Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

30.03.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, який був розірваний. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. За рішенням Роменського міськрайонного суду від 16 листопада 2012 року з відповідача на її користь на утримання сина стягуються аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, в яку з внесено зміни на підставі Закону України № 2037-VIII від 17.05.2017 року, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки за рішенням суду на утримання сина стягуються аліменти в меншому розмірі, просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача і стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття. Позивачка у судовому засіданні підтримала позов, посилаючись на обставини, викладені в ньому. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, вважає достатнім і обґрунтованим буде стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 930 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також за умови предявлення позивачкою документально підтверджених витрат на лікування сина, повязаного з його захворюванням, він згоден відшкодовувати їй половину вартості таких витрат. Сплачувати аліменти в розмірі 1500 грн. він не має матеріальної можливості, оскільки крім сина має також матір [PERSON], [INFO], яка є пенсіонеркою та непрацездатною особою, і яку він відповідно до закону зобовязаний утримувати. Його мати постійно хворіє і він по мірі можливості надає їй матеріальну допомогу. Представник третьої особи Роменського МРВ ДВС ГТУЮ в Сумській області в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, при винесенні рішення покладаються на думку суду. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, а також докази у їх сукупності дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано. У свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Судом встановлено, що рішенням Роменського міськрайонного суду від 16 листопада 2012 року із [PERSON] стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.7). Згідно довідки Пустовійтівської сільської ради Роменського району № 305 від 22.03.2018 року [PERSON] проживає в [INFO], і має такий склад сімї: син - [PERSON], [INFO], батько [PERSON], мати [PERSON], сестра [PERSON], [PERSON] (а.с.5). Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу утримання дитини. У статті 19 та частинах 1,2 статті 27 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобовязання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи інших осіб. При цьому, держава визнала право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини щодо належного матеріального забезпечення є законодавчо передбачена можливість зміни визначеного рішенням суду розміру аліментів залежно від зміни певних життєвих обставин. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до п.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлено в таких розмірах: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня -1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2018рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмір з 1 січня становить 3723 гривень. Відповідач [PERSON] сплачує аліменти у розмірі 400 грн. щомісяця, що не в повній мірі відповідає вимогам Сімейного кодексу України. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України (із змінами згідно ЗУ № 2037-VIII від 17.05.2017 року) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд в першу чергу враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини. Згідно довідки Роменської ЦРЛ від 23.03.2018 року [PERSON], [INFO], перебуває на «Д» обліку у ортопеда з 2016 року (а.с.6). На підставі викладеного, з урахуванням обовязку надання допомоги неповнолітньому сину як матірю, так і батьком, виходячи з критеріїв розумності та справедливості, а також враховуючи прожитковий мінімум дитини відповідного віку, збільшення розміру мінімальної заробітної плати до 3723 грн., та те, що позивачка несе витрати на утримання дитини, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, змінити розмір аліментів, встановлених рішенням Роменського міськрайонного суду від 16 листопада 2012 року і стягувати з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1100 грн. щомісячно до досягнення повноліття. За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не надав доказів, які б вказували на існування істотних обставин, що унеможливлюють сплату ним аліментів на утримання спільного з позивачкою сина в розмірі 1100 грн. щомісячно, та спростовують встановлені судом фактичні обставини. Крім того, суд вважає за необхідне, після вступу даного рішення в законну силу, відкликати виконавчий лист, виданий Роменським міськрайонним судом Сумської області про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути 704 грн. 80 коп. судового збору на користь держави.

Outcome: partial