Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

31.08.2017 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (далі відповідач) про встановлення належності спадкового майна спадкодавцю та визнання права власності на майно за спадкоємцем за заповітом. В обґрунтування позову позивач зазначає, що за життя батько позивача [PERSON] склав два заповіти, що були посвідчені секретарем виконкому Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області : перший від 21.11.2008 року, згідно до якого він заповідав на користь позивача належну йому земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 10,13 га та від 26.04.2013 року, згідно до якого він заповідав, житловий будинок який знаходиться за адресою Дніпропетровська область Петропавлівський район с. Коханівка вул.. Набережна, 18, у власність [PERSON]. 30 грудня 2013 року батько позивача помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 546564 видане виконкомом Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області за актовим записом № 01. На час відкриття спадщини [PERSON] належали на праві приватної власності житловий будинок із господарчими спорудами під № 18 по вул. Набережна в с. Коханівка Петропавлівського району Дніпропетровської область, присадибна земельна ділянка площею 0,2992 га. призначена для обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства, земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею10,13 га., розташована на території Хорошівської сільської ради. На час відкриття спадщини після смерті батька спадкоємцями першої черги у відповідності до ч. 1 ст. 1261 Цивільного кодексу України, окрім позивача також були його двоє рідних дітей, які надали до нотаріальної контори заяви про відмову від своїх спадкових прав після смерті батька на користь позивача, та його дружина (мати позивача) [PERSON], яка померла 01.03.2017 року. Після смерті якої позивач залишився єдиним спадкоємцем спадкової маси. Позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою щодо прийняття спадщини за заповітом та 01.07.2014 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 10,13 га, що розташована на території Хорошівської сільської ради. У видачі свідоцтва про спадщину за заповітом на житловий будинок нотаріус відмовив, мотивуючи у звязку з відсутністю у позивача правовстановлюючих документів на житловий будинок, про що видав постанову від 29.01.2016 року. На підставі вище викладеного позивач просить суд визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право приватної власності на житловий будинок, розташований за адресою : вул. Набережна, буд. 18 в с. Коханівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, що складається з наступного, позначеного в технічному паспорті: будинок - «А», площею - 76,8 кв. м.; - сіни - «а», площею - 17,1 кв. м.; ґанок, площею - 8,2 кв. м.; - літня кухня,сарай - «Б», площею - 55,7 кв. м.; гараж - «В», площею - 19,5 кв. м.; - ворота з хвірткою - « № 1»; огорожа -«№2-3»,- трубчатий колодязь - « № 4 », який належав спадкодавцю [PERSON], який помер 30.12.2013 року. Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав позов просив задовольнити. Відповідач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності його представника, позов визнав у повному обсязі. Вивчивши надані позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Правовідносини між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу (далі ЦК) України. В судовому засіданні встановлено, що за життя батько позивача [PERSON] склав два заповіти, що були посвідчені секретарем виконкому Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області : перший від 21.11.2008 року, згідно до якого він заповідав на користь позивача належну йому земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 10,13 га та від 26.04.2013 року, згідно до якого він заповідав, житловий будинок який знаходиться за адресою Дніпропетровська область Петропавлівський район с. Коханівка вул.. Набережна, 18, у власність [PERSON]. 30 грудня 2013 року батько позивача помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 546564 видане виконкомом Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області за актовим записом № 01. На час відкриття спадщини [PERSON] належали на праві приватної власності житловий будинок із господарчими спорудами під № 18 по вул. Набережна в с. Коханівка Петропавлівського району Дніпропетровської область, присадибна земельна ділянка площею 0,2992 га. призначена для обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства, земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею10,13 га., розташована на території Хорошівської сільської ради. 01 березня 2017 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 737357, виданим 02.03.2017 року виконкомом Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. Родинні стосунки позивача з померлими підтверджуються свідоцтвом про народження позивача серії VII-УР № 0006283, видане 29.10.1965 року Хорошівським сільським ЗАГС Петропавлівського району Дніпропетровської області, у якому батьками позивача зазначені [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На час відкриття спадщини після смерті батька спадкоємцями першої черги у відповідності до ч. 1 ст. 1261 Цивільного кодексу України, окрім позивача також були його двоє рідних дітей, які надали до нотаріальної контори заяви про відмову від своїх спадкових прав після смерті батька на користь позивача, та його дружина (мати позивача) [PERSON], яка померла 01.03.2017 року. Після смерті якої позивач залишився єдиним спадкоємцем спадкової маси. Згідно з ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою щодо прийняття спадщини за заповітом та 01.07.2014 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 10,13 га, що розташована на території Хорошівської сільської ради. У видачі свідоцтва про спадщину за заповітом на житловий будинок нотаріус відмовив, мотивуючи у звязку з відсутністю у позивача правовстановлюючих документів на житловий будинок, про що вона винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 29.01.2016 року. Відповідно до розяснень, що містяться в ч.2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 380 ЦК України визначено, що житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Садибою згідно з статтею 381 ЦК України є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. ЦК України не містить визначення такого об'єкта права власності як домоволодіння. Спадкодавець за життя отримав державний акт серії ДП № 108668 від 06.06.2003 року, на право власності на земельну ділянку площею 0,2992 га, цільове призначення якої обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства, яка розташована вул.. Набережна, 18 с. Коханівка Петропавлівський район Дніпропетровська область. Згідно довідки Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області № 184 від 01.03.2017 року [PERSON] на день смерті був власником житлового будинку за адресою вул.. Набережна, 18 с. Коханівка Петропавлівський район Дніпропетровська область. Викладене свідчить, що право власності [PERSON] на земельну ділянку та житловий будинок розташований на приватизованій ним земельній ділянці ні ким за життя не оспорювалися. Згідно з технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, № 18 вул. Набережна с. Коханівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, виготовленим 28.07.2016 року ФОП [PERSON], цей садибний житловий будинок, побудований у 1970 році, складається з наступного: будинок «А»; сіни «а»; ґанок; літня кухня сарай «Б»; гараж «В»; ворота з хвірткою «№ 1»; огорожа «№ 2-3», трубчатий колодязь «№ 4». У позивача відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, тому що нотаріус вважає, що у нього відсутній правовстановлюючий документ на це майно, в звязку з чим позивач звернувся з позовом до суду. Суд прийшов до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, бо судом встановлено, що садибний (індивідуальний) житловий будинок № 18 вул. Набережна с. Коханівка Петропавлівського району Дніпропетровської області належав на праві власності померлому [PERSON], і нотаріус безпідставно відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на це майно. Вартість спадкового домоволодіння складає 49939 грн., що підтверджується звітом про оцінку майна розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Петропавлівський район с. Коханівка вул. Набережна, 18, виконаного ТОВ «ПРИВАТ ЮР ГРУП» від 07.03.2017 року. Виходячи з цієї ціни позову та вимог пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 640,00 грн., про що до позову додана квитанція банку від 30.08.2017 року. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати на сплату судового збору в розмірі 640 грн.. На підставі викладеного, ст. ст. 16, 25, 328, 1216-1218, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved