overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

8 вересня 2017 року на адресу суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16 червня 2012 року він уклав шлюб з відповідачкою, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 49. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. З липня 2017 року по теперішній час шлюбні стосунки фактично припинено, вони мешкають ми окремо. Відповідачка з донькою, забравши речі, залишила його. Обставини, що спричинили розірвання шлюбу - різні погляди в веденні домашнього господарства, матеріального утримання сімї та виховання дитини. Спільне господарство з відповідачкою не ведеться. Подальше спільне проживання, примирення і відновлення шлюбних відносин неможливі. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, не надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Згідно ст.224 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16 червня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 49. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з липня 2017 року у звязку з різними поглядами на ведення домашнього господарства, матеріального утримання сімї та виховання дитини. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України підлягає відшкодуванню з відповідачки на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

8 вересня 2017 року на адресу суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 25 лютого 2012 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 67. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач покинув родину та перестав надавати матеріальну допомогу, вони стали жити окремо, спільне господарство не ведуть. Спільне життя між ними не склалось у зв'язку з тим, що вони не зійшлись характерами і мають різні погляди на сімейне життя, шлюбні відносини фактично припинені. За наведених обставин подальше збереження шлюбу, примирення та спільне проживання неможливі. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив справу розглянути за його відсутності. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 лютого 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 55. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені у звязку тим, що вони не зійшлись характерами і мають різні погляди на сімейне життя. Сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.8 ст.235 ЦПК України, у рішення суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивачки понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

8 вересня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд розірвати, зареєстрований 11 жовтня 2009 року з відповідачем шлюб, посилаючись на те, що спільне життя з останнім не склалося, шлюбно-сімейні відносини фактично припинилися і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 18 листопада 2021 року до суду надійшла заява відповідача про визнання позову. Судом встановлено, що 11 жовтня 2009 року виконавчим комітетом Ковалівської сільської ради Васильківського району Київської області актовим записом № 182 було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем. Частиною 2 статті 112 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до положень частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку про необхідність його задоволення. За змістом частини 1 статті 142 ЦПК України, суд повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а іншу частину судового збору присуджує до стягнення з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

8 вересня 2021 року [PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що 25 травня 2012 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, від якого [INFO] у них народилася донька, [PERSON] . Спільне проживання сторін не склалося через різні погляди на життя та ведення справ в сім`ї, що призвело до частих сварок, під час яких відповідач ображав та принижував позивача. Оскільки сторони тривалий час разом не проживають, подальше збереження cім`ї, на думку позивача, є неможливим, вона просить шлюб розірвати. Ухвалою від 15 листопада 2021 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач надала заяву про розгляд справи у за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач про причини неявки до суду не повідомив, заяв, клопотань, відзиву не надав. За наявності умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом було ухвалено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 25 травня 2012 року сторони уклали шлюб (а.с.3), від якого народилася донька [PERSON] (а.с. 4), яка проживає із позивачем (а.с. 5-6). Проживання сторін зареєстроване за різними адресами (а. с. 5, 19). З огляду на наведені обставини, встановлені судом, беручи до уваги обставини життя подружжя, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам сторін, оскільки сторони тривалий час разом не проживають, мотивованого відзиву, клопотань про надання строку на примирення до суду не подавали, позиція позивача щодо бажання розірвати шлюб категорична, тому позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню на підставі ст. ст. 104, 105, 111 СК України. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до\~ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. ст. 110, 112, 113, 114, 115 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

8 грудня 2005 року між ВАТ КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 08/2005/980к693 за умовами якого [PERSON] отримала кредит в сумі 25000 грн. зі сплатою 16 % річних за користування ним, з кінцевим терміном повернення боргу до 5 липня 2025 року. В якості забезпечення виконання зобов'язання за договором між банком та [PERSON] цього ж дня був укладений договір поруки № 08/2005/980п693. Позивач, посилаючись на те, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконує, звернувся в суд з позовом про стягнення з неї 31275 грн. 60 коп. Відповідачі в судове засідання не з'явились, хоча про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що 8 грудня 2005 року ВАТ КБ «Надра» надав [PERSON] кредит в сумі 25000 грн. зі сплатою 16 % річних за користування ним, з кінцевим терміном повернення боргу до 5 липня 2025 року. У відповідності до умов кредитного договору вона щомісячно повинна була здійснювати погашення кредиту згідно графіку погашення кредиту та процентів. В порушення договору відповідачка не сплачувала своєчасно кредит та відсотки і станом на 29 вересня 2014 року допустила заборгованість в сумі 31275 грн. 60 коп. (23457 грн. 32 коп. - заборгованість по кредиту, 5729 грн. 39 коп. - заборгованість за відсотками, 175 грн. 93 коп. - заборгованість за консультаційні послуги, 1209 грн. 21 коп. - заборгованість по сплаті пені, 703 грн. 75 коп. - заборгованість по сплаті штрафу). Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку встановленому договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів належних йому. Оскільки відповідачка [PERSON] не виконала взяті по договору на себе зобов'язання, ця заборгованість підлягає стягненню з неї на користь позивача. Відповідач [PERSON], відповідно до умов договору поруки укладеного між нею та банком вз'яла на себе зобов'язання перед позикодавцем відповідати по зобов'язаннях [PERSON] За умовами п.1.2 договору поруки, поручитель та позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. З відповідачів в солідарному порядку слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати в сумі 312 грн. 75 коп. На підставі ст.ст.526, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

8 грудня 2010 року Дзержинський районний суд міста Харкова за вказаним позовом ухвалив рішення яким позов задовольнив частково та стягнув з [PERSON] на користь [PERSON] - 119 273,54 гривні. Рішення набрало законної сили та звернуто до виконання. 4 вересня 2014 року до судді надійшла заява державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про заміну боржника [PERSON] у зв'язку з її смертю правонаступником. Сторони в судове засідання не з'явились. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 378 ЦПК України - у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Державний виконавець не надав суду відомостей про особу правонаступника, а тому суд позбавлений можливості замінити сторону її правонаступником, а тому заява не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

8 грудня 2014 рокудо судді надійшла заява [PERSON] про скасування судового наказу від 19 травня 2014 року, у поданій заяві боржник просить суд скасувати виданий судовий наказ, посилаючись на безпідставність заявлених стягувачем вимог, тому що боржники не погоджується із наявністю у нього заборгованості. Сторони у судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду заяви про скасування судового наказу були повідомлені належним чином. У відповідності до ч. 6 ст. 105-1 ЦПК України - неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце розгляду заяви про скасування судового наказу, не перешкоджає розгляду такої заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 105-1 ЦПК України - за результатами розгляду заяви про скасування судового наказу суд має право: скасувати судовий наказ та роз'яснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову. Як видно з матеріалів справи між сторонами виник спір про право. Таким чином, заява боржників про скасування судового наказу підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

8 грудня 2015 року позивач звернувся до суду з названим позовом до відповідача з вимогою розірвати шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Чернігівського міськвиконкому, актовий запис № 1764 від 22 серпня 1993 року, від якого є троє дітей, мотивуючи його тим, що за час перебування у шлюбі між ними постійно виникали непорозуміння через різні погляди на життя, у звязку з чим шлюбні відносини припинені з 1 вересня 2014 року і збереження шлюбу неможливе. Позивач до суду не зявився, надіславши заяву, у якій просить справу розглянути за його відсутності та розірвати шлюб. Відповідачка до суду також не зявилася, подавши заяву, у якій повідомляє, що позов визнає і просить його задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. З наявних матеріалів справи встановлено, що згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу II-ЕЛ № 348915 [PERSON], який народився 17 квітня 1972 року в с. Рось Волховиського району Гродненської області і [PERSON], яка народилася 11 червня 1972 року в м. Баку, Азербайджан, уклали шлюб 22.08.1993 р., про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 1764. Після укладення шлюбу присвоєно прізвища: чоловіку [PERSON]; дружині [PERSON]. Місце реєстрації відділ ЗАГС Чернігівського міськвиконкому. Відповідно до ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 цього Кодексу суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя (ч. 1). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2). Обставини, на які посилається позивач у позовній заяві і не оспорює відповідачка у поданій до суду заяві, заслуговують на увагу, оскільки такі взаємовідносини подружжя не притаманні сімї і не відповідають інтересам подружжя, що мають істотне значення. Можливості відновлення нормальних сімейних відносин та збереження шлюбу за таких обставин не вбачається. За встановлених обставин справи суд погоджується з позивачем і вважає необхідним позов про розірвання шлюбу задовольнити. Підстав для відновлення дошлюбного прізвища дружини після розірвання шлюбу немає, оскільки відповідної заяви до суду не подано. За правилами ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по оплаті судового збору на суму 487 гривень 20 копійок відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

8 грудня 2016 року Калинівський районним судом Вінницької області було ухвалено рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] районної державної адміністрації, третьої особи, що не заявляє вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] про визнання протиправним та скасування розпорядження, яким позовні вимоги були задоволені в повному обсязі. На вказане рішення суду, третьою особою на стороні відповідача - [PERSON] 16.12.2016 року було подано апеляційну скаргу. При вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою встановлено, що при ухваленні рішення, суд першої інстанції не виконав вимог п.6 ч.1 ст.214 та п.4 ч.1 ст.215 ЦПК України, щодо вирішення питання розподілу судових витрат. Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 21.12.2016 року вищевказану цивільну справу було повернуто до Калинівського районного суду Вінницької області для ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат. Сторони по справі для розгляду питання про ухвалення додаткового рішення не з'явились, однак надали суду письмові заяви про розгляд питання про винесення додаткового рішення у їх відсутність. Відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обовязковою. Згідно зі ст.ст.214-215 ЦПК України, суд при вирішенні справи, в своєму рішенні повинен вирішити питання про розподіл судових витрат. При постановлені даного рішення, судом помилково не було вирішено питання про розподіл судових витрат. У відповідності до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Таким чином, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення по даній справі про стягнення з відповідача [PERSON] районної державної адміністрації на користь позивача [PERSON] сплаченого ним судового збору в розмірі 551, 20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

8 грудня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом про зміну розміру аліментів, в обґрунтування якого вказала, що вони з відповідачем є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. Син після розірвання шлюбу перебуває на її утриманні, відповідач сплачує аліменти за рішенням суду у розмірі ? частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач вважає, що цієї суми недостатньо для забезпечення належного життєвого рівня дитини, а тому просить збільшити розмір стягуваних аліментів до ? частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, однак подала заяву у якій просила справу розглянути у її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився також, не повідомляючи про причини неявки, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений завчасно, у встановленому законом порядку. З урахуванням позиції позивача, дослідивши матеріали справи, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд дослідив матеріали справи та встановив, що сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Син після розірвання шлюбу перебуває на утриманні позивачки. За рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 26.02.2014р. на дитину стягуються аліменти у розмірі ? частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а. с. 5), однак цієї суми недостатньо для забезпечення належного життєвого рівня дитини. Заробітку позивача недостатньо для утримання дитини, що спонукало її звернутися до суду із позовом про збільшення розміру аліментів. Враховуючи викладене, суд вважає позов про збільшення розміру аліментів таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved