Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

30.07.2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що спільне життя між подружжям не склалося, відповідач не приділяє уваги сім'ї, зловживає спиртними напоями. Позивачка зазначає, що відповідач матеріально не допомагає, всі зароблені кошти витрачає на власні потреби, спільного господарства подружжя не веде, на даний час шлюбні відносини між подружжям припинені. Тому, позивачка звернулася до суду до відповідача та просить розірвати шлюб. Позивач звернувся до суду з заявою в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29.01.1983 року, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією свідоцтва про шлюб виданим Відділом записів актів громадського стану по Дарницькому та Дніпровському районі Виконкому Київської міської Ради депутатів серії [NUMBER] (а.с.4). Сторони разом не проживають, від шлюбу сторони мають повнолітніх дітей, спільне господарство не ведеться, спільного бюджету не мають, шлюбні відносини між сторонами припинені. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було всебічно досліджено мотиви розірвання шлюбу. Застосовані судом заходи примирення одруження позитивних результатів не дали. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно з ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини Позивачка наміру не має. За таких умов подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. На підставі викладеного,

Outcome: approved