Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-08 00:00:00

29.10.2014 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом до відповідача, в якому просить визнати за собою право власності на автомобіль марки «Infiniti QX 56», 2006 року випуску, чорного кольору, тип ТЗ - легковий універсал, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], та зняти арешт з даного автомобіля, накладений згідно Акту опису й арешту майна від 16.04.2014 року, складеного відділом Державної виконавчої служби Березанського міського управління юстиції у Київській області. В обґрунтування позову зазначив, що 08 листопада 2006 року між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу вищевказаного автомобіля, що підтверджується розпискою відповідача на суму 72000,0 доларів США (еквівалент 363600,0 гривень). Але в зв язку з відсутністю в нього коштів було вирішено оформити договір купівлі-продажу автомобіля в нотаріуса пізніше, а відповідач передав йому автомобіль на підставі довіреності. 15.12.2009 року відповідач надав йому нову довіреність і погодився на нотаріальне оформлення договору купівлі-продажу, але у визначений час до нотаріуса не з явився, на телефонні дзвінки не відповідав А 16.04.2014 року на підставі виконавчого листа Бориспільського міськрайонного суду Київської області № 2-1012/2012 від 08.07.2013 року про стягнення з [PERSON] (солідарно) на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості у розмірі 2542239,35 гривень, даний автомобіль було описано державним виконавцем ВДВС Березанського МУЮ у Київській області та накладено на нього арешт, що порушує його права як власника транспортного засобу. Позивач до суду не з'явився, надав письмову заяву, в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та проводити розгляд справи в його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, свого представника не направив, причини неявки не повідомив, заяви про слухання справи без його участі та письмових заперечень не надав. Третя особа свого представника за викликом суду не направила, надала клопотання, в якому просить слухати справу без участі свого представника, покладаючись при вирішенні справи на розсуд суду. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено судом, 08 листопада 2006 року відповідач, [PERSON], продав, а позивач, [PERSON], купив автомобіль марки «Infiniti QX 56», 2006 року випуску, чорного кольору, тип ТЗ - легковий універсал, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER]. Продаж було вчинено за 72000,0 доларів США (еквівалент 363600,0 гривень). Того ж дня відповідач передав позивачу ключі від автомобіля, свідоцтво про реєстрацію та сам автомобіль. Дані обставини підтверджуються виданою відповідачем на ім я позивача нотаріально засвідченою довіреністю від 08.11.2006 року на управління, керування та розпорядження автомобілем строком на 3 роки, та нотаріально засвідченою довіреністю від 15.12.2009 року на управління, керування та розпорядження автомобілем строком на 10 років, полісами обов язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.10-12). 16.04.2014 року на підставі виконавчого листа Бориспільського міськрайонного суду Київської області № 2-1012/2012 від 08.07.2013 року про стягнення з [PERSON] (солідарно) на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості у розмірі 2542239,35 гривень, автомобіль марки «Infiniti QX 56», 2006 року випуску, чорного кольору, тип ТЗ - легковий універсал, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], було описано державним виконавцем ВДВС Березанського МУЮ у Київській області та накладено на нього арешт, а також передано його на відповідальне зберігання позивачу. Як встановлено пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» № 6 від 27.08.1976 року судам необхідно мати на увазі, що при вирішенні питання про належність описаного майна слід керуватись Законом України «Про власність» і нормами цивільного та шлюбно-сімейного законодавства, що регулюють право власності і його захист. Відповідно до положень ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Судом встановлено, що 08.11.2006 року між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу автомобіля марки «Infiniti QX 56», 2006 року випуску, чорного кольору, тип ТЗ - легковий універсал, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER]. Дана обставина підтверджується виданими довіреностями на ім'я позивача на право розпорядження автомобілем, полісами обов язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.10-12). Того ж дня даний автомобіль із ключем та свідоцтвом про реєстрацію було передано позивачеві. Частиною 2 ст.328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.334 ЦК України). Таким чином, на час накладення державним виконавцем відділу ДВС Березанського міського управління юстиції у Київській області арешту на автомобіль марки «Infiniti QX 56», 2006 року випуску, чорного кольору, тип ТЗ - легковий універсал, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], останній належав на праві власності позивачеві. Відповідно його опис і арешт державною виконавчою службою є протиправним. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що якщо особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Пунктом 4-4. Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» № 6 від 27.08.1976 року передбачено, що встановивши, що описане майно, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами або за даними вимогами, суд відповідно до ч.7 ст.203 ЦПК виключає це майно з опису незалежно від заявлених позивачем вимог. Відтак позов підлягає задоволенню із визнанням за позивачем права власності на автомобіль марки «Infiniti QX 56», 2006 року випуску, чорного кольору, тип ТЗ - легковий універсал, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], та виключенням його із акту опису та арешту та із звільненням його з-під арешту, накладеного державним виконавцем. З відповідача на користь позивача, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, необхідно стягнути сплачений останнім при подачі позову судовий збір, так як позов підлягає задоволенню у повному обсязі. В зв'язку з вищевикладеним, на підставі п.4-4, 5 Постанови ПВСУ «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» № 6 від 27.08.1976 року; ч.1 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999 року; ст.ст.321 ч.1, 328 ч.2, 391, 655 ЦК України,

Outcome: approved