Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

29.12.2017 р. [PERSON] (далі за текстом позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі за текстом відповідач) про розірвання шлюбу /а. с. 2/. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05.10.1996 р. вони з відповідачем уклали шлюб. Від цього шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] (30.07.2013 р. н.). Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок того, що в них з відповідачем різні склади характеру, спільні інтереси відсутні, спільне господарство не ведеться, подружні відносини припинені. Таким чином, позивач прийшов до висновку, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе і наполягає на його розірванні. В судове засідання позивач не зявився, 19.02.2018 р. надіслав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити /а. с. 19/. Відповідач в судове засідання не зявився, 19.02.2018 р. надав до суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, на розірвання шлюбу з позивачем згоден /а. с. 20/. У звязку з неявкою сторін в судове засідання, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд ухвалив, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати. У разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, повязані з припиненням шлюбу між подружжям, тому при вирішенні спору, слід керуватися\~Сімейним кодексом України (далі за текстом СК України). Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Зі свідоцтва про одруження вбачається, що 05.10.1996 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Арцизького району Одеської області зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис за №88 /а. с. 4/. Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] (30.07.2013 р. н.), що підтверджено копією свідоцтва про народження /а. с. 5/. Відповідно до частин 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. У відповідності до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб носить формальний характер. Сторони фактично припинили подружні стосунки, відносини не підтримують, спільно не проживають. Суперечок матеріального характеру, майнових претензій один до одного в них не має, спірне майно відсутнє. За таких обставин суд вважає, що родина розпалася, подальше спільне проживання сторін і збереження їхньої родини неможливо, тому шлюб між ними варто розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається зі свідоцтва про одруження при реєстрації шлюбу, позивач змінив прізвище, у якого до шлюбу було прізвище «Дімітрова». Позивач не виявив бажання, після припинення шлюбу змінити своє наявне прізвище на дошлюбне, про що зазначив у позові. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає необхідним розяснити, що згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу - є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved