overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

30 листопада 2020 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до Очаківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі відділ ДВС). Свої вимоги представник позивачки [PERSON] обґрунтовувала тим, що на підставі постанов про відкриття виконавчих проваджень було накладено арешт на все нерухоме майно позивачки, про що вона дізналася 10 листопада 2020 року, звернувшись до відділу ДВС. Посилаючись на те, що всі виконавчі провадження, в яких вона була боржником, було закінчені, просила звільнити з-під арешту все належне їй нерухоме майно. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. З матеріалів справи вбачається, що на все нерухоме майно (невизначене майно), що належить [PERSON] відділом ДВС накладено арешт на підставі постанов про відкриття виконавчого провадження №№ 47451649, 47995861, 50459384. Згідно з відповіддю на запит за вих. № 101-35/6-30600 від 13 листопада 2020 року, наданою відділом ДВС (а. с. 12), на виконанні відділу знаходились виконавчі провадження №№47451649, 47995861, 50459384. Вказані вище провадження були завершені та в подальшому знищені у зв`язку з закінченням терміну їх зберігання згідно з «Правилами ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07 червня 2017 року. Частинами 1 та 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Враховуючи те, що на даний час позивачка як власниця не має можливості належним чином здійснювати своє право власності на належне їй майно, підстав для накладення арешту на це майно за вищевказаними виконавчими провадженнями немає, суд вважає можливим задовольнити вимоги [PERSON] про звільнення майна з-під арешту. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

30 листопада 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 09 червня 2011 року сторони перебувають у шлюбі, мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя. З огляду на викладене, позивач просить її вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила суд розірвати шлюб. Відповідач подав до суду ідентичну заяву, в якій позов визнав. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09 червня 2011 року, мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Дані факти підтверджуються свідоцтвом про одруження та копією свідоцтва про народження дитини. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Згідно ст.112 цього Кодексу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, оскільки обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

30 листопада 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 21 жовтня 2012 року сторони перебувають у шлюбі, мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність спільних інтересів, різні погляди на сімейне життя. З огляду на викладене, позивач просить її вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила суд позов задоволити. Відповідач подав до суду заяву, в якій не заперечив, щодо задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 жовтня 2012 року, мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] . Дані факти підтверджуються свідоцтвом про одруження та копією свідоцтва про народження дитини. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Згідно ст.112 цього Кодексу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, оскільки обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-28 00:00:00

30 листопада 2020 року [PERSON] здала на пошту позов до [PERSON] , в якому вказує, що з 10 листопада 2018 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Посилаючись на те, що їх сім`я фактично розпалася, оскільки між ними виникли непорозуміння, просить постановити рішення про розірвання шлюбу. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує (а. с. 11). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання останній відсутній, інформації щодо\~своєї адреси\~суду не\~надав,\~а тому\~відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка вручена йому належним чином (а. с. 8, 12). У зв`язку з тим, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву не подав, за згодою позивача було проведено заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 10 листопада 2018 року сторони зареєстрували шлюб (а. с. 4). На даний час однією сім`єю не проживають, їх сім`я фактично розпалася. Подальше спільне життя з відповідачем не можливе, оскільки це суперечить інтересам позивачки. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, у зв`язку з чим шлюб між подружжям необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивачки 840 грн. 80 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

30 листопада 2020 року Волочиським районним судом Хмельницької області було ухвалено рішення у справі № 671/1615/20, яким позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь доньки - [PERSON] аліменти в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з 24.10.2020 і до закінчення останньою навчання, проте не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Рішення в частині стягнення суми аліментів за один місяць допущено до негайного виконання. Питання про судові витрати не вирішено. Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно положень ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. У разі необхідності суд може викликати сторони в судове засідання. Суд не вбачає необхідності для виклику сторін для вирішення питання про ухвалення додаткового судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що необхідно винести додаткове рішення та вирішити питання про стягнення судового збору. В силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач від сплати судового збору звільнена. Таким чином, в силу вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір на користь держави має бути стягнутий з відповідача у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

30 листопада 2020 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивач просить розірвати зареєстрований між ними шлюб, посилаючись на те, що сторони шлюбних стосунків не підтримують і шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON] . 16 грудня 2020 року вказаний позов прийнято до розгляду, призначено судове засідання. Позивач до судового засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач до судового засідання подав заяву про визнання позову. Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 березня 2008 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, Миколаївської області, Україна, актовий запис № 129. Сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки сторони припинили, сумісне господарство не ведуть, проживають окремо. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, приймаючи до уваги, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За змістом ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

30 листопада 2020 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивач просить розірвати зареєстрований між ними шлюб, посилаючись на те, що сторони шлюбних стосунків не підтримують протягом 6 місяців і шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені. Від шлюбу мають неповнолітнього дитину [PERSON] , [INFO] . 16 грудня 2020 року вказаний позов прийнято до розгляду, призначено судове засідання. Позивач у позовній заяві зазначила про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Окрім цього 05.02.2021 позивач подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач до судового засідання подав заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 серпня 2014 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 399. Сторони мають спільну неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки сторони припинили, сумісне господарство не ведуть. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, приймаючи до уваги, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За змістом ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

30 листопада 2020 року позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] ( [ADDRESS] ) про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між сторонами зареєстрований шлюб 28 січня 2020 року у Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 90. Від шлюбу сторони дітей не мають. Сімейні та подружні відносини між сторонами припинені, причиною розпаду сім`ї є те, що сторони не знаходять порозуміння у вирішенні спільних питань сімейного життя. Сім`я розпалася, спільне господарство не ведуть, примирення з відповідачем не можливе. Просить розірвати шлюб з відповідачем. 15 січня 2021 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та надано сторонам строк для примирення до 15 лютого 2021 року. Позивач в судове засідання звернулась з заявою про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позов не подав. Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами сімейного законодавства. 28 січня 2020 року сторони зареєстрували шлюб у Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 90. Від шлюбу сторони дітей не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення, оскільки сім`я розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, вжиті судом заходи щодо примирення подружжя позитивного результату не дали, сторони припинили сімейні відносини, спільно не проживають, спільне господарство не ведуть, за таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки кожен з подружжя має право припинити шлюбні стосунки, примушування до збереження шлюбних стосунків є порушенням права на особисту свободу. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивачем не заявлено вимоги про відшкодування відповідачем судових витрат. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що передбачено ст.280 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~30 листопада 2020 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 27 січня 2006 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Мають спільну дитину, доньку [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що на даний час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, подальшого сенсу підтримувати шлюбні стосунки немає. З відповідачем проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Позивач вважає, що збереження шлюбу неможливе, тому просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею і відповідачем. Ухвалою суду від 04 грудня 2020 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 24 грудня 2020 року. Розгляд справи відкладався в зв`язку з неявкою відповідача і відсутністю даних про його належне повідомлення. В судове засідання сторони не з`явилися, від позивача надійшла письмова заява, в якій просить слухати справу у відсутність сторони позивача, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, відзив у встановлений судом строк не подано. На підставі\~ст. 280 ЦПК України\~суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 27 січня 2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану сумського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис № 84, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а. с. 7). Відповідно до\~частини 1\~статті 24\~СК України\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з вимогами ст.ст. 110, 112 \~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя \~і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя \~чи інтересам дітей сторін. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені і сім`я фактично розпалася. Сторони не підтримують подружніх стосунків, між ними відсутнє взаєморозуміння. Підтримання позивачем позову є свідченням того, що примирення між подружжям та збереження їх сім`ї є неможливим, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

30 листопада 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ними 19 жовтня 2019 року, вказавши у позові, що від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. В позові позивач зазначила, що під час спільного проживання сімейне життя між нею та відповідачем почало поступово погіршуватися, часто виникають спори та сварки. Вказує, що вони з відповідачем втратили почуття любові та довіри. У 2018 році шлюбні відносини між ними були припинені. Зазначає, що примирення та подальше спільне життя позивача і відповідача як подружжя і збереження шлюбу неможливе. Сім`я розпалась та існує формально. В судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просять розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, позов визнає та прости позовних вимог не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вбачає позов обґрунтованим і таким, що підлягає \~задоволенню з наступних підстав.\~\~ Судом встановлено, що сторони одружені з 19 жовтня 1994 року, шлюб зареєстрований ВРАЦС по м. Бердянську, Запорізької області, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] (а.с 9). З позову вбачається, що подружжя неповнолітніх дітей не має. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, сторонами не заявлено. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам \~їхніх дітей, що мають істотне значення.\~\~ На підставі зазначеного, враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнає, суд вважає необхідним\~шлюб розірвати.\~

Outcome: approved