Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

29.11.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики у розмірі 331176,25 грн., посилаючись на те, що 11.11.2013 року між ними був укладений договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримала кошти в сумі 15350,00 доларів США. Згідно умов договору позики позичальник зобов'язалася повернути позичені кошти у строк до 01.09.2015 року. Однак, відповідач свої боргові зобовязання належним чином не виконала, кошти у визначений договором строк не повернула. Згідно вимог позовної заяви позивач просив винести рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики від 11.11.2013 року в сумі 331176,25 грн., що еквівалентно 15350,00 доларів США. В судовому засіданні 03.12.2015 року позивач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] - [PERSON] заявили клопотання про визнання судом укладеної між сторонами мирової угоди та закриття провадження у справі на підставі п.4 ст. 205 ЦПК України. Умови мирової угоди сторонами підписані. Згідно підписаної сторонами мирової угоди сторони домовилися про наступне: Відповідач визнає предмет спору і зобовязується заявлені вимоги відшкодувати позивачу в повному обсязі до 01.07.2016 року. При цьому, в якості забезпечення ризиків відповідач не заперечує щодо передачі в заставу нерухомого майна зазначеного в заяві позивача про забезпечення позову, що належить відповідачу на праві особистої приватної власності, шляхом накладення на нього обтяження рішенням суду, по даній цивільній справі, терміном дії до повного виконання відповідачем боргових зобовязань перед позивачем, зазначених в предметі позову. У випадку невиконання відповідачем обовязків щодо відшкодування заявлених вимог до 01.07.2016 року, позивач ініціює питання про реалізацію предмету застави в рахунок погашення заборгованості. При цьому на випадок відчуження предмету застави його здійснює відповідач, по ринковій вартості, яка визначається ліцензованим субєктом оціночної діяльності. Сторони домовилися між собою, що по даній мировій угоді відповідач відшкодовує позивачеві кошти в розмірі 3452,00 (Три тисячі чотириста пятдесят дві) грн. 00 коп., що становлять витрати по оплаті судового збору (в т.ч. судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру 3312,00 грн., та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову 140,00 грн.). Строк відшкодування встановлюється в тридцять календарних днів, перебіг якого починається наступного дня після визнання судом даної мирової угоди. У свою чергу позивач відмовляється від позовних вимог до відповідача у вигляді відшкодування витрат по договору позики у сумі 331176,25 (Триста тридцять одна тисяча сто сімдесят шість) грн. 25 коп. Судом розяснені сторонам наслідки визнання мирової угоди та закриття провадження по справі, передбачені ст.206 ч.3 ЦПК України, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Поскільки умови мирової угоди не протирічать закону та не порушують будь-чиїх прав та інтересів, здійснені в інтересах обох сторін, виконання ними умов мирової угоди не порушує інтересів інших осіб, а тому суд рахує за можливе визнати укладену сторонами мирову угоду та провадження по справі закрити, відповідно до положень ст. 205 ч.1 п.4 ЦПК України.

Outcome: approved