Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

31.07.2020 року позивач [PERSON] засобами поштового зв`язку звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування після померлої [INFO] матері [PERSON] у вигляді 1/2 частини земельної ділянки розміром 4,340 га, яка розташована в межах Йосипівської сільської ради Білоцерківського району. В обґрунтування позову вказував, що після смерті його матері [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки. Спадкоємцями першої черги є позивач [PERSON] , його брат [PERSON] та сестри [PERSON] , [PERSON] . Позивач прийняв спадщину у встановлені законом строки, проте отримав відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Підставою відмови є невідповідність документів, а саме: визнано право власності на 1/2 частку, залишилась 1/2 частка земельної ділянки, а спадкоємці ті ж в рівних частках по 1/4. 10.08.2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 08.09.2020 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, витребувано від Узинської міської державної нотаріальної контори копії матеріалів спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] . 28.09.2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі. 09.11.2020 року на адресу суду надійшли копії матеріалів спадкової справи № 261/2012, заведеної 17.10.2012 року після померлої [INFO] [PERSON] на 53 аркушах. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Представник позивача - адвокат Закаблук Л.О., звернулась до суду із заявою про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , яка діє в інтересах недієздатних [PERSON] та [PERSON] (треті особи у справі), звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, надала копію рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.07.2017 року № 357/6573/17 про встановлення опіки. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] та свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.10.2012 року, посвідченого державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області Малькевич Л.В., спадкоємцями майна [PERSON] є її діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,340 га, яка розташована в межах Йосипівської сільської ради Білоцерківського району Київської області. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.10.2008 року за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 4,340 га, яка розташована в межах Йосипівської сільської ради Білоцерківського району Київської області та належала [PERSON] , яка померла [INFO] . У березні 2017 року, як спадкоємець першої черги, [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої. З підстав невідповідності документів, а саме: визнано право власності на 1/2 частку, залишилась 1/2 частка земельної ділянки, а спадкоємці ті ж в рівних частках по 1/4 - позивачу відмовлено у видачі вказаного свідоцтва. Наведене підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.03.2017 року. 04.07.2017 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області [PERSON] призначено опікуном над недієздатними [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні спору, суд виходить з наступного. Загальні положення про спадкування визначені у Главі 84 Книги шостої ЦК України. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її ( ч. 1 ст.1268 ЦК України). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , яка діє в інтересах третіх осіб [PERSON] та [PERSON] , не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на 1/2 частину земельної ділянки, що є предметом спадщини. Інша частина земельної ділянки за рішенням суду від 20.10.2008 року визначена відповідачу як спадщина після смерті матері. Згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до роз`яснень п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2010 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, враховуючи зміст відмови нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом, згоду відповідача щодо визначення позивачу іншої частини земельної ділянки (1/2), суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.

Outcome: approved