Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

30.06.2020 позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , який було зареєстровано 03 серпня 2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Московського відділу реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 813. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що шлюб між ним та відповідачкою був зареєстрований 03 серпня 2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Московського відділу реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 813. Від шлюбу подружжя має дитину: [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначив, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у нього відсутні спільні інтереси з відповідачкою, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Сторони втратила почуття любові та поваги один до одного. З відповідачкою спільного господарства не ведуть. Вважає, що їхній з відповідачкою шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, у зв`язку із чим наполягає на його розірванні. 02.07.2020 ухвалою Київського районного суду м. Харкова позовну заяву залишено без руху з наданням 10-ти денного строку для усунення недоліків (а.с. 18). 21.07.2020 ухвалою Київського районного суду м. Харкова відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін (а.с. 25). 12.08.2020 відповідач [PERSON] подала до канцелярії суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги позивача [PERSON] про розірвання шлюбу визнала в повному обсязі. Вказала, що спору з позивачем з приводу розподілу майна та утримання і виховання дитини між ними немає. Строк для примирення просила не надавати. Рішення про необхідність розлучення сторонами прийнято обопільно. Позовні вимоги просила задовольнити. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився,повідомлений судом своєчасно та належним чином про час та місце розгляду справи. Відповідно до наявної в матеріалах справи заяви від позивача, судове засідання, призначене на 17.08.2020, просив проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити (а.с.32). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. До канцелярії суду відповідачка [PERSON] подала заяву, в якій просила судове засідання, призначене на 17.08.2020, проводити за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала (а.с.33). Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає можливим у відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України ухвалити рішення про задоволення позову, з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03 серпня 2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Московського відділу реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 813 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 03.08.2007) (а.с. 22). Подружжя має неповнолітню дитину: дочку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 15.01.2008, актовий запис № 199, спору з ким дитина буде проживати після розірвання шлюбу немає (а.с. 6). Згідно зі ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. З наданих матеріалів вбачається, що подружжя спільного господарства не ведуть, мешкають окремо. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, на момент розгляду даної справи, немає. Їхня сім`я розпалась остаточно та збереження шлюбу між сторонами неможливе. За змістом положень ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, а саме, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні відносини, вважає необхідним шлюб розірвати, оскільки подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимими. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд також виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки, які склалися у подружжя, та з урахуванням того, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причин своєї неявки не повідомив, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення, в зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач при реєстрації шлюбу не змінювала прізвище. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved