Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

7 вересня 2021 року на підставі ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 16 липня 2021 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 11 жовтня 2018 року між нею та позивачем був укладений шлюб, який був реєстрований Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1790. Від шлюбу дітей не мають. Після реєстрації шлюбу вона з відповідачем проживала однією сім`єю, однак згодом виявилося, що вони мають різні життєві позиції та погляди на майбутнє, не можуть дійти спільної мови та взаєморозуміння, спільне життя між ними є неможливим. Через протиріччя між ними постійно виникали конфлікти та розбіжності, що негативним чином впливало на емоційний стан кожного з подружжя. Фактично сім`я розпалась, вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не зацікавлені у продовженні сімейного життя. Крім того, мають діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Між ними відсутні намагання побудувати відносини у сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, а тому просить розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб. Ухвалою суду від 8 вересня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження. Розгляд справи призначено на 6 жовтня 2021 року. У призначене судове засідання сторони не з`явилися, про день, місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином. При цьому, від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі. Позов підтримує та просить його задовольнити. Також, у матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена заява відповідача від 2 червня 2021 року, відповідно до змісту якої, відповідач просить вести справу №760/12001/21 за позовом [PERSON] щодо розлучення без його участі, усі позовні вимоги підтверджує. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Статтею 174 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11 жовтня 2018 року, актовий запис № 1790. Від шлюбу дітей не мають. Як зазначає позивач, після реєстрації шлюбу виявилося, що вони мають різні життєві позиції та погляди на майбутнє, не можуть дійти спільної мови та взаєморозуміння, спільне життя між ними є неможливим. Через протиріччя між ними постійно виникали конфлікти та розбіжності, що негативним чином впливало на емоційний стан кожного з подружжя. Фактично сім`я розпалась, вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не зацікавлені у продовженні сімейного життя. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-якої обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно частиною третьою статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечитиме інтересам позивача.

Outcome: approved