overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

31 травня 2016 року Київським районним судом м. Харкова ухвалено рішення по цивільній справ № 640/20155/15-ц. 15.07.2016 року до Київського районного суду м. Харкова надійшла заява представника КС «Фінансова підтримка» про ухвалення додаткового рішення по справі в якій вона просить вирішити питання щодо зустрічних позовних [PERSON], оскільки з мотивувальної частини судового рішення вбачається про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог, проте резолютивна частина не містить висновку про задоволення чи відмову в задоволенні зустрічного позову [PERSON] Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовної яої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи, викладені представником КС «Фінансова підтримка» суд приходить до висновку про наявність підстав ухвалення додаткового рішення по справі з огляду на наступне. Згідно ч.3, ч.4 статті 215 ЦПК України рішення суду складається з мотивувальної частини із зазначенням: встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин; мотивів, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, бере до уваги або відхиляє докази, застосовує зазначені в рішенні нормативно-правові акти; чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а якщо були, то ким; назви, статті, її частини, абзацу, пункту, підпункту закону, на підставі якого вирішено справу, а також процесуального закону, яким суд керувався; Згідно ч.4 статті 215 ЦПК України рішення суду складається з резолютивної частини із зазначенням: висновку суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково; висновку суду по суті позовних вимог; розподілу судових витрат; строку і порядку набрання рішенням суду законної сили та його оскарження. Як вбачається змісту рішення Київського районного суду м. Харкова від 31 травня 2016 року по цивільній справ № 640/20155/15-ц мотивувальною частиною судового рішення встановлено відсутність правових підстав для задоволення зустрічного позову [PERSON] про визнання добросовісним набувачем рухомого майна, проте резолютивна частина вищезазначеного судового рішення не містить висновку щодо цієї зустрічної позовної заяви. З урахуванням вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

31 травня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із вказаним позовом до відповідача [PERSON], відповідно до якого просить стягнути з відповідача, на її користь, аліменти на утримання малолітнього сина, в розмірі 1/4 частини від усіх його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову, посилаючись на те, що дитина проживає з позивачкою та перебуває на її повному матеріальному утриманні, а відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає та не приймає ніякої участі у її вихованні, в звязку з чим вона змушена звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів у примусовому порядку. Сторони в судове засідання не з'явились, надіслали суду заяви у яких просили справу розглянути у їх відсутність. При цьому позивач зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги, викладені у позовній заяві, а відповідач не заперечує проти їх задоволення. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про ухвалення рішення виходячи з наступного: 05 червня 2011 року позивачка [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] в відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмільнику Хмільницького міскрайонного управління юстиції у Вінницькій області, про що в книзі реєстрації шлюбів про одруження зроблено запис за № 62, що підтверджеється копією свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ № 099122 від 05 червня 2011 року. Від шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO], батьком якого у копії свідоцтва про народження серії 1-АМ № 213218 записаний відповідач по справі [PERSON] У даний час дитина проживає разом з позивачем по справі [PERSON] в [ADDRESS], та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім'ї №257 від 31 травня 2016 року виданою сектором ведення реєстру територіальних громад. Відповідно до ст. ст. 180, 181 ч. 3, 183 ч. 1 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. У звязку з тим, що відповідач записаний батьком неповнолітньої дитини ухиляється від виконання обовязків щодо утримання дитини, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше ніж по 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

31 травня 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту без номеру від 01.04.2014 року в сумі 15 582,74 гривень, що складає 8 416,17 грн. заборгованість за тілом кредиту, 5\~248,34 грн. заборгованість за відсотками, 700,00 грн.. заборгованість за пенею комісіями, 500 грн. штраф, 718,23 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача просив слухати справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав. Суд ухвалив слухати справу у відсутності сторін заочно на підставі наявних в справі доказів відповідно до ч.2 ст.197, ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору кредиту від 01.04.2014 року відповідачеві надано позивачем кредит в сумі 7\~700,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % річних. Відповідач не виконує умови кредитного договору належним чином не повертає банку суму отриманого кредиту. У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань за кредитним договором від 31.03.2016 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 15 582,74 гривень, що складає 8 416,17 грн. заборгованість за тілом кредиту, 5\~248,34 грн. заборгованість за відсотками, 700,00 грн.. заборгованість за пенею комісіями, 500 грн. штраф, 718,23 грн. штраф (процентна складова). Відповідач погашення кредиту в строки та на умовах, зазначених в кредитному договорі не здійснював, чим порушив взяті на себе зобовязання за кредитним договором. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Так, відповідач допустив істотні порушення умов кредитного договору, а саме порушив взяті на себе зобовязання за Кредитним договором. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Але, як вбачається з матеріалів справи за порушення позичальником відповідачем [PERSON] - строків за кредитним договором банком одночасно нараховано двічі пеню та штраф. Отже, банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобовязання ( прострочення виконання грошового зобовязання), що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч. 3 ст.509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути притягнений до юридичної відповідальності двічі за одне й те саме порушення, а зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Тому, суд в частині стягнення пені в сумі 700,00 грн. відмовляє. Також, суд на підставі ст.88 ЦПК України стягує з відповідача судові витрат, понесені позивачем. На підставі викладеного і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

31 травня 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту без номеру від 04.03.2013 року в сумі 14\~209,76 гривень, що складає 1 040,92 грн. заборгованість за тілом кредиту, 9\~115,99 грн. заборгованість за відсотками, 2\~900,00 грн.. заборгованість за пенею комісіями, 500 грн. штраф, 652,85 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача просив слухати справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав. Суд ухвалив слухати справу у відсутності сторін заочно на підставі наявних в справі доказів відповідно до ч.2 ст.197, ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору кредиту від 04.03.2013 року відповідачеві надано позивачем кредит в сумі 1\~100,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % річних. Відповідач не виконує умови кредитного договору належним чином не повертає банку суму отриманого кредиту. У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань за кредитним договором від 04.03.2013 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 14\~209,76 гривень, що складає 1 040,92 грн. заборгованість за тілом кредиту, 9\~115,99 грн. заборгованість за відсотками, 2\~900,00 грн.. заборгованість за пенею комісіями, 500 грн. штраф, 652,85 грн. штраф (процентна складова). Відповідач погашення кредиту в строки та на умовах, зазначених в кредитному договорі не здійснював, чим порушив взяті на себе зобовязання за кредитним договором. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Так, відповідач допустив істотні порушення умов кредитного договору, а саме порушив взяті на себе зобовязання за Кредитним договором. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Але, як вбачається з матеріалів справи за порушення позичальником відповідачем [PERSON] - строків за кредитним договором банком одночасно нараховано двічі пеню та штраф. Отже, банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобовязання ( прострочення виконання грошового зобовязання), що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч. 3 ст.509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути притягнений до юридичної відповідальності двічі за одне й те саме порушення, а зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Тому, суд в частині стягнення пені в сумі 2 900,00 грн. відмовляє. Також, суд на підставі ст.88 ЦПК України стягує з відповідача судові витрат, понесені позивачем. На підставі викладеного і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

31 травня 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту без номеру від 21.09.2009 року в сумі 12 632,98 гривень, що складає 4 736,75 грн. заборгованість за тілом кредиту, 5\~818,47 грн. заборгованість за відсотками, 1000,00 грн.. заборгованість за пенею комісіями, 500 грн. штраф, 577,76 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача просив слухати справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав. Суд ухвалив слухати справу у відсутності сторін заочно на підставі наявних в справі доказів відповідно до ч.2 ст.197, ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору кредиту від 21.09.2009 року відповідачеві надано позивачем кредит в сумі 2\~000,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % річних. Відповідач не виконує умови кредитного договору належним чином не повертає банку суму отриманого кредиту. У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань за кредитним договором від 15.05.2016 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 12 632,98 гривень, що складає 4 736,75 грн. заборгованість за тілом кредиту, 5\~818,47 грн. заборгованість за відсотками, 1000,00 грн.. заборгованість за пенею комісіями, 500 грн. штраф, 577,76 грн. штраф (процентна складова). Відповідач погашення кредиту в строки та на умовах, зазначених в кредитному договорі не здійснював, чим порушив взяті на себе зобовязання за кредитним договором. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Так, відповідач допустив істотні порушення умов кредитного договору, а саме порушив взяті на себе зобовязання за Кредитним договором. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Але, як вбачається з матеріалів справи за порушення позичальником відповідачем [PERSON] - строків за кредитним договором банком одночасно нараховано двічі пеню та штраф. Отже, банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобовязання ( прострочення виконання грошового зобовязання), що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч. 3 ст.509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути притягнений до юридичної відповідальності двічі за одне й те саме порушення, а зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Тому, суд в частині стягнення пені в сумі 1\~000,00 грн. відмовляє. Також, суд на підставі ст.88 ЦПК України стягує з відповідача судові витрат, понесені позивачем. На підставі викладеного і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

31 травня 2016 року позивач звернулася до суду з названим позовом до відповідача з вимогою про стягнення аліментів на дитину у розмірі 1/4 частки заробітку щомісяця до її повноліття, мотивуючи його тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого є дитина, на утримання якої відповідач надає недостатньо коштів. У судовому засіданні позивач позов підтримала і просила задовольнити, підтвердивши обставини, викладені у позовній заяві. Пояснила, що перебуває у шлюбі з відповідачем, спільно з ним проживає і веде спільне господарство, однак відповідач надає кошти на утримання дитини лише на її прохання і в недостатніх сумах, а інколи посилається на те, що грошей немає, у зв'язку з чим вона і звернулася до суду. Відповідач про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте до суду не з'явився без повідомлення причин. За наявності умов, передбачених ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17 січня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції згідно актового запису № 5. Подружжя має дитину, - дочку [PERSON], яка народилася [INFO] року, про що зроблено актовий запис № 103 від 09.06.2015 р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції Київської області. Подружжя проживає спільно, веде спільне господарство, дитина проживає з ними. Позивачка перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Славутицької міської ради, де їй призначено державну допомогу при народженні дитини. Відповідач працевлаштований в ДСП «Чорнобильська АЕС» на постійну роботу. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивачка посилається на виникнення спору з відповідачем щодо його участі в утриманні дитини, що є підставою для звернення до суду. При визначенні розміру частки, яка буде стягуватися як аліменти на дитину відповідно до ст. 183 СК України, суд враховує обставини, зазначені у ст. 182 СК України, зокрема, матеріальне становище дитини та її матері, матеріальне становище відповідача, наявність у нього постійного місця роботи і вважає, що позов є достатньо обґрунтованим, відповідає засадам розумності та справедливості, у зв'язку з чим підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно правил ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір», від сплати якого позивач звільнена відповідно до Закону. Згідно правила ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів за один місяць необхідно допустити до негайного виконання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

31 травня 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 07 липня 2007 року Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №483 розірвати. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не зявилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідач не зявився, надавши суду письмову нотаріально посвідчену заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У звязку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 07 липня 2007 року. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог\~ст.88 ЦПК України,\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

31 травня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 19 серпня 2006 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання не зявилася, подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 серпня 2006 року, актовий запис № 1520 (а/с 3). Від даного шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO] (а/с 4). Подружні відносини подружжя припинило, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved