Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

29 березня 2018 р. позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовано тим, що 22 липня 2014 р. позивач уклав з відповідачем кредитний договір, за яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 800,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 224,00 грн. у строк до 04 серпня 2014 р. Позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання. Відповідач свої обовязки за договором не виконує, в звязку з чим станом на 14 березня 2018 р. виникла заборгованість на суму 800,00 грн. за кредитом, 224,00 грн. за процентами, 21\~088,00 грн. - за пенею, усього 22\~112,00 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати - на сплату судового збору в сумі 1 762,00 грн. та комісію за сплату судових витрат у розмірі 17,62 грн., усього 1\~779,62 грн. Ухвалою судді від 12 квітня 2018 р. відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлено строк для подачі сторонами заяв по суті позову. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, в звязку з чим суд відповідно до положень ст. 178 ч.8 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами. Згідно зі ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Наданими позивачем документами встановлено, що 22 липня 2014 р. ТОВ «Служба термінового кредитування» і [PERSON] відповідно до ст.1054-1055 ЦК України уклали кредитний договір, за яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 800,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 224,00 грн., а позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, пені з розрахунку 2% за кожен день прострочення платежу. У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Наданими позивачем документами встановлено, що станом на 14 березня 2018 р. виникла заборгованість на суму \~800 грн. за кредитом, 224 грн. за процентами, 21\~088 грн. за пенею, усього 22\~112 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Відповідно до ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором; якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки судом встановлено, що за вказаним кредитним договором відповідач не повернув позики у строк, встановлений договором, суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивача заборгованість за кредитом у розмірі 800 грн., заборгованість за процентами у розмірі 224 грн., заборгованість за пенею у розмірі 21\~088 грн., усього 22\~112 грн. У відповідності зі п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути витрати на сплату судового збору в сумі 1 779,62 грн.

Outcome: approved