Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

30.03.2016 року [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив виділити йому в натурі 1/2 частину домоволодіння, припинити право спільної часткової власності та визначити порядок користування земельною ділянкою відповідно до часток співвласників у домоволодінні [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.04.2008 року за ним та за відповідачем було визнано право власності на домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON] та в порядку спадкової трансмісії після смерті батька [PERSON] . Позивач та відповідач є власниками по 1/2 частині зазначеного домоволодіння. Домоволодіння [ADDRESS] складається з наступних будівель та споруд: літ. А-1 - житлового будинку, літ. Б - входу у погріб, літ. В, літ. Д - сараїв, літ. Г - літної кухні, літ. Ж - вбиральні, літ. З - літнього душу, літ. К - колодязя, літ. М - навісу, № 1-7, І, II - споруд, замощення. В свою чергу житловий будинок літ. А-1 загальною площею 59,9 кв.м., житловою - 36,8 кв.м., складається з наступних приміщень: № 1 - кухні, площею 11,5 кв.м., № 2 - житлової кімнати, площею 7,7 кв.м., № 3 - житлової кімнати площею 3,9 кв.м., № 4 - кухні, площею 11,6 кв.м., № 5 - житлової кімнати площею 17,2 кв.м., № 6 - житлової кімнати площею 8 кв.м. Відповідачка самовільно в житловому будинку літ. А-1 заклала дверний проріз між приміщенням № 1-4 та № 1-5, звела навіси літ. М, а2 (над ґанками літ. А, літ. А1), зведений ґанок літ. А1. Вищезазначені зміни не належить до самочинних, що підтверджується актом від 16.07.2015 року, складеного інженером з інвентаризації нерухомого майно [PERSON] . Угоди стосовно розподілу земельної ділянки та житлового будинку з будівлями та спорудами між співвласниками відсутні, у добровільному порядку сторони згоди не дійшли. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.03.2016 року відкрито провадження у справі. 14 червня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON] , у якому просила виділити їй в натурі 1/2 частину домоволодіння та визнати за нею право власності на 1/2 частину домоволодіння, припинити право спільної часткової власності та визначити порядок користування земельною ділянкою відповідно до часток співвласників у домоволодінні [ADDRESS] . Зустрічний позов мотивований тим, що між [PERSON] та [PERSON] , як між співвласниками, виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження зазначеного домоволодіння, угоди про виділ в натурі частки не досягнуто. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.06.2016 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження у справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2016 року провадження по справі було відновлено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.01.2017 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження у справі. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 вересня 2017 року цивільну справу розподілено в провадження судді Басової Н.В. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.09.2017 року цивільну справу прийнято до провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2017 року по справі призначено судово-технічну експертизу та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.05.2018 року провадження по справі було відновлено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.07.2018 року по справі призначено судово-технічну експертизу та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.01.2020 року провадження по справі було відновлено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.02.2021 року по справі призначено додаткову комісійну судово-будівельно-технічну, оціночно-будівельну, та земельно-технічну експертизи. У судовому засіданні 11.10.2021 року ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, підготовче судове засідання було закінчено, призначено розгляд справи по суті. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Мазинцева Л.І. у судовому засіданні просили позовні вимоги задовольнити, зустрічний позов визнають частково. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Деркунський К.Л. у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, зустрічний позов підтримали. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] задоволенню не підлягають за наступних підстав. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.04.2008 року за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності на домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] та в порядку спадкової трансмісії після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] (а.с. 8, том 1). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 22.04.2015 року, [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належить по 1/2 частині домоволодіння [ADDRESS] (а.с. 10-11, том 1). Домоволодіння [ADDRESS] складається з наступних будівель та споруд: літ. А-1 - житлового будинку, літ. Б - входу у погріб, літ. В, літ. Д - сараїв, літ. Г - літної кухні, літ. Ж - вбиральні, літ. З - літнього душу, літ. К - колодязя, літ. М - навісу, № 1-7, І, II - споруд, замощення. В свою чергу житловий будинок літ. А-1 загальною площею 59,9 кв.м., житловою - 36,8 кв.м., складається з наступних приміщень: № 1 - кухні, площею 11,5 кв.м., № 2 - житлової кімнати, площею 7,7 кв.м., № 3 - житлової кімнати площею 3,9 кв.м., № 4 - кухні, площею 11,6 кв.м., № 5 - житлової кімнати площею 17,2 кв.м., № 6 - житлової кімнати площею 8 кв.м. (а.с. 13-16, том 1). В житловому будинку літ. А-1 закладений дверний проріз між приміщенням № 1-4 та № 1-5, зведені навіси літ. М, а2 (над ґанками літ. а, літ. а1), зведений ґанок літ. а1. Вищезазначені зміни не належить до самочинних, що підтверджується актом від 16.07.2015 року, складеного інженером з інвентаризації нерухомого майно [PERSON] (а.с. 17, том 1). Згідно висновку експертів за результатами проведення комісійної судової будівельно-технічної, оціночно-земельної та земельно-технічної експертизи, складеного 29.11.2019 року Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз, запропоновано один варіант розділу будинку, за яким 1 співвласнику ( [PERSON] ) виділяється квартира з наступними приміщеннями: - у будинку літ. А-1: прим. 1-2 (7,7 кв.м.); прим. 1-3 (3,9 кв.м.); прим. 1-4 (11,6 кв.м.); - у прибудові А1-1: прим. 1-1 (11,5 кв.м.); дворові будівлі та господарські споруди: ганок літ. а; погріб під житловим будинком А-1, вхід у погріб літ. Б, Ѕ інших дворових споруд (колодязь, огорожі, вимощення, доріжки). 2 співвласнику ( [PERSON] ) виділяється квартира з наступними приміщеннями: - у будинку літ. А-1: прим. 1-5 (17,2 кв.м.); - у прибудові А1-1: прим. 1-6 (8,0 кв.м.); дворові господарські споруди: сарай літ. В; літня кухня літ. Г, сарай літ. Д, вбиральня літ. Ж, душ літ. З, ворота з хвірткою № 2, № 3, Ѕ інших дворових споруд (колодязь, огорожі, вимощення, доріжки). Вартість компенсації складає 827,00 грн. на користь 2 співвласника [PERSON] (а.с. 136-180, том 1). У висновку експертів за результатами проведення комісійної судової будівельно-технічної, оціночно-земельної та земельно-технічної експертизи № 960/961/962/963-21, складеного 11.06.2020 року Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз, зазначено, що на час проведення співвласниками житлового будинку: побудовано ганок для входу в приміщення 1-6 (прибудова літ. А1-1) при цьому облаштовано дверний отвір в приміщенні 1-6; дверний проріз між приміщеннями 1-5 та 1-4 закладено; закладено віконний проріз в прим. 1-1; облаштовано окремі системи електропостачання; демонтовано опалювальну піч, що привело до збільшення площі житлового будинку на площу, яка займала піч; встановлено металопластикові вікна; в прим. 1-1 облаштовано люк на горище житлового будинку, з подвір`я вхід до горища не облаштовано. В наданих матеріалах відсутня документація про узаконення зміненої площі та внесення змін до правовстановлюючих документів. При поділі за основу приймається площа житлового будинку, зазначена в правовстановлюючих документах, а саме узаконену площу по літ. А-1: загальна площа - 59,9 кв.м., житлова - 36,8 кв.м. Експертизою запропоновано два варіанти виділу будинку та земельної ділянки (а.с. 70-115, том 2). [PERSON] просив здійснити виділ частину будинку в натурі за 1 варіантом комісійної судової будівельно-технічної, оціночно-земельної та земельно-технічної експертизи від 29.11.2019 року, а [PERSON] просила виділити частину будинку в натурі за 1 варіантом комісійної судової будівельно-технічної, оціночно-земельної та земельно-технічної експертизи від 11.06.2020 року. Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Згідно зі статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то, з урахуванням конкретних обставин, такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно. Перепланування (переобладнання) жилого будинку проводиться з дозволу виконавчого комітету місцевого органу самоврядування (стаття 152 ЖК УРСР). Переобладнання та перепланування будинку повинно відповідати проектній документації, будівельним нормам і правилам. До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, тощо. Водночас, при поділі житлового будинку в натурі у разі необхідності його переобладнання та перепланування до ухвалення рішення в матеріалах справи повинні бути надані відповідні висновки: технічний висновок про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, санітарно - епідеміологічним вимогам, пропонованим до будинків і приміщень, і правилам пожежної безпеки; висновки органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекцій та інших відповідних органів про можливість встановлювати у кожному виділеному житловому приміщенні окремих лічильників, вентиляційних каналів, пов`язаних із цим переобладнанням і переплануванням; висновки інших служб, зокрема, погодження для встановлення відокремленого газо-, водо- та енергопостачання. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Однак до матеріалів справи не надано доказів того, що переобладнання та перепланування будинку відповідатиме проектній документації, будівельним нормам і правилам. За змістом частини 1 статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до частин першої, другої статті 120 ЗК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до частини четвертої статті 120 ЗК України, при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Зазначена норма закріплює загальний принцип пропорційності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Як роз`яснено в пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при переході права власності на будівлі та споруди до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 року, згідно зі статтею 377 ЦК України, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК України Законом України від 27 квітня 2007 року № 997-У, згідно зі статтею 120 ЗК України, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 (провадження № 61-22087св19) зроблено висновок, що «відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Розглядаючи справу, суди першої та апеляційної інстанцій на наведене уваги не звернули, не врахували, що спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється». Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 липня 2021 року по справі № 310/7011/17 (провадження № 61-7153св20). У даній справі [PERSON] та [PERSON] пред`явили позовні вимоги саме про виділ належної їм частки в праві спільної часткової власності на домоволодіння за правилами статті 364 ЦК України та визначення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками відповідно до часток у житловому будинку. Позовних вимог про поділ домоволодіння в натурі між сторонами в порядку статті 367 ЦК України [PERSON] та [PERSON] не заявляли. Оскільки домоволодіння за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, суд враховує, що виділ частки в цьому майні є неможливим, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для задоволення позову. Позовні вимоги про визначення порядку користування земельною ділянкою також не підлягають задоволенню як похідні від вирішення позовних вимог про виділ частки зі спільної часткової власності. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] задоволенню не підлягають, тому за рахунок відповідачів не відшкодовуються. Крім того, згідно висновку експертизи № 960/961/962/963-21 від 11.06.2020 року ринкова вартість домоволодіння становить 346483,00 грн., тому з [PERSON] та з [PERSON] слід стягнути в дохід держави судовий збір по 285,91 грн. з кожного (346483 грн. х 1% = 3464,83 грн. - 1446,51 грн. = 285,91 грн.). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved