overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

31 травня 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання дочки [PERSON], мотивуючи тим, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. 31 березня 2015 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу з відповідачем є повнолітня дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. В даний час дочка сторін навчається на першому курсі денного відділення Луцького національного технічного університеті за державним замовленням. Дочка отримує стипендію в розмірі 936,55 грн. щомісячно Термін навчання закінчується 30 червня 2019 року. У зв'язку з навчанням [PERSON] потребує коштів на харчування, одяг, підручники, оплату за гуртожиток. Позивач займається підприємницькою діяльністю, має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Однак коштів не вистачає, щоб повністю матеріально допомагати дочці. Просить стягувати з відповідача на користь [PERSON] аліменти в розмірі 600 грн. з дня звернення і до закінчення навчання. В попереднє судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в попереднє судове засідання не зявився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання в розмірі 600 грн. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Стаття 200 Сімейного Кодексу України визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина, і вказує, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і у частці від заробітку платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

31 травня 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є її та відповідача дітьми та у теперішній час проживають з нею. Відповідач матеріальної допомоги не надає, не бере участі в утриманні дітей, добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) щомісячно на утримання їхніх неповнолітніх дітей. Сторони в судове засідання не зявилися, позивачка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій, крім цього, зазначила, що повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не зявився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є дітьми позивачки і відповідача, у теперішній час проживають разом із позивачкою. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме свідоцтвами про народження (а. с. 5-7) та довідкою про склад сімї позивачки (а. с. 8). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, на підставі ст. 180 та ст. 191 СК України. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн 20 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

31 травня 2016 року до суду з позовною заявою звернувся [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу В обґрунтування позову позивач зазначив, що 11.07.2014 р. позивач зареєстрував шлюб з відповідачем у Виконавчому комітеті Липецької сільської ради Харківського району Харківської області. Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок протилежних поглядів на шлюб та сімю, дружина стала проживати окремо, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Подальше сімейне життя та збереження шлюбу неможливе, спору про розподіл майна, яке є спільною власністю немає. Від цього шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO] Позивач та його представник в судове засідання не зявились, були належним чином повідомлені про день та час судового засідання, представник позивача надав до суду заяву, згідно якої просить суд розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити (а.с. 21). Відповідач в судове засідання не зявилась, була належним чином повідомлена про день та час судового засідання, надала до суду заяву, згідно якої проти позовних вимог не заперечує, просить суд розглянути справу за її відсутності та залишити прізвище «Чорна» (а.с.22). Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 11.07.2014 р., який зареєстрували у Виконавчому комітеті Липецької сільської ради Харківського району Харківської області, актовий запис № 10, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ № 295096 (а.с.7). Від шлюбу у сторін є дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ВЛ №387374. Однак, сторони сумісно не проживають з серпня 2014р., спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, внаслідок чого ставлення один до одного склалося, як між сторонніми особами. За таких обставин примирення сторін та поновлення подружніх стосунків, відновлення сімї, яка фактично розпалася, є неможливим. І подальше формальне збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

31 травня 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], в якій позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісяця, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03.09.2004 р. між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, від якого у них народилась донька. Зазначає, що між ним з відповідачем склалися спірні правовідносини щодо утримання дитини. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з»явилась, подала заяву з проханням справу слухати без її участі, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, хоч була повідомлена про час та місце розгляду справи в порядку ч.1 ст.280 ЦПК України, у зв»язку з чим судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. За таких обставин на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України прийнято рішення про проведення розгляду справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальних засобів. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи батьками [PERSON], [INFO], є сторони по справі. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Покликаючись на положення ст.184 СК України позивач просить суд визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Дослідивши обставини справи, суд враховує вік дитини та відсутність відповідачки. Вивчивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення та стягнення з відповідачки аліментів у розмірі 1000 грн., який за встановлених обставин є обґрунтованим та справедливим. Виходячи з наведеного та враховуючи те, що відповідач як мати зобовязана утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд переконаний, що позов обґрунтований і такий, що підлягає задоволенню у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.180, ч.3 ст.181, ч.2 ст.184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

31 травня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1937р.н., яка мешкає за адресою: м.\~Дніпропетровськ, Індустріальний р-н, вул. Осіння, 12/23. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 30.05.2016р. о 15 год. 09 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] заяву не підтримала. Пояснила, що у [PERSON] це перша госпіталізація. Вона не ходить, тому перестала себе обслуговувати. Їй потрібно не лікування, а догляд. Вона спокійна. Заінтересована особа [PERSON] не заперечувала проти задоволення заяви. Пояснила, що вона розуміє де вона знаходиться. Якщо необхідно, то буде лікуватися. Може лікуватися вдома. Захисник [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви. Зазначив, що підстави для госпіталізації відсутні. Прокурор Лихолат Б.Д. заперечував проти задоволення заяви, оскільки її не підтримує лікарня. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, захисника, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В судовому засіданні було встановлено, що 30.05.2016р. о15 год. 09 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Свіріна лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора приблизно орієнтована в місті, не знає поточної дати. Іспитує зримі обмани сприйняття. Мислення вязке, тугорухоме. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний маячний розлад. Разом з тим, в судовому засіданні представник заявника заяву не підтримала. Заінтересована особа [PERSON] в момент надання пояснень не виявляла явної неадекватності, поводила себе спокійно, чітко висловлювала свою думку. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

31 травня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. С.Ковалевської, 77/118. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 30.05.2016р. о 10 год. 32 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 30.05.2016р. о 10 год. 32 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Даниленко лікарні КЗ «ДМП № 1» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора збуджена, відмовляється від їжі. Вважає, що її отруюють. Іпохондрична. Мислення паралогічне. Хворою себе не вважає. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

31 травня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Новомосковськ, вул. Сучкова, 54/65. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 31.05.2016р. о 01 год. 30 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 31.05.2016р. о 01 год. 30 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням фельдшера Євдоченко лікарні КЗ „НЦРЛ ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора місця не тримається, вчиняє опір при спробі огляду. Висловлює маячні ідеї переслідування, відносини, збитку в адресу доньки. Мислення паралогічне. Емоційно парадоксальна. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

31 травня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Павлоград, ст. Фронту, 19/47. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 30.05.2016р. о 13 год. 40 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. В судовому засіданні представник заявника [PERSON], підтримав вимоги заяви, просила задовольнити та пояснила, що [PERSON] була доставлена до лікарні та оглянута комісією лікарів. Вона побила матір, зламала їй шийку стегна. Агресивна, конфліктує. Діагноз: органічний маячний розлад. Заінтересована особа [PERSON] заперечувала проти задоволення заяви та просила відмовити. Пояснила, що вона матір не била, тільки кричала на неї та штовхнула. Захисник [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви. Прокурор Лихолат Б.Д. підтримав заяву та просив задовольнити. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] є його сестрою, стала неадекватно себе поводити. Крім того на неї скаржаться її донька та зять. [PERSON] побила свою матір на очах у її доньки. Матір тепер лежить у гіпсу. Це в перший раз, раніше такого не було. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, допитавши свідка, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 30.05.2016р. о 13 год. 40 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні МП м. Павлогарда. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора агресивна, висловлює маячні ідеї переслідування. Чує „голоси. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

31 травня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Труда, 22/6. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 30.05.2016р. о 16 год. 37 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 30.05.2016р. о 16 год. 37 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра лікарні КЗ „ОЦЕМД та МК ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий на запитання відповідає не по суті, розгублений. Дивиться в одну крапку, до чогось прислухається. Емоційно напружений. Мислення дезорганізоване. Судження амбівалентні. Каже, що „мои эмоции разошлись с моими мыслями. Свого стану не оцінює. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved