Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

30 березня 2017 року до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернулася з позовом [PERSON] до [PERSON] міської ради, третя особа: Управління держгеокадастру у Красноармійському районі про визнання недійсним державного акту на право власності на землю. Свої вимоги позивач мотивує тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.12.1977 року, зареєстрованого в реєстрі за № 5516 після її чоловіка [PERSON] в рівних частках (по 1/3) до неї, її сина [PERSON] та її доньки [PERSON] (після шлюбу - [PERSON]) С.О. перейшов у власність жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Набережна, 65, м.Покровськ. Пізніше, згідно договору дарування від 02.12.1978 року, зареєстрованого в реєстрі за № 6416, син [PERSON] подарував їй свою 1/3 частку будинку. З огляду на вищенаведене, з 02.12.1978 року власниками жилого будинку по вул. Набережна, 65 м. Покровськ є вона (2/3 частини) та її донька [PERSON] (1/3 частина). Водночас, при безоплатній приватизації земельної ділянки для обслуговування жилого будинку по вул. Набережна, 65 у м.Покровськ рішенням Красноармійської міської ради від 19.08.1998 року № 448 їй одній було передано земельну ділянку, площею 0,1000 га та виданий державний акт на право приватної власності на землю серії ДН, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 23.12.1998 року за № 02062. Позивач вказує, що при зверненні до Управління Держгеокадастру у Красноармійському районі за державною реєстрацією земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, їй було повідомлено, що оскільки будинок належить двом співвласникам, а земельна ділянка під ним одному, присвоїти кадастровий номер ділянці неможливо до усунення порушень. Цей факт унеможливлює право позивача та її доньки володіти, вільно розпоряджатися своїм майном. З огляду на вищенаведене, просить суд визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ДН, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 23 грудня 1998 року за № 02062, виданий на її. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає (а.с. 37). Представник відповідача [PERSON] міської ради у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та просив ухвалити рішення на розсуд суду (а.с. 40). Представник третьої особи Управління Держгеоадастру у Красноармійському районі, у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та просив вирішити справу на розсуд суду (а.с. 43). Дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.12.1977 року, реєстровий номер 5516, посвідченого нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори [PERSON], спадкоємцями [PERSON], померлого 06.12 1974 року, в рівних долях є кожний: дружина [PERSON], син [PERSON], донька [PERSON] (після укладання шлюбу з [PERSON] має прізвище [PERSON], про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с. 22), які проживають в [INFO] ([PERSON]) по вулиці Набережній, буд. 65. (а.с. 11-12). Відповідно до реєстраційного посвідчення Красноармійського бюро технічної інвентаризації житловий будинок, розташований в м. Покровську (Красноармійську) по вул. Набережній, 65 зареєстровано за громадянами: [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Красноармійською державною нотаріальною конторою 17.12.1977 року, реєстровий № 5516. Зазначене посвідчення записано 23.12.1977 року в реєстраційну книгу № 40 за реєстровим № 8145 (а.с.10). Судом встановлено, що 02.12.1978 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування, зареєстрований в реєстрі за № 6416, згідно якого [PERSON] подарував, а його мати [PERSON] прийняла у дар 1/3 частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, жила площа всього будинку 20,0 кв.м., що знаходиться в м. Покровську (Красноармійську), вул. Набережна, № 65, розташований на земельній ділянці площею 900 кв.м. (а.с. 13-14). Приймаючи до уваги вищенаведене, з 02.12.1978 року власниками жилого будинку за адресою: м.Покровськ, вул. Набережна, 65 є: [PERSON] (позивач) - 2/3 частини та її донька [PERSON] 1/3 частина. Згідно державного акту серії ДН на право приватної власності на землю, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 02062 від 23.12.1998 року, [PERSON], яка проживає у м. Красноармійську на підставі рішення виконкому Красноармійської міської ради народних депутатів від 19.12. 1998 року № 448 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1000 га в межах згідно з планом, яка розташована на території м. Красноармійська, вул. Набережна, 65. Землю передано для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель (а.с. 8-9). З технічної документації (а.с. 16-19) вбачається, що площа земельної ділянки, розташованої за адресою: м.Красноармійська, вул. Набережна, 65, яка належить на праві приватної власності [PERSON], кадастровий номер 1413200000:23:002 складає 0,1000 га. Тобто, на земельній ділянці, право власності на яку належить позивачу, знаходиться житловий будинок, власниками якого є позивач та її донька [PERSON]. Відповідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 21 ЦК України встановлено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю чи споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходять право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на ту частину земельної ділянки, яке є необхідною для їх обслуговування. Як зазначено в Ухвалі Верховного Суду України від 08.06.2011року (у справі про визнання недійсним державного акта на право власності на землю) державний акт на право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, тому вимога про скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття прав власності не встановлено судом. Відповідно до ч. 1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все,що вона одержала на виконання цього рішення. Відповідно до ч. 1 ст.204 ЗК України державний земельний кадастр ведеться уповноваженим органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Відповідно до ч. 1 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташований обєкт. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщену на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ст.152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельній ділянці здійснюється шляхом визнання права, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення права, визнання недійсним рішень органів виконавчої влади його органів місцевого самоврядування. Приймаючи до уваги вищенаведене, суд зазначає, що рішенням Красноармійської міської ради від 19.08.1998 року № 448 позивачу була передана земельна ділянка площею 0,1000 га, яка знаходиться за адресою: вул. Набережна, 65, м. Покровськ та видано державний акт на право приватної власності на землю серії ДН, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 23.12.1998 року за № 02062. Проте, власниками житлового будинку, розташованого по вул. Набережна, 65 м.Покровськ, є [PERSON] та [PERSON] Тобто, на земельній ділянці, яка є власністю позивача, розташований житловий будинок, власниками якого є позивач та його донька, що суперечить чинному законодавству, порушує право позивача та її доньки володіти, вільно розпоряджатися своїм майном, що перешкоджає державній реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі. Відповідно до ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Оскільки на теперішній час порушуються права позивача щодо володіння, користування та розпорядження належною їй земельною ділянкою, державний акт на право приватної власності на землю підлягає визнанню недійсним, а позов [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved