Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

8 лютого 2014 р. публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 37 514 грн. 89 коп. станом на 20 січня 2014 р., мотивуючи свої вимоги тим, що 17 березня 2006 р. між товариством та відповідачем укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 2100 грн. 92 коп. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 25, 08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом Відповідач не дотримався умов договору, заборгувавши позивачеві : за кредитом - 1260 грн. 90 коп., за процентами - 10 794 грн.19 коп. За несвоєчасність виконання зобов'язань за договором відповідачеві нарахована пеня в розмірі 23 197 грн. 19 коп., а також штрафи : фіксована частина - 500 грн. , процентна складова - 1762 грн. 61 коп. До судового розгляду справи від представника позивача Тригубенка В.І. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Він надав письмові пояснення, в яких зазначає, що підтримує позовні вимоги. Кредитний договір відповідає чинному законодавству. З умовами договору, тарифами позичальник був ознайомлений і з ними погодився. Сторони досягли згоди щодо сплати пені та штрафу у випадку неналежного виконання зобов'язань з боку позичальника. Підстав для зменшення розміру неустойки не вбачається. Крім того, сторони у договорі обумовили строк позовної давності - 5 років як за вимогами про стягнення кредиту, так і процентів, комісії, неустойки. Відповідача належно повідомлено про місце, час та дату розгляду справи. В судове засідання він не з'явився, але подав заяву про невизнання ним позову та застосування строку позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Суд встановив, що 17 березня 2006 р. сторони у справі уклали кредитний договір. За умовами цього договору банк надає позичальникові [PERSON] споживчий кредит у сумі 2 100 грн. 93 коп. на строк 12 місяців - по 16 березня 2007 р. включно зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 2,09 % на суму залишку заборгованості по кредиту, а він, в свою чергу, повертає кредит, сплачує проценти, комісію щомісячними платежами - по 200 грн. 12 коп. в період з 21 по 28 число кожного місяця. При порушенні позичальником будь - якого із зобов'язань, передбачених Умовами надання споживчого кредиту, позичальник відповідно до п.5.1 має сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочки платежу. При порушенні позичальником строків платежів за будь - яким із грошових зобов'язань, передбаченим договором, більш ніж на 30 днів, останній відповідно до п. 5.3 Умов зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. плюс 5% від суми заборгованості. Нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобов'язання повинно бути виконано позичальником. Термін позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків, винагороди неустойки встановлено сторонами тривалістю 5 років. Відповідач жодного із зобов'язання, передбаченого договором, не виконав, в зв'язку з чим позивач нарахував йому заборгованість: за кредитом - 1260 грн. 90 коп., за процентами - 10 794 грн. 19 коп., а також штрафи : 500 грн. - (фіксована частина), 1762 грн. 61 - коп. (процентна складова), всього - на суму 37 514 грн.89 коп. Наявність правовідносин між сторонами підтверджуються Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка» (Стандарт»), з якими відповідач ознайомився та погодився з ними , про що свідчить його заява від 17 березня 2006 р. Розмір заборгованості підтверджується відповідним розрахунком. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, що передбачено ч.1 ст. 625 ЦК України. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Неустойка (штраф, пеня), як передбачено ч.1 ст. 546 ЦК України, є видом забезпечення виконання зобов'язання. Згідно ч.2, ч.3 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного чи неналежно виконаного зобов'язання, а пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. При визначенні розміру штрафу як процентної складової позивач здійснив неправильний розрахунок, включивши до загальної суми заборгованості, з якої обчислюється штраф, й пеню, однак проценти на неустойку не нараховуються ( ч.2 ст. 550 ЦК України). Відтак розмір штрафу як процентної складової мав би становити не 1762 грн.61 коп., а 602 грн. 75 коп. , виходячи з такого розрахунку : 1 260,90 + 10 794,19 = 12 055,09; 12 055,09 х 0,05 = 602,75. Тоді загальна сума, яка підлягає до сплати відповідачем, становить 36355 грн.03 коп. (1260,90 + 10 794,19 + 23 197,19 +500 + 602,75). Разом з тим, визнаючи вимоги позивача по суті частково обґрунтованими, суд вважає, що в задоволенні їх необхідно відмовити в зв'язку із пропуском позовної давності, яка законом встановлюється : загальна - тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України), а за вимогами про стягнення неустойки (штрафу, пені) - спеціальна тривалістю 1 рік ( п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Сторони договору збільшили строк позовної давності до 5 років. За зобов'язаними з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (п.5 ст. 261 ЦК України). Графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Позичальник мав погашати кредит шляхом щомісячного платежу в сумі 200 грн. 12 коп. в період з 21 по 28 число кожного місяця. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. 1, ч. 3 ст. 264 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Правова позиція з питання застосування позовної давності за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, визначених щомісячними періодичними платежами, викладена в постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 р. № 6-116 цс 13. Встановлений в договорі строк дії договору до 16 березня 2007 р. є лише строком його дії, а строком виконання зобов'язань за ним. З моменту укладення договору позичальник жодного із зобов'язання не виконав. Перебіг позовної давності розпочався 29 квітня 2006 р. і тривав протягом 5 років - по 28 квітня 2011 р. включно, а позивач звернувся до суду з позовом 8 лютого 2014 р., тобто після спливу позовної давності. Відповідач просить застосувати строк позовної давності. Відповідно до п.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В зв'язку із відмовою в позові судові витрати позивачеві не компенсуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed