Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

31 жовтня 2017 року до Гуляйпільського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до Успенівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - комунальне підприємство «Імпульс» Пологівської міської ради, про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю. Ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Романько О.О. від 02 листопада 2017 року по даній справі було відкрите провадження. Справа призначена до судового розгляду на 15 листопада 2017 року о 09 год. 00 хв.. 11.12.2017 року через канцелярію суду за вх. № 5933 надійшла уточнена позовна заява в порядку ст. 31 ЦПК України (2004 року) про визнання договору купівлі-продажу будинку дійсним та визнання права власності на будинок, а також за вх.. № 5935 надійшло письмове клопотання позивача [PERSON] про заміну первісного відповідача за її позовом - територіальної громади села Успенівка в особі Успенівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, на належного відповідача - [PERSON], власника будинку, яка проживає за адресою: [ADDRESS], громадянка Російської Федерації. Відповідно до ухвали суду від 11.12.2017 року у цивільній справі було замінено відповідача - Успенівську сільську раду Гуляйпільського району Запорізької області на належного відповідача з урахуванням зміни підстав позову - [PERSON]. В обґрунтування своїх уточнених позовних вимог (а.с.37-39) позивач зазначила, що з лютого 2005 року вона проживає у домоволодінні [ADDRESS]. Власниця вказаного домоволодіння - [PERSON], на початку 2004 року покинула його і переїхала на постійне місце проживання до с. Терновка Терновського району Вороніжської області РФ, отримала громадянство Російської Федерації. Її домоволодіння залишилося без догляду, стало руйнуватися. Далі в позові позивачка зазначила, що в неї склалися такі сімейні обставини, через які їй потрібне було житло. Будинок [PERSON] пустував та потребував догляду, тому вона переїхала у нього жити і до даного часу відкрито користується даним домоволодінням та земельною ділянкою, доглядає за будинком, утримує його, робить в ньому поточний та капітальний ремонт, поставила металопластикові вікна, двері, сплачує за електроенергію, що підтверджується квитанціями про сплату, також дані обставини підтверджуються довідкою Успенівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області № 390 від 06.07.2017 року. В липні 2007 року [PERSON] приїздила до с. Успенівка, Гуляйпільського району Запорізької області, на кладовище, де поховані її батьки. Вона не заперечувала проти того, щоб позивач проживала в її домоволодінні та навіть зареєструвала її за даною адресою, віддала договір купівлі-продажу на будинок та технічний паспорт, попередила, що більше до України не приїде. 07.02.2016 року позивач знову зустрілася з [PERSON] і між ними був укладений письмовий договір купівлі-продажу у формі розписки, згідно якого позивачем було придбано вищезазначений будинок за 12 000,00 грн.. Як вказав далі в позові позивач, [PERSON] ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, посилаючись на стан здоров'я та сімейні обставини, через які вона не має змоги приїхати до України. Вважає, що надавши письмову розписку уклала договір купівлі-продажу будинку. 18.08.2016 року [PERSON] надала довіреність [PERSON], яку уповноважила продати за неї житловий будинок, але при цьому не надала копії свого паспорта, який необхідний для нотаріального оформлення договору купівлі-продажу. Позивачка зі своєї сторони виконала всі свої зобов'язання передбачені договором та сплатила обумовлену договором суму за покупку, що стверджується відповідною розпискою. Відповідач передала, а вона, згідно договору, прийняла будинок з надвірними будівлями, якими на даний час користується. Також відповідача передала ключі від будинку та документи. Таким чином, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд у відповідності до ч. 2 ст. 220 ЦК України може визнати такий договір дійсним. Договір купівлі-продажу будинку укладено 07.02.2016 року, після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» від 11.02.2010 року № 1878-ІV, яким державна реєстрація договору купівлі-.продажу нерухомого майна скасована. Прохає визнати договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] з надвірними будівлями, укладений між нею та [PERSON] 07.02.2016 року, дійсним та визнати за нею право власності на нього. В судове засідання позивач не з'явилася, подала через канцелярію суду письмову заяву, в якій прохала розглянути справу за її відсутності в зв'язку з сімейними обставинами, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, зазначила, що відповідач своїми діями до даного часу перешкоджає нотаріальному посвідченню договору купівлі-продажу житлового будинку, відмовляючись приїздити на Україну, лише надіслала на її адресу листа, в якому вона не заперечує щодо розгляду справи за її відсутністю та надала свою електронну адресу - [INFO]. (а.с. 36, 49, 58). В судове засідання відповідач - [PERSON], не з'явилася, надала письмову заяву, в якій прохала розглянути справу за її відсутності в зв'язку з сімейними обставинами. При направленні електронного листа за електронною адресою: [INFO] відбулася помилка відправки пошти. Запропоновано перевірити правильність написання адреси отримувача [INFO] (а.с. 53, 54, 57). В судове засідання представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - КП «Імпульс» Пологівської районної ради не з'явився, подали через канцелярію суду письмові заяви, в яких прохали розглянути справу без їх участі та винести рішення на розсуд суду (а.с. 33, 34, 55 ). В силу вимог п. 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року № 2147-VІІ, якій набрав чинності з 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Оскільки провадження по даній справі було відкрито до набрання чинності ЦПК України у редакції Закону № 2147, розгляд справи повинен відбуватися у відповідності до правил, які почали діяти з 15 грудня 2017 року, передбачених новим ЦПК України. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 07.07.2000 року посвідченого уповноваженою посадовою особою генеральним директором Пологівської торгової біржі «Агропром-інвест» [PERSON], [PERSON], якому належав житловий будинок на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок виданого 02.03.1989 року згідно рішення виконкому районної Ради народних депутатів 78/4 від 20.07.2000 року, що підтверджується довідкою Пологівького ДКП «Імпульс» № 298 від 07.07.2000 року, продав через представника по дорученню [PERSON], а [PERSON] купила житловий будинок з усіма господарчими та побутовими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На земельній ділянці розташовано: А житловий будинок шлаколитий, житловою площею 50,9 м?, а-веранда шлакоблочна, а сіни шлакоблочні, крильце, погріб, Б-літня кухня-сарай шлаколиті, Д, уборна, В. Г. Басейн, козирок, 1.2 забори, 3-ворота, хвіртка. (а.с. 10-11). Відомостей про визнання даного договору недійсним під час судового розгляду не виявлено. Згідно до копії реєстраційного свідоцтва ДКП «Імпульс» виданого 28.07.2000 року, житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], зареєстрований за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 07.07.2000 року зареєстрованого Пологівською торговою біржею «Агропром-інвест» за реєстровим номером № ГИ-90, книга № 2 реєстраційний номер 136 (а. с. 12) Відповідно до технічного паспорта на індивідуальний житловий будинок за адресою: [ADDRESS], складеного станом на 07.08.2000 року, його єдиним власником зазначена [PERSON] (а.с. 8-10). Згідно відмітки УМВС України в Запорізькій області від 13.07.2007 року в паспорті громадянина України серії [NUMBER] виданому Гуляпільським РВ УМВС України в Запорізькій області від 22.03.2000 року, що належить [PERSON], [INFO], на сторінці «місце проживання», зазначено, що вона зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6 на звороті). Відповідно до довідки, виданої виконкомом Успенівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області № 390 від 06.07.2017 року, засвідченої сільським головою Успенівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області [PERSON] та секретарем Успенівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області [PERSON], [PERSON], [INFO], з 13.02.2005 року проживає в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] і до даного часу відкрито користується даним нерухомим майном та земельною ділянкою, доглядає за будинком, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт (а.с. 20). Відповідно до копії довіреності серії 36 АВ 1854506 виданої 18.08.2016 року, зареєстрованої в реєстрі за № 3-2306 та посвідченої нотаріусом нотаріального округу Терновського району Вороніжської області Бондарєвою Тетяною Іванівною за підписом [PERSON], даною довіреністю [PERSON], [INFO], громадянка РФ, місце народження: с. Варварівка Гуляйпільського району Запорізької області, стать: жіноча, зареєстрована за адресою: [ADDRESS], паспорт серії: [NUMBER] виданий 1 міським відділом міліції УВС міста Нижньовартівська Ханти-Мансійського автономного округу-Югри Тюменської області 13.09.2005 року, код підрозділу 863-004, довіряє [PERSON], [INFO], громадянці України (ідентифікаційний номер [NUMBER]), місце народження: с. Верхня Терса Гуляйпільського району Запорізької області, стать: жіноча, проживаючої за адресою: [ADDRESS], паспорт [NUMBER] виданий Жовтневим ГУ МВС України в Запорізькій області 10.09.1996 року, продати за неї в установленому законом порядку за ціну і на умовах на розсуд останньої, належний їй жилий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] для чого уповноважує її надавати від її імені заяви, в тому числі заяви про реєстрацію права власності, бути її представником у всіх державних організаціях, закладах України, органах нотаріату, державній реєстраційній службі України, судах, в органах державної податкової адміністрації. землевпорядних організаціях, відповідних управліннях юстиції, органах БТІ, з усіма необхідними повноваженнями у всіх без винятку питаннях, надавати і отримувати всі необхідні довідки і документи, дублікати документів у всіх компетентних органах, отримувати виписки з ЄДРП на нерухоме майно і угод з ним, вносити зміни в ЄДРП, припиняти право власності, отримувати повідомлення про відмову в державній реєстрації, призупиняти і відновлювати державну реєстрацію права, подавати декларацію про об'єкт нерухомого майна, в тому числі з правом отримання документів в багатофункціональних центрах, Адміністраціях, відділі архітектури, в органах, здійснюючих межування земельних ділянок, зареєструвати право власності на нерухомість на її ім'я в державній реєстраційній службі України, отримувати свідоцтво про державну реєстрацію права (виписку з ЄДРП про державну реєстрацію права) і весь пакет правовстановлюючих документів, підписати договір купівлі-продажу і передавальний акт, зареєструвати перехід права власності на вказану нерухомість, оплачувати необхідні збори, мито і тарифи, виправляти технічні помилки, розписуватись за неї і здійснювати всі дії, пов'язані з виконанням даного доручення (а.с. 42). Згідно копій розписок від 07.02.2016 року [PERSON], [INFO], передала грошові кошти в сумі 12 000 грн., [PERSON], [INFO], за купівлю будинку в [ADDRESS], в присутності 2 свідків: [PERSON] та [PERSON], що посвідчено підписами відповідних осіб (а. с. 40, 41). Позивачем надано документи на підтвердження сплати нею рахунків за електроенергію будинку [ADDRESS] а саме квитанції № 01 463 від 12.10.2006 року, № 42456 від 12.10.2006 року, № 42/459 від 12.10.2006 року, № 7 від 20.02.2015 року, № 11009 від 01.05.2017 року, № 21 від 25.05.2017 року, № 18 від 20.12.2016 року (а.с. 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19). Задовольняючи позов суд виходить з такого. Як передбачає ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавленні особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не забороняються законом, зокрема із правочинів. Згідно ч. 1, 3, 4 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. 1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін ( ч.1 ст. 209 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони, які мають необхідний обсяг цивільної дієздатності, за власної волі, в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У відповідності до ч.2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися про всі істотні умови договору, що підтверджуються письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Пленум Верховного Суду України в п. 13 Постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9 роз'яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст. 210, 640 ЦК України пов'язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню. Однак, 01.01.2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого ч. 3 ст. 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно якої договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення, а з ч. 2 ст. 567 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації». Таким чином, положення ст. 220 ЦК України можливі до застосування за умови укладення таких правочинів після набрання чинності вищезазначеного Закону. Також, відповідно до приписів п. 13 Постанови ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9, при розгляді справи про визнання правочину дійсним, суд повинен з'ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилялась від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України. Позивач [PERSON] фактично володіє придбаним будинком та користується, оскільки мешкає в ньому, сплачує вартість комунальних послуг та утримує будинок в належному стані. Відповідач [PERSON] добровільно віддала оригінал договору купівлі-продажу на житловий будинок [ADDRESS] та технічний паспорт на нього, зареєструвала позивача за даною адресою. Пізніше між [PERSON] та [PERSON] були складені письмові розписки як договір купівлі-продажу, згідно яких позивач сплатила відповідачеві 12 000 грн. в рахунок придбання вищезазначеного будинку, а відповідач передала будинок у користування (власність) позивача. Відповідач на даний час виїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації, отримала там громадянство, відмовляється приїздити на Україну або ж надати своєму представникові за довіреністю [PERSON] копію свого паспорта для належного вчинення нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, ніяких претензій до позивача не має. З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що під час фактичного укладення договору купівлі-продажу будинку мало місце волевиявлення сторін договору, які дійшли згоди щодо всіх істотних умов (предмета договору, його ціни), також мало місце фактичне повне виконання умов договору з обох сторін, що в свою чергу, є підтвердженням того, що його укладення відповідало їх волевиявленню. З моменту сплати позивачем грошових коштів, відповідач фактично передала їй в користування та розпорядження вищевказаний об'єкт нерухомого майна. А тому, позов підлягає задоволенню, як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та перевірений наданими доказами. Питання щодо стягнення з відповідача суми судових витрат позивачем не порушувалося.

Outcome: approved