Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-29 00:00:00

29.10.2019 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що йому на праві власності належить будинок [ADDRESS] , в якому крім нього, зареєстрований [PERSON] . Відповідач не проживає у будинку більше року, не знявся з реєстраційного обліку у добровільному порядку, житлом не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, в зв`язку з чим він, як власник, не має можливості оформити субсидію та розпорядитись житлом на власний розсуд. Таким чином, відповідач порушує його права щодо утримання та розпорядження майном. Мирним шляхом вирішити спір не можливо, оскільки невідомо фактичне місце проживання відповідача, тому просив у судовому порядку визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS] 12.04.2021 року судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Позивач - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, судові витрати залишити за ним. Представник позивача, адвокат Коннова Ніна Іванівна, у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі. Відповідач - [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. 29.04.2021 року на електронну адресу суду з електронної адреси «[INFO] > надійшла заява від імені відповідача датована 30.04.2021 року, в якій він просить проводити розгляд справи за його відсутності, в зв`язку із неможливістю з`явитися у судове засідання, позов визнає, а судові витрати просить покласти на позивача. Разом з тим, у позовній заяві не вказано електронну адресу відповідача, а у направленій до суду заяві від його імені вказано електронну адресу іншої особи, яка не є учасником справи, та до заяви не додано документ, який дає підстави ідентифікувати особу відповідача. Таким чином, суд не приймає до уваги вказану заяву від імені відповідача, тому на підставі ст. 280 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши учасників справи, покази свідків: [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Так, з матеріалів справи (а.с. 8-9) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є власником житлового будинку [ADDRESS] , на підставі рішення виконавчого комітету Маловільшанської сільської ради від 14.12.2010 року та свідоцтва про право власності на майно від 20.01.2011 року. Згідно із довідкою Маловільшанської сільської ради Білоцерківського району від 18.09.2020 року за № 678 (а.с. 10), у вказаному житловому приміщенні зареєстровані: з 17.06.1981 року позивач - [PERSON] , [INFO] (власник), та з 01.03.2011 року відповідач - [PERSON] , [INFO] (пасинок), що узгоджується із довідкою від 23.09.2020 року за № 697 ( а.с.11). Позивач у судовому засіданні пояснив, що він був одружений із матір`ю відповідача та два роки тому шлюб між ними було розірвано, колишня дружина знялася з реєстраційного обліку та виселися із будинку, а відповідач більше 10 років у будинку не проживає, житлом не цікавиться, договори найму між ними відсутні, особистих речей у будинку він немає, участі в утриманні житла не приймає, що узгоджується з показаннями свідків та матеріалами справи. Так, допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON] та [PERSON] ствердили факт відсутності відповідача за зареєстрованим місцем проживання більше року, відсутність у будинку його особистих речей та факт невиконання ним зобов`язання щодо утримання житла. Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок (ст. 379, 382 ЦК України). Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач був зареєстрований у будинку [ADDRESS] , як член сім`ї власника майна, однак більше року у вказаному житловому приміщенні без поважних причин не проживає, між власником будинку та ним відсутній договір найму жилого приміщення, його особистих речей у будинку немає, участі в утриманні житла та у зобов`язаннях перед третіми особами він не приймає, належних та безспірних доказів того, що йому чинилися перешкоди у користуванні житловим приміщенням до суду не надано. Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач відзив із запереченнями проти позову та спростуванням доводів позивача з належними та допустимими доказами до суду не подав. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, тому підлягає до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, виходячи зі змісту зазначеної норми закону, прийняте рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, а відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплатив при подачі позову судовий збір в розмірі 840,80 грн. (а.с.1) та заявив клопотання про залишення даних витрат за ним без відповідного відшкодування.

Outcome: approved