Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

8 червня 2021 року, [PERSON] звернувся до суду з вищеназваним позовом, в якому просив суд, визначити йому додатковий строк, тривалістю 1 місяць з моменту набрання судовим рішенням законної сили для подання ним заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , яка залишила на його ім`я нотаріально посвідчений заповіт від 18.05.2007 р. (реєстр. № 3436), згідно якого, на випадок своєї смерті, заповідач зробила розпорядження, яким належну їй на праві власності земельну ділянку, що знаходиться на території Таїровської с/р, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] заповідала йому, мотивуючи пропуск звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом тим, що він, проживаючи за адресою реєстрації : [ADDRESS] , не є родичем заповідачки та відповідно не знав про дату і місце смерті [PERSON] та про існування нотаріально посвідченого заповіту, який остання залишила на його ім`я, про що він дізнався у лютому 2020 р. під час його перебування у своїх родичів в смт. Овідіополь, і після чого відразу звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом, в чому йому було письмово відмовлено 26.02.2020 р. у зв`язку з пропуском строків на прийняття спадщини та рекомендацією звернення до суду, а в подальшому, з березня 2020 р. по всій Україні було оголошено карантин у зв`язку з пандемією коронавірусу COVID-19, тому будь-які нотаріуси не працювали. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, надіславши до суду письмове клопотання, в якому повністю підтримав свій позов, який просив задовольнити та пославшись на стан здоров`я, просив слухати справу за його відсутністю (а.с. 16,19). Представниця відповідачів в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, особисто під розписку, причини неявки суду не повідомила, надіславши до суду письмову заяву, в якій позов визнала повністю та з проханням про слухання справи за її відсутності (а.с. 27-29). Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 1217 ЦК України передбачено - спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. У відповідності з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Умови статті 1268 ЦК України передбачають, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається в часу відкриття спадщини. Згідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкодавця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини - суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець, після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини - має право прийняти спадщину в порядку, установленому ст. 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після цього вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд з`ясував і це підтверджується матеріалами цивільної справи, що [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 06.02.2018 р. залишила на ім`я позивача нотаріально посвідчений заповіт від 18.05.2007 р. (реєстр. № 3436), згідно якого, на випадок своєї смерті, заповідач зробила розпорядження, яким належну їй на праві власності земельну ділянку, що знаходиться на території Таїровської с/р, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] заповідала йому позивачу (а.с. 8,9). Як встановив суд, і це вбачається зі змісту позовної заяви, що позивач, постійно проживаючи за адресою реєстрації : [ADDRESS] та не будучи родичем заповідачки (спадкодавця) не знав про дату і місце смерті [PERSON] та про існування нотаріально посвідченого заповіту, який остання залишила на його ім`я він дізнався у лютому 2020 р. під час його перебування у своїх родичів в смт. Овідіополь, і після чого відразу звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом, в чому йому було письмово відмовлено нотаріусом 26.02.2020 р. у зв`язку з пропуском строків на прийняття спадщини та рекомендацією звернення до суду, а в подальшому, з березня 2020 р. по всій Україні було оголошено карантин у зв`язку з пандемією коронавірусу COVID-19, тому будь-які нотаріуси не працювали (а.с. 10). Суд вважає, що позивач, в порядку ч. 1 ст. 1223 ЦК України та з урахуванням Постанови ВС № 130/2517/18 від 21.09.2020 р., відповідно до якої на нотаріуса покладено обов`язок щодо повідомлення спадкодавця про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом чи про відмову від її прийняття, щоб не допустити пропуску 6-ти місячного строку для прийняття спадщини та Постанов ВСУ № 6-1320цс17 від 23.08.2017 р., № 6-496цс/17 від 06.09.2017 р. - має право на спадкування за заповітом. З позову вбачається, що позивачем був пропущений, встановлений законом 6-ти місячний строк для прийняття спадщини з поважних, причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця за заповітом на вчинення ним дій, пов`язаних з прийняттям спадщини, з урахуванням того, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права (Постанови ВС № 484/3221/17 від 12.09.2018 р. (провадження № 61-22510св18), № 263/1221/17 від 10.01.2019 р. (провадження № 61-18261св18). З урахуванням викладеного, суд вважає причини пропуску позивача для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом, після смерті заповідача [PERSON] , померлої [INFO] - об`єктивними і поважними, так як необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а тому вважає за можливе, визначити позивачу додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, тривалістю 1 місяць з дня набранням рішення законної сили, враховуючи визнання позову відповідачами.

Outcome: approved