Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

30.05.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просила поновити її порушене право на користування 1/2 частиною житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] та зобов'язати [PERSON] відремонтувати свою частину будинку для запобігання руйнування її частини будинку, а також просила стягнути судові витрати. В обгрунтування позовної заяви позивач зазначала, що вона та [PERSON] є співвласниками, кожна по 1/2 частині житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Частина будинку відповідачки руйнується. Зовнішні стіни саманні, не обкладені цеглою, елементи конструкції покрівлі частково зруйновані, шибки у вікнах розбиті, віконні рами перекошені, у кімнатах встановлені дерев'яні підпори з колод, які підтримують перекриття стелі, міжкімнатні двері просіли, на стінах та стелі в наявності тріщини. Разом з тим, дах для обох половин будинку і суміжна стіна - спільні. Згідно акту обстеження стану житлового будинку комісія дійшла до висновку, що частина будинку, яка належить [PERSON], руйнується та створює загрозу несучим конструкціям іншої частини будинку, яка належить позивачці. Тому її частина будинку почала теж руйнуватися, бо почали тріщати стіни в кімнатах. На її вимоги та вимоги міської ради відремонтувати свою частину будинку або від'єднати частини будинку відповідачка не погоджується, а тому вона змушена звернутись до суду з позовом. 10.07.2014 року прокурор Красноградського району Харківської області звернувся до суду з заявою про вступ прокурора у цивільну справу в порядку здійснення представництва прокуратурою інтересів [PERSON] і також просив суд задовольнити позов та зобов'язати [PERSON] поновити порушені права [PERSON], вчинити певні дії для забезпечення схоронності частини жилого будинку, яка належить [PERSON] Заперечуючи проти позову, [PERSON] вказувала, що ? частину будинку [ADDRESS] вона придбала 23.08.2012 року, але в БТІ право власності на частину будинку як того вимагав закон не зареєструвала. До того часу вказаною частиною будинку володіла протягом 20 років попередній власник - [PERSON], яка й повинна була в належному стані утримувати вказану частину будинку, але цього не робила, бо мала інше житло. Крім того, руйнуванню будинку сприяла і сам позивачка [PERSON], яка умисно поспилювала балки на її частині будинку, котрі підпирали та утримували стелю. Під час розгляду справи судом до участі у справі у якості співвідповідача залучено [PERSON], яка була попереднім власником тієї половини будинку, яка в даний час належить відповідачу [PERSON] 05 серпня 2014 року Красноградський районний суд Харківської області постановив рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задовольнив частково. Суд вирішив: «Зобов'язати [PERSON] та [PERSON] спільно, в рівних долях внести кошти для відокремлення половини будинку [PERSON], розташованого за адресою [ADDRESS], від половини будинку позивачки за тією ж адресою, й встановлення підпори, якою має бути цегляна стіна біля відокремленої саманної стіни будинку. Позивачка [PERSON], отримавши від [PERSON] кошти згідно вимоги будівельників по існуючим ринковим цінам у даній місцевості, повинна на свій ризик встановити цю підпірну стіну та відокремити конструкції, що є спільними у будинку.» (текст мовою оригіналу). У частині позову відносно [PERSON] суд вирішив відмовити. В апеляційній скарзі [PERSON] просить змінити рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та усі витрати по виконанню робіт з відокремлення частини будинку покласти на [PERSON] Вважає рішення суду необґрунтованим та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, суд першої інстанції не врахував її скрутний фінансовий стан, оскільки вона є пенсіонеркою, отримує мінімальну пенсію, а також на її піклуванні знаходиться чоловік інвалід, якого паралізовано і тому вона не може нести тягар перебудови. Крім того, її частина будинку руйнується лише у зв'язку з тим, що руйнується частина будинку [PERSON] через неналежне утримання нею своєї частини будинку. Перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду підлягає зміні за таких підстав. Судом першої інстанції встановлено, а сторонами по справі не заперечуються ті факти, що позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] і кожній з них належить по ? частині вказаного будинку, мають спільний дах і стіну, яка розмежовує будинок на дві частини. Згідно договору купівлі-продажу ? частини житлового будинку від 23.08.2012 року, посвідченого державним нотаріусом Красноградської державної нотаріальної контори Харківської області, зареєстрованого за №2-01076, [PERSON] купила у [PERSON] за 5000 грн. ? частину житлового будинку [ADDRESS] на земельній ділянці площею 703,1 м.кв. Інший співвласник - [PERSON] переважним правом купівлі не скористалася. (а.с.23-24,16-18). Відповідачі та їх представник не заперечують ту обставину, що належна відповідачу [PERSON] поливна будинку знаходиться у вкрай занедбаному стані, стіни та частина даху над належною [PERSON] половиною буджинку руйнуються, що в свою чергу становить загрозу руйнування усього будинку, в тому числі і належної позивачу [PERSON] частини будинку, яка має значно кращий стан. Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позву, суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідач [PERSON], згідно вимог ст.322 ЦК України і ст.151 Житлового кодексу України зобов'язана утримувати майно, що їй належить, зобов'язана забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонти, утримувати в порядку прибудинкову територію. Колегія суддів погоджується також і з висновками суду першої інстанції про відсутність передбачених законом підстав для покладення обов'язку з ремонту і утриманню будинку на попереднього співвласника [PERSON], оскільки ці зобов'язання припинилися в момент відлучення нею вказаного майна, а також про відсутність підстав для відшкодуванню позивачу витрат на правову допомогу, оскільки нею не надано належних і допустимих доказів (договір про правову допомогу, розрахунки вартості наданих послуг, акти виконаних робіт), які б давали суду можливість перевірити і переконатися в об'єктивності вказаних послуг, їх обсязі. Рішення суду в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] 243 грн. 60 коп. у якості компенсації витрат по оплаті судового збору залишається без змін, як таке, що ухвалене у відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України. Разом з тим, ухвалюючи рішення про покладення обов'язку як на відповідача так і на позивача [PERSON] внести невизначену суму коштів на невизначений рахунок та здійснити на свій ризик встановлення підпірної стіни з відокремленням конструкцій, суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що [PERSON] у передбаченому законом порядку з такими позовними вимогами до суду не зверталася, а суд не має права виходити за межі позовних вимог. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звернулася до суду лише з однією позовною заявою від 30.05.2014 року у якій міститься лише вимога зобов'язати [PERSON] відремонтувати свою частину будинку для запобігання руйнування належної їй, позивачу, частини будинку та стягнути з відповідачки судові витрати і інших позовних заяв у передбаченому законом порядку (ч.2 ст.31, ст.ст. 118, 119 ЦПК України) [PERSON] не подавала, позовні вимоги не змінювала. За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає зміні з підстав, передбачених п.п.3,4 ст.309 ЦПК України, шляхом ухвалення нового в межах позовних вимог.

Outcome: approved