Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

30.07.2015 р. до Якимівського районного суду Запорізької області з позовом звернувся [PERSON] до Державного підприємства Дослідне господарство»Якимівське» дослідної станції ефіроолійних та малопоширених сільськогосподарських культур Національної академії аграрних наук України про стягнення заробітної плати, яка була невидана робітнику під час звільнення з роботи та заборгованості по заробітній платі. В позові позивач вказав, що Позивач [PERSON] працює на підприємстві відповідача з 17 липня 1973 року. 01 жовтня 2014 року позивач був звільнений з підприємства за згодою сторін - ст.36 п.1 КЗпП України. В подальшому в період з 02.10.2014 року по 04 травня 2015 року позивач працював на іншому підприємстві, а з 14 травня 2015 року знову був прийнятий на роботу до підприємства відповідача на посаду сторожа. Зазначені обставини підтверджуються копією трудової книжки. В період роботи позивача до звільнення в жовтні 2014 року та після повторного працевлаштування в травні поточного року підприємство систематично допускало невиплату заробітної плати, свої дії керівництво підприємства мотивувало скрутним матеріальним становищем підприємства, при цьому неодноразово обіцяло, що після завершення збору та реалізації врожаю тощо, розрахунок по заробітній платі буде здійснено в повному обсязі. Станом на день звільнення позивача, тобто на 01 жовтня 2014 року, заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачем становила 11 008 грн. 46 коп., а заборгованість по заробітній платі перед позивачем після його повторного працевлаштування 14.05.2015 року та по 31.07.2015 року становить 4 533 грн. 42 коп. Зазначені обставини підтверджуються довідкою відповідача. Незважаючи на зазначені порушення норм трудового законодавства в частині оплати праці працівника за виконану роботу. Відповідач станом на теперішній час розрахунку не провів у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав як громадянина, як особи яка має право на оплату своєї праці. Позивач у судове засідання надав заяву, у якій просив розглянути справу без його участі та підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача, викликаний до суду належним чином, до суду не з'явився, надав клопотання про розгляд справи за відсутністю відповідача. У відповідності до ст. 197 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Під час судового засідання були вивчені наступні докази по справі: - копія паспорту позивача ( а.с.2-3) - трудова книжка відповідача (а.с.4-5) - довідка про заборгованість (а.с.6) - лист відповідача (а.с.11) Щодо суми заборгованості по заробітній платі Вказана сума була встановлено згідно довідки відповідача. Так, відповідно до довідки, перед позивачем є заборгованість по заробітній платі на загальну суму 15541,88 гр . При цьому, в ч. 2 ст. 233 КЗпП України передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким терміном. У відповідності до ст. 88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У відповідності до ст. 367 ч.1 п.2 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати,але не більше ніж зав один місяць. Суд виходив з того, що останній раз позивач попрацював на підприємстві 2,5 місяці, заробітна плата не виплачувалась, тому середня заробітна плата склала 4533,42 гр. : 2,5 місяці = 1813,37 гр. ( що підлягає негайному стягненню). На цих підставах суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved