Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-03 00:00:00

31.12.2020 заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті дружини [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Севастополь, посилаючись на те, що Святошинський у м. Києві ВДРАЦС відмовив йому у реєстрації смерті, оскільки свідоцтво про смерть видано органами окупованої території. Заявник в судове засідання не з`явилась, подав до суду клопотання в якому просить розглядати заяву у його відсутність, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Заявник звернулася до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м. Києві для отримання свідоцтва про смерть. Листом № 1307/20.10-73 від 30.12.2020 року Відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м. Києві відмовив у проведенні державної реєстрації смерті, мотивуючи свою відмову тим, що для підтвердження факту смерті [PERSON] пред`явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за №1150/13024. Разом з тим, отримані офіційні документи на підтвердження факту смерті [PERSON] , є недійсними на території України, оскільки видані незаконно створеними органами на тимчасово окупованій території України, а відомості про смерть особи не внесенні до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. З огляду на вказане, зареєструвати факт смерті [PERSON] в органах державної реєстрації актів цивільного стану громадян Міністерства юстиції України заявник не в змозі, оскільки довідка про причину смерті, яка видана незаконним органом, не є документом, на підставі якого можливо провести державну реєстрацію смерті особи, а отже не створює жодних юридичних наслідків. Відповідно до п. 8 ч. 1, ч. 2 ст. 256 ЦПК України, п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, також у судовому порядку можуть бути встановленні також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15 квітня 2014 року, тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про шлюб заявник [PERSON] та померла [PERSON] зареєстрували шлюб 16.05.1961 року, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у місті Севастополі, актовий запис № 216 (а.с. 8 - копія свідоцтва про шлюб). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.12.2020 року, виданого відділом записів актів громадянського стану Ленінського району м. Севастополь Управління записів актів громадянського стану м. Севастополь, [PERSON] , [INFO] , померла у м. Севастополь, [INFO] (а.с. 18). Відповідно до паспорту серії [NUMBER] [PERSON] . Народилась [INFO] у м. Беліту Німеччина (а.с. 13 - копія паспорту). Також заявником надано довідку про смерть № А-03567 від 22.12.2020 року, видану відділом записів актів громадянського стану Ленінського району м. Севастополь Управління записів актів громадянського стану м. Севастополь (а.с. 17). Згідно довідки про смерть [PERSON] померла від злоякісного новоутворення сечового міхура, що виходить за межі однієї і більше локацій (а.с. 17). Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», як визначено пунктом 1 частини 1 статті 3, визначено сухопутну територію Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій, тимчасово окупованою територією внаслідок збройної агресії Російської Федерації. За статтею 4 вказаного Закону, на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Згідно з положеннями ч.ч. 2, 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, як і будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно з частиною 2 статті 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для про ведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. У відповідності до частини 4 статті 317 та пункту 8 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Виходячи з цього, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та її задоволення. Враховуючи викладене та

Outcome: approved