Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

29.10.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , про стягнення аліментів на своє утримання, як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Вони з 15 березня 1997 року перебували у зареєстрованому шлюбі відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Синельниківської міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області, який розірвано 23 травня 2000 року. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги позивачу не надає, а грошових коштів матері не вистачає на забезпечення [PERSON] витрат, необхідних на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники тощо, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Тому, [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , на свою користь аліменти в сумі 1500 грн. 00 коп. до досягнення 23 років за умови продовження нею навчання. 04.12.2019 року до суду надійшов від відповідача [PERSON] відзив на позов, в якому він вказав, що позивач є його повнолітньою дочкою. Окрім неї, він має неповнолітнього сина [PERSON] , на утримання якого сплачує аліменти на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду від 21.03.2014 року, в розмірі ј частини з усіх видів доходів. Наразі відповідач [PERSON] є працевлаштованим, отримує заробітну плату, в зареєстрованому шлюбі не перебуває, але фактично проживає із цивільною дружиною, вони мають спальне господарство, він є головою сім`ї і повинен забезпечувати і себе, і її. Позовні вимоги [PERSON] визнає частково, оскільки від сплати аліментів не відмовляється, але у розмірі 1/6 частини, а не в сумі 1500 грн щомісячно, так як, з урахуванням викладеного, має фактично низьке матеріальне становище. До початку проведення судового засідання від позивач [PERSON] та третьої особи [PERSON] надійшли заяви про підтримання позовних вимог та розгляд справи без їх участі. Відповідач [PERSON] до початку проведення судового засідання надав суду заяву про визнання позовних вимог частково, оскільки має можливість сплачувати аліменти на навчання повнолітньої дочки в 1/6 частці з усіх видів доходу (заробітку). Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступне. Відповідач [PERSON] та третя особа у справі [PERSON] перебували з 15 березня 1997 року у зареєстрованому шлюбі відділом державної реєстрації актів громадянського стану виконкому Синельниківської міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області (а.с.3), який розірвано 23 травня 2000 року, відповідно до наданої суду копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.4). [INFO] у подружжя [PERSON] та [PERSON] народилась дитина - дочка [PERSON] , що встановлено із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16 жовтня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Синельниківської міської ради Дніпропетровської області (а.с.9). [PERSON] , станом на дату звернення до суду 29.10.2019 року, є повнолітньою. Відповідно до ч. 1 ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Факт навчання повнолітньої [PERSON] на першому курсі денної форми навчання фінансового факультету Університету митної справи та фінансів (IV рівня акредитації) за ступенем вищої освіти «магістр», за спеціальністю 072 «Фінанси, банківська справа та страхування», вартістю за весь строк навчання 21000 грн. 00 коп., в період з 01 вересня 2019 року до 31 січня 2021 року, підтверджено Договором №1711 про надання освітніх послуг від 11.08.2019 року та довідкою вказаного вищого навчального закладу від 10.09.2019 року (а.с. 5,6). Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідачем [PERSON] , в обґрунтування заперечення проти позову, надано документи з яких встановлено наявність у нього, окрім повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , також неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на утримання якого здійснюються аліментні відрахування в ј частці від заробітку (доходу) [PERSON] на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2014 року, яке набрало законної сили 01 квітня 2014 року. [PERSON] працює з 25 липня 2017 року на посаді інженера-конструктора Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський завод технологічного обладнання», і його дохід за період з 01.05.2019 року по 31.10.2019 року склав 32635 грн. 12 коп., з яких утримано 8153 грн. 84 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. На підставі вищевикладеного, встановивши, що повнолітня дочка відповідача [PERSON] , [PERSON] , навчається на денній формі за контрактною основою, в зв`язку із чим не має змоги працевлаштуватися, а відповідач, хоч і має на своєму утриманні іншу неповнолітню дитину, але отримує регулярний заробіток, суд приходить до висновку про доцільність часткового задоволення заявлених позовних вимог [PERSON] , враховуючи матеріальне становище відповідача, шляхом стягнення з нього на користь позивача, а саме на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, аліментів в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу). На підставі викладеного, ст.ст. 199, 200, 201 СК України п. 20 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15. 05. 2006 року,

Outcome: partial