Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

30.11.2015 року позивачі звернулись до суду з позовними вимогами, якими просять визнати за ними в рівних частках, як спадкоємцями за законом першої черги, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Південний 2, будинок 21, мотивуючи тим, що вищевказаний житловий будинок належить [PERSON] та [PERSON] на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 28.07.1989 року. 22.02.1994 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Південний 2, будинок 21. Позивачі прийняли спадщину після батька шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном. [PERSON] померла 26.11.2003 року. Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Південний 2, будинок 21. Позивачі прийняли спадщину шляхом спільного проживання із спадкодавцем. При зверненні до приватного нотаріуса для оформлення спадщини, позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку зі тим, що з поданих правовстановлюючих документів вбачається, що право власності на спадковий житловий будинок не зареєстроване у встановленому законодавством порядку за спадкодавцями. Позивачі в судове засідання не зявились, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та наполягають на їх задоволенні. Відповідачі в судове засіданні не зявились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради народних депутатів № 249 від 22.06.1989 року, [PERSON] та [PERSON] було вирішено надати у безстрокове користування земельну ділянку з земель міської забудови в м. Ізмаїл по ІІ провулку Південний, 21 площею 600 кв.м. для будівництва індивідуального одноповерхового житлового будинку. Відповідно до договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 28.07.1989 року, посвідченого державним нотаріусом [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2219, [PERSON] та [PERSON] була відведена земельна ділянка площею 600 кв.м., яка розташована по ІІ провулку Південний, 21 в м. Ізмаїл Одеської області для будівництва індивідуального житлового будинку. Згідно технічного паспорта на житловий будинок № 21 по провулку Південний 2 в м. Ізмаїл Одеської області, рік побудови вищевказаного житлового будинку вказаний 1989 рік. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 409465 від 22.05.2015 року, повторно виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області, [PERSON], помер 22.02.1994 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Південний 2, будинок 21. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 42054304 від 09.11.2015 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] являються: - дружина [PERSON] (відповідно до листа, наданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, перевіркою у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис про шлюб № 15 від 15.03.1971 року, складений виконавчим комітетом Табаківської сільської ради Болградського району Одеської області стосовно [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І ЖД № 440113, повторно виданим 22.05.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 461891, повторно виданим 08.01.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області; - син [PERSON]; - син [PERSON]; - донька [PERSON]; - донька [PERSON]; - донька [PERSON]. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Відповідно п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно до ч.2 ст. 17 ЦК УРСР (1963 року) місцем проживання неповнолітніх, що не досягли пятнадцяти років, або громадян, які перебувають під опікою, визнається місце проживання їх батьків (усиновителів) або опікунів. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON], [INFO], на час відкриття спадщини була малолітньою. [PERSON] та [PERSON], згідно запису будинкової книги були зареєстровані за адресою: [INFO], І провулок Грибоєдова, 23. На час відкриття спадщини [PERSON] проживав разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено будинковою книгою на будинок № 23 по І провулку Грибоєдова в м. Ізмаїл Одеської області, тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину. [PERSON] померла 26.11.2003 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І ЖД № 409464, повторно виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, провулок Південний 2, будинок 21. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 41902570 від 26.10.2015 року, згідно якої інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І ЖД № 440113, повторно виданим 22.05.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 461891, повторно виданим 08.01.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області; - син [PERSON]; - син [PERSON]; - донька [PERSON]; - донька [PERSON]; - донька [PERSON]; - син [PERSON]. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою четвертою статті 1273 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], на час відкриття спадщини була малолітньої, тобто прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 4 ст. 1268 ЦК України. [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем, що підтверджено записами в будинковій книзі на будинок № 23 по І провулку Грибоєдова в м. Ізмаїл Одеської області, тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу [PERSON] позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку із тим, що згідно п. 4.12, п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України свідоцтво про право на спадщину видається за наявності всіх необхідних документів, а на майно, яке підлягає реєстрації, після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. З правовстановлюючих документів вбачається, що право власності на частку житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, ІІ провулок Південний, будинок 21, не зареєстроване у встановленому законодавством порядку за спадкодавцем. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved