Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

30.06.2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із наведеним вище позовом, в обґрунтування якого зазначав наступне. 26.09.2008 року АТ КБ «ПриватБанк», який є правонаступником ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , шляхом підписання заяви уклали договір № б/н (далі - Договір), згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 22,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (в подальшому відсоткова ставка змінювалися) з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (04/16). [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, складають між ним та Банком договір, що підтверджується його підписом у цій заяві. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, водночас останній порушив умови Договору, внаслідок чого має прострочену заборгованість станом на 31.03.2020 року на загальну суму 26 043, 25 грн., яка склалася з тіла кредиту - 495, 00 грн., відсотків нарахованих на прострочений кредит - 18 621, 64 грн., пені - 5 319, 66 грн., комісії - 128, 70 грн., штрафу (фіксованої частини) - 250 грн., штрафу (процентної складової) - 1 228, 25 грн. [PERSON] в добровільному порядку не вжив заходів щодо погашення заборгованості, а тому АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із вищевказаним позовом. З огляду на вказане, позивач просить стягнути з [PERSON] зазначену вище суму заборгованості за кредитним договором, а також суму понесених судових витрат у розмірі 2 102 грн. 00 коп. Ухвалою Розівського районного суду Запорізької області від 15.07.2020 року у вказаній справі було відкрито провадження та її призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 13 год. 00 хв. 04.08.2020 року. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Крім того, подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, повідомивши, зокрема про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 35, 44, 45). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був сповіщений належним чином. Крім того, подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи у його відсутність, а також про застосування строків позовної давності до позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 46, 47). Виходячи з викладеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим здійснювати судовий розгляд справи за відсутності учасників справи, на підставі наявних матеріалів. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні в них докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 26.09.2008 року АТ КБ «ПриватБанк», який є правонаступником ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , шляхом підписання заяви уклали договір № б/н (далі - Договір), згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 22,8% на рік (в подальшому відсоткова ставка змінювалися) з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки - останній день квітня 2016 року (а.с. 14, 15, 16). При цьому у вказаній заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг (а.с. 16 зв.ст.). На підтвердження укладення даного кредитного договору позивач додав до позовної заяви Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Суд приходить до висновку, що укладений між сторонами кредитний договір від 26.09.2008 року, по своїй суті є договором приєднання, відповідно до ст. 634 ЦК України. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Виходячи з положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. [PERSON] користувався коштами, разом з цим, не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором (а.с. 5-9, 10-13). Таким чином, [PERSON] станом на 31.03.2020 року має заборгованість за вказаним Договором на загальну суму 26 043, 25 грн., яка склалася з тіла кредиту - 495, 00 грн., відсотків нарахованих на прострочений кредит - 18 621, 64 грн., пені - 5 319, 66 грн., комісії - 128, 70 грн., штрафу (фіксованої частини) - 250 грн., штрафу (процентної складової) - 1 228, 25 грн. 04.08.2020 року [PERSON] подав до канцелярії суду заяву, в якій просив застосувати строки позовної давності до вимог Банку, посилаючись на те, що останній пропустив строк звернення до суду з вказаними позовними вимогами (а.с. 47). Відповідно до кредитного договору, укладеного 26.09.2008 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , останньому було видано кредитну картку за № [NUMBER] з терміном дії до 09/2012 та кредитну карту за № [NUMBER] з терміном дії до 04/2016 року (а.с. 15). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Так, пункт 1 частини 2 статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Умов та правил надання банківських послуг (Розділ ІІ Правила користування платіжною карткою), строк дії картки (місяць і рік) вказано на картці і діє до останнього календарного дня такого місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH) (а.с. 22 зв. ст., 23). Виходячи з цих Умов, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що відповідачу [PERSON] в рамках даного кредитного договору було видано дві картки, остання з яких за № [NUMBER] зі строком дії до 04/2016 року. Отже, останнім днем погашення заборгованості за вказаним Договором є 30.04.2016 року, з якого і почав свій відлік строк позовної давності, та з якого у позивача виникло право на захист своїх порушених прав. Разом з тим, з наведеним позовом Банк звернувся до суду лише 30.06.2020 року (а.с. 38), а тому на час звернення позивача до суду за захистом своїх прав, сплив строк як загальної, так і спеціальної позовної давності. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи викладене, за клопотанням відповідача, суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин, передбачений ст. 257 ЦК України трирічний строк позовної давності, та передбачений п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України спеціальний строк позовної давності в один рік, і відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі, у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд відмовляє позивачу у стягненні з відповідача судових витрат, а саме суми судового збору, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed