Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

31 жовтня 2017 року [PERSON] звернулася до Василівського районного суду Запорізької області з позовом, який в подальшому уточнила в редакції від 22.01.2018 року (а.с.47-50), до [PERSON] міської ради Василівського району Запорізької області, [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання права власності за набувальною давністю. На обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка [PERSON] зазначає, що з 1997 року вона проживає у [INFO]. У вказаній спірній квартирі вона зареєстрована з 02.06.2005 року та по теперішній час вона користується вищевказаною квартирою, вже понад 15 років. Дана квартира належала її батькові [PERSON]. При житті батько дозволив їй вселитися та проживати у вищевказаній квартирі, віддавши їй ключі від квартири, правовстановлюючі документи на неї та обіцяв переоформити квартиру на неї. З 2005 року та по теперішній час вона, будучі зареєстрованою у даній квартирі, добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, доглядає за квартирою, утримує її, робить у ній поточний та капітальний ремонт, оскільки постійно мешкає у ній з 2005 року. Даний факт був очевидним для всіх учасників справи та ні від кого не приховувався. Вона безперервно володіє квартирою з 02.06.2005 року, отже минув, передбачений ст.344 ЦК України десятирічний строк давності володіння. На даний час у неї виникла необхідність в оформленні права власності на вищевказану квартиру, а тому вимушена звернутися за захистом своїх законних прав та інтересів до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею, [PERSON], право власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS].. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 02 листопада 2017 року відкрито провадження по справі та призначено справу до попереднього судового розгляду. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 22 листопада 2017 року призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача в особі адвоката [PERSON] не зявились, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, проте на адресу суду представником позивача [PERSON] надано заяву з проханням розглядати справу за її відсутністю та без участі позивача, заявлені позивачем [PERSON] позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить уточнений позов задовольнити за викладеними у ньому підставами (а.с.72, 85). Представник відповідача [PERSON] міської ради Василівського району Запорізької області в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте на адресу суду надано клопотання з проханням розглянути справу за позовом [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю без участі їх представника. Проти задоволення позовних вимог не заперечують (а.с.38,68, 81). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте на адресу суду надано заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, заявлені позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення та у поданій заяві зазначила, що на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON], вона не претендує (а.с.73). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте на адресу суду надано заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Крім того, у заяві зазначає, що на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON], вона не претендує (а.с.88,89). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте на адресу суду надано заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення та вказує у заяві про те, що на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON], вона не претендує (а.с.71). Представник третьої особи: Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Ювілейний-4» в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, проте на адресу суду Головою Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Ювілейний-4» [PERSON] подано заяву, в якої просять розглядати справу у їх відсутність. Проти задоволення позовних вимог не заперечують, самостійних вимог щодо предмету позову не заявлено. У поданій до суду заяві також підтверджують факт того, що [PERSON] з 1997 року проживає у [INFO], комунальні послуги сплачує вчасно а у повному обсязі (а.с.82). Всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, зясувавши всі обставини по справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 11.04.1995 державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], та зареєстрованим в реєстрі №903, копія якого є в матеріалах справи (а.с.14). 12.11.2015 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії DC-IV1358462, виданим РАЦСом Муніципалітетом м.Кишинів Республіки Молдова, номер актового запису в реєстрі актів цивільного стану № 4723 та копія свідоцтва є в матеріалах справи (а.с.15, 16-17). Як вбачається з свідоцтва про народження 30.05.1967 року [PERSON] серії VII УР № 0807155, виданого [PERSON] виконавчим комітетом селищної ради Запорізької області, в графі батько вказаного свідоцтва записаний «Соловйов Микола Данилович», копія якого є в матеріалах справи (а.с.11). Відповідно до заповіту, складеного при житті [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Республіки [PERSON] Снігур від 12.01.2006 року, за реєстровим № 2/1-99, [PERSON] заповів квартиру [ADDRESS] в місті Кишинів Республіки Молдова гр.[PERSON], [INFO]; автомобіль марки SUZUKI SWIFT, 1994 року випуску і гараж в населеному пункті Чореску, муніципія Кишинів республіки [PERSON] [PERSON] заповів - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], кожній по 1/3 частині (а.с.18). 29.02.2016 року приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] посвідчено заяву [PERSON], [PERSON], [PERSON] про відмову від права на прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], на користь іншої спадкоємиці за даним заповітом гр.[PERSON], претензій щодо спадкового майна не мають (а.с.19). 14.11.2016 року публічним нотаріусом Республіки [PERSON] [PERSON], посвідчено заяву [PERSON], [INFO], в якій зазначено, що вона являється спадкоємицею за законом, на майно, що залишилося після смерті 12.11.2015 року її чоловіка [PERSON], який мешкав в Республіці [PERSON], мун.Кишинеу, Чореску, [ADDRESS] та заявляє, що вона пропустила строк для прийняття спадщини за законом, у володіння спадковим майном не вступала і отримувати свідоцтво про право на спадщину за законом не бажає (а.с.20). Листом за № 451/01-16 від 28.09.2017 року приватний нотаріус Василівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], повідомлено [PERSON] щодо оформлення спадщини після смерті померлого 12.11.2015 року [PERSON], який проживав за адресою: [INFO], район Ришпань, [ADDRESS] та розяснено, що для підтвердження факту прийняття спадщини необхідно надавати відповідні ,які б підтверджували право власності спадкодавця на зазначене майно, а також інші документи, зазначені вище, а випадку не прийняття спадщини у встановлений строк, для вирішення питання вона має право звернутися до суду (а.с.21). Характеристика квартири [ADDRESS] підтверджується технічним паспортом, виготовленим РКП «Василівське бюро технічної інвентаризації» станом на 30.01.1994 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.22) та в якому власником вказаний [PERSON] на підставі свідоцтва по право на спадщину за законом від 11.04.1995 року. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна за № 100431810 від 17.10.2017 року, сформованої фахівцем виконавчого комітету [PERSON] міської ради Василівського району Запорізької області [PERSON], права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на квартиру № 15 в будинку № 44 в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області не зареєстровано (а.с.23) Відповідно до довідки за № 721 від 29.11.2017 року, виданої Районним комунальним підприємством «Василівське бюро технічної інвентаризації», даної [PERSON], в тому, що згідно інвентаризаційної справи за станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру [ADDRESS], зареєстроване за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 11.04.1995 року [PERSON] державної нотаріальної контори реєстраційний № 903. Даний правовстановлюючий документ зареєстрований на паперових носіях в книзі № 4, за реєстровим номером № 4 (а.с.52). Як вбачається з довідки № 0412 від 22.12.2016 року, виданої головою Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Ювілейний-4» [PERSON], [PERSON] проживає з 2005 року за адресою: [ADDRESS] в по вул.Шахтарській в м.Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, малолітні та неповнолітні діти не прописані та не проживають (а.с.24). .Згідно з довідкою № 0412 від 22.12.2016 року, виданої головою Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Ювілейний-4» [PERSON], [PERSON] за адресою: [ADDRESS] в по вул. Шахтарській в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, не був зареєстрований та не проживав. З 2005 року за вищевказаною адресою проживає [PERSON] (а.с.24). Відповідно до [PERSON] перевірки реєстрації від 22.12.2016 року, складено комісією у складі: голови ОСББ «Ювілейний-4» [PERSON], касиром ОСББ «Ювілейний-4» [PERSON], паспортиста ОСББ «Ювілейний-4» Грабарь Л,В., сусідів: [PERSON] З,П., [PERSON], проведено перевірку квартири [ADDRESS], на момент перевірки встановлено , що [PERSON] прописана в квартирі з 02.06.2005 року, проте фактично мешкає з 1997 року. Батько [PERSON] в квартирі не проживає, зі слів сусідів і членів сімї [PERSON], він проживає в республіці [PERSON], особисті речі відсутні (а.с.25). Як вбачається з довідки від 22.12.2016 року, виданої бухгалтером Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Ювілейний-4» [PERSON], [PERSON] дійсно проживає за адресою: вул. шахтарська [ADDRESS] в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області та сплачує комунальні послуги з 01.12.1997 року, що також підтверджується копією платіжок за комунальні послуги (а.с.27, 55-64). Згідно даних паспорту на імя [PERSON], серії СА № 495591, виданого Дніпроруднівським МВМ Василівського РВ УМВС України в Запорізькій області 03.07.1997 року, в розділі «місце проживання» є відмітка [PERSON] МВМ Васидівського районного відділу управління МВС України в Запорізькій області про те, що [PERSON] зареєстрована 02.06.2005 року за адресою: вул. Шахтарська буд44 кв.15 в м. Дніпрорудне, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.10) Відповідно до витягу з Звіту про незалежну оцінку на квартиру [ADDRESS], складеного ПП [PERSON], ринкова вартість обєкта оцінки станом на 01.07.2017 року становить 124504,78 грн. (а.с.28-29). Згідно з [PERSON] обстеження матеріально-побутових умов проживання від 23.11.2017 року, складеного комісією у складі: депутата [PERSON] міської ради Василівського району Запорізької області [PERSON], голови ОСББ «Ювілейний-4» [PERSON], сусідів [PERSON], вбачається, що [PERSON] мешкає за адресою: вул. Шахтарська буд. 44 кв. 15 по вул. Шахтарська в місті Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, прописана і проживає за вказаною адресою одна з 2005 року і дотепер (а.с.51). Згідно положень ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України у п.9 та п.13 постанови №5 „Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав при вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. 01.01.2004 року набрав чинності Цивільний кодекс України, разом з яким вступила в дію норма, передбачена статтею 344 ЦК України - про набувальну давність. Стаття 344 ЦК України запровадила до цивільного законодавства новий інститут - набуття права власності за давністю володіння. ЦК УРСР 1963 року не містив поняття «набувальна давність», воно набуло юридичного значення в день набрання чинності новим ЦК України. Проте, в п. 8 Прикінцевих та перехідних положень чинного ЦК України зазначається, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність діють і тоді, коли володіння майном почалося за 3 роки до набрання чинності цим документом, тобто не раніше 01 січня 2001 року. З наведеного вище вбачається, що позовні вимоги про визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно можуть бути пред'явлені в\~судовому порядку,\~починаючи з 01 січня 2011 року. Граничний час, з якого потрібно починати відлік набувальної давності на чуже майно - 01 січня 2001 року. При цьому, якщо строк давнісного володіння почався раніше 01\~січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк після 01 січня 2001 року. Згідно ч.1, ч.4 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Тривалість володіння передбачає, що має закінчиться визначений у Кодексі строк, що розрізняється залежно від речі (рухомої чи нерухомої), яка перебуває у володінні певної особи, і для рухомого майна складає пять років. Добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно. Тому встановлення добросовісності залежить від підстав набуття майна. Відкритість та безперервність володіння теж є необхідними умовами для набуття права власності за набувальною давністю і означають, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, а також те, що протягом означеного в законі строку володілець не вчиняв дій, що свідчили б про визнання ним обов'язку повернути річ власнику, а також йому не пред'являвся правомочною особою позов про повернення майна. Як зазначено в Ухвалі колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 лютого 2008 року «пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом». Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. При вирішенні спорів, пов'язаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати те, що: 1) право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 01 січня 2011 року; 2) задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі\~статті 334 ЦК\~можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності володіння; 3) за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 - можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~15,16 ЦК України, а також частини четвертої\~статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Виходячи зі змісту ст.344 ЦК України обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач (ч.1 ст.60 ЦПК України), є: законний об'єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Для набуття права власності на майно за набувальною давністю, згідно з правилами ст.344 ЦК України, по перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто, особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Разом з тим, факт обізнаності особи про те, що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права. По друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто, очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна, як до свого власного (експлуатувати, вживати необхідних заходів для утримання майна в належному стані тощо). Приховування володільцем свого володіння майном є порушенням цієї вимоги. І по-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків. Разом з тим, відповідно до ст.ст.13,43,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов'язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, визначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників, їхніх представників. Враховуючи те, що позивачем [PERSON] доведено факт набуття нею права власності за набувальною давністю, оскільки вона відкрито, добросовісно та безперервно користується нерухомим майном квартирою № 15 в будинку № 44 по вулиці Шахтарській в місті Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, на протязі тривалого періоду часу (понад десять років), з 2005 року та по теперішній час, факт знаходження вказаної квартири в її користуванні [PERSON] не приховувала, з 2005 року по теперішній час користування цією квартирою є безперервним та протягом всього строку набувальної давності не переривалось, крім того, заявлені [PERSON] позовні вимоги відповідачами визнаються у повному обсязі, а тому, відповідно до вимог ст.82 ЦПК України, не підлягають доказуванню, а отже позовні вимоги [PERSON], відповідно до ст.ст.15,16,344 ЦК України, є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved