Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

8 травня 2014р. позивач Орган опіки та піклування Самарської районної у м.Дніпропетровську ради звернулася до Самарського районного суду м.Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав стосовно доньки [PERSON] [INFO]. Свої уточнені вимоги позивач обґрунтувала тим, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] зловживав наркотичними речовинами, вів аморальний спосіб життя, не працював, не займався вихованням, утриманням і доглядом своєї доньки [PERSON], жодних покладених на нього обов'язків не виконував. 1 серпня 2012р. [PERSON] був засуджений Самарським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.309 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі та відбував покарання в Божковській виправній колонії державної пенітенціарної служби України в Полтавській області. На теперішній час малолітня [PERSON] зареєстрована та мешкає разом з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. та навчається в комунальному закладі освіти «Середня загальноосвітня школа №108». 1 квітня 2014р. на засіданні комісії з питань захисту прав дитини було розглянуто питання про доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] Посилаючись на п.2 ч.1 ст.164СК України і на те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, навіть не цікавився її життям, не відвідував і не відвідує її, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні доньки [PERSON]. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував та зазначив, що він має намір переїхати мешкати в інше місто, бо якщо він залишиться мешкати в Дніпропетровську, то знову зв'яжеться з поганою компанією та почне вживати наркотичні засоби, що погано вплине на його відношення з донькою. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні прохав задовольнити позов в повному обсязі та показав, що він є дідусем [PERSON], він її разом з бабусею виховують з того моменту як онучці виповнилося пів року. Водили онучку в дитсадок та у школу. Онучка хворіє, їй потрібен постійний догляд, вона сидить на дієті. Вислухавши доводи та пояснення учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] дійсно є батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження видане Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції в Дніпропетровській області серії [NUMBER](а.с.4). У відповідності до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Встановлено, що [PERSON] призначено опікуном малолітньої [PERSON], що підтверджується рішенням Самарського районного у м.Дніпропетровську ради. (а.с.12) Дитина [PERSON], [INFO]. проживає із дідусем [PERSON] та бабусею [PERSON], які її утримують та виховують. (а.с.11) Опікуни дідусь [PERSON] та бабуся [PERSON] добре ставляться до покладеної на них відповідальності по вихованню онуки [PERSON], що підтверджується характеристиками (а.с.9-10). [PERSON] був засуджений 1.08.2012р. Самарським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.309 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі та відбував покарання в Божковській виправній колонії державної пенітенціарної служби України в Полтавській області (а.с.14) Мати [PERSON] малолітньої [PERSON] була позбавлення батьківських прав, що підтверджується рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 17 квітня 2014р. (а.с.16-18). [PERSON] перебуває на обліку у лікаря із діагнозом хронічний гастродуоденіт, що підтверджується медичним висновком (а.с.) У висновку органу опіки та піклування виконкому Самарської районної у місті Дніпропетровську ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] від 17 квітня 2014р. №2-17/723 зазначено, що є доцільним позбавити відповідача батьківських прав (а.с.19-20). Ігноруючи положення закону, якими визначений чіткий імперативний припис щодо обов'язку батьків брати участь у вихованні та утриманні дитини, відповідач [PERSON] ухиляється від виховання та утримання малолітнього доньки [PERSON], матеріальної допомоги на її утримання не надає, її долею не цікавиться, не навідує, допомоги матері в організації побуту дитини не надавав. Сам відповідач ці обставини підтвердив. Зазначені обставини в сукупності дають можливість зробити висновок, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання малолітньої доньки. За змістом п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Положеннями ст.166 Сімейного кодексу України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Аналізуючи положення наведених норм законодавства та співставивши їх зі встановленими фактичними обставинами справи і дослідженими доказами, суд вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] повністю відповідає інтересам малолітньої дитини - [PERSON], оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не цікавиться її долею, матеріально не підтримує. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved