Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

31 липня 2007 року померла баба позивача [PERSON]. До складу спадкового майна після її смерті входить, зокрема, право на земельну частку (пай) площею 2,18 умовних кадастрових гектара, яка перебувала у колективній власності КСП «Промінь» с. Рівне Мурованокуриловецького району Вінницької області. Спадщину після [PERSON] прийняв син спадкодавця - [PERSON], який помер 11 травня 2008 року, не оформивши своїх спадкових прав. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із успадкованого від [PERSON] права на земельну частку (пай) та його особистого права на земельний пай, що знаходиться на території Рівненської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] за законом і прийняла спадщину, однак не може оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки втрачені правовстановлюючі документи на спадкове право. А тому, за захистом своїх прав та інтересів [PERSON] з відповідним позовом 23 жовтня 2017 року звернулася до суду. Позивач у судове засідання не зявилася, просила справу слухати у її відсутності (а.с. 5). Представник відповідача сільський голова Рівненської сільської ради у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій позов визнала і просила справу слухати у її відсутності (а.с. 30). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих позивачем. Розглянувши справу, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: Об'єктом спадкового наступництва є спадщина, тобто вся сукупність прав та обов'язків спадкодавця, в яких він перебував на момент своєї смерті і які за своєю правовою природою є невіддільними від особи їх носія і здатні перейти до інших осіб. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). [PERSON] померла 31 липня 2007 року в с. Нишівці Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 8). Довідкою виконавчого комітету Рівненської сільської ради від 14 червня 2017 року (а.с. 17), довідкою із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку № Т-534/0-0.29-783/141-17 від 29 вересня 2017 року (а.с. 17) стверджується, що до складу спадщини після смерті [PERSON], входило право на земельну частку (пай) у колишньому КСП «Промінь» с. Рівне площею 2,18 умовних кадастрових гектара. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини день смерті спадкодавця. Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 49740195 від 06 листопада 2017 року (а.с. 36) стверджується, що [PERSON] заповіту по своїй смерті не залишала. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини не відмовився від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Зі свідоцтва про народження (а.с. 10) вбачається, що [PERSON] був сином спадкодавця [PERSON], а тому мав право спадкувати у першій черзі спадкоємців за законом. З довідки виконавчого комітету Рівненської сільської ради від 14 червня 2017 року (а.с. 15) слідує, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Із витягу зі спадкового реєстру по спадкових справах № 49740206 від 06 листопада 2017 року (а.с. 37) вбачається, що спадкові права після смерті [PERSON] ніхто не оформляв (спадкова справа не заводилася). Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцеві, який її прийняв з моменту відкриття спадщини. Таким чином, починаючи із 31 липня 2007 року [PERSON] належало успадковане від [PERSON], але не оформлене у нотаріальній конторі, право на земельну частку (пай) площею 2,18 умовних кадастрових гектара, що перебувала у колективній власності КСП «Промінь». 11 травня 2008 року [PERSON] помер (а.с. 9). До складу спадщини після його смерті, у тому числі, входить успадковане від [PERSON] право на земельну частку пай в землях колишнього КСП «Промінь» та його особисте право на земельну частку (пай) розміром 2,05 га, що розташоване на території Рівненської сільської ради (а.с. 18). Із витягу зі Спадкового реєстру (заповіти) № 49299312 від 30 вересня 2017 року (а.с. 20) слідує, що по своїй смерті [PERSON] заповіту не залишав. Частиною 2 ст. 1223 ЦК України визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у ст. 1261-1265 цього кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема, діти спадкодавця (ст. 1261 ЦК України). Свідоцтвом про своє народження (а.с. 11), свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 12), довідкою Рівненської сільської ради від 14 червня 2017 року (а.с. 16) доводиться, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею за законом після смерті [PERSON], яка має право спадкувати і прийняла спадщину (на день смерті була неповнолітньою). Таким чином, позивач довела суду факт смерті спадкодавця, своє право спадкувати та факт прийняття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. З оголошення в газеті «33 канал» від 27 вересня 2017 року (а.с. 13-14), слідує, що оригінали сертифікатів на право на земельну частку (пай) на прізвище [PERSON] та [PERSON] втрачені, а тому позивач не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, вона також не може (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26 вересня 2017 року (а.с.19). Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач визнав позовні вимоги і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право на земельні частки (паї).

Outcome: approved