Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

29.11.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.10.2017 року він уклав шлюб з відповідачкою зареєстрований Новотроїцьким РВДРАЦС ГТУЮ у Херсонській області, складено актовий запис №85. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] [INFO]. Їх шлюб виявився невдалим та фактично розпався, вони мають різни погляди на життя, сімейні відносини та обов»язки, що привело до розпаду сім'ї. Втрачено всі духовні та фізичні зв»язки, шлюб носить формальний характер, він працює та проживає за кордоном. Позивач надав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Відповідач надала до суду заяву з проханням слухати справу у її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних доказів, так як це не суперечить вимогам закону. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 24.10.2017 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають малолітнього сина, на протязі тривалого часу разом не проживають, створили інші родини. Відовідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved