Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

29 липня 2015 року позивач звернувся з даним позовом, на обґрунтування якого зазначив, що 10 січня 2015 року між ним та відповідачем було укладено договір позики. Відповідно до означеного договору, позивач передав відповідачу 20\~000 грн., а відповідач зобовязався повернути ці кошти рівними частками, протягом 4 місяців, до 10 травня 2015 року. Однак, відповідач свої зобовязання не виконав, та гроші не повернув. Зважаючи на що, позивач просив стягнути з [PERSON] суму боргу в розмірі 20\~000 грн. Позивач в судове засіданні не зявився, про день місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, надіслав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, надіслав заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності та додав до заяви копію паспорту та ід.коду. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 січня 2015 року між [PERSON], в якості позикодавця, та [PERSON], в якості позичальника, було укладено в простій письмовій формі договір позики (а.с.6-7). Згідно до п.1.1, 2.1, 2.2 договору позикодавець надає позичальникові безвідсоткову позику у сумі 20000 грн. у строк до 10 січня 2015 року, факт чого повинен підтверджуватись розпискою. У відповідності до п. 2.3 договору повернення отриманих сум здійснюється позичальником рівними частками по 5\~000 гривень щомісяця, протягом чотирьох місяців, починаючи з лютого місяця 2015 року, до 10 травня 2015 року. Як вбачається з розписки (а.с.8) позичальник [PERSON] отримав від [PERSON] кошти у сумі 20\~000 грн. 10 січня 2015 року. Як зазначає позивач, відповідач у порушення своїх зобовязань за вказаним договором позичену суму коштів, або її частину не повернув. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Згідно ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Таким чином, суд доходить висновку, що між сторонами по справі було укладено договір позики, відповідач [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе зобовязання по згадуваному договору, позов визнав, отже, повинен сплатити на користь позивача по умовам договору заборгованість в розмірі 20000 грн., зважаючи на що, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved