Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

29 січня 2020 року [PERSON] , в інтересах [PERSON] , звернувся до суду із позовом до Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. В позовній заяві зазначає, що [INFO] помер батько Позивача - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим повторно 04 березня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції у Львівській області. Згідно експертного висновку № 056/1374-а від 27 грудня 2019 року виданого Українським бюро лінгвістичних експертиз НАН України, вбачається, що ім`я [PERSON] і [PERSON] є ідентичними. [INFO] померла мама [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] виданим повторно 22 січня 2020 року Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). Згідно Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 18 грудня 2019 року, виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції у Львівській області, вбачається, що Позивач - [PERSON] народилася [INFO] в с. Миколаїв, Радехівського району Львівської області. Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00024984459 від 18.12.2019 року, вбачається, що 28 травня 1983 року виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області було зареєстровано шлюб між громадянином - [PERSON] та громадянкою - [PERSON] , після державної реєстрації шлюбу, чоловік та дружина отримали прізвище - [PERSON] . Згідно довідки № 503 від 27.06.2017 року, виданої виконкомом Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, вбачається, що гр. [PERSON] , який помер [INFO] , до дня смерті проживав та був зареєстрований в селі Миколаїв Радехівського району Львівської області. Разом з ним на день його смерті в житловому будинку проживала без реєстрації його дочка [PERSON] . Тобто дочка Спадкодавця [PERSON] фактично вступила в володіння спадщиною та прийняла її після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті Спадкодавця, Позивач - [PERSON] фактично вступила у володіння спадщиною оскільки проживала разом з Спадкодавцем і надалі продовжує користуватись та розпоряджається майном, а саме житлом, городом, садом, земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0.4832 га., яка відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ № 081966 належать Спадкодавцю - [PERSON] . Маючи намір оформити прийняття спадщини та отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті батька Позивач, як особа яка фактично вступила в володіння спадщиною та прийняла її звернулася до Приватного нотаріуса Радехівського районного нотаріального округу Юрченко О.В., однак нотаріусом було в усній формі відмовлено у оформленні спадщини та у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній оригінал держаного акту на землю, серії ІІІ-ЛВ № 081966 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 24 січня 2001 року за № 12408. Факт користування спадковим майном та спільного проживання із Спадкодавцем, підтверджує довідка видана виконкомом Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області № 503 від 27.06.2017 року. Оскільки відсутність правовстановлюючих документів унеможливлює реалізацію майнових прав Позивача, як Спадкоємця в позасудовому порядку, у Позивача виникає необхідність звернутися з позовом до суду. Просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт спільного проживання на час відкриття спадщини Позивача - [PERSON] з її батьком Спадкодавцем - [PERSON] , який помер [INFO] . Визнати за [PERSON] право власності на земельні ділянки в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] та належали Спадкодавцю на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ № 081966, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 24 січня 2001 року за № 12408, а саме наступні земельні ділянки: земельну ділянку загальною площею 0,3889 гектарів та земельну ділянку загальною площею 0,0943 гектарів. Судовий збір у розмірі 1681,60 грн. просить віднести на витрати позивача. У підготовче судове засідання представник позивача з`явився, позов підтримує повністю та просить задоволити. Представник відповідача Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив розгляд справи проводити без участі представника (а.с.30). У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим повторно 04 березня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції у Львівській області (а.с.9). Згідно експертного висновку №056/1374-а від 27 грудня 2019 року, виданого Українським бюро лінгвістичних експертиз НАН України, вбачається, що проаналізувавши копії документів наданих для експертизи, а саме: копія паспорта Позивача [PERSON] ; копія Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища; копія Державного акту на право власності на земельну ділянку; копія свідоцтва про народження; копія свідоцтва про смерть, дійшли висновку, що ім`я [PERSON] і [PERSON] є ідентичними (а.с.10). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим повторно 22 січня 2020 року Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а.с.11). Згідно Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 18 грудня 2019 року, виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції у Львівській області, [PERSON] народилася [INFO] в с. Миколаїв, Радехівського району Львівської області. Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.12). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00024984459 від 18.12.2019 року, 28 травня 1983 року виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області було зареєстровано шлюб між громадянином [PERSON] та громадянкою [PERSON] , після державної реєстрації шлюбу, чоловік та дружина отримали прізвище - [PERSON] (а.с.13). Згідно довідки №503 від 27.06.2017 року, виданої виконкомом Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, гр. [PERSON] , який помер [INFO] , до дня смерті проживав та був зареєстрований в селі Миколаїв Радехівського району Львівської області. Разом з ним на день його смерті в житловому будинку проживала без реєстрації його дочка [PERSON] (а.с.14). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №081966, виданого 24.01.2001 року головою Радехівської районної Ради народних депутатів на підставі рішення ХІІ сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної Ради народних депутатів від 23.06.2000 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №12408, вбачається, що земельна ділянка, площею 0,4832 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала [PERSON] (а.с.15). Факт спільного проживання на час відкриття спадщини позивача - [PERSON] з її батьком спадкодавцем - [PERSON] , який помер [INFO] в судовому засіданні підтвердив свідок [PERSON] , недовіряти показам якого у суду немає підстав. Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати.

Outcome: approved