Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

29.09.2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 23.03.2008 року він надав відповідачу в позику грошові кошти в сумі 4000,00 дол. США, про що складено розписку. 08.08.2015 року відповідачу направлено вимогу про повернення зазначених коштів протягом тридцяти денного строку, а також сплати процентів за користування позикою у розмірі 3110,42 дол. США, яку вона отримала 12.08.2015 року. Таким чином, останнім днем повернення позики [PERSON] є 11.09.2015 року. Однак, у зазначений строк відповідач грошові кошти не повернула. Оскільки умовами боргової розписки процентна ставка за користування коштами не встановлена, розмір відсотків повинен встановлюватися, виходячи з розміру облікової ставки Національного банку України. Таким чином, згідно розрахунку загальна сума боргу відповідача складає 7116,67 дол. США, з яких: 4000,00 дол. США основний борг; 3110,42 дол. США проценти за користування грошовими коштами; 6,25 дол. США три відсотки річних. Позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь грошові кошти у сумі 7116,67 дол. США з конвертацією в національну валюту України по курсу Національного банку України на день здійснення платежу та судові витрати. 12.01.2016 року представник позивача збільшив позовні вимоги та просив стягнути 7554,47 дол. США. В судовому засіданні 23.06.2016 року представник позивача надав суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошовікошти у сумі 7976,15 дол. США з конвертацією в національну валюту України по курсу Національного банку України на день здійснення платежу,з яких: 4000,00 дол. США основний борг; 3882,28 дол. США проценти за користування грошовими коштами; 93,87 дол. США три відсотки річних та судові витрати, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представники відповідача по довіреності [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог. Просили застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності, посилаючись на те, що в розписці не був встановлений строк повернення коштів, тому у позивача виникло право предявити вимогу про погашення позики в день її видачі, тобто 23.03.2008 року, і як наслідок згідно з п.2 ч. 5 ст. 261 ЦК України, перебіг строку позовної давності розпочався зі спливом 30 днів від дня виникнення права на вимогу, тобто 23.04.2008 року. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Згідно розписки від 23.03.2008 року [PERSON] в присутності двох свідків взяла у борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 4000,00 дол. США. На адресу [PERSON] позивачем 07.08.2015 року було направлено вимогу про повернення позики за борговою розпискою від 23.03.2008 року протягом тридцяти днів з дня отримання вимоги, яку відповідач отримала особисто 12.08.2015 року, про що свідчить поштове повідомлення. Прохання позивача про добровільне повернення боргу залишено без задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. За нормами ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно до\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмови від виконання зобовязання не допускається. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених особами вимог і на підставі представлених сторонами доказів, а ст.ст.10,\~60 ЦПК України\~визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі викладеного, оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає необхідним позов задовольнити, оскільки позивач має право вимагати від відповідача повернення суми боргу, що становить 7976,15 дол. США, що еквівалентно 197888,28 грн. Судові витрати в сумі 1744,50 грн. підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved