Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

30 листопада 2017 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 100574 грн. 36 коп. та судові витрати по справі у розмірі 1600 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 22 березня 2013 року між банком та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 4145, згідно умов якого остання отримала кредит у розмірі 80000 грн. зі сплатою 18,0 % відсотків річних за користування кредитом, строком кредитування на 51 місяць із кінцевим терміном повернення не пізніше 21 червня 2017 року. Крім того у забезпечення зобовязань за кредитним договором позичальника, між Банком, [PERSON] та [PERSON] було 22 березня 2013 року укладено договір поруки за № 4145/2. Банк свої зобовязання по наданню кредиту виконав в повному обсязі. Однак, [PERSON] не виконала належним чином умови договору і станом на 27 лютого 2017 року має заборгованість за кредитом у розмірі 100574 грн. 36 коп., з яких: - заборгованість за основним боргом 60145 грн. 38 коп., - заборгованість за нарахованими відсотками 18690 грн. 38 коп., - інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості 18490 грн. 38 коп., - три проценти річних від суми заборгованості 3247 грн. 66 коп. Тому, позивач просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку вищезазначену суму заборгованості за договором та судові витрати по справі. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, проте надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час і місце судового засідання повідомлялися шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області http://pvm.dp.court.gov.ua., причини неявки суду не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до змісту ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 22 березня 2013 року між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 4154 (арк.с.3-5). Відповідно до умов зазначеного договору банк надав позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 80000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 18,0 % річних. Кредит було надано на 51 місяць з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 21 червня 2017 року включно на ремонт квартири. Згідно п.1.4.2 цього договору, сторони в забезпечення виконання зобовязань за цим Договором уклали договір іпотеки нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: 83052, [ADDRESS]. Позичальник зобовязалася щомісячно до 22 числа місяця, наступного за звітним здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти ануїтетними платежами в сумі 2247 грн. 50 коп., шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань починаючи з 01 квітня 2013 року на відповідні позичкові рахунки. Сплату останнього ануїтетного платежу здійснити до 21 червня 2017 року. Крім того, 22 березня 2013 року між Банком, [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір поруки за № 4154/2 (арк.с.6,7). Відповідно до п.1.1 зазначеного договору поруки поручитель [PERSON] зобовязався перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязання за Кредитним договором № 4154 від 22 березня 2013 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Згідно з ч.1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Зі змісту наведеної норми випливає, що порука є угодою щодо прийняття перед третьою особою на себе обовязку поручитися перед кредитором за виконання боржником свого зобовязання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобовязання боржником шляхом відшкодування у грошовій формі того, що не було виконане боржником. Відповідно до вимог ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, порука є способом забезпечення виконання зобовязання; договір поруки не створює обовязків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором; в договорі поруки кредитор наділений лише правами, а поручитель обовязками; у разі невиконання боржником основного зобовязання, забезпеченого порукою, поручитель зобовязується виконати борг боржника замість останнього; обовязок поручителя полягає не лише у виконанні обовязку замість боржника, а у відшкодуванні збитків, завданих невиконанням обовязку боржником. У п.3 договору поруки, укладеного 22 березня 2013 року між сторонами зазначено, що поручитель відповідає по зобовязанням за вищезазначеним договором про іпотечний кредит перед Кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. Солідарні боржники залишаються зобовязаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобовязання за кредитним договором не будуть виконані повністю. Погашення кредиту, повинно проводитися кожен місяць, але відповідач [PERSON] порушила взяті на себе зобовязання та перестала належним чином (в обсягах та в терміни, які передбачені договором) сплачувати борг, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 100574 грн. 36 коп., з яких заборгованість за основним боргом 60145 грн. 38 коп., заборгованість за нарахованими відсотками 18690 грн. 38 коп., інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості 18490 грн. 38 коп., три проценти річних від суми заборгованості 3247 грн. 66 коп. (арк.с.14). Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як передбачено ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.\~ Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог закону. Відповідач [PERSON] порушила зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту, тому позивач має право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту. Таким чином, необхідно стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача борг за кредитом у сумі 100574 грн. 36 коп. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача повинно бути стягнено судові витрати у розмірі 1600 грн., понесені позивачем при подачі позовної заяви і які підтверджуються платіжним дорученням (арк.с.1). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved