Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

30.09.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним укладеного з відповідачем договору фінансового лізингу від 27.01.2016 № 002984; стягнення з відповідача подвійної суми збитків в розмірі 60700 грн, а також 10000 грн у відшкодування завданої моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначив, що під час укладення договору відповідач застосував обман, оскільки він погоджувався придбати у відповідача за договором автомобіль вартістю 150000 грн, а відповідач, обманним шляхом, зазначив у договорі іншу вартість автомобіля - 303139 грн. В зв'язку з цим, на думку позивача, відповідач повинен відшкодувати подвійний розмір збитків, а також моральну шкоду, завдану душевними стражданнями, пов'язаними із застосуванням відповідачем щодо нього обману. У судовому засіданні позивач і його представник пред'явлений позов підтримали і наполягали на його задоволенні; представник відповідача не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. 31.10.2016 року судом, за згодою представника позивача, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 27.01.2016 року сторони уклали Договір фінансового лізингу № 002984 відповідно до якого відповідач зобов'язався придбати і передати в користування позивачеві автомобіль Renault Logan MCV (далі - Автомобіль), вартістю 303139 грн (а. с. 25-30, далі - Договір). Того ж дня, позивач сплатив відповідачу на підставі Договору аванс в сумі 30350 грн (а. с. 24). Будучи допитаним судом в якості свідка позивач показав, що на стадії обговорення умов Договору сторони погодили, що предметом фінансового лізингу є Автомобіль, 2013 року випуску, вартістю 152000 грн. Проте, після підписання Договору, прибувши додому він з'ясував, що в Договорі проставлена значно більша вартість Автомобіля, яка його не влаштовує. Коли наступного дня він прибув до офісу відповідача, йому повідомили, щоб він не хвилювався, тому як він отримає Автомобіль саме за ціною 152000 грн, а на ціну, зазначену в Договорі, звертати увагу не потрібно. Допитаний в якості свідка [PERSON] (тесть позивача) показав, що він був присутнім під час обговорення сторонами умов Договору. Вказаний свідок стверджує, що сторони домовилися про те, що вартість Автомобіля буде складати 152000 грн. Проте, коли вони повернулися разом із позивачем додому і уважно вивчили зміст Договору, то з'ясувалося, що в Договорі було зазначено значно більшу ціну автомобіля - 303000 грн, про яку сторони не домовлялися. Наступного дня, він разом із позивачем прибули до офісу відповідача для з'ясування причини невідповідності вартості Автомобіля, яку зазначено в Договорі, з вартістю Автомобіля про яку сторони Договору домовилися при його укладенні. Під час бесіди працівник відповідача запевнила, що та ціна, яка вказана в Договорі, необхідна їм для доставки автомобіля із західної України, але Автомобіль їм буде продано за ціною 152000 грн. Отже, показаннями свідків, які узгоджуються між собою, підтверджується, що позивач як сторона Договору, під час його укладення погодився з ціною Автомобіля 152000 грн, при цьому не висловлював волевиявлення на придбання Автомобіля за 303139 грн, а підписання Договору позивачем відбулося внаслідок застосування відповідачем обману щодо вартості предмету фінансового лізингу. Згідно із частиною третьою статті 203 Цивільного кодексу України (далі - Кодекс) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. В силу положень статті 230 Кодексу, на яку позивач посилається як підставу цього позову, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним; обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування; сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину. Таким чином, пред'явлений позов ґрунтується на законі, що є підставою для його задоволення в частині визнання Договору недійсним і стягнення з відповідача подвійної суми збитків, завданих внесенням авансового платежу в сумі 30350 грн. Суд також вважає доведеним, що застосуванням відносно позивача обману під час укладення Договору, відповідачем завдано позивачеві моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях, пов'язаних із порушенням звичайного життєвого укладу, втратою спокою і сну, необхідністю докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Вирішуючи питання розміру грошового відшкодування завданої моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення, глибину й тривалість завданих позивачеві страждань, при цьому виходячи з принципу розумності та справедливості вважає достатньою сатисфакцією стягнення з відповідача 3000 грн. Отже, пред'явлений позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial