Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

30.09.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], яким просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що син проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник підтримали позовні вимоги. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судові засідання не зявився, клопотання про відкладення розгляду справи не надіслав, своєї думки щодо позову не висловив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши позивачку та її представника, вивчивши і дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. \~ Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а батьки та особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги, зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Стаття 180 СК України визначає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1, ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Як встановлено в судовому засіданні, що в період шлюбу: [PERSON] та [PERSON]народився син [PERSON], [INFO], батьком якого є [PERSON], що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження. Дитина входять до складу сімї позивачки. Являючись батьком дітей відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Враховуючи те, що між сторонами не досягнуто домовленості про розмір аліментних виплат, суд відповідно до ст. 184 СК України, стягує з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно. При вирішення питання щодо судових витрат суд керується загальними правилами ст.88 \~ЦПК України і стягує з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 487 грн. 20 коп. \~\~ Суд відповідно до вимог \~п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved