Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

29.11.2017 позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №16-К/10Ф від 27.04.2010 у розмірі 1 046 133,26 грн. та судові витрати. У позові посилається на те, що 27.04.2010 між ПАТ «АКБ «Траст-капітал» та [PERSON] укладено кредитний договір № 16-К/10Ф зі змінами та доповненнями, відповідно до умов якого [PERSON] було надано кредит у сумі 395 000,00 грн., зі сплатою 23% річних. 26 серпня 2014 року між позивачем та відповідачем укладено угоду про визнання боргу за кредитним договором за наданим кредитом в сумі 395 тис. грн. 02 жовтня 2015 року між позивачем та відповідачем укладено угоду про визнання боргу за кредитним договором за наданим кредитом на суму 395 тис. грн. та процентів за його користування в сумі 467 717,19 грн. всього на загальну суму 856 717, 19 грн. Станом на 31.10.2017 заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає 1 046 133,26 грн. з яких: - 395 000,00 грн. - заборгованість за наданим кредитом; - 651 133,26 грн. - заборгованість за нарахованими, але не сплаченими процентами за користування кредитом. Однак, позивач зазначає, що позичальник порушує умови договору та не виконує зобов`язання по своєчасному поверненню кредитних коштів та процентів за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим виникла заборгованість перед позивачем. Ухвалою судді від 11.01.2018 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 19.09.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, якою просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримує та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставив. Судові повістки, що направлялась на його адресу за останньою відомою адресою проживання, не були отримані відповідачем та повернулися на адресу суду з відміткою за закінченням встановленого строку зберігання. Відповідно до ч.ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За правилами ст.ст. 1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 509 ЦК України, в силу зобов`язання одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Судом встановлено, що 27.04.2010 між ПАТ «АКБ «Траст-капітал» та [PERSON] укладено кредитний договір № 16-К/10Ф зі змінами та доповненнями, відповідно до умов якого [PERSON] було надано кредит у сумі 395 000,00 грн., зі сплатою 23% річних. 26 серпня 2014 року між позивачем та відповідачем укладено угоду про визнання боргу за кредитним договором за наданим кредитом в сумі 395 тис. грн. 02 жовтня 2015 року між Позивачем та відповідачем укладено угоду про визнання боргу за кредитним договором за наданим кредитом на суму 395 тис. грн. та процентів за його користування в сумі 467 717,19 грн. всього на загальну суму 856 717, 19 грн. Разом з тим, станом на 31.10.2017 заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає 1 046 133,26 грн. з яких: - 395 000,00 грн. - заборгованість за наданим кредитом; - 651 133,26 грн. - заборгованість за нарахованими, але не сплаченими процентами за користування кредитом. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 16-К/10Ф від 27.04.2010 у розмірі 1 046 133,26 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 15 692,00 грн.

Outcome: approved