Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

30.01.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за договором позики у розмірі 45000 доларів США у гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день винесення судового рішення, та судовий збір у розмірі 3654 грн 00 коп. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 12.12.2012 року між нею та відповідачем укладено договір позики, що підтверджується розпискою, згідно з якою вона передала відповідачці позику у розмірі 45000 доларів США, яка зобов'язалася повернути кошти 12.12.2014 року. До теперішнього часу відповідачка свої зобов'язання за договором не виконала, гроші їй не повернула. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила стягнути суму позики у гривневому еквіваленті у розмірі 1001108 грн. 97 коп. за курсом НБУ станом на 17.03.2015 року - 100 доларів США = 2224,6866 грн. Проти винесення судом заочного рішення не заперечувала. Відповідач не з'явилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомила. Суд розглядає справу у відсутність відповідача відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до оригіналу розписки, 12 грудня 2012 року [PERSON] отримала від [PERSON] грошову суму у розмірі 45000 доларів США, яку зобов'язалася повернути до 12 грудня 2014 року. Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦПК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи, що позивачем надано оригінал розписки від 12.12.2012 року, то є достатні підстави вважати, що відповідачем грошова сума, зазначена у розписці, не повернута позикодавцю. Відповідно до абз. 2 п. 14 Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 N 14, у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Станом на 17.03.2015 року за курсом НБУ 100 доларів США = 2224,6866 грн. У зв'язку з цим, з відповідача підлягає стягненню сума позики у гривневому еквіваленті у розмірі 1 001 108 грн. 97 коп. (45 000 х 2224,6866 / 100 = 1001108,97) На підставі викладеного, позовні вимоги щодо стягнення суми позики підлягають задоволенню. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 3654 грн. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved