Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

29.12.2017 року до суду надійшов позов заступника прокурора Хмельницької області до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, [PERSON] про визнання недійсним наказу та зобовязання повернути земельну ділянку, у якому прокурор просив визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 26.05.2016 № 22-12993-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 2 га (кадастровий номер 6820684000:10:005:0023), що знаходиться за межами населених пунктів Карачієвецької сільської ради Віньковецького району, зобов'язати [PERSON] повернути державі земельну ділянку загальною площею 2 га (кадастровий номер 6820684000:10:005:0023), що знаходиться за межами населених пунктів Карачієвецької сільської ради Віньковецького району, та стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області та [PERSON] на користь прокуратури Хмельницької області (код ЄДРПОУ 02911102, Держказначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, рахунок 35218028002814, код класифікації видатків бюджету 2800) судовий збір, сплачений за пред'явлення цього позову. В обгрунтуванння позову зазначено, що вивченням питання законності надання земельних ділянок державної власності встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 26.05.2016 року № 22-12993-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки площею 2 га (кадастровий номер 6820684000:10:005:0023), та передано її у власність для ведення особистого селянського господарства (проект розроблено на підставі наказу від 23.12.2015 року № 22-7136-СГ), яка знаходиться за межами населених пунктів Карачієвецької сільської ради Віньковецького району. На підставі зазначеного наказу державним реєстратором 14.06.2016 року зареєстровано право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку. Вищевказаний наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 26.05.2016 року № 22-12993-СГ підлягає визнанню недійсним, а земельна ділянка поверненню у державну власність з наступних підстав. Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання (ч. 4 ст. 116 ЗК України). Відповідно до ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектара. Водночас, згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, [PERSON] на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 21.03.2016 року № 22-6124-СГ отримав у приватну власність (право зареєстровано 19.04.2016 року) земельну ділянку площею 1 га (кадастровий номер 6825082700:03:002:0105) для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Жучковецької сільської ради Хмельницького району. Зазначене підтверджує, що [PERSON] на час отримання спірної земельної ділянки (наказ від 26.05.2016 року № 22-12993-СГ) використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання (наказ від 21.03.2016 року № 22-6124-СГ), та всупереч вимог ст. ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України при отриманні у власність земельної ділянки не врахував, що раніше використав право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Земельна ділянка площею 2 га (кадастровий номер 6820684000:10:005:0023), що знаходиться за межами населених пунктів Карачієвецької сільської ради Віньковецького району, вибула із земель запасу державної власності внаслідок незаконного повторного використання [PERSON]А, права на безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, а [PERSON] при зверненні до зазначеного органу влади не повідомив, що вже раніше скористався своїм правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства. З огляду на те, що оспорюваний наказ підлягає визнанню недійсним, то відсутні правові підстави для збереження цієї земельної ділянки за відповідачем. Згідно із ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Враховуючи викладене, зазначений наказ ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 26.05.2016 року № 22-12993-СГ підлягає визнанню недійсним, а земельна ділянка площею 2 га (кадастровий номер 6820684000:10:005:0023), що знаходиться за межами населених пунктів Карачієвецької сільської ради Віньковецького району, поверненню у державну власність. Ухвалою суду від 03.01.2018 року у справі відкрито провадження. Ухвалою суду від 21.02.2018 року у справі закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні 14.03.2018 року прокурор Брезіцька М.Л. підтримала позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, та просила позов задовольнити. Представник відповідача, Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, не з`явився. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] надіслала до суду відзив на позов, у якому просила відмовити у задоленні позову заступника прокурора Хмельницької області. У відзиві зазначено, що Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (далі - Головне управління) заперечує проти позову в цілому та вважає його таким, що не підлягає задоволенню. Так, відповідно до вимог ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Згідно Положення про Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, затверджене наказом Держгеокадастру від 17.11.2016 року № 308, Головне управління наділене повноваженнями щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, на території Хмельницької області. Виходячи з вищевикладеного, відповідно до вимог чинного земельного законодавства повноваження по передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах Хмельницької області з 01.01.2013 року покладені на Головне управління Держгеокадастру в Хмельницькій області. З метою уникнення порушень вимог законодавства Головне управління при вирішенні питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності керується виключно нормами права. Статтею 121 Земельного кодексу України встановлено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, згідно яких громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельні ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. [PERSON] звернувся до Головного управління щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою на відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 1,0 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Жучковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, та у цьому клопотанні [PERSON] повідомляв, що правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства не скористався. За результатами розгляду відповідної заяви спеціалістами Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області було підготовлено наказ Головного управління від 09 вересня 2015 року № 22-2544-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» гр. [PERSON] щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 1,0 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Жучковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області. 08.02.2016 року до Головного управління надійшла заява [PERSON] з проханням затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 1,0 га, що розташована за межами населених пунктів Жучковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області з кадастровим номером 6825082700:03:002:0105 та передати її безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства. Спеціалістами Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області було розглянуто відповідну заяву і за результатами такого розгляду видано наказ Головного управління від 21 березня 2016 року № 22-6124-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» гр. [PERSON] (кадастровий номер 6825082700:03:002:0105). Після того [PERSON] звернувся до Головного управління із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2,0 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Карачієвецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області (вх. № Д-624/0/5-15 від 20.11.2015 року). В даному клопотанні гр. [PERSON] повідомляв, що він правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства не скористався. За результатами розгляду відповідної заяви спеціалістами Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області було підготовлено наказ Головного управління від 23 грудня 2015 року № 22-7136-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» гр. [PERSON] щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2,0 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених Карачієвецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, після чого 11.03.2016 року до Головного управління надійшла заява гр. [PERSON] з проханням затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 2,0 га, що розташована за межами населених пунктів Карачієвецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області з кадастровим номером 6820684000:10:005:0023 та передати її безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства. Спеціалістами Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області було розглянуто відповідну заяву і за результатами такого розгляду було підготовлено наказ Головного управління від 26.05.2016 року № 22-12993-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» гр. [PERSON] (кадастровий номер 6820684000:10:005:0023). Згідно із ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Тому вважають, що Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області діяло відповідно до норм чинного земельного законодавства при розгляді заяв гр. [PERSON], оскільки в поданих клопотаннях він повідомляв, що правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства не скористався. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], будучи повідомленими належним чином, у судове засідання також не з`явились. Представник відповідача -- [PERSON] подала до суду письмову заяву, у якій позовні вимоги прокурора щодо визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 26.05.2016 року № 22-12993-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 2 га (кадастровий номер 6820684000:10:005:0023), що знаходиться за межами населених пунктів Карачієвецької сільської ради Віньковецького району, та повернення вказаної земельної ділянки визнала повністю. Водночас заперечувала проти стягнення із відповідача [PERSON] на користь прокуратури Хмельницької області судового збору, зазначивши, що [PERSON] відповідно до посвідчення учасника бойових дій серія АА № 278177 має право на пільги, встановлені законодавством України, а саме згідно з п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» він звільняється від сплати судового збору. Заслухавши прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями статті 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Порядок отримання громадянами у власність земельних ділянок регламентовано нормами статей 116, 118, 121 ЗК України. Водночас, законодавством встановлені певні обмеження у правах набуття права власності на земельні ділянки, а саме згідно з ч. 4 ст. 116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Передбачена ст. ст. 116, 121 ЗК України одноразовість отримання земельної ділянки у власність означає, що особа, яка скористалась своїм правом і отримала у власність земельну ділянку меншу від граничної площі, передбаченої ст. 121 ЗК України, не має правових підстав для отримання у власність земельної ділянки цього ж цільового призначення вдруге, навіть площею, що складає різницю між гранично можливою та раніше отриманою у власність. Визначений статтею 118 ЗК України порядок передачі земельної ділянки у власність застосовується при умові дотримання вимог ст. ст. 116, 121 ЗК України. Судом встановлено, що 27.01.2015 року [PERSON] звернувся до Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 1 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Жучковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області. Розглянувши клопотання, Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області видало наказ від 09.09.2015 року № 22-2544-СГ про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою вищезазначеної земельної ділянки. Після виготовлення проекту землеустрою [PERSON] подав відповідачу заяву про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки, та наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 21.03.2016 року № 22-6124-СГ затверджено документацію із землеустрою та надання земельної ділянки у власність [PERSON] 16.09.2015 року [PERSON] звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Карачієвецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, зазначивши, що правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства він не скористався. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 23.12.2015 року № 22-7136-СГ надано дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер 6820684000:10:005) за межами населених пунктів Карачієвецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. Після цього [PERSON] звернувся до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки, та наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 26.05.2016 року № 22-12993-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства [PERSON] Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 26.12.2017 року, за відповідачем [PERSON] зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер 6820684000:10:005:0023 для ведення особистого селянського господарства, Карачієвецька сільська рада Віньковецького району Хмельницької області, та право приватної власності на земельну ділянку площею 1 га кадастровий номер 6825082700:03:002:0105 для ведення особистого селянського господарства, Жучковецька сільська рада Хмельницького району Хмельницької області. Отже, з матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] отримав безоплатно дві земельні ділянки, а саме земельну ділянку площею 1 га, (кадастровий номер 6825082700:03:002:0105) для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Жучковецької сільської ради Хмельницького району, та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2 га (кадастровий номер 6820684000:10:005:0023), що знаходиться за межами населених пунктів Карачієвецької сільської ради Віньковецького району, і вказаний факт ним не заперечувався. Відповідно до п. «в» ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Згідно з п. «б» ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 га. Виходячи зі змісту ч. 4 ст. 116 ЗК України, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз за кожним видом використання. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 5 Закону України «Про особисте селянське господарство», громадяни України, які реалізували своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства в розмірі менше 2,0 га, мають право на збільшення земельної ділянки в межах норм, установлених ст. 121 ЗК України для ведення особистого селянського господарства. Таким чином, передбачена ст. ст. 116, 121 ЗК України одноразовість отримання земельної ділянки у власність означає, що особа, яка скористалась своїм правом і отримала у власність земельну ділянку меншу від граничної площі, передбаченої ст. 121 Земельного кодексу України, не має правових підстав для отримання у власність земельної ділянки цього ж цільового призначення вдруге, навіть площею, що складає різницю між гранично можливою та раніше отриманою у власність. Однак, приймаючи оспорюваний наказ, відповідач -- Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області факт реалізації [PERSON] права на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства не перевірив, порушив вимоги земельного законодавства, що призвело до безпідставного вибуття землі із державної власності, а тому накази Головного управління про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки у власність особи, яка таке право вже використала, як і наказ про передачу такої ділянки у власність є незаконним. Статтею152 ЗК України регламентовано, що захист прав на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсним рішень, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосування інших, передбачених законом способів. Згідно з ч. 2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів є, у тому числі, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, відновлення становища, яке існувало до порушення. Визнання незаконним та скасування рішення Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про передачу [PERSON] у власність державної землі, припиняє правомочності відповідача як власника землі та є підставою для витребування земельної ділянки у державну власність. При цьому суд бере до уваги, що предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави. У практиці ЄСПЛ напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном з гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. В питаннях оцінки «пропорційності» Європейського суду з прав людини, як і в питаннях наявності «суспільного», «публічного» інтересу, визнає за державою достатньо широку «сферу розсуду», за виключенням випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах (рішення в справах «Спорронґ і Льоннорт проти Швеції», «Булвес» АД проти Болгарії»). ЄСПЛ, оцінюючи можливість захисту права особи за ст. 1 Першого протоколу, загалом перевіряє доводи держави про те, що втручання в право власності відбулося в зв'язку з обґрунтованими сумнівами щодо законності набуття особою права власності на відповідне майно, зазначаючи, що існують відмінності між тією справою, в якій законне походження майна особи не оспорюється, і справами стосовно позбавлення особи власності на майно, яке набуте злочинним шляхом або стосовно якого припускається, що воно було придбане незаконно (наприклад, рішення та ухвали ЄСПЛ у справах «Раймондо проти Італії» від 22 лютого 1994 року, «Філліпс проти Сполученого Королівства» від 05 липня 2001 року, «Аркурі та інші проти Італії» від 05 липня 2001 року, «Ріела та інші проти Італії» від 04 вересня 2001 року, «Ісмаїлов проти Російської Федерації» від 06 листопада 2008 року). Отже, ст. 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. Водночас, Головним управлінням Дежгеокадастру протиправно, всупереч вимог земельного законодавства передано відповідачу [PERSON] у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, який право на безоплатну приватизацією земельної ділянки даного виду використання, гарантоване законодавством, уже реалізував. Відповідач [PERSON] міг і повинен був знати про те, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених Земельним кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання, що ставить його добросовісність під час набуття земельної ділянки у власність під обґрунтований сумнів та підтверджує дотримання «справедливого балансу» у даних правовідносинах, та зважаючи на те, що він своє право на отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства використав, підстав для задоволення його заяви про надання у власність земельної ділянки такого ж виду користування на території Карачієвецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області не було. Вирішуючи питання про судові витрати, суд відповідно до вимог ст. ст. 133, 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути судовий збір порівну із обох відповідачів по 1600 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved