Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

29.07.2020 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] - звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, до відповідачів - Вознесенської міської ради, виконавчого комітету Вознесенської міської ради, [PERSON] про визнання частково недійсним розпорядження органу приватизації №3183 від 09.08.2004 року, свідоцтва про право власності на житло виданого 09.08.2004 року на підставі вказаного розпорядження [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно. В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначав, що позивач [PERSON] у зв`язку з перевіркою правомірності постановки її, як члена сім`ї військовослужбовця на квартирний облік 20.07.2020 року дізналась, що вона реалізувала 09.08.2004 року своє право на безплатну приватизацію житла - квартири [ADDRESS] , але особисто жодних дій не вчиняла, у вказаному житлі не проживала, не була членом сім`ї наймача [PERSON] : з грудня 2000 року проживала у м. Миколаєві, а з травня 2004 року у м. Очаків Миколаївської області за місцем служби майбутнього чоловіка (шлюб уклали 14.08.2004 року), свідоцтво про право власності на квартиру не відображає її волевиявлення, оскільки оформлене без її участі. Посилаючись на те, що довідка про склад сім`ї наймача спірної квартири видана КП «Жилсервіс» містить недостовірні відомості, письмової згоди позивач на приватизацію не давала (підпис на заяві виконано не нею), порушені її права у самостійному набутті в користування, а в подальшому - приватизації іншого повноцінного житла, яке може бути отримано її чоловіком військовослужбовцем з урахуванням усіх членів сім`ї, представник позивача просив заяву задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Представник відповідачів - Вознесенського міської ради, виконавчого комітету Вознесенського міської ради в судове засідання не з`явився, суду надав відзив на позовну заяву, де позов не визнає, зазначаючи, що станом на час подачі заяви та видачу розпорядження про приватизацію спірної квартири, приватизація здійснювалась у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та положень наказу Державного комітету України по житлово- комунальному господарству від 15 вересня 1992 року № 56 «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян» (із змінами, внесеними згідно з наказом Держжитлокомунгоспу від 05 серпня 1994 року № 72). До органу приватизації була подана заява наймача квартири [ADDRESS] [PERSON] , яка була підписана ним та чотирма повнолітніми членами його сім`ї, в тому числі і позивачем, всі підписи засвідчено працівником КП «Жилсервіс» і до заяви долучена довідка про склад сім`ї наймача вказаної квартири. Позивач [PERSON] є членом сім`ї наймача, за якою зберігалось право на житло як тимчасово відсутньою понад шість місяців через виїзд з постійного місця проживання у зв`язку з навчанням. Приймаючи участь у приватизації квартири позивачем було законно реалізоване право на це житло, яке отримувалось згідно з ордеру на зайняття житлового приміщення. Таким чином, права [PERSON] на житло, не тільки лише не порушено, а й використано в обсязі 23,68 кв.м. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, суду надала відзив на позовну заяву, де позов визнає, та просить справу розглянути за її відсутності. Вислухавши пояснення представника позивача - адвоката Тітух І.Б., дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Розгляд справ про приватизацію державного житлового фонду за позовами до органів місцевого самоврядування щодо правомірності передання громадянам житла у власність шляхом приватизації розглядаються в порядку цивільного судочинства як приватно правовий спір, оскільки в даному випадку суб`єкт владних повноважень (відповідач) реалізує свої повноваження власника державного житлового фонду. За своєю правовою природою приватизація житла є правочином, за яким особа безплатно, в межах норм, встановлених законом, набуває у власність житлове приміщення, яке перебуває у його правомірному користуванні. Відповідно до ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Статтею ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Орган місцевого самоврядування, у даному випадку Вознесенська міська рада, є учасником цих правовідносин як власник, завдяки яким вона забезпечує відчуження квартир (будинків), призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України, тобто забезпечує можливість громадянам реалізувати своє конституційне право на житло. Необхідні документи, необхідні для прийняття відповідачем рішення, передбачені Положенням про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству №56 від 15.09.1992 року, яке діяло на час спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності громадянам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у рівних частках кожному. Право власності на дану квартиру виникло відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло видане 09.08.2004 року органом приватизації Вознесенської міської ради на підставі розпорядження органу приватизації №3183 від 09.08.2004 року. [PERSON] померла [INFO] (а.с. 51), [PERSON] -13.10.2006 року (а.с. 52), їх спадкоємцем стала відповідач [PERSON] , яка отримала відповідно 03.08.2007 року та 08.10.2007 року свідоцтва про право на спадщину за законом після їх смерті по 1/4 частці вказаної квартири, але право власності на нерухоме майно не було зареєстровано. Станом на 09.08.2004 року у вказаній квартирі були зареєстровані та проживали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується довідкою КП «Жилсервіс» (а.с.24), [PERSON] письмовою заявою відмовився від участі у приватизації житла (а.с. 25). Визначення статусу осіб, які постійно проживають і за якими зберігається право на житло, здійснюється за положеннями ст. 71 ЖК України, згідно якої у позивача [PERSON] зберігалось право на житло як тимчасово відсутньої понад шість місяців через виїзд з постійного місця проживання у зв`язку з навчанням. Довідкою навчального закладу (а.с. 9) підтверджено, що [PERSON] була зареєстрована у гуртожитку [ADDRESS] з 22 грудня 2000 року по 04 листопада 2004 року через навчання в Миколаївському державному університеті ім.Сухомлинського. Доказів, що на заяві про передачу квартири у приватну власність підпис від імені [PERSON] виконано не нею, а іншою особою, суду не надано. Суд звертає увагу на ту обставину, що після приватизації житла - 09.08.2004 року - позивач [PERSON] 14.08.2004 року уклала шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Вознесенського міського управління юстиції (а.с. 8), тобто перебувала у м.Вознесенську. Відсутність окремої письмової заяви позивача як тимчасово відсутнього члена сім`ї наймача на приватизацію квартири при наявності спільної заяви наймача та членів його сім`ї, в тому числі і позивача, не впливає на вирішення спору. Приймаючи участь у приватизації квартири [ADDRESS] , позивачем було законно реалізоване право на це житло, яке отримувалось згідно з ордеру на зайняття житлового приміщення. Таким чином, права позивача [PERSON] на житло не порушені, та використані в обсязі 23,68 кв.м. на її особу.

Outcome: dismissed