Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

31 травня 2018 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач посилається на те, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі з 05.11.1999р. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Самарської районної ради м. Дніпропетровська. Під час перебування у шлюбі у них народилось двоє дітей: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO] Протягом останніх декількох років стосунки з відповідачем погіршились, зникло взаємопорозуміння і взаємоповага. Сторони проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, фактично сім'я припинила своє існування. Примирення та збереження шлюбу неможливе. Діти після розірвання шлюбу будуть проживати з матір'ю. Спору між сторонами про місце проживання дітей та розподілу майна немає. У зв'язку з викладеними обставинами позивач звернулася до суду з цим позовом в якому просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, але від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій не заперечував проти розірвання шлюбу. Приймаючи до уваги позицію позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05 листопада 1999 року, шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Самарської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис №340 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4-5). Також судом встановлено, що між сторонами по даній справі сімейні стосунки припинились. Зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved