Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

29.09.2014р. позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 21.01.1998р., проте у серпні цього року вже звернулася із заявою про розірвання такого. З цього часу чоловік фактично не проживає з нею та дітьми. За час подружнього життя у них з відповідачем народилося двоє дітей - син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Вказувала, що відповідач матеріально дітям не допомагає. Знаючи, що син [PERSON] є студентом і потрібні кошти на його утримання, фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не цікавиться дітьми, не надає фінансової допомоги. Оскільки їй самій тяжко утримувати дітей, змушена звернутися до суду із даною позовною заявою. Як їй відомо, відповідач аліменти нікому не платить, стягнень за виконавчими документами відносно нього не проводиться, інших дітей не має. Натомість, їхні спільні діти постійно потребують нормального харчування, одягу. Син [PERSON] є студентом Львівського коледжу транспортної інфраструктури Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту ім. А.К. Лазаряка, тому великі затрати ідуть на навчання та проживання (форма навчання платна). Просила суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину до їх повноліття. Позивачка в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги. Наполягає на стягненні аліментів у частці від доходів відповідача. Відповідач в судовому засіданні позов визнав і пояснив, що не відмовляється сплачувати аліменти і добровільно давав кошти позивачці на утримання дітей, проте остання відмовлялася брати в нього гроші. Згідний сплачувати аліменти, але зараз такої можливості не має, так як ніде не працює. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у шлюбі, зареєстрованому Стрільбицькою сільською радою Старосамбірського району Львівської області 31.01.1998р. за актовим записом № 2 (а.с.3). Позивачка подала позов про розірвання шлюбу в серпні 2014р. і з цього часу відповідач з нею та дітьми не проживає. У шлюбі в сторін народилося двоє дітей - син [PERSON], [INFO] (а.с.5), та син [PERSON], [INFO] (а.с.4), які проживають разом з позивачкою та перебувають на її повному матеріальному утриманні. Син [PERSON] є студентом Львівського коледжу транспортної інфраструктури Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту ім. ак. В. Лазаряна, форма навчання платна (а.с.6-7). Згідно договору № 021 А/09-14 від 07.08.2014р. про надання освітніх послуг (навчання) навчальним закладом загальна вартість освітньої послуги становить 18 000 грн. (один навчальний рік 4500 грн.). [PERSON], відповідач у справі, офіційно ніде не працює. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а тому є всі підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання його неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Вказані обставини підтверджуються поясненням сторін; копією свідоцтва про одруження; копіями свідоцтв про народження дітей; копією договору № 021 А/09-14 від 07.08.2014р. про надання освітніх послуг (навчання) навчальним закладом; довідкою Львівського коледжу транспортної інфраструктури Дніпропетровського НУЗТ ім. ак. Лазаряна № 6 від 02.09.2014р., іншими матеріалами справи. Беручи до уваги думку сторін та враховуючи те, що позивачка наполягає на визначенні розміру аліментів в частці від сукупного заробітку (доходу) відповідача, незважаючи на те, що відповідач не має постійного місця роботи і його доходи носять мінливий характер, суд вважає можливим призначити аліменти у частці від заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Виходячи з вимог ст.367 ЦПК України, суд вважає, що слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Також підлягають стягненню з відповідача судові витрати по сплаті судового збору, виходячи з вимог ч.3 ст.88 ЦПК України. Крім того, суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам положення ч.1 ст.185 СК України, відповідно до якої той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), а також положення ч.1 ст.192 СК України, згідно з якою розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved