Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

29 березня 2021 року позивач звернувся до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Позов обґрунтовував тим, що 24 липня 2020 року він надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 6 000 грн на строк до 07 серпня 2020 року, що підтверджується складеною відповідачкою власноруч розпискою. Відповідно до умов, зазначених у розписці, у разі прострочення терміну повернення коштів, відповідач сплачує пеню в розмірі 1 % від запозиченої суми за кожен день прострочення виплати. Таким чином, станом на 15 березня 2020 року, розмір пені склав 13\~200 грн (60 грн (1 %) х 221 день). Просив стягнути із [PERSON] на його користь суму основного боргу у розмірі 6 000 грн та 1 % за кожен прострочений день у розмірі 13 200 грн, разом 19 200 грн., а також понесені судові витрати. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. До суду надійшла заява від представника позивача адвоката Васюхна В. О. про розгляд справи без його участі, в якій він також підтримав вимоги позовної заяви та просив їх задовольнити; не заперечував проти постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання також не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином в порядку ч. 10 ст. 187 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, приходить до наступних висновків. Статтею 1046 ЦК України\~передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою\~статті 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно статей\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1, ч. 3\~ст. 549 ЦК України, пенею є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.2 ст. 551 ЦПК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором бо актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до долученої до позовної заяви розписки від 24.07.2020, написаної відповідачкою [PERSON] власноручно, остання одержала в борг від [PERSON] грошові кошти в сумі 6\~000 грн та зобов`язалась їх повернути в строк до 07.08.2020. Крім того, за розпискою [PERSON] зобов`язалась сплатити пеню у розмірі одного відсотка запозиченої суми за кожен день прострочення виконання. Із вказаної \~боргової розписки вбачається наявність між сторонами боргових зобов`язань у вигляді договору позики, за змістом якого відбулась передача відповідної суми коштів від позивача до позичальника. Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених законом або договором. Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа, кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Відповідно до правового висновку, який міститься в Постанові Верховного Суду України від 13 грудня 2017 року по справі №309/3458/14-ц за позовом про стягнення боргу за договором позики вказано, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й факту передачі грошової суми позичальнику. Наявність позикових відносин підтверджується наявним у позивача оригіналом розписки, яка підтверджує як факт отримання боржником коштів за договором позики, так і зобов`язання повернути ці кошти. Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора [PERSON] , свідчить про те, що боргове зобов`язання відповідачем [PERSON] не виконане. Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним договором станом на 15 березня 2021 року складає\~19 200 грн, з яких: сума позики 6 000 грн; сума пені за 220 днів прострочки (з 08.08.2020 по 15.03.2020) 13 200 грн. Суд повністю погоджується з вимогами позивача щодо стягнення суми позики в розмірі 6 000 грн та пені в розмірі 13 200 грн, зважаючи на те, що вони узгоджуються з умовами договору. Згідно з\~ч.1\~ст.\~13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, враховуючи вище викладене, а також те, що боргова розписка від 24.07.2020 підтверджує факт укладення договору позики, а відтак і отримання коштів [PERSON] та виникнення у неї обов`язку в їх поверненні, який вона не виконала, зважаючи на те, що оригінал боргової розписки знаходився у позивача по справі, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості за договором позики, а саме суми основного боргу у розмірі 6 000 грн та 1 % за кожен прострочений день у розмірі 13 200 грн. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Згідно з положеннями ст.\~141\~ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved