Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

30 січня 2018 року позивач звернувся до суду із позовом, яким, з урахуванням уточнень просить встановити факт його постійного проживання з братом [PERSON], померлим 12 листопада 2016 року, по вул. Малинова, № 20 в смт. Бабаї Харківського району Харківської області з січня 2016 року на час смерті [PERSON]. Визнати за позивачем у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 12 листопада 2016 року, право власності на житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 61,20кв.м. з надвірними будівлями по вул. Малинова, № 20 в смт. Бабаї Харківського району Харківської області; земельну ділянку № 711 площею 2,2765 га., яка розташована на території Лизогубівської сільської ради Харківського району Харківської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельну ділянку площею 0,6072 га. на території Бабаївської сільської ради Харківського району Харківської області за межами населеного пункту з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ухвалою народного суду Харківської області від 29.12.1956 встановлено факт належності [PERSON] житлового будинку № 18 по вул. Фрунзе в с. Бабаї Харківського району Харківської області (на теперішній час адреса будинку: вул. Малинова, № 20, смт Бабаї). 14 січня 1945 року [PERSON] померла, після її смерті відкрилася спадщина, що складається з вищевказаного житлового будинку. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] були її діти [PERSON] (батько сторін по справі), [PERSON] та Велика (до шлюбу [PERSON]) [PERSON]. Спадщину після смерті матері прийняв лише батько сторін [PERSON], оскільки на час смерті матері постійно проживав та був зареєстрований у спірному будинку та не заявив про відмову від спадщини, але спадкові права не оформлював. 01 квітня 1998 року [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку по вул. Малинова, № 20 в смт. Бабаї Харківського району Харківської області, набув право на земельну частку (пай) КСП «Червоний Партизан» розміром 4,26 умовних кадастрових гектарів. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є дружина померлого [PERSON], та діти [PERSON], позивач [PERSON], відповідач [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) [PERSON]. Сторони по справі не приймали спадщину, оскільки не були зареєстровані на час смерті батька разом з ним та не зверталися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. Дружина померлого [PERSON] та його син [PERSON] набули право власності на спадкове майно по 1/2 частині житлового будинку по вул. Фрунзе, 20 в смт. Бабаї Харківського району Харківської області та по 1/2 частині земельного паю площею 4,26 умовних кадастрових гектарів в КСП «Червоний Партизан». Спадкоємцями не оформлювалися спадкові права та не отримувалися відповідні свідоцтва про право на спадщину. Мати сторін [PERSON] померла 02 квітня 1999 року. Після її смерті відкрилася спадщина 1/2 частину житлового будинку по вул. Фрунзе, 20 в смт Бабаї Харківського району Харківської області та 1/2 частину земельного паю площею 4,26 умовних кадастрових гектарів в КСП «Червоний Партизан». Єдиним спадкоємцем, який фактично прийняв спадщину є [PERSON], який постійно проживав разом з матірю та був зареєстрований [INFO]. Сторони по справі після смерті матері спадщину не приймали та не мали намір приймати. Спадкові права [PERSON] на земельний пай були оформлені, отримано свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок по вул. Фрунзе, № 20 смт. Бабаї Харківського району Харківської області не оформлювалось, оскільки за спадкодавцями не було зареєстровано право власності на житловий будинок. [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований в успадкованому ним будинку. 14 червня 2012 року розпорядженням Харківської районної державної адміністрації від 25.08.2011 № 1790 [PERSON] надано земельну ділянку № 711 площею 2,2765 га., яка розташована на території Лізогубівської сільської ради Харківського району Харківської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 28 грудня 2012 року розпорядженням Харківської районної адміністрації Харківської області від 28.09.2012 № 2473 [PERSON] надано земельну ділянку площею 0,6072 га. на території Бабаївської сільської ради Харківського району Харківської області за межами населеного пункту з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач зазначав, що з початку 2016 року переїхав до брата, проживав разом з ним, оскільки він потребував сторонньої допомоги за станом здоровя. Брати вели спільне господарство, позивач допомагав братові доглядати житловий будинок, обробляв присадибну земельну ділянку, доглядав домашню худобу тощо. [PERSON] був самотньою людиною, не перебував у зареєстрованому шлюбі, не мав дітей. Позивач був єдиним родичем, який знаходився поруч та надавав моральну та фізичну підтримку.12 листопада 2016 року [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку по вул. Малинова, № 20 в смт. Бабаї Харківського району Харківської області, та земельних ділянок для ведення сільськогосподарського товарного виробництва. Позивач постійно проживав у спірному будинку разом з братом на час його смерті, після смерті продовжував проживати у будинку та доглядати його, він вважав, що прийняв спадщину та не слідкував за строками. Після спливу 7 місяців після смерті брата позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, але зясував, що строк на прийняття спадщини закінчився місяць тому і необхідно доводити факт прийняття спадщини після смерті брата. Крім того, оскільки за спадкодавцем не було зареєстровано право власності на будинок по вул. Малинова, № 20 в смт. Бабаї, питання про визнання права власності на нього може бути вирішено лише у судовому порядку. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 лютого 2018 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 вересня 2018 року за клопотанням представника позивача з Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області витребувані відомості про те, чи посвідчувався заповіт від імені [PERSON], померлого 12 листопада 2016 року, чи звертався хто-небудь із заявами про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини після його смерті, чи заводилася спадкова справа, чи видавалося свідоцтво про спадщину. \~ \~ \~ \~Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 листопада 2018 року за клопотанням представника позивача з Харківського обласного державного нотаріального архіву витребувані відомості щодо звернення із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 14 січня 1945 року, яка була зареєстрована [INFO], а також про складання [PERSON] заповітів та на чию користь. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30 січня 2019 року підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 22 лютого 2019 року о 14.30 год. Позивач та представник позивача адвокат [PERSON] у судове засідання не зявилися, представник позивача надала суду заяву, якою просила розглянути справу у її відсутність, ухвалити рішення про задоволенні позовних вимог, надає згоду на ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. Третя особа Бабаївська сільська рада Харкывського району Харківської області надала суду заяву, якою просить розглянути справу у відсутність її представника, ухвалити рішення за наявними у матеріалах справи доказами. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого про час, дату та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280\~ЦПК України суд, за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. В зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини вважає позовні вимоги таким, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. За приписами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що житловий будинок № 18 по вул. Фрунзе (у теперішній час адресою спірного будинку є вул. Малинова, № 20) в смт. Бабаї Харківського району Харківської області був придбаний в 1925 році [PERSON], померлою 14 січня 1945 року. Ухвалою народного суду Харківського району Харківської області від 29 грудня 1956 року встановлено той факт, що житловий будинок № 18 по вул. Фрунзе в смт. Бабаї Харківського району Харківської області належав [PERSON], померлій 14 січня 1945 року на час смерті. Відповідно до ст. 419 Цивільного кодексу УРСР 1922 року, що діяв на час відкриття спадщини, спадкоємцями першої черги спадкування за законом є діти померлої. Після смерті [PERSON] спадкоємцями за законом були діти померлої - [PERSON], [PERSON], що є батьком сторін по справі, та Велика (до шлюбу [PERSON]) [PERSON]. Спадщину після смерті матері прийняв лише батько сторін [PERSON], оскільки на час смерті матері постійно проживав та був зареєстрований у спірному будинку та не заявив про відмову від спадщини. Відповідно до ст. 429 ЦК УРСР в редакції 1922 року, якщо присутній у місці відкриття спадщини спадкоємець протягом трьох місяців з дня її відкриття не заявить відповідному нотаріальному органу про відмову від спадщини, він вважається прийнявшим її. Відповідно до положень ст. 430 цього Кодексу, спадкоємці, відсутні в місці відкриття спадщини, можуть прийняти спадкове майно особисто або через повірених на протязі шести місяців з дня вжиття заходів охорони спадкового майна. Таким чином, [PERSON] набув право власності на житловий будинок № 20 по вул. Фрунзе в смт. Бабаї Харківської області у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 14 січня 1945 року. Спадкові права [PERSON] не оформлював, правовстановлюючий документ на успадковане майно не отримував. Після набуття права власності на імя [PERSON], як на власника будинку, було заведено будинкову книгу, яка з 08 травня 1954 року по 29 травня 1981 року перевірялася депутатами Бабаївської селищної ради, порушень не виявлялося. Як вбачається з домової книги на вказаний житловий будинок, разом з власником будинку були зареєстровані та постійно проживали його дружина [PERSON] (свідоцтво про одруження серії І-ЯР № 472718 видане Бабаївською сільською радою 08 березня 1956 року) та діти відповідач [PERSON] (свідоцтво про народження серії ЯС № 207899, видане Бабаївською селищною радою 07 серпня 1948 року, після укладення шлюбу змінила прізвище на «Ільїна»), [PERSON] (свідоцтво про народження серії ЯГ № 403365, видане Бабаївською селищною радою 02 липня 1952 року), позивач [PERSON] (свідоцтво про народження серії ГД № 807772, видане 09 березня 1952 року). 01 квітня 1998 року батько сторін [PERSON] помер, про що виконавчим комітетом Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області 06 квітня 1998 року було зроблено актовий запис № 32 та видано свідоцтво про смерть серпії І-ВЛ № 119793. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з наступного майна: житлового будинку літ. «А-1» по вул. Малинова, № 20 в смт. Бабаї Харківського району Харківської області, що був успадкований після смерті матері, та земельного паю площею 4,26 умовних кадастрових гектарів в КСП «Червоний Партизан», що належав померлому на підставі сертифікату серії ХР № 0223510. Відповідно до ст. 52 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на час відкриття спадщини, спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] є дружина померлого [PERSON], та діти [PERSON], позивач [PERSON] та відповідач [PERSON]. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно із ст. 548 ЦК України, у редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, для набуття спадщини необхідно щоб спадкоємець її фактично прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 549 ЦК України, у редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Сторони по справі не приймали спадщину, оскільки станом на час смерті батька не були зареєстровані у спірному будинку разом з ним та матірю, не зверталися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] набули право власності на спадкове майно по 1/2 частині житлового будинку по вул. Малинова, № 20 в смт Бабаї Харківського району Харківської області та по 1/2 частині земельного паю площею 4,26 умовних кадастрових гектарів в КСП «Червоний Партизан». Спадкоємцями не оформлювалися спадкові права та не отримувалися відповідні свідоцтва про право на спадщину. Мати сторін [PERSON] померла 02 квітня 1999 року, про що Бабаївською селищною радою Харківського району Харківської області 06 квітня 1998 року було зроблено актовий запис № 37 та видано свідоцтво про смерть серпії І-ВЛ № 184429. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина 1/2 частина житлового будинку по вул. Фрунзе, № 20 в смт. Бабаї Харківського району Харківської області та 1/2 частина земельного паю площею 4,26 умовних кадастрових гектарів в КСП «Червоний Партизан», що було успадковане після смерті чоловіка. Єдиним спадкоємцем, який фактично прийняв спадщину є [PERSON], який постійно проживав разом з матірю та був зареєстрований [INFO]. Сторони по справі після смерті матері спадщину не приймали та не мали намір приймати. [PERSON] після смерті батьків оформив свої спадкові права на частину спадкового майна земельну частку (пай) в КСП «Червоний Партизан» розміром 4,26 в умовних кадастрових гектарах, 16 березня 2007 року, отримав відповідні свідоцтва про право на спадщину після смерті батька та матері. Судом встановлено, що на початку 2016 року позивач проживав разом з братом [PERSON], вів разом з ним спільне господарство, доглядав житловий будинок, приймав участь у оплаті комунальних послуг. 12 листопада 2016 року [PERSON] помер, про що виконавчим комітетом Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області зроблено актовий запис № 122 та видано свідоцтво про смерть серії І-ВЛ № 570512. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку по вул. Малиновій, № 20 в смт. Бабаї Харківського району Харківської області, що був успадкований спадкодавцем після смерті батьків, земельної ділянки № 711 площею 2,2765га., яка розташована на території Лизогубівської сільської ради Харківського району Харківської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та надана спадкодавцю 14 червня 2012 року розпорядженням Харківської районної державної адміністрації від 25.08.2011 № 1790, земельної ділянки площею 0,6072 га. на території Бабаївської сільської ради Харківського району Харківської області за межами населеного пункту з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що надана спадкодавцю 28 грудня 2012 року розпорядженням Харківської районної адміністрації Харківської області від 28.09.2012 № 2473. Наявності спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] судом не встановлено. Відповідно до ст. 1262 ЦК України, спадкоємцями другої черги спадкування за законом є сторони по справі брат померлого [PERSON] та сестра померлого [PERSON]. Після смерті брата позивач продовжував проживати у спірному житловому будинку, сплачував та продовжує сплачувати обовязкові платежі та комунальні послуги за адресою: вул. Малинова, № 20 в смт. Бабаї Харківського району Харківської області. Крім того, на замовлення позивача був виготовлений технічний паспорт на спірний будинок, де власником зазначений [PERSON]. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Як вбачається з відповіді Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 24 червня 2017 року № 2207/01.16, позивач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після спливу 7 місяців 12 днів з дня смерті брата, тобто пропустив строк на прийняття спадщини на 1 місяць 12 днів. Дотримання принципу «пропорційності», визначено практикою застосування норм права Європейським судом з прав людини передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв'язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Враховуючі принцип пропорційності між наслідками пропуску строку на прийняття спадщини та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивача в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також незначний строк, на який пропущено подачу заяви про прийняття спадщини, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] Висновок суду узгоджується з висновками, викладеними у постанові Касаційного цивільного суду Верховного суду від 17 жовтня 2018 року по справі № 681/203/17-ц.

Outcome: approved