Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

31.07.2014 року ПАТ «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 26.08.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв'язку з зазначеним порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 04.04.2014 року має заборгованість за кредитом у розмірі 18791,12 грн., яка складається з наступного: 2393,26 грн. - заборгованість за кредитом; 8706,86 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6319,99 - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 871,01 грн. - штраф (процентна складова). Просили суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 26.08.2008 року у розмірі 18791,12 грн. та судові витрати у розмірі 243,60 грн. Представник позивача ПАТ «Акцент-Банк» Филипенок К.Ф. у судове засідання не з'явилась, але надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, просила позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON], яка була належним чином повідомлена про день, час та місце судового розгляду справи, до судового засідання не з'явилась і не повідомила суд про причину своєї неявки, з заявою про розгляд справи у її відсутність до суду не зверталась. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав: 26.08.2008 року між ЗАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту № б/н у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.7-10). Згідно розрахунку заборгованості станом на 04.04.2014 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає 18791,12 грн. (а.с.4-6). 24.09.2009 року ЗАТ «Акцент-Банк» перейменовано в ПАТ «Акцент-Банк» (а.с.14). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. ст. 549, 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання; неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача потрібно стягнути на користь позивача 18791 грн. 12 коп. заборгованості по кредитному договору, судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved