Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

29 травня 2017 року ТОВ «Коджен Б» звернулося до суду з позовом до [PERSON], ТОВ «Білопілля Агросвіт» про визнання недійсним договору оренди землі. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 01 грудня 2010 року товариство уклало з [PERSON] договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером [NUMBER], площею 3,2340 га строком до 30 листопада 2022 року. 24 травня 2012 року цей договір зареєстровано у відділі Держкомзему у Білопільському районі за №592060004001373. 11 лютого 2017 року [PERSON] уклав договір оренди вищезгаданої земельної ділянки з ТОВ «Білопілля Агросвіт», який зареєстровано у встановленому законом порядку. Вказує, що договір, укладений між ТОВ «Коджен Б» та [PERSON] є чинним. На підставі ч. 1-3, 5 ст. 203, ч. 1 ст. 215, ст. 525 ЦК України, ст. ст. 24 Закону України «Про оренду землі» позивач просить: визнати недійсними договір оренди земельної ділянки №43н, укладений 11 лютого 2017 року між ТОВ «Білопілля Агросвіт» та [PERSON], зареєстрований 07 квітня 2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про інше речове право 19872358. Ухвалою від 07 червня 2017 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом. 03 липня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до ТОВ «Коджен Б», який мотивує тим, що договір оренди земельної ділянки із ТОВ «Коджен Б» не підписував, а кошти, які впродовж 2010-2016 років отримував від відповідача, вважав компенсацією за самовільне використання земельної ділянки. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить визнати недійсним договір оренди землі, зареєстрований у відділі Держкомзему у Білопільському районі 24 травня 2012 року за №592060004001373, укладений з ТОВ «КОДЖЕН Б» 01 грудня 2010 року та скасувати його державну реєстрацію (а. с. 66-68). Ухвалою суду від 03 липня 2017 року відкрито провадження за зустрічним позовом [PERSON] та об'єднано в одне провадження з первісним позовом ТОВ «КОДЖЕН Б». Ухвалою Білопільського районного суду від 06 вересня 2017 року у справі призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Сумського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. На час проведення експертизи провадження у справі було зупинено. У подальшому у зв'язку з надходженням клопотання експерта про надання додаткових матеріалів для проведення експертизи ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 05 жовтня 2017 року провадження по справі відновлено та після отримання всіх необхідних документів ухвалою суду від 16 листопада 2017 року вказані матеріали направлені експерту, а провадження по справі зупинено. 28 грудня 2017 року до суду із Сумського НДЕКЦ МВС України надійшов висновок судової почеркознавчої експертизи №19/119/6-6/102е від 14 грудня 2017 року, у зв'язку з чим ухвалою судді від 29 грудня 2017 року відновлено провадження у справі. У судовому засіданні представник ТОВ «Коджен Б» Потураєв С. В. первісний позов підтримав у повному обсязі, а зустрічний позов [PERSON] не визнав, просив застосувати до позовних вимог останнього строк позовної давності для звернення до суду. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні первісний позов ТОВ «Коджен Б» не визнав, а поданий ним до останнього зустрічний позов підтримав. Представник відповідача - ТОВ «Білопілля Агро» Подибайло А. Ю. первісний позов не визнав, посилаючись на те, що [PERSON] договір з ТОВ «Коджен Б» не укладав, а відтак, здавши в оренду ТОВ «Білопілля Агросвіт» належну йому земельну ділянку, реалізував право на вільне розпорядження своїм майном. Зустрічний позов [PERSON] підтримав. Представник третьої особи: Служби з державної реєстрації прав Білопільської міської ради Сумської області у судове засідання не з'явився без повідомлення причин. Про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 194). Заслухавши представника позивача за первісним позов та представника відповідача за зустрічним позовом Потураєва С. В., відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON], представника відповідача за первісним позовом - ТОВ «Білопілля Агросвіт» Подибайла А. Ю., повно, всебічно і об'єктивно дослідивши зібрані по справі докази та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. ст. 76-78, ст. 81 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і елетронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. З матеріалів справи вбачається, що державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданим 15 грудня 2009 року Білопільською районною державною адміністрацією, посвідчено право власності [PERSON] на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2340 га в межах згідно з планом, розташовану на території Нововирківської сільської ради Білопільського району Сумської області (а. с. 21). 01 грудня 2010 року між [PERSON] та ТОВ «Коджен Б» було укладено договір оренди земельної ділянки, зареєстрований у Відділі Держкомзему у Білопільському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 24 травня 2012 року за №592060004001373, зі строком дії 12 років з урахування ротації культур згідно з проектом землеустрою (а. с. 16-18). За умовами вказаного договору, на підставі акту прийому - передачі та акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] передав в оренду ТОВ «Коджен Б» земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2340 га (а. с. 19-20). 11 лютого 2017 року між [PERSON] і ТОВ «Білопілля Агросвіт» було укладено договір оренди вказаної вище земельної ділянки. Пунктом п. 3.1 договору передбачено, що він укладений на 15 років та набирає чинності з моменту підписання сторонами (а. с.47-50). 07 квітня 2017 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Білопільського районного управління юстиції Сумської області Пихтіною О. М. прийнято рішення №34679902 про проведення державної реєстрації іншого речового права - права оренди земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER], у зв'язку з чим у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснено запис про інше речове право за номером 19872358 (а. с. 59-60). За змістом ст. 1, ст. 13 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України, ч. 5 ст. 6, ч. 1 ст. 14, ст. 18 Закону України «Про оренду землі» передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем, який укладається в письмовій формі, підлягає державній реєстрації та набуває чинності з моменту її здійснення. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства щодо договору, регулюються актами земельного законодавства - Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Відповідно до положень ч. 2 та ч. 3 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. В силу вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Не підписання договору оренди його стороною чи уповноваженою стороною особою, свідчить як про порушення вимоги щодо форми договору, так і підтверджує відсутність волевиявлення сторони договору щодо погодження його істотних умов. Згідно з ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. З висновку судової почеркознавчої експертизи №19/119/6-6/102е від 14 грудня 2017 року вбачається, що підписи від імені [PERSON] у графі «Орендодавець» у договорі оренди земельної ділянки б/н від 01 грудня 2010 року, укладеному між [PERSON] та ТОВ «Коджен Б», акті приймання - передачі земельної ділянки б/н від 01 грудня 2010 року, виконані не [PERSON], а іншою особою (а. с. 179-189). Зміст зазначеного вище висновку експертизи узгоджується з іншими матеріалами справи в сукупності та не викликає сумнівів в його правильності та обґрунтованості. Доказів зворотного суду не надано. Суд вважає необґрунтованими доводи представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом Потураєва С. В. про порушення експертом вимог Тимчасової інструкції з організації, проведення та оформлення експертних проваджень у підрозділах Експертної служби Міністрества внутрішніх справ України» під час проведення вказаної вище експертизи, що пов'язане з вибірковим дослідженням експертом наданих судом підписів [PERSON], з огляду на те, що зразки вільних підписів [PERSON], які надійшли на дослідження, досліджувалися в повному обсязі, про що зазначено у висновку. Клопотання про призначення додаткової чи повторної експертизи від сторін не надходили. З огляду на викладене суд приходять до висновку про доведеність того, що договір оренди земельної ділянки площею 3,2340 га, укладений 01 грудня 2010 року між ТОВ «Коджен Б» та [PERSON], зареєстрований у відділі Держкомзему у Білопільському районі 24 травня 2012 року за №592060004001373, підписано не [PERSON], а іншою особою без наявних на те повноважень. Крім того, суд вважає необґрунтованими доводи представника ТОВ «Коджен Б» Потураєва С. В., що надання [PERSON] ТОВ «Коджен Б» документів для укладення договору та отримання ним плати за оренду земельної ділянки підтверджує намір останнього укласти договір, оскільки вказане не спростовує відсутність волевиявлення орендодавця на укладення оспорюваного договору на умовах, викладених у ньому. Таким чином, враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, аналізуючи докази та даючи їм правову оцінку, щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що договір оренди землі від 01 грудня 2010 року, зареєстрований у відділі Держкомзему у Білопільському районі 24 травня 2012 року за №592060004001373, в силу положень ст. ст. 203, 207, 215 ЦК України є недійсним. Крім того, суд вважає необґрунтованими доводи представника ТОВ «Коджен Б» Потураєва С. В. про те, що впродовж 2010-2016 років [PERSON] отримував оренду плату за землю, а відтак знав про порушення його права та пропустив строк позовної давності за зустрічною вимогою. Оскільки, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у позивача права на позов і можливості реалізувати його в примусовому порядку через суд, що узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 261 ЦК України. У судовому засіданні [PERSON] зазначив, що кілька разів звертався до ТОВ «Коджен Б» з приводу отримання інформації щодо наявності договору оренди, оскільки надавав останньому документи для його оформлення, однак не підписував його. Копію спірного договору отримав у 2016 році. Доказів протилежного представником ТОВ «Коджен Б» не надано. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що отримавши у відповідача копію оспорюваного договору, [PERSON] дізнався про порушення свого права, а відтак, отримав право на звернення до суду з позовом про його відновлення. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові №6-48цс15 від 22 квітня 2015 року. Таким чином, суд вважає доведеним факт того, що [PERSON] не підписував договір оренди земельної ділянки з ТОВ «Коджен Б» та не пропустив строк позовної давності для звернення до суду з позовом, а відтак вказаний договір є недійсним. Разом з цим, з огляду на те, що договір оренди землі від 01 грудня 2010 року між ТОВ «Коджен Б» та [PERSON] судом визнано недійсним та в силу ч. 1 ст. 236 ЦК України він не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню вимоги ТОВ «Коджен Б» про визнання недійсним договору оренди №43н від 11 лютого 2017 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Білопілля Агросвіт». Крім того, уклавши вказаний договір, [PERSON] реалізував право вільно розпоряджатися належним йому майном. Щодо позовних вимог [PERSON] про скасування державної реєстрації спірного договору оренди землі від 01 грудня 2010 року, суд зазначає наступне. Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно здійснюються у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» уповноваженими на те особами та органами, у зв'язку з чим вимога [PERSON] до ТОВ «Коджен Б» про скасування державної реєстрації договору оренди землі заявлена не до належного відповідача, а отже задоволенню не підлягає. Згідно з ч. 1 ст. 133, ч. 1, 2 ст. 144 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови у позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру позовних вимог. При зверненні із зустрічним позовом до ТОВ «Коджен Б» про визнання договору недійсним та скасування його державної реєстрації [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 640 грн. за вимогу про визнання договору недійсним. Разом з цим, за вимогу про скасування державної реєстрації договору оренди землі судовий збір у розмірі 640 грн. останнім не сплачено. Крім того, за проведення судової почеркознавчої експертизи [PERSON] понесено судові витрати у сумі 2 250 грн. 24 коп. (а. с. 65, 132 а). Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з ТОВ «Коджен Б» на користь [PERSON] пропорційно задоволеним позовним вимогам судові витрати у сумі 1 765 грн. 12 коп., виходячи із розрахунку:((640 грн. + 2250,24 грн.)/100%)х50%. Також у зв'язку з недоплатою [PERSON] при зверненні до суду із зустрічним судового збору у розмірі 640 грн., суд вважає за необхідне стягнути з останнього на користь держави вказану суму судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial