Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

31 березня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просила суд визначити, що її частка у квартирі за адресою: [ADDRESS] становить 1/6 частину даної квартири. Свої вимоги мотивує тим, що спірна квартира в 1969 році була надана її батьку за місцем роботи ВО «Хімпром» на сімю із пяти чоловік. Вказує, що у 1997 році квартира була передана у спільну сумісну власність 6 особам, які проживали та були зареєстровані в ній на той час, а саме: позивачці, батьку [PERSON], матері [PERSON], брату [PERSON], на той час дружині брата [PERSON], та їх сину [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 25 грудня 1997 року, яке було видане згідно з розпорядженням управління комунального майна та приватизації від 12 грудня 1997 року № 4401. Вказує на те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] в добровільному порядку відмовляються визначити частки у спільній сумісній власності. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила задовольнити позов в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги [PERSON] визнають у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], повідомлялися належним чином про час і місце розгляду справи в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України за зареєстрованим місцем їх проживання, але до суду не зявилися, заяв про відкладення розгляду справи від них не надходило, пояснень чи заперечень проти позову не надходило. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про право власності на житло, виданим 25 грудня 1997 року управлінням комунального майна та приватизації Сумської міської ради (а.с.6). Статтею 369 ЦК України передбачено порядок здійснення права спільної сумісної власності. Так, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном. Статтею 370 ЦК України передбачено порядок виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Так, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Статтею 372 ЦК України передбачено порядок поділу майна, що є у спільній сумісній власності. Так, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, частка позивача у спільній сумісній власності на квартиру становить 1/6 частини квартири. Як стверджує позивач, домовленості щодо виділу частки з нерухомого спільного майна з відповідачами [PERSON], [PERSON] не досягнуто. Як підтвердження наведеного, свідчить неявка відповідачів у судове засідання, тоді як виділ частки із спільного майна у позасудовому порядку можливий лише за згодою всіх учасників. В силу положень ст.ст.21, 24, 41 Конституції України, ст.ст.319, 369 ЦК України, всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної сумісної власності. Виходячи із цих положень, правовий режим спільної сумісної власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження сумісною власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Враховуючи викладене, суд вважає, що право позивача порушене та підлягає захисту, тому позов [PERSON] слід задовольнити та визначити, що частка [PERSON] в спільній сумісній власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] становить 1/6 частину даної квартири. Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved