Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

30 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] та [PERSON] третя особа: Державний вищий навчальний заклад «Придніпровський енергобудівний технікум» про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що на підставі договору найму житлового приміщення від 01.04.2005 року їй було надано для проживання з сім'єю кімнати [ADDRESS], на час роботи в ДВНЗ «Придніпровський енергобудівний технікум». В 2005 році було надано ордер на проживання сім'ї з 3-х чоловік: її [PERSON], її доньки [PERSON] та доньки [PERSON]. Згодом відповідачі зареєстрували в кімнатах гуртожитку своїх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які також жодного дня з моменту свого народження в гуртожитку не проживали, комунальні платежі за них також ніхто не сплачує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають в наданих кімнатах гуртожитку з 2008 року, не сплачують комунальні платежі, не отримують кореспонденцію за даною адресою тощо. Ніхто перешкоди їм в користуванні житловим приміщенням не чинив, Вони добровільно обрали інше місце проживання і спірним приміщенням не користуються понад 6 місяців без поважних причин. Позивач просила суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими що втратили право користування кімнатами [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повному обсязі та просила їх задовольнити на підставі викладених обставин. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, пояснила, що в 2015 році мала намір повернутися до гуртожитку однак мати не впустила. Її сестра проживає з чоловіком, вона виїхала з кімнати в 2007 році. Їй крім як до матері повертатись нікуди. Просила відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності. Представник третьої особи - Дніпровського державного технікуму енергетичних та інформаційних технологій в судовому засіданні підтримала позов пояснила, о позивач отримала кімнату в гуртожитку на підставі ордеру, та проживає там з 2000 року, заселялась разом з двома доньками, за даними коменданта та вахтерів, відповідачки не проживають в кімнаті з 2009 року, але залишились там зареєстровані. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що 13 червня 2014 року на підставі рішення адміністрації та профспілкового комітету ДВНЗ «Придніпровський енергобудівний технікум» відповідачу надано ордер №688 на тимчасове проживання у гуртожитку ДВНЗ «ПЕБТ», на 7 осіб, [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] строком до 13 червня 2015 року, кімната № [NUMBER], [NUMBER]. (а.с.6). Підставою для надання ордеру став договір найму жилого приміщення від 01.04.2005 року та акт прийняття-передачі жилого приміщення у тимчасове користування від 01.04.2005 року (а.с. 7-9). Відповідно до акту ДВНЗ «ПЕБТ» від 21.11.2016 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не проживають в гуртожитку за адресою [ADDRESS], кімнати [NUMBER], [NUMBER] з 2008 року та за зазначеною адресою їх особистих речей не має (а.с. 10). Відповідно до ордера №775 від 02.06.2015 року, що діє на час подання позову, дозвіл на проживання у гуртожитку надано на сім'ю у складі трьох осіб, а саме, [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.18). В той же час згідно довідки з місця проживання та складу сім'ї і реєстрації, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] станом на день подання позову залишаються зареєстрованими в гуртожитку (а.с. 4-5). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що відповідачі не мешкають в гуртожитку, їх речей в кімнатах не має. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цією статтею. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, дійшовши до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.129 ЖК України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Як вбачається із ордеру №775 від 02.06.2015 року, що дійсний до 02.06.2018 року, право на проживання у спірних кімнатах мають позивач [PERSON] та члени її сім'ї [PERSON] і [PERSON] (а.с.18). Таким чином, оскільки відповідачі не зазначені у ордері, якій діє на момент розгляду справи судом, вони у відповідності до ст.129 ЖК України не мають права на вселення та проживання у спірних кімнатах, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для визнання них такими, що втратили право користування спірними кімнатними. Крім того, позивач в обґрунтування своєї правової позиції посилається на положення ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР, які встановлюють порядок користування житловими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду (Глава 2 ЖК УРСР), разом з тим порядок користування гуртожитками регламентовано Главою 4 ЖК УРСР (статті 127-132 ЖК УРСР). Враховуючи викладене суд не вбачає правових підстав для задоволення позову та вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed