Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

30.05.2018 р. [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що він є власником будинку [ADDRESS]. На прохання своєї донька, він дав згоду на реєстрацію в згаданому будинку відповідача, як майбутнього зятя. Через декілька місяців після реєстрації, донька з відповідачем посварились та в 2014 р. [PERSON] виїхав з будинку і забрав всі свої речі. Вирішити питання про добровільне припинення реєстрації відповідача позивач не має змоги, оскільки йому не відомі адреса та номер телефону [PERSON] Реєстрація відповідача створює позивачу перешкоди в здійсненні права власності. За позовом [PERSON], посилаючись на ст.ст.319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.72 ЖК України, просить усунути йому перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] Ухвалою судді від 07.06.2018 р. було відкрито провадження та справа призначена до судового розгляду на 03.07.2018 р. 03.07.2018 р. розгляд справи було відкладено на 22.08.2018 р. на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України для повторного виклику відповідача. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач до суду повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст..223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі розпорядження Шевченківської районної адміністрації м.Запоріжжя № 1854 від 29.10.1996 р. [PERSON] належить будинок [ADDRESS] (а.с.3). У згаданому житловому будинку зареєстрований відповідач по справі (а.с.15). [PERSON] за місцем реєстрації не мешкає з 2014 р., що підтверджено актами підтвердження фактичного проживання та обстеження житлового будинку від 29.05.2018 р. (а.с.8,9). Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Ст..383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися о суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку. Оцінивши наведені обставини справи у відповідності з вимогами ст.12 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved