Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

31.10.2017 року до Червонозаводського районного суду м. Харкова звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики, яка в подальшому була уточнена. Відповідно до уточненої позовної заяви позивач просив суд стягнути з з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 1 706 900,00 (один мільйон сімсот шість тисяч дев*ятсот) гривень; а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що 26.07.2017 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений у простій письмовій формі договір позики та відповідна розписка про отримання суми позики. Відповідно до пункту 1 договору позики від 26.07.2017 року позивач передав у власність, а відповідач прийняв у власність суму у розмірі 169 000, 00 грн., що є еквівалентом 6 500 доларів США. Станом на сьогодні, вищезазначену суму позики відповідач не повернув. У пункті 4 договору позики від 26.07.2017 року зазначено, що договір повинно бути виконано у місті Харкові. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю грошові кошти у сумі, визначеній у пункті 1 договору позики - не пізніше 26.08.2017 року. Згідно пункту 9.3 договору позики від 26.07.2017 року, у разі порушення позичальником будь-якого зобов*язання за договором, він зобов*язується сплатити на користь позикодавця штраф розміром сто процентів від суми, визначеної в пункті 1 договору. Штраф позичальник повинен сплатити в одноденний строк з моменту порушення умов договору. Отже, сума штрафу згідно пункту 9.3 договору позики від 26.07.2017 року становить - 169 000, 00 гривень. Згідно пункту 9.4 договору позики від 26.07.2017 року, позичальник зобов*язаний сплатити пеню у розмірі десяти процентів від суми, визначеної в пункті 1 договору, за кожен день прострочення виконання будь-якого зобов*язання за договором. Пеню позичальник повинен сплатити в одноденний строк з моменту порушення умов договору. Станом на 16.11.2017 року, сума пені згідно пункту 9.4 договору позики від 26.07.2017 року становить 1 368 900,00 гривень. Отже, загальна сума боргу за договором позики від 26.07.2017 року, станом на 16.11.2017 року, складає 1 706 900, 00 гривень. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.12.2017 року заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики задоволено. Накладено заборону відчуження ? частини житлового будинку [ADDRESS], яка належить на праві приватної власності [PERSON], [INFO], на підставі договору купівлі-продажу від 27.02.2002, посвідчений п/н ХМНО Гончаренко Н.Ю. р.№2032. Представник позивача, [PERSON], в судовому засіданні заявлений позов підтримала в повному обсязі, просила суд його задовольнити. Відповідач по справі в судове засідання не з*явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У зв*язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечувала і представник позивача по справі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Так в судовому засіданні було встановлено, що 26.07.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики. Відповідно до п. 1 даного договору [PERSON] передав у власність [PERSON], а [PERSON] прийняла у власність 169 000, 00 грн., що є еквівалентом 6 500 доларів США. У пункті 4 договору позики зазначено, що договір повинно бути виконано у місті Харкові. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю грошові кошти у сумі, визначеній у пункті 1 договору позики не пізніше 26.08.2017 року. Згідно пункту 9.3 договору позики, у разі порушення позичальником будь-якого зобов*язання за договором, він зобов*язується сплатити на користь позикодавця штраф розміром сто процентів від суми, визначеної в пункті 1 договору. Штраф позичальник повинен сплатити в одноденний строк з моменту порушення умов договору. Отже, сума штрафу згідно пункту 9.3 договору позики №1 становить 169 000, 00 гривень. Згідно пункту 9.4 договору позики від 26.07.2017 року, позичальник зобов*язаний сплатити пеню у розмірі десяти процентів від суми, визначеної в пункті 1 договору, за кожен день прострочення виконання будь-якого зобов*язання за договором. Пеню позичальник повинен сплатити в одноденний строк з моменту порушення умов договору. Станом на 16.11.2017 року, сума пені згідно пункту 9.4 договору позики від 26.07.2017 року становить 1 368 900,00 гривень. Отже, загальна сума боргу за договором від 26.07.2017 року, станом на 16.11.2017 року, яку просить стягнути позивач [PERSON] з відповідача [PERSON], складає 1 706 900, 00 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В судовому засіданні було встановлено, що позикодавець свої зобов*язання за договором позики виконав в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Стаття 610 ЦК України встановлює, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов*язання. Частина 4 статті 631 ЦК України встановлює, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. У судовому засіданні представник позивача надала суду оригінал договору позики від 26.07.2017, укладений між [PERSON] та [PERSON] Наявність оригіналу договорів позики в кредитора свідчить про існування невиконаного зобов/язання. (постанова Верховного Суду України від 25 квітня 2012 р. у справі № 6-24ц12). Крім того, відповідач в судове засідання не з*явився та не надав суду жодних належних та допустимих доказів того, що він свої зобов*язання за договором позики виконав, а отже суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], не повернула позикодавцеві суму позики у встановлений договором строк. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21.10.2015 р. у справі № 6-2003цс15). Відтак, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню сума неустойки у вигляді пені за порушення виконання зобов*язання, а вимоги щодо стягнення штрафу задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи те, що розмір пені, який розрахований позивачем значно перевищує розмір збитків понесених позивачем, а також враховуючи принцип справедливості, добросовісності та розумності цивільних правовідносин, викладений в ст. 3 ЦК України, суд приходить до висновку, що розмір пені повинен бути зменшений до розміру заборгованості за договором. З урахуванням встановлених обставин справи, а також враховуючи, що до теперішнього часу відповідач заборгованість у повному обсязі не погасив, від виконання своїх зобов'язань ухиляється, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов*язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 1 600, 00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial