Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

30.01.2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 22000.00 грн. боргу за договором позики, стягнення неустойки в сумі 7448,59 грн. за порушення строків повернення позики за договором від 27.06.2008 р., 17701,00 коп. суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також судових витрат. В обґрунтування вказує, що 27.06.2008 р. уклала з [PERSON] договір позики, надавши відповідачу 25000 грн. зі строком повернення через 1 рік до 27.06.2009 р. Відповідач за межами строку, частково повернув борг 02.05.2011 р. в сумі 1000 грн., та 25.11.2012 р. в сумі 2000 грн., всього повернувши 3000.00 грн., але до теперішнього часу борг в сумі 22000 грн. не повернуто. Тому просить стягнути 22000 грн. боргу, 7448,59 грн. неустойки в розмірі 3% річних з простроченої суми за 1984 дні за період з 27.06.2009 р. по 08.12.2014 р., 17701 грн. суми боргу з урахуванням індексу інфляціїза вказаний період. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, вказують що заперечення відповідача стосовно пропуску строку позовної давності не ґрунтуються на законі, оскільки при поверненні частини боргу відповідачем в травні 2011 р. та листопаді 2012 р. вказаний строк переривався та починав перебіг спочатку згідно ст..264 ч.1 ЦК України. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечував, надав суду письмові заперечення з посиланням на пропуск позивачем трирічного строку позовної давності а.с.52. Після оголошення перерви, в судове засідання 16.09.2015 р. представник відповідача не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений згідно особистої розписки. Вислухавши позивача, та її представника, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено копіями, та залученими до матеріалів справи оригіналами розписок а.с.10-12, що між сторонами склалися правовідносини по договору позики. Згідно ст.ст.1046-1051 ЦК України - за договором позики позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк, та в порядку встановлену договором. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, на його підтвердження може бути представлена розписка позичальника. Згідно ст.ст.526- 527, 530, 610-611 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто. Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно розписки від 27.06.2008 р. відповідач взяв в борг у [PERSON] 25000 грн. Вказану в договорі суму зобовязався повернути до 27.06.2009 р., однак взяте на себе зобовязання не виконав. Згідно розписок від 02.05.2011 р. на суму 1000 грн. та 25.11.2012 р. на суму 2000 грн. зобовязання з простроченням терміну виконання було частково виконано на суму 3000 грн. які були повернуті позивачу а.с.11-12. Таким чином, оскільки відповідач борг в повному обсязі не повернув, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 22000 грн. боргу. Крім того згідно ст.ст.1050, 625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З 26.06.2009 р. до 08.12.2014 р. на час звернення позивача до суду, час прострочення становить 1984 дні, тому неустойка повинна становити 7448,59 грн. з розрахунку: по 02.05.2011 р. /25000 грн. х 676 днів х 3% = 1389,04 грн., по 25.11.2012 р. / 24000 грн. х 1244 дні х 3% = 2463,00 грн., по 08.12.2014 р. /22000 грн. 1984 дні х 3% = 3596,55 грн. З 26.06.2009 р. до 08.12.2014 р. за час прострочення індекс інфляції становить до 02.05.2011 р. 1, 181%, та нараховується на несплачену суму 25000 грн. /25000 грн. х 1,181% = 4525 грн./. З 26.06.2009 р. до 25.11.2012 р. за час прострочення індекс інфляції становить 1, 175%, та нараховується на несплачену суму 24000 грн. /24000 грн. х 1,175% = 4200 грн./. З 26.06.2009 р. до 08.12.2014 р. за час прострочення індекс інфляції становить 1,408 %, та нараховується на несплачену суму 22000 грн. /22000 грн. х 1,408% = 8976,00 грн./. Таким чином всього підлягає стягненню 47149, 59 грн. / 22000 + 7448,59 + 17701/ Заперечення відповідача стосовно пропуску строку позовної давності суд не може визнати правомірними. Згідно правил ст.264 ч.1-3 ЦК України позовна давність переривається визнанням зобовязання, а також предявленням позову, та після переривання починається спочатку. Суд виходить з того, що трирічний строк позовної давності в період його перебігу переривався визнанням відповідачем зобовязання поверненням частини грошових коштів згідно розписок від 02.05.2011 р. на суму 1000 грн. та 25.11.2012 р. на суму 2000 грн. Тому трирічний строк позовної давності перервався та почався спочатку з 25.11.2012 р. та позивач звернулася до суду з позовом 30.01.2015 р. в межах трирічного строку позовної давності. Відповідно до ст.81, 88 ЦПК України при задоволенні позову підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивача понесені судові витрати 417, 50 грн. судового збору згідно квитанції а.с.1. На підставі ст.ст.625, 1046-1051 ЦК України,

Outcome: approved