Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

29 грудня 2017 року ПАТ Дельта Банк звернулося до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором на загальну суму 66 575 грн. 22 коп., з яких: 44 394 грн. 81 коп. прострочене тіло кредиту, 22 180 грн. 41 коп. заборгованість за відсотками, а також судовий збір у сумі 1 600 грн. В обґрунтування позову позивач вказував на те, що 09.01.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] шляхом акцептування пропозиції відповідача було укладено кредитну угоду № 002-14518-090113, відповідно до якого банк встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі 50 000 грн. Однак відповідач порушив умови повернення суми кредиту, місячних відсотків за користування коштами, та інших платежів. Загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 06.10.2017 року склала 66 575 грн. 22 коп. Позивач свого представника в судове засідання не направив, проте в заявленому позові заздалегідь просив розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, проте ним через канцелярію суду надано письмові пояснення, в яких останній позовні вимоги не визнав, просив відмовити, посилаючись на пропуск позивачем загального строку позовної давності та просив слухати справу за його відсутності. Дослідивши письмові докази по справі, взявши до уваги заяви сторін по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 Цивільного кодексу України). За змістом статті 297 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до частини першої статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 Цивільного кодексу України). Згідно із ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 527 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Заборгованість відповідача за розрахунком позивача станом на 06.10.2017 року становить ідповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 Цивільного кодексу України). За змістом статті 297 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до частини першої статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 Цивільного кодексу України). Згідно із ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 527 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Заборгованість відповідача за розрахунком позивача станом на 06.10.2017 року становить 66 575 грн. 22 коп., з яких: 44 394 грн. 81 коп. прострочене тіло кредиту, 22 180 грн. 41 коп. заборгованість за відсотками. Відповідач заявив про застосування позовної давності, мотивуючи тим, що останній платіж за вказаним кредитним зобов'язанням відповідачем здійснено у жовтні 2014 року, а з цим позовом банк звернувся до суду у листопаді 2017 року, чим порушив загальний строк позовної давності. Суд погоджується з доводами відповідача, що трирічний строк звернення до суду закінчився до дня звернення позивача до суду, а саме 02 жовтня 2017 року. Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 Цивільного кодексу України). Оскільки останній платіж за договором про встановлення кредитної лінії відповідач здійснив у жовтні 2014 року, а з позовом банк звернувся до суду у листопаді 2017 року, суд дійшов висновку про сплив трирічного строку позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 Цивільного кодексу України), тому вимоги позивача про стягнення 66 575 грн. 22 коп. заборгованості за кредитом задоволенню не підлягають саме через сплив позовної давності. Згідно із ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України у разі відмови в позові, судові витрати повязані з розглядом справи покладаються на позивача. Згідно п. 9 Перехідних положень ЦПК України, в редакції, яка набула чинності 15 грудня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Керуруючись ст. ст. 2, 4, 10, 263 - 265, 351 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: dismissed