overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

30 грудня 2016 року до Словянського міськрайонного суду позивач звернувся з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 13 вересня 2008 року, що був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області, про що зроблено актовий запис № 510. Вказав, що від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з відповідачем. Фактичні шлюбні відносини припинені з середини 2016 року, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, і між ними немає взаємного порозуміння та з вказаного часу мешкають окремо. Спору про місце проживання дітей та розподіл спільного сумісного майна між ними немає. Тому просить суд, розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем. Позивач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, проте надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, при цьому вказала, що позивні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони одружені з 13 вересня 2008 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області, про що зроблено актовий запис № 510. Фактичні шлюбні відносини припинені з середини 2016 року, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, і між ними немає взаємного порозуміння та з вказаного часу мешкають окремо. Спору про місце проживання дітей та розподіл спільного сумісного майна між ними немає. Від наведеного шлюбу сторони мають спільних двох неповнолітніх дітей синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з відповідачем. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбних відносин суперечили б їх інтересам. Суд вважає, що сімя розпалася остаточно та її збереження є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-29 00:00:00

30 грудня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпро, Карсногвардійський р-н, вул. Тітова, 17/7. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 29.12.2016 р. о 18 год. 00 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора агресивна та становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 29.12.2016 р. о 18 год. 00 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Фоменко лікарні КЗ „ДСШМД ДОС. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворої мовний контакт непродуктивний. Іспитує слухові обмани сприйняття. Хоче повіситися. Дереться з чоловіком. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-29 00:00:00

30 грудня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровська, вул. Янтарна, 73/46. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 30.12.2016р. о 00 год. 29 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 30.12.2016р. о 00 год. 29 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Фоменко лікарні «КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора напружена, підозріла, імпульсивна. Настрій пригнічений. Мислення розірване, паралогічне. Мають місце слухові обмани сприйняття. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизоафективний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-05 00:00:00

30 грудня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Київ, пр. Лісовий, 8/32. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 29.12.2016р. о 12 год. 52 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] не заперечував проти госпіталізації, пояснив, що бажає лікуватися, але письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 29.12.2016р. о 12 год. 52 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням фельдшера Динька лікарні КЗ „ОЦЕМД та МК ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий збуджений, кидається на мед. персонал з кулаками, намагається кудись бігти, періодично дурашливий, танцює. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-05 00:00:00

30 грудня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Новомосковський р-н, п. Гвардійський, вул. Ювілейна, 8/30. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 29.12.2016 р. об 11 год. 03 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, заперечував проти госпіталізації, пояснив, що лікування йому допомогає та виявив бажання лікуватися амбулаторно, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 29.12.2016 р. об 11 год. 03 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «Новомосковської ЦРЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий збуджений, агресивний на адресу рідних. Побив дружину. Висловлює маячні ідеї величі. Обіцяє підірвати ЦРБ. [PERSON]І було поставлено попередній діагноз органічне враження головного мозку, наслідки ЧМТ, виражений психоорганічний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

30 грудня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20 жовтня 2012 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №472. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені з 10 травня 2016, в звязку з тим, що подружжя має різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та кохання одне до одного. Питання про поділ майна не ставиться. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 жовтня 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 237544 (а.с.21). Судом встановлено, що подружні\~ стосунки\~ сторони\~ фактично припинили. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що причина розладу подружніх\~ відносин між сторонами є\~ справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних\~ причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних\~ відносин, в звязку з чим суд\~ прийшов\~ до\~ висновку, що у даний час шлюб носить формальний\~ характер,\~ подальше спільне\~ життя\~ сторін і\~ збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому\~\~ вважає, що\~ шлюб між сторонами\~ повинний\~ бути\~ розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

30 грудня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. Позов мотивує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 2013 року , від якого мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки працездатний, фізично здоровий, аліментних зобовязань на користь інших осіб не має. В звязку з чим, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі , в розмірі 1600 грн. щомісячно до повноліття дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивачки [PERSON] Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі та пояснив, що згоден сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON], [INFO], у заявленому нею розмірі. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності , суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 2013 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Між сторонами не досягнуто домовленості відносно утримання дитини, яка після припинення відносин між сторонами, проживає з позивачем. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України на батьків покладений обовязок утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.181ч.3 Сімейного кодексу України , за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій і (або) натуральній формі. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2)стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує стан здоровя дитини, її вік та її матеріальне становище, а також стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, який працездатний, фізично здоровий, аліментних зобовязань на користь інших осіб немає, тому вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі , в розмірі 1600 грн. щомісячно до повноліття дитини. На підставі ст.367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

30 грудня 2016 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначив, що 08.06.2002 року зареєстрував з відповідачем шлюб, актовий запис №76. Від шлюбу позивач з відповідачем мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутності взаєморозуміння та поваги один до одного. Шлюбні відносини припинені з 2011 року. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, спір про поділ майна відсутній. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо задоволення позову, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Мельник». Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 08.06.2002 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №76, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 001894 (а.с.7). Від шлюбу позивач з відповідачем мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-НО №310935 (а.с.8). Спір про поділ майна відсутній. Наміру поновлювати шлюбні відносини сторони не мають. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сімї стало неможливим. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідач бажає залишити прізвище «Мельник». Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

30 грудня 2016 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на свою користь кошти в розмірі 5695,39 грн. В обґрунтування своїх вимог послався на те, що 02.10.2014 року здійснив виплату відшкодування потерпілій особі [PERSON] в розмірі 5695,39 грн. за заподіяну [PERSON] в результаті ДТП шкоду транспортному засобу «ВАЗ-21074» з державними номерними знаками [NUMBER]. Вказав, що звертався до відповідача з листами про наявність у нього полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності та компенсацію понесених витрат в добровільному порядку. Посилається на те, що оскільки здійснив відшкодування за відповідача як водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, і не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то відповідно до закону має право на стягнення суми понесених витрат. Просив стягнути судові витрати понесені у зв'язку з залученням представника у справі, а також судовий збір у розмірі 1378,00 грн. Представник позивача [PERSON]. звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути справу без його участі, проти винесення судом заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду був повідомлений належним чином, неодноразово направлялися судові повістки за місцем реєстрації відповідача, однак не були отримані ним з причини того, що за вказаною адресою не проживає, про що свідчить наявні в матеріалах справи відривні корінці з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Згідно листа-відповіді на запит Світлівської сільської ради Добропільського району Донецької області від 06.01.2017 року № 11/02-19 [PERSON] дійсно зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS]. Доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи у відсутність відповідача, до суду надано не було. З огляду на наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

30 грудня 2016 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача несплачену заборгованість за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення в сумі - 3473,60 грн., яка виникла за період з 01.10.2014 року по 01.06.2016 року, на свою користь. В якості обґрунтування своїх вимог зазначив, що основним квартиронаймачем та власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], є [PERSON] Вказав, що мешканець користувався послугами, у встановленому законом порядку не відмовлявся від їх надання. Просив стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1378,00 грн. Представник позивача звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду був повідомлений належним чином, неодноразово направлялися судові повістки за місцем реєстрації відповідача. Доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи у відсутність відповідача, до суду надано не було. З огляду на наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

30 грудня 2016 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача несплачену заборгованість за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення в сумі - 4795,45 грн., яка виникла за період з 01.10.2006 року по 01.06.2016 року, на свою користь. В якості обґрунтування своїх вимог зазначив, що основним квартиронаймачем та власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], є [PERSON] Вказав, що мешканець користувався послугами, у встановленому законом порядку не відмовлявся від їх надання. Просив стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1378,00 грн. Представник позивача звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду був повідомлений належним чином, неодноразово направлялися судові повістки за місцем реєстрації відповідача. Доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи у відсутність відповідача, до суду надано не було. З огляду на наведене,

Outcome: approved