Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

31.12.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальності «Донуглепоставка», третя особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Київському районі м.Донецька про відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті трудового каліцтва посилаючись на те, що в період з 27.09.2008 року по 13.09.2013 року він знаходився у трудових відносинах з відповідачем ТОВ «Донуглепоставка», працюючи прохідником 4-го розряду підземним з повним робочим днем в шахті. 11.03.2013 року під час виконання робіт на шахті у першу зміну з ним стався нещасний випадок, внаслідок чого він отримав закритий осколковий перелом середньої третини малоберцової кістки та внутрішньої лодижки лівої гомілки зі зміщенням кісткових фрагментів, про що було складено акт за формою Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 07.06.2013 року та акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 07.06.2013 року. В результаті завданою травми він перебував на стаціонарному лікуванні в Димитрівській міській лікарні з 25.03.2013 року по 03.04.2013 року, а також з 13.08.2013 по 02.09.2013 року, проходив курс амбулаторного лікування. Після проходження курсу лікування рішенням МСЕК №1 м.Донецька від 12.09.2013 року йому було встановлено 30% втрати професійної працездатності з 10.09.2013 року та ІІІ група інвалідності до 01.10.2014 року. Він вважає, що у зв'язку з ушкодженням здоров'я, яке він зазнав внаслідок нещасного випадку 11.03.2013 року у нього погіршилося здоров'я, що призвело до порушення особистих немайнових прав, порушена нормальна життєдіяльність, він втратив нормальні життєві зв'язки і це вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, тому вважає, що йому спричинена моральна шкода, яку повинен сплатити відповідач у розмірі 100000,00грн., заподіяної професійним каліцтвом та просив справу розглянути без його участі у зв'язку з поганим станом здоров'я, заподіяного каліцтвом. Представник третьої особи відділення виконавчої дирекції Фонду соцстрахування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Київському районі м.Донецька в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, рішення по справі винести на розсуд суду. Представник відповідача у судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, тому суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] в період з 27.09.2008 року по 13.09.2013 року знаходився у трудових стосунках з відповідачем ТОВ «Донуглепоставка», працюючи прохідником 4-го розряду підземним з повним робочим днем в шахті (а.с.16-18). 11.03.2013 року під час виконання робіт на шахті у першу зміну з позивачем стався нещасний випадок, внаслідок чого він отримав закритий осколковий перелом середньої третини малоберцової кістки та внутрішньої лодижки лівої гомілки зі зміщенням кісткових фрагментів, про що було складено акт за формою Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 07.06.2013 року (а.с.9-12) та акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 07.06.2013 року (а.с.5-8). В результаті завданою травми позивач перебував на стаціонарному лікуванні в Димитрівській міській лікарні з 25.03.2013 року по 03.04.2013 року, а також з 13.08.2013 по 02.09.2013 року, проходив курс амбулаторного лікування (а.с.14-15). Після проходження курсу лікування рішенням МСЕК №1 м.Донецька від 12.09.2013 року позивачу було встановлено 30% втрати професійної працездатності з 10.09.2013 року та ІІІ група інвалідності до 01.10.2014 року (а.с.13). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Законом України «Про охорону праці», а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику «внаслідок ушкодження здоров'я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в зв'язку з нещасним випадком на виробництві позивачу [PERSON] заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він був здоровою працездатною людиною, втратив 30% працездатності та йому встановлена ІІІ група інвалідності до 01.10.2014 року, у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина. 11.03.2013 року позивач [PERSON] отримав виробничу травму внаслідок нещасного випадку на виробництві і при цьому мало місце не тільки порушення позивачем вимог «Інструкції про охорону праці», безпечному виконанню і поведінки в шахті прохідника, а також при цьому мала місце протиправність дій відповідача ТОВ «Донуглепоставка» пов'язаних з порушенням Закону України «Про охорону праці», «Правил безпеки у вугільних шахтах», що стало причиною нещасного випадку (а.с. 7-8). Вищезазначене законодавство, а також роз'яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» пов'язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв'язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу [PERSON] заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на її відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров'я позивача, те, що професійна працездатність в зв'язку з нещасним випадком на виробництві втрачена на 30% до 01.10.2014 року та встановлена ІІІ група інвалідності до 01.10.2014 року, тобто не безстроково, а також одержує щомісячні виплати Фонду соціального Страхування у зв'язку з одержаною травмою (а.с.21-22), суд вважає, що відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, виходячи з засад розумності та справедливості на користь позивача необхідно стягнути відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000.00 грн. Згідно до ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ТОВ «Донуглепоставка» на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору - в розмірі 229,40грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial