Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

31.08.2015 року [PERSON] звернулася до Шаргородського районного суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки. Мотивуючи позовні вимоги позивачка зазначила, що відповідач [PERSON] та її донька [PERSON] проживали в зареєстрованому шлюбі з 18.09.2006 року. Від шлюбу її доньки та позивача у них народилися дві малолітніх доньки - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. [INFO] її донька та матір малолітніх дітей - [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 2 квітня 2015 року. Після смерті [PERSON] відповідач залишив своїх малолітніх дітей на проживання, виховання та утримання їй. Відповідач подав до Руданської сільської ради заяву, в якій просить здійснювати догляд за його малолітніми дітьми, так як він не має можливості та бажання займатися їх вихованням та утриманням. З квітня 2015 року по теперішній час відповідач не займається вихованням та утриманням своїх малолітніх дітей. На засіданні Комісії з питань захисту прав дитини відповідач погодився на позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітніх дітей. Вихованням та утриманням неповнолітніх дітей на теперішній час займається вона. Діти проживають разом з нею з березня 2015 року, мають в будинку окрему умебльовану кімнату. Просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]; призначити її, [PERSON] опікуном над малолітніми онуками. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, зсилаючись на ті самі обставини. Просила позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо малолітніх [PERSON] та [PERSON], призначити її опікуном малолітніх дітей. Суду пояснила, що малолітні діти відповідача проживають разом із нею з березня 2015 року, тобто з часу смерті їх матері, а її доньки - [PERSON] Вона займається їх щоденним утриманням, вихованням, забезпеченням належних умов для навчання, піклується про їх здоров'я, фізичний та духовний розвиток. Відповідач після смерті дружини залишив малолітніх дітей проживати з нею, поїхав на заробітки, не цікавиться дітьми, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не займається утриманням дітей, не телефонує та не питає про дітей, про їх успіхи в навчанні, про їх здоров'я. Крім того, позивачка суду пояснила, що проживає у власному будинку разом із своїм чоловіком, неповнолітніми дітьми, а тепер і неповнолітніми онуками. Вона та її чоловік постійного місця роботи не мають, але чоловік працює на сезонних сільськогосподарських роботах, отримує в середньому 2000 грн. на місяць, а вона займається веденням домашнього господарства, утримує худобу, від якої сім'я має молоко та м'ясо. Вважає, що відповідача слід позбавити батьківських прав відносно дітей [PERSON] та [PERSON], так як він свідомо ухиляється від виховання та утримання дітей, а її призначити опікуном малолітніх онуків. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. Суду пояснив, що не може і не має бажання займатися вихованням та утриманням дітей, не розуміється на вихованні дівчаток, так як весь час одруження з [PERSON] він перебував на заробітках, приїздив рідко, вихованням дітей займалася покійна дружина та її матір - позивачка [PERSON], він тільки надавав кошти на утримання сім'ї. На теперішній час після смерті дружини він знову поїхав на заробітки в м. Київ. Дітьми весь час з березня 2015 року займається позивачка, з якою вони проживають. Позивачка їх утримує, виховує, навчає. На утримання дітей він позивачці коштів не надає. Два місяці тому він відвідав дітей, приніс їм солодощів. Їх потреб і бажань він не знає, не розуміється на їх вихованні, лікуванні. Невиконання ним батьківських обов'язків щодо дітей [PERSON] та [PERSON] є свідомим. Вважає, що у бабусі дітям буде краще, ніж з ним, не заперечує щодо призначення позивачки опікуном малолітніх дітей у випадку позбавлення його батьківських прав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Органу опіки та піклування Шаргородської РДА Одудовський С.В. позовні вимоги визнав, рішення органу опіки та піклування Шаргродської РДА щодо вирішення спору підтримав, вважає, що відповідача слід позбавити батьківських прав щодо малолітніх [PERSON] та [PERSON], оскільки відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дітей, розвитком, здоров'ям, умовами проживання, утриманням дітей не цікавиться, у зв'язку із чим діти проживають з бабусею - [PERSON], перебувають на повному утриманні останньої, тоді як відповідач не може забезпечити дітям належні утримання, виховання, лікування, розвиток. Також вважає, що є підстави призначити позивачку опікуном малолітніх дітей, оскільки остання створила їм належні умови для проживання, навчання, піклується про їх духовний та фізичний розвиток, медичних протипоказань не має. Допитані, відповідно до вимог ст.171 СК України, в судовому засіданні малолітні [PERSON] та [PERSON], в присутності педагога-психолога відділу освіти Шаргородської РДА [PERSON] суду пояснили, що проживають з бабусею та дідусем у будинку останніх після смерті своєї матері. Вони відвідують школу, мають кімнату, де проживають вдвох. Робить з ними уроки бабуся. До школи їх відводить бабуся або дідусь, так само забирають зі школи. Бабуся опікується ними, тому вони хочуть проживати з останньою. Батько залишив їх проживати з бабусею, а сам поїхав на роботу. Батько і раніше їздив на роботу і вдома бував рідко. Після смерті матері всім необхідним їх забезпечує бабуся та дідусь. Бабуся відвідує школу, батьківські збори, шкільні свята, купує їм необхідні речі. Вирішуючи спір суд встановив, що відповідач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 18.09.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.15). [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.14). Відповідач [PERSON] та [PERSON]. мали малолітніх дітей - близнят [PERSON] та [PERSON], [INFO], записані їх батьками в свідоцтвах про народження, що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] та повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану щодо актових записів про народження дітей від 23.07.2015 року за №№00015622274, 00015622293 (а.с.9-12). Судом встановлено, що малолітні [PERSON] та [PERSON] після смерті матері [PERSON] [INFO] постійно проживають із своєю бабусею - [PERSON] у [ADDRESS], що підтверджується показаннями позивачки, відповідача, представника третьої особи та свідків, актом обстеження матеріально-побутових умов проживання дітей від 22.07.2015 року, довідкою Руданської сільської ради від 09.06.2015 року за №488, свідоцтвами про народження дітей, їх матері та свідоцтвами про одруження позивачки і матері дітей, відповідно до яких встановлено той факт, що [PERSON] є бабусею дітей (а.с. відповідно, 22, 24, 7, 8, 15, 26-29). Вихованням, розвитком, лікуванням, утримання малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] займається бабуся [PERSON] Взаємовідносини в сім'ї бабусі [PERSON], де проживають діти [PERSON] та [PERSON], доброзичливі, остання відповідально ставиться до виховання, розвитку, лікування дітей, навчання дітей, забезпечує дітей необхідним одягом, харчуванням, медикаментами, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 22.07.2015 року (а.с. 22). Судом встановлено, що батько [PERSON] та [PERSON] - [PERSON], [INFO], на даний час проживає окремо від дітей з березня 2015 року, тобто з часу смерті його дружини та матері дітей - [PERSON] З характеристики з місяця проживання відповідача в [ADDRESS] вбачається, що останній на території населеного пункту перебуває рідко, знаходиться на заробітках, не здійснює догляд за своїми малолітніми дітьми (а.с.21), що підтверджено в судовому засіданні показаннями представника органу опіки та піклування Шаргородської РДА, а також свідків, актом обстеження матеріально-побутових умов проживання дітей (а.с.22), довідками-характеристиками Руданської СЗОШ І-ІІІ ступенів від 12.06.2015 року (а.с.17, 19), рішеннями Комісії з питань захисту прав дитини Шаргородської РДА (а.с.34-35). Також, судом встановлено з показань в судовому засіданні позивачки, відповідача, представника третьої особи, свідків, що відповідач працездатний, фізично здоровий, може працювати та утримувати своїх дітей, проте, протягом тривалого часу (з квітня 2015 року) не проявляє щодо них батьківської турботи та піклування, свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, що виявилося у тому, що він залишив дітей із матір'ю покійної дружини - [PERSON], проживає окремо від них, не спілкується та не здійснює належного догляду за ними, не турбується про їх фізичний і духовний розвиток, здоров'я та побут, навчання, не утримує їх. 02.06.2015 року відповідач [PERSON] звернувся із заявою до Руданської сільської ради про позбавлення його батьківських прав щодо малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], оскільки не має можливості і бажання здійснювати за ними догляд (а.с.23). Цю позицію відповідач підтримав і в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] не спроможний забезпечити дітям - [PERSON] та [PERSON] належного піклування, утримання та виховання. Зазначені факти підтверджено в судовому засіданні також висновком органу опіки та піклування Шаргородської РДА від 03.08.2015 року та рішенням Комісії з питань захисту прав дитини Шаргородської РДА від 30.07.2015 року (а.с.4-5, 34-35), відповідно до яких опікунська рада та Комісія з питань захисту прав дитини вважають за доцільне та в інтересах дітей позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], а також, показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] Так, свідок [PERSON] суду показала, що проживає по сусідству з позивачкою, добре знає її сім'ю. Донька позивачки [PERSON], котра проживала в шлюбі з відповідачем, померла в [INFO], після чого відповідач [PERSON] покинув дітей, їх вихованням, розвитком, утриманням не переймається, виїхав з села на заробітки, приїздить дуже рідко, а дітей залишив на бабусю - [PERSON], яка приділяє дітям належну увагу, забезпечує усім необхідним. Діти, маючи батька, ростуть без нього. Вважає, що є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав щодо дітей [PERSON] і [PERSON] і що це буде в інтересах дітей. Свідок [PERSON] суду показала, що є сусідкою позивачки, добре знає сім'ю останньої. Їй достовірно відомо, що діти [PERSON] та [PERSON] після смерті їх матері [PERSON] проживають з бабусею [PERSON], яка самостійно утримує їх, опікується їх здоров'ям, щоденним побутом, харчуванням, навчанням. Батько дітей ухилився від своїх батьківських обов'язків, з дітьми не проживає, не бере участі у їх вихованні, утриманні, лікуванні, не доглядає за ними. Всі обов'язки по вихованню, розвитку, лікуванню дітей несе бабуся - [PERSON] Діти доглянуті належним чином, завжди охайні, нагодовані. Вважає, що є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав і що це буде в інтересах дітей. Відтак, судом встановлено факт свідомого ухилення батька малолітніх [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] від виконання своїх обов'язків, свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками, оскільки він не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, не цікавиться їх утриманням, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, не проживає та не спілкується з дітьми, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, умов проживання, побуту, навчання, не в змозі створити дітям належний рівень проживання, побуту, фізичного та духовного розвитку. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Цивільним кодексом України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України. Так, відповідно до ст.ст.51-52 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки батьків…, які відповідають за неї за законом… Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини). Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці Конвенції забезпечують дитині, здатній сформулювати свої власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства (ст.12 Конвенції про права дитини). Згідно із вимогами ст. 150 СК України, батьки зобов'язані займатися вихованням дитини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (ст.164 СК України). Статтею 180 СК України, передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №3 від 30.03.2007 року (з наступними змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст.165 СК України). Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (ст.171 СК України). Судом опитані в судовому засіданні малолітні діти [PERSON] та [PERSON] Згідно із ч.4 ст.167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому із батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Оскільки право малолітніх [PERSON] та [PERSON] на належне утримання і виховання, турботу про здоров'я, фізичний та духовний розвиток з боку їх батька - [PERSON] порушене, то воно підлягає судовому захисту. Так як в судовому засіданні встановлено, що малолітні [PERSON] та [PERSON] не можуть бути передані другому із батьків, а також, враховуючи заяву бабусі дітей [PERSON] про передачу їх їй під опіку, то суд вважає, що така позовна вимога підлягає задоволенню, що відповідає положенням ч.3 ст.60 ЦК України, якою передбачено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна.

Outcome: approved