Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

29 січня 2019 року [PERSON] звернулася в суд із заявою про видачу обмежувального припису. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з 9 серпня 2008 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який між ними було розірвано згідно рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 20 квітня 2011 року. На даний час [PERSON] разом з малолітніми дітьми та [PERSON] проживають в [INFO], б. 10 в смт. Маневичі Волинської області. З вини заінтересованої особи їх спільне проживання є неможливим. [PERSON] веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, застосовує по відношенню до заявника та її рідних психологічний тиск, висловлює на їх адресу погрози фізичною розправою, застосовує фізичне насильство. За місцем проживання [PERSON] він не зареєстрований, не є власником вказаної квартири, зареєстрований в [INFO]. З приводу неправомірної поведінки [PERSON] заявник неодноразово зверталася до Маневицького ВП ГУНП України у Волинській області із заявами про притягнення його до передбаченої законом відповідальності та вжиття до останнього необхідних заходів реагування для припинення вчинення ним протиправних дій. Посилаючись на зазначені обставини, в звязку з тим, що [PERSON] продовжує вчиняти відносно заявника та її рідних протиправні дії, на вжиті профілактичні заходи не реагує, побоюючись як за своє життя і здоров?я, так і здоров?я її малолітніх дітей, рідних їй людей, [PERSON] просила суд видати обмежувальний припис відносно [PERSON] на строк шість місяців із відповідними заходами тимчасового обмеження його прав, а саме: заборонити перебувати в місці проживання та реєстрації [PERSON] по вул. Миру, б. 10, кв. 1 в смт. Маневичі Волинської області, заборонити наближатися ближче ніж на 50 метрів до місця її проживання, роботи та інших місць, які вона часто відвідує, зокрема, квиткової каси станції Маневичі, що по вул. Шевченка, 1-В в смт. Маневичі Волинської області, де вона працює, місця її проживання по вул. Миру, б. 10, кв. 1 в смт. Маневичі Волинської області, заборонити ведення листування, телефонних переговорів з [PERSON] або контактування з нею через інші засоби звязку особисто або через третіх осіб. В судовому засіданні заявник [PERSON] вимоги заяви підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у поданій до суду заяві, просила видати обмежувальний припис відносно [PERSON] на строк шість місяців із відповідними заходами тимчасового обмеження його прав, а саме: заборонити перебувати в місці проживання та реєстрації [PERSON] по вул. Миру, б. 10, кв. 1 в смт. Маневичі Волинської області, заборонити наближатися ближче ніж на 50 метрів до місця її проживання, роботи та інших місць, які вона часто відвідує, зокрема, квиткової каси станції Маневичі, що по вул. Шевченка, 1-В в смт. Маневичі Волинської області, де вона працює, місця її проживання по вул. Миру, б. 10, кв. 1 в смт. Маневичі Волинської області, заборонити ведення листування, телефонних переговорів з [PERSON] або контактування з нею через інші засоби звязку особисто або через третіх осіб. В судовому\~засіданні заінтересована\~особа [PERSON] проти задоволення заявлених вимог не заперечував, у вирішенні справи покладається на думку суду. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали заяви в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги є підставними та підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України „Про запобігання та протидію домашньому насильству. Згідно п.п. 3, 4, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України „Про запобігання та протидію домашньому насильству домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім?ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім?єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров?ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до ст. 24 вказаного Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Згідно ч. 2, 3, 4, 7 ст. 26 Закону України „Про запобігання та протидію домашньому насильству обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обовязків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є обєктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Обмежувальний припис не може містити заходів, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 9 серпня 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано згідно рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 20 квітня 2011 року. На даний час [PERSON] разом з малолітніми дітьми та [PERSON] проживають в [INFO], б. 10 в смт. Маневичі Волинської області. З вини заінтересованої особи їх спільне проживання є неможливим. [PERSON] веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, застосовує по відношенню до заявника та її рідних психологічний тиск, висловлює на їх адресу погрози фізичною розправою, застосовує фізичне насильство. За місцем проживання [PERSON] він не зареєстрований, не є власником вказаної квартири, зареєстрований в [INFO], б. 15 Білоцерківського району Київської області. З приводу неправомірної поведінки [PERSON] заявник неодноразово зверталася до Маневицького ВП ГУНП України у Волинській області із заявами про притягнення його до передбаченої законом відповідальності та вжиття до останнього необхідних заходів реагування для припинення вчинення ним протиправних дій. Його два рази притягували до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за зверненнями заявника від 8 грудня 2018 року та 10 грудня 2018 року. Постановою Маневицького районного суду Волинської області від 13 грудня 2018 року [PERSON] було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено стягнення у виді 5 діб адміністративного арешту. Постановою Маневицького районного суду Волинської області від 17 січня 2019 року [PERSON] було притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено стягнення у виді 40 годин громадських робіт. Незважаючи на це, [PERSON] продовжує вчиняти відносно заявника та її рідних протиправні дії, на вжиті профілактичні заходи не реагує. В звязку з цим, заявник побоюється як за своє життя і здоров?я, так і здоров?я її малолітніх дітей, рідних їй людей. Зазначені обставини не оспорюються заявником та заінтересованою особою в судовому засіданні, а також це встановлено з досліджених судом письмових доказів, зокрема, рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 20.04.2011 року, постанов Маневицького районного суду Волинської області від 13.12.2018 року та 17.01.2019 року, свідоцтв про народження серії І-ГЮ № 094677 від 22.05.2009 року, серії І-ГЮ № 247711 від 28.01.2016 року та серії І-ГЮ № 264789 від 11.01.2017 року, повідомлення Маневицького ВП ГУНП України у Волинській області № 127/62/01-2019 від 9.01.2019 року, довідки Маневицької селищної ради Волинської області № 129 від 9.01.2019 року, довідки виробничого структурного підрозділу „Рівненської дирекції залізничних перевезень регіональної філії „Львівська залізниця АТ „Українська залізниця № ДН-3-02/10 від 9.01.2019 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 29024200 від 5.11.2014 року, договору дарування квартири від 5.11.2014 року. При вирішенні заявлених вимог суд бере до уваги триваючий та системний характер протиправних дій, вчинених [PERSON] Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що в ході судового розгляду доведено ризик продовження [PERSON] вчинення протиправних дій відносно заявника та її рідних, а тому з метою захисту її прав і свобод слід видати обмежувальний припис щодо [PERSON] на строк шість місяців із відповідними заходами тимчасового обмеження його прав, а саме: заборонити перебувати в місці проживання та реєстрації [PERSON] по вул. Миру, б. 10, кв. 1 в смт. Маневичі Волинської області, заборонити наближатися ближче ніж на 50 метрів до місця її проживання, роботи та інших місць, які вона часто відвідує, зокрема, квиткової каси станції Маневичі, що по вул. Шевченка, 1-В в смт. Маневичі Волинської області, де вона працює, місця її проживання по вул. Миру, б. 10, кв. 1 в смт. Маневичі Волинської області, заборонити ведення листування, телефонних переговорів з [PERSON] або контактування з нею через інші засоби звязку особисто або через третіх осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved