишивши їй дошлюбне прізвище Посенко, стягнувши судові витрати. Сторони у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїх заявах позивачка позов підтримала, відповідач позов визнав, просили розглянути справу без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Із матеріалів справи вбачається, що з 02 квітня 2015 року [PERSON] (до шлюбу Посенко) Ю.П., [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Липоводолинського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №01. Мають спільного сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] проживає [INFO]. [PERSON] проживає [INFO]. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За таких обставин, за відсутності між сторонами взаєморозуміння, поваги, спільного вирішення сімейних проблем, відмови від поновлення та продовження подальших, у розумінні ст.3, ч.ч.5, 6 ст.7, ст.51 СК України шлюбних відносин, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що в силу ч.2 ст.112 СК України є підставами для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Тому, позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому, суд не вбачає жодних перешкод у відновленні дошлюбного прізвища позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

29 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення щомісячно з [PERSON] аліментів на утримання їхньої неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 30 % його доходу щомісячно. В обґрунтування позову вказує, що [PERSON] не бере участі в утриманні дитини в матеріальній формі, вона з дочкою перебуває в скрутному матеріальному становищі. Їй відомо, що відповідач працює та його заробіток дорівнює приблизно 4000,00 грн. На цей час вона подала позовну заяву до суду про розірвання шлюбу. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала, додатково пояснила, що на цей час ніде не працює, а відповідач їй не надає жодних коштів для задоволення додаткових потреб дитини (придбання солодощів, іграшок тощо), в звязку можливим поновленням на роботі планує разом з дитиною переїхати від відповідача в м. Івано-Франківськ. [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що сам купляє продукти та одяг для дитини, підтвердив, що має постійне місце праці та отримує заробітну плату в розмірі приблизно 4000,00 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-НМ № 216980 батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд, враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дитини, зважаючи на наявність постійного доходу відповідача, його стан здоров'я, не подання ним доказів про наявність інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення, дійшов висновку, що з відповідача необхідно стягувати на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1/4 його доходу щомісячно. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

29 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить суд визнати недієздатною її онуку - [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що остання через свій стан здоровя не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Заявник у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що подану заяву підтримує. Представник органу опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради у судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи без його участі. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить підстави для задоволення заяви, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 39 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 799 від 06 грудня 2016 року, [PERSON] страждає на важкий (хронічний та стійкий) психічний розлад, у звязку з чим вона не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а/с 52-54). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною. На підставі викладеного,

Outcome: approved