Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

30.10.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання недійсними державних актів на право приватної власності на земельну ділянку. На обґрунтування вимог в заяві зазначила, що є власником земельних ділянок площею 4,98 га кадастровий номер 4820681200:02:000:1096 та площею 1,02 га кадастровий номер 4820681200:02:000:1099, які розташовані на території Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, та належать позивачу на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку МК №073858, виданого 15.06.2005 року, який зареєстрований 15.03.2005 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010500600089. Виділення позивачу вказаних земельних ділянок відбулося на підставі розпорядження Баштанської райдержадміністрації від 16.12.2004 року № 1007-р відповідно до Технічної документації із землеустрою, виготовленої 12.11.2004 року ТОВ «Проектно-вишукувальна фірма ЛІМБ». Влітку 2018 року позивач дізналася, що на підставі розпорядження Баштанської райдержадміністрації від 14.07.2006 року № 452-р відповідно до Технічної документації із землеустрою, виготовленої 28.08.2006 року ДП «Миколаївський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» відповідачам було виділено у власність земельні ділянки та отримано відповідні державні акти на право власності на земельні ділянки. Відповідач [PERSON] отримала державні акти серії ЯГ № 606335 на земельну ділянку площею 2,55 га з кадастровим номером 4820681200:02:000:1202 та серії ЯГ № 606304 на земельну ділянку площею 0,51 га з кадастровим номером 4820681200:02:000:1203, а відповідач [PERSON] отримала державні акти серії ЯГ № 606332 на земельну ділянку площею 2,43 га з кадастровим номером 4820681200:02:000:1204 та серії ЯГ № 606333 на земельну ділянку площею 0,51 га з кадастровим номером 4820681200:02:000:1205. При цьому, вказані земельні ділянки виділені відповідачам із стовідсотковою накладкою на земельні ділянки позивача, чим порушено право позивача на користування та розпорядження належними їй земельними ділянками. На підставі викладеного позивач просила визнати недійсними вказані державні акти на право приватної власності на земельні ділянки на ім`я [PERSON] та [PERSON] та стягнути на її користь з відповідачів судові витрати по справі. Ухвалою судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 01.11.2018 року позовна заява була залишена без руху. 09.11.2018 року від позивача надійшла уточнена позовна заява. Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 14.11.2018 року відкрите провадження у справі в прядку загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання на 10.12.2018 року. 16.01.2019 року за клопотанням представника відповідачів продовжений строк підготовчого провадження до 14.02.2019 року та вирішене питання про проведення підготовчого засідання 14.02.2019 року в режимі відеоконференції за участі представника відповідачів. 04.02.2019 року від відповідачів надійшов відзив на позовну заяву, із змісту якого вбачається, що відповідачі заперечують проти задоволення позову, обґрунтовуючи свою відмову тим, що позивачкою не доведено абсолютну ідентичність географічних даних земельних ділянок відповідачів та позивачки через відсутність в останньої технічної документації на належну їй земельну ділянку, що вказує на неможливість встановити наявність чи відсутність накладення земельних ділянок сторін одна на одну. Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 04.02.2019 року закрите підготовче провадження у справі та справа призначена до судового розгляду на 27.02.2019 року. 19.02.2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив з клопотаннями про витребування кадастрової документації та призначення по справі землевпорядної експертизи. Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 25.03.2019 року витребувана у Відділі у Баштанському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області технічна документація на земельні ділянки сторін та в судовому розгляді справи оголошена перерва. 26.03.2019 року за клопотанням представника відповідачів вирішене питання про проведення судового засідання 12.04.2019 року в режимі відеоконференції за участі представника відповідачів. Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 12.04.2019 року за клопотанням позивача з метою досягнення визначених ст. 2 ЦПК України завдань цивільного судочинства по справі призначена судова земельно-технічна експертиза та у зв`язку з тим, що інші докази по справі досліджені вже були досліджені в ході судового розгляду - зупинене провадження по справі до закінчення проведення експертизи. Ухвала суду не оскаржувалась. 19.12.2019 року до суду надійшов висновок експерта, у зв`язку з чим ухвалою від 23.12.2019 року провадження у справі було поновлене та судове засідання призначене на 23.01.2020 року на 13.00 год. В судовому засіданні позивач підтримала позов та просила його задовольнити, а також стягнути з відповідачів на її користь судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на проведення експертизи. В останнє судове засідання по розгляду справи по суті належним чином та завчасно повідомлені відповідач [PERSON] і [PERSON] та їх представник адвокат Говзан М.М. до суду не з`явились, будь-яких завчасних заяв до суду не направляли. В день засідання 23.01.2020 року електронною поштою від представника відповідача Говзана М.М. надійшло клопотання про проведення засідання за його участю в режимі відеоконференції. Оскільки вказане клопотання подане до суду в день засідання, тобто пізніше визначеного ч.2 ст. 212 ЦПК України п`ятиденного строку, - судом ухвалою, постановленою без видалення до нарадчої кімнати, відповідно до ч.2 ст. 126 ЦПК України вказане клопотання було залишене без розгляду. Також у зв`язку з тим, що вичерпані визначені законом строки судового розгляду та у зв`язку з тим, що відповідачі надали відзив на позов та їх представник брав участь у судовому розгляді в минулих засіданнях, суд без видалення до нарадчої кімнати ухвалив про продовження розгляду за відсутності відповідачів та їх представника. Вислухавши пояснення позивача та представника відповідачів, показання свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи (копію державного акта на право власності на земельну ділянку серії МК №073858; копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.11.2003 року після смерті [PERSON] ; копію повідомлення відділу у Баштанському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 25.10.2018 року; копію Технічної документації із землеустрою, виготовленої проектно-вишукувальною фірмою «Лімб»; копію Технічної документації із землеустрою, виготовленої державним підприємством «Миколаївський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою»; повідомлення відділу у Баштанському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 07.11.2018 року № 452/104-18; копію державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 606333; копію державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 606332; копію державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 606334; копію державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 606335; повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 05.12.2018 року № 9-14-0.62-8982/2-18; висновок експерта №45 від 11.12.2019 року), суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником земельних ділянок площею 4,98 га кадастровий номер 4820681200:02:000:1096 та площею 1,02 га кадастровий номер 4820681200:02:000:1099, які розташовані на території Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, та належать позивачу на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку МК №073858, виданого 15.06.2005 року, який зареєстрований 15.03.2005 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010500600089. 06.04.2007 року відповідач [PERSON] отримала державні акти серії ЯГ №606334 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,51 га з кадастровим номером 4820681200:02:000:1203 та серії ЯГ №606335 - на земельну ділянку площею 2,55 га з кадастровим номером 4820681200:02:000:1202. 06.04.2007 року відповідач [PERSON] отримала державні акти серії ЯГ №606333 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,51 га з кадастровим номером 4820681200:02:000:1205 та серії ЯГ №606332 - на земельну ділянку площею 2,43 га з кадастровим номером 4820681200:02:000:1204. Відповідно до висновку експерта №45 від 11.12.2019 року межі земельної ділянки [PERSON] площею 2,55 га кадастровий номер 4820681200:02:000:1202 та межі земельної ділянки [PERSON] площею 2,43 га кадастровий номер 4820681200:02:000:1204 накладені на межі земельної ділянки [PERSON] площею 4,98 га кадастровий номер 4820681200:02:000:1096. Межі земельної ділянки [PERSON] площею 0,51 га кадастровий номер 4820681200:02:000:1203 та межі земельної ділянки [PERSON] площею 0,51 га кадастровий номер 4820681200:02:000:1205 накладені на межі земельної ділянки [PERSON] площею 1,02 га кадастровий номер 4820681200:02:000:1099. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.ст. 125, 126, 152 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Встановлені висновком експерта обставини щодо того, що межі земельних ділянок відповідачів накладені на межі ділянок позивача, свідчить, що такі земельні ділянки накладаються одна на одну та видача державних актів відповідачам фактично позбавила позивача можливості володіти та користуватись належними їй земельними ділянками при обставинах, які не були передбачені ст. 140 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) для припинення права власності на землю. За такого, оскільки на належні позивачу земельні ділянки в порушення вимог закону були видані державні акти відповідачам, що потягло за собою порушення прав позивача, як власника даних земельних ділянок на володіння та користування ними, то видані пізніше за часом, аніж державний акт на ім`я позивача, державні акти на ім`я відповідачів підлягають визнанню недійсними для відновлення порушених такою видачею державних актів прав позивача, як власника земельних ділянок. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Оскільки позов підлягає задоволенню, тому на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів в рівних частинах підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору та витрати за проведення експертизи на користь позивача, який відповідно до наявних у справі платіжних документів сплатив 2819,20 грн судового збору та сплатив 4521,84 грн витрат на оплату експертизи, обов`язок по сплаті яких позивачем був визначений ухвалою суду про призначення експертизи від 12.04.2019 року. За такого, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на загальну суму 7341,04 грн., по 3670,52 грн з кожного. На підставі викладеного, ст. 391 ЦК України та

Outcome: approved