Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

6 травня 2014 року до суду звернулося ПАТ КБ «Надра» із зазначеним позовом з вимогами: скасувати заходи забезпечення, встановлені ухвалою Славутицького міського суду Київської області від 29.06.2010 р. по справі № 2-447/2010, про забезпечення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та визначення частки у майні, що є об'єктом права спільної сумісної власності, в частині накладення арешту на житлове приміщення за адресою: [ADDRESS], яка придбана [PERSON] за договором купівлі-продажу № 423 від 16 лютого 2007 року; зняти арешт із заставного майна - квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON], накладений відділом державної виконавчої служби Славутицького міського управління юстиції постановою від 02.07.2010 р.. В обгрунтування позову банк з підстав, передбачених ст. 572 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про іпотеку» та ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», посилався на те, що 16.02.2007 р. уклав з [PERSON] кредитний договір на суму 63000 доларів США строком користування до 15.11.2019 р., в забезпечення виконання якого уклав з ним договір іпотеки вказаної квартири, на підставі якого має переважне перед іншими кредиторами право на задоволення своїх вимог за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки. Постановою державного виконавця відділу ДВС Славутицького міського управління юстиції від 02.07.2010 р. на виконання ухвали Славутицького міського суду від 29 червня 2010 року про забезпечення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та визначення частки у майні, що є об'єктом права спільної сумісної власності, на спірну квартиру було накладено арешт. 6 жовтня 2010 року Славутицьким міським судом постановлено рішення по справі № 2-447/2010 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи: [PERSON] та ПАТ КБ «Надра», - про визнання договору позики недійсним та застосування наслідків недійсності правочину, яким частково задоволено первісний позов і стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 306863,0 грн. боргу за договором позики та судові витрати на суму 1820,0 грн., у задоволенні зустрічного позову відмовлено. Однак при постановленні рішення судом не було вирішено питання про скасування заходів забезпечення позову. Ухвалою від 10 червня 2014 року до участі у справі як третіх осіб без самостійних вимог залучено [PERSON] та [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача просив про задоволення позову, посилаючись на неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, наявність заборгованості за кредитним договором, яка збільшується та переважне за інших кредиторів право позивача на задоволення його вимог за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки або зміни умов кредитного договору та договору іпотеки, чому перешкоджає накладений на нього арешт. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, пославшись на те, що кредит у банку брав він, квартира належить йому на праві власності, а його колишня дружина [PERSON] із своїми боргами ніякого відношення до цієї квартири не має. Представник відповідача - відділу ДВС Славутицького міського управління юстиції проти задоволення позову не заперечувала, пояснивши суду, що у позивача на підставі договору іпотеки є переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки перед іншими кредиторами. Третя особа [PERSON] проти задоволення позову заперечувала, пославшись на його необгрунтованість. Вважає, що банк не вживав необхідних заходів до належного виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором. Третя особа [PERSON] викликалась до суду за правилами ст. 74 ЦПК України, однак судові повістки були повернуті до суду за закінченням терміну зберігання. Беручи до уваги, що іншого порядку повідомлення у такому випадку законом не передбачено, суд вважає за можливе справу розглянути за її відсутності. Вислухавши сторони та третю особу, перевіривши надані ними докази, з'ясувавши обставини справи та визначивши відповідні їм правовідносини, суд дійшов такого висновку. Встановлено, що 16 лютого 2007 року ВАТ КБ «Надра», яке змінило своє найменування на ПАТ КБ «Надра» (далі Банк), - позивач у справі та [PERSON] (далі Позичальник), - відповідач у справі, уклали кредитний договір № 36-05/06/02/11/400/2007/04 (далі Кредитний договір), копія якого долучена до справи (а.с.15-16). Згідно п. 1.1. - 1.5. Кредитного договору Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (надалі Кредит) в сумі 63000 дол. США для проведення розрахунків по договору купівлі-продажу № 423 від 16 лютого 2007 року, що укладений між Позичальником та [PERSON], згідно якого Позичальник придбав у власність нерухоме майно - квартиру [ADDRESS]. Відсотки за користування кредитом розраховуються на підставі відсоткової ставки 12,49% річних. Банк надає Позичальнику Кредит строком до 15 листопада 2019 року. Надання Кредиту відбувається лише за умови надання Позичальником відповідного забезпечення виконання зобов'язань, а саме підписання та нотаріального оформлення договору іпотеки нерухомого майна: чотирикімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 16 лютого 2007 року ВАТ КБ «Надра» (Іпотекодержатель) та [PERSON] (Іпотекодавець) уклали договір іпотеки, посвідчений державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстр № 438, якою накладено заборону відчуження зазначеного у договорі нерухомого майна, квартири [ADDRESS], яке належить [PERSON], до припи нення цього договору іпотеки, реєстр. № 439 (далі Договір іпотеки) (а.с.13-14). Згідно Договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно: чотирикімнатна квартира [ADDRESS]. За цим Договором Іпотекодавець з метою забезпечення виконання зобов'язання, що витікає з Кредитного договору, передає, а Іпотекодержатель приймає в іпотеку Предмет іпотеки (п. 1.1.). Вартість предмета іпотеки за згодою сторін складає 327600,00 грн., а у перерахунку на долари США - 64800,00 дол. США (п. 1.2.). Іпотекодержатель має право звернути стягнення на Предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання Зобов'язання в цілому або в тій чи іншій частині, а також у випадку порушення Іпотекодавцем будь-яких зобов'язань за цим Договором (п. 5.1.). Обтяження, що виникло на підставі Договору іпотеки, зареєстровано в Державному реєстрі іпотек 16.02.2007 р. (а.с. 12). Згідно листа начальника відділення № 2402 ПАТ КБ «Надра» від 03.09.2014 р. заборгованість за кредитним договором № 36-05/06/02/11/400/2007/04 від 16.02.2007 р., укладеного з [PERSON], станом на 03.09.2014 р. становить 44220,16 дол. США, в т.ч.: заборгованість за кредитом 42409,54 дол. США; заборгованість за відсотками - 1810,62 дол. США (а.с.66). Наданими представником позивача у судовому засіданні повними розрахунками заборгованості за вказаним кредитним договором підтверджено наявність заборгованості станом на 05.05.2014 р. на загальну суму 49488,42 дол. США, станом на 01.09.2014 р. на загальну суму 52544,58 дол. США (а.с.69-70, 71-72). Ухвалою судді Славутицького міського суду Київської області від 29 червня 2010 року по справі № 2-447/2010 за заявою [PERSON] з метою забезпечення позову до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики накладено арешт на житлове приміщення за адресою: [ADDRESS], придбане за договором купівлі-продажу № 423 від 16 лютого 2007 року на [PERSON] та заборонено проводити його відчуження до закінчення розгляду справи (а.с.7). Постановою державного виконавця відділу ДВС Славутицького міського управління юстиції від 2 липня 2010 року на виконання ухвали суду накладено арешт на вказану квартиру та заборонено здійснювати відчуження цього майна (а.с.11). Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 6 жовтня 2010 року по справі № 2-447/2010 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи: [PERSON] та ВАТ КБ «Надра», яке набрало законної сили 7 лютого 2011 року, первісний позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 306863 грн. боргу та процентів за договором позики від 2 квітня 2008 року, 1820 грн. судових витрат, всього 308683 грн.. У задоволенні зустрічного позову відмовлено (а.с.8-10, 73). На виконання цього рішення боржником сплачено стягувачу 09.07.2013 р. - 64,08 грн.; 23.08.2013 р. - 100,27 грн. (а.с.53,54). Вирішуючи спір, суд виходить з наступного правового регулювання спірних відносин. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» та ч. 1 ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Згідно ч. 1 ст. 574 ЦК України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» та ч. 1 ст. 589 і ч. 2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. За правилом ч. 6 цієї статті у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані в установленому порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень» відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право у разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно з встановленим пріоритетом. Відповідно до ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя (ч. 1). Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю (ч. 3). Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна (ч. 4). Враховуючи обставини справи та беручи до уваги, що право застави (іпотеки) у кредитора, - позивача у справі, виникло раніше обтяження у виді накладення судом арешту на спірну квартиру, яка є предметом іпотеки, наявність невиконаного зобов'язання за кредитним договором, забезпеченого іпотекою, яка не припинена, то банк, - позивач у справі, має переважне право на одержання задоволення своїх вимог від реалізації предмета іпотеки. У зв'язку з цим для забезпечення реалізації предмета іпотеки з метою задоволення вимог позивача, які виникли з кредитного договору, забезпеченого іпотекою, позов про зняття арешту з предмета іпотеки необхідно задовольнити. Заперечення третьої особи [PERSON] не можуть бути взяті до уваги при вирішенні спору. Наданими суду розрахунками підтверджено наявність невиконаного зобов'язання [PERSON] по укладеному з банком кредитному договору, яке забезпечене іпотекою спірної квартири, що надає переважне право банку на задоволення своїх вимог за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки. Питання звернення стягнення на частку боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується в іншому порядку, передбаченому чинним законодавством. Розподіл судових витрат у цій справі проводиться за правилами ст. 88 ЦПК України, згідно якої з відповідачів на користь позивача у рівних частках необхідно стягнути судові витрати по оплаті судового збору на загальну суму 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved