Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

29.09.2014 р. позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, спільна дитина проживає з позивачкою, тому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання їх спільної дитини, з урахуванням змін, в розмірі ? частини всіх видів заробітку, починаючи з дня подачі позову та до її повноліття та судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на правову допомогу. В судове засідання позивач не з»явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач в судове засідання не з»явився, надала заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі ? частини від заробітку визнав. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони розуміють наслідки відповідних процесуальних дій, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову в цій частині. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05.02.2011 р., від шлюбу народилась [INFO] року донька [PERSON], яка проживає та залишиться поживати з позивачкою. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя, між ними виникають постійні сварки та непорозуміння. Шлюбні відносини між ними фактично припинені з вересня 2011 року. Подальше збереження шлюбу неможливо. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, немає. Суд вважає, що в наданні сторонам строку для примирення немає підстав, оскільки встановлено, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливо. Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, вважає за необхідне позов задовольнити. На даний час неповнолітня донька перебуває на утриманні позивачки, відповідач фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Згідно із ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення від цього обов'язку кошти на утримання стягуються в судовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є працездатним, не є інвалідом, інших аліментних обов'язків не має. Виходячи зі змісту ст.181 СК України суд присуджує кошти на утримання дитини у частці від доходу, оскільки відповідач має постійне місце роботи, в розмірі ? частини від заробітку відповідача щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача витрат, понесених нею у зв'язку з підготовкою справи в суді, що складає 1800 грн., задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Витрати на правову допомогу - це витрати сторін які вони несуть у зв'язку із оплатою допомоги адвоката, який бере участь у справі. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, належить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду слід надавати договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки. При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам, наприклад особисті розписки адвоката про одержання авансу. Витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це оплату. Самі лише докази укладення угоди про надання правової допомоги і її оплати не можуть бути підставою для відшкодування цих витрат, якщо адвокат у судових засіданнях участі не брав. Відповідно до ч. 2 ст. 84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», від 20.12.2011 року, передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах , в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Будь - яких доказів понесення вказаних в позові витрат у розмірі 1800 грн. позивач до суду не надала, квитанцію від 2014 року про прийняття від [PERSON] для підготовки справи в суді 1830 грн. суд не вважає належним доказом, в судовому засіданні, чи піж час окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи - адвокат участі не приймала, тому у задоволенні вимог в цій частині суд відмовляє. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати у вигляді судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: partial