Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

30 квітня 2021 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що в березні 2021 року вона отримала листи приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павелків Т.Л. від 28 лютого 2021 року про направлення постанови про відкриття виконавчого провадження № 59756467 від 09 вересня 2019 року, винесених при примусовому виконанні виконавчого напису № 2166 від 16 липня 2019 року, який видав приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В., зокрема, про відкриття виконавчого провадження, про звернення стягнення з неї як боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. Відповідно до вищевказаного виконавчого напису № 2166 від 16.07.2019 року було звернуто стягнення з неї - [PERSON] , [INFO] , місце народження м.Маріуполь, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , адреса реєстрації - [ADDRESS] , яка є боржником за Кредитним договором 010-04597-090114 від 09.01.2014 року, укладеним з Публічним Акціонерним Товариством «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, є ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», як стягувача, заборгованість за кредитним договором № 010-04597-090114 від 09.01.2014 року. Строк платежу за цим кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 26 січня 2018 року по 03 липня 2019 року. Сума заборгованості складає 36278,00 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 36228,92 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 98,08 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто із стягувача плату в розмірі 500 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню - 36778 грн. Дата набрання виконавчим написом законної сили (дата внесення відомостей у реєстр нотаріальних дій) - 16 липня 2019 року. Строк пред`явлення виконавчого напису до виконання - 3 роки. Зареєстровано в реєстрі за № 2166. Вважає вищевказаний виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав. Так, ні стягувач, яким є ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», ні вона, як боржник не знаходяться на території Броварського районного нотаріального округу, тому нотаріус не мав права здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу. По друге - на дату вчинення виконавчого напису п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, яким керувався нотаріус при вчиненні спірного напису, втратив чинність на підставі постанови Київського Апеляційного Адміністративного суду від 22.02.2017 року. Однак, навіть, якщо нотаріус керувався нечинним Переліком, то також не було дотримано його вимог. Зокрема, в документах, доданих до заяви банку про здійснення виконавчого напису відсутній оригінал кредитного договору з усіма його додатками; відповідачем порушено строк пред`явлення виконавчого напису з моменту його вчинення. З урахуванням наведеного, просить суд: - таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2166 від 16 липня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. про звернення стягнення з [PERSON] , за кредитним договором 010-04597-090114 від 09 січня 2014 року, укладеним з Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, є ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», ідентифікаційний код юридичної особи 37616221, місцезнаходження: 03126, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 6, реквізити р/р [NUMBER] в АТ «ОТП БАНК», м.Київ, МФО 300528, далі іменований - Стягувач, заборгованості за кредитним договором 04597-090114 від 09 січня 2014 року у розмірі 36278,00 гривень, а також плати за вчинення виконавчого напису в сумі 500 гривень; - стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду в сумі 908 грн., за подання заяви про забезпечення позову в сумі 454 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 4 000 грн. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 травня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 05 травня 2021 року за клопотанням позивачки [PERSON] забезпечено позов по справі та зупинено стягнення у виконавчому провадженні ВП № 59756467 від 09 вересня 2019 року на підставі оскаржуваного виконавчого напису. Позивачка на розгляд справи до суду не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи в її відсутність з участю її представника. Представник позивачки [PERSON] на розгляд справи не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на розгляд справи до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно в сутановленому законом порядку. Треті особи - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. на розгляд справи до суду не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно в установленому законом порядку. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно із ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст.18 ЦК України, ст.87 Закону України «Про нотаріат»). Між сторонами у справі виникли правовідносини з приводу кредитних зобов`язань. Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, 16 липня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 2166, за яким у безспірному порядку звернуто стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості за кредитним договором № 010-04597-090114 від 09 січня 2014 року в сумі 36278 грн., а також плату за вчинення виконавчого напису в сумі 500 гривень. Відповідно до ст.13-1 Закону України «Про нотаріат» нотаріальний округ - територіальна одиниця, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якого знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце (контора) приватного нотаріуса. Нотаріальні округи визначаються відповідно до адміністративно-територіального устрою України. У містах з районним поділом округом діяльності нотаріуса є вся територія міста. У разі зміни адміністративно-територіального поділу України, в результаті якого розташування робочого місця (контори) приватного нотаріуса увійшло до іншого нотаріального округу, нотаріальна діяльність відповідних нотаріусів повинна бути зареєстрована в цьому нотаріальному окрузі. Нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених цим Законом. Як вбачається зі змісту оскаржуваного виконавчого напису, ані стягувач, яким є ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», ні боржник [PERSON] не знаходяться на території Броварського районного нотаріального округу. Таким чином, нотаріус не мав права здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу. Зі змісту виконавчого напису видно, що при його видачі приватний нотаріус керувався вимогами ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 в редакції від 10 грудня 2014 року та Постанови КМУ №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Однак з такими правовими підставами вчинення виконавчого напису суд не погоджується, оскільки згідно п.3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, безспірність заборгованості підтверджують документи, визначені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Постановою КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. В подальшому постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було визнано нечинною та незаконною Постановою КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року. Таким чином станом на дату вчинення виконавчого напису - 08 вересня 2020 року у приватного нотаріуса, за відсутності Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, не було підстав для його вчинення та стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, який до того ж нотаріально не посвідчувався. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У відповідності до підп.2.1. п.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника-фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію необхідну для вчинення виконавчого напису. Однак у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, зазначений у написі є безспірними. Розрахунок боргу зазначений у виконавчому написі щодо наявності грошового зобов`язання позивача за тілом кредиту є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог банку до позивача. За таких обставин підлягає перевірці питання щодо стягнення з боржника за кредитним договором, а сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 23.01.2018 року по справі №310/9293/15. Наведене свідчить про надання фінансовою компанією неповної інформації та документів приватному нотаріусу, що має наслідком порушення при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису п.2 ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат» та п.1 Глави 13 Порядку № 296/5, згідно з яким на нотаріуса покладається обов`язок відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Окрім цього, строк, передбачений ст.91 Закону України «Про нотаріат», встановлений для пред`явлення до примусового виконання виконавчого напису відповідачем порушено. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А згідно з ч.2 цієї статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на користь [PERSON] суми сплаченого нею судового збору у повному розмірі, а саме - по сплаті судового збору за подання позову в розмірі 908,00 гривень, за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454,00 гривень, а всього 1362,00 гривень. Також підлягають відшкодуванню витрати на правничу допомогу адвоката, понесені [PERSON] , виходячи з наступного. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачкою [PERSON] та адвокатом Крохмальовою Л.П. 26 квітня 2021року укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується оплатити працю адвоката у розмірі 4000 гривень. До вказаного договору додано акт приймання-передачі наданих послуг із зазначенням наданих послуг та їх вартістю, а також квитанції про оплату. З урахуванням наведеного, підлягають стягненню з відповідача ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на користь позивачки [PERSON] витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 4000 гривень.

Outcome: approved