Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

31 грудня 2013 року помер свекор позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 02.11.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Барвінківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 01. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді жилого будинку з надвірними будівлями, розташованого по вулиці Садова (до перейменування Піонерська), 6 в м. Барвінковому Харківської області, та земельної ділянки площею 0,3310 га, наданої для обслуговування житлового будинку та господарських споруд та ведення особистого підсобного господарства, розташованої на території Барвінківської міської ради Харківської області по вулиці Садова (до перейменування Піонерська), 6 в м. Барвінковому Харківської області. Позивач є спадкоємцем за заповітом після померлого [PERSON] вказаних жилого будинку та земельної ділянки, що підтверджується її паспортом та заповітом, посвідченим 07.12.2012 року державним нотаріусом Барвінківської державної нотаріальної контори. Позивач 10.07.2017 року звернулася до державного нотаріуса Барвінківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але їй у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом на жилий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку листами від 19.09.2017 року № 1255/02-17 та від 14.11.2017 року № 1521/01-16 було відмовлено, так як відсутні оригінали правовстановлюючих документів на зазначений будинок та земельну ділянку. У звязку з викладеним вище у позивача виникли перепони для оформлення спадщини, тому вона звернувся до суду з позовом про визнання за нею права власності в порядку спадкування на нерухоме майно - жилий будинок з надвірними будівлями, розташований по вулиці Садова (до перейменування Піонерська), 6 в м. Барвінковому Харківської області, та земельної ділянки площею 0,3310 га, наданої для обслуговування житлового будинку та господарських споруд та ведення особистого підсобного господарства, розташованої на території Барвінківської міської ради Харківської області по вулиці Садова (до перейменування Піонерська), 6 в м. Барвінковому Харківської області, що належали [PERSON], який помер 31.12.2013 року, оскільки на зазначене нерухоме майно ніхто більше не претендує. Свекруха позивача, дружина спадкодавця [PERSON], яка мала право на обовязкову частку у спадщині, померла 01 березня 2015 року. Спадщину після неї у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,5713 га прийняла її донька [PERSON] і одержала свідоцтво про право власності за заповітом, видане 18.11.2015 року приватним нотаріусом Барвінківського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстроване в реєстрі за № 1205. Спадщину за законом на обовязкову частку у спадщині [PERSON], на яку мала [PERSON], [PERSON] не приймала і на неї не претендує. Позивач подала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, що суд вважає за можливе, що суд вважає за можливе, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач теж подала до суду заяву, з якої вбачається, що вона проти задоволення позову не заперечує і прохає суд розглядати справу без її участі, що суд вважає за можливе, що суд вважає за можливе, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов такого.\~\~ Зі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 05 березня 1971 року виконавчим комітетом Барвінківської міської ради депутатів трудящих Харківської області, зареєстрованого в Ізюмському БТІ05.03.1971 року за реєстровим № 2401 в реєстровій книзі № 12, вбачається, що за [PERSON] зареєстровано право власності на жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по вулиці Садова (до перейменування Піонерська), 6 в м. Барвінковому Харківської області. Згідно державному акту на право приватної власності на землю серії ХР 02-00-075998, зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 443, [PERSON] являвся власником земельної ділянки площею 0,3310 га, наданої для обслуговування житлового будинку та господарських споруд та ведення особистого підсобного господарства, розташованої на території Барвінківської міської ради Харківської області по вулиці Садова (до перейменування Піонерська), 6 в м. Барвінковому Харківської області. 31 грудня 2013 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 02.11.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Барвінківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 01. Позивач є спадкоємцем за заповітом після померлого [PERSON] вказаних жилого будинку та земельної ділянки, що підтверджується її паспортом та заповітом, посвідченим 07.12.2012 року державним нотаріусом Барвінківської державної нотаріальної контори. Позивач фактично прийняла спадщину після померлого [PERSON], що підтверджується довідкою Барвінківського РС ГУДМСУ в Харківській області від 15.05.2014 року № 27/40, з якої вбачається, що [PERSON] на день смерті [PERSON] 31.12.2013 року була зареєстрована з померлим за однією адресою: м. Барвінкове Харківської області, вулиця Піонерська, 6. Позивач 10.07.2017 року звернулася до державного нотаріуса Барвінківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але їй у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом на жилий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку листами від 19.09.2017 року № 1255/02-17 та від 14.11.2017 року № 1521/01-16 було відмовлено, так як відсутні оригінали правовстановлюючих документів на зазначений будинок та земельну ділянку. Правовстановлюючий документ на жилий будинок та земельну ділянку під ним спадкодавець втратила, у звязку з чим було подано відповідне оголошення до газети «Вісті Барвінківщини» від 17.11.2017 року, №№ 91-92. Свекруха позивача, дружина спадкодавця [PERSON], яка мала право на обовязкову частку у спадщині, померла 01 березня 2015 року. Спадщину після неї у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,5713 га прийняла її донька [PERSON] і одержала свідоцтво про право власності за заповітом, видане 18.11.2015 року приватним нотаріусом Барвінківського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстроване в реєстрі за № 1205. Спадщину за законом на обовязкову частку у спадщині [PERSON], на яку мала [PERSON], [PERSON] не приймала і на неї не претендує. Стаття 1268 п. 5 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Верховний Суд України 04 квітня 2011 року при розгляді справи № 3-18гс11 ухвалив постанову в якій зробив такий правовий висновок: «Згідно з вимогами статті 392 цього ж Кодексу власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом вищезазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними». Те ж саме розтлумачено і в пункті 37 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 р. № 5. Частиною 1 статті 3607 ЦПК України встановлено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Тому, виходячи з наведених вище обставин, на підставі ст. 392 ЦК України та з огляду на приведені вище правовий висновок Верховного Суду України і розяснення постанови пленуму суду касаційної інстанції, у разі неможливості подання спадкоємцем нотаріусу оригіналу правовстановлюючого документа, ця обставина спричиняє неможливість видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, а тому в такого спадкоємця виникає потреба на підставі ст. 392 Цивільного кодексу України захистити своє субєктивне документально не підтверджене право власності на успадковане нерухоме майно, яке за законом спадкоємцю вже належить із часу відкриття спадщини, але документального підтвердження набутого права власності на яке немає і одержати його в позасудовий спосіб неможливо. Аналізуючи наведені вище докази в їх сукупності і взаємозвязку, суд доходить висновку, що позов підлягає повному задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved