Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

31.03.2020р. Орган опіки та піклування Савранської РДА звернувся до суду в порядку ст.165 СК України в інтересах малолітньої дитини [PERSON] з вказаною позовною заявою до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Савранської РДА. В обґрунтування вимог позивач вказує, що відповідач є матір`ю [PERSON] , [INFO] ; батько дитини у свідоцтві про його народження не зазначений; відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а саме: рішенням виконкому Концебівської сільської ради №45 від 31.10.2019р. малолітній [PERSON] був вилучений як знайдена дитина без батьківського піклування у зв`язку із загрозою його життю (на час вилучення дитина знаходилась в антисанітарних умовах, не доглянута, голодна) і з 17.12.2019р. і по цей час перебуває в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Кодимської РДА. За час перебування в цьому Центрі мати дитини жодного разу його не відвідувала, не телефонувала і не цікавилась його життям. Позивач також вказує, що рішенням Савранського районного суду Одеської області від 02.03.2011р. відповідач вже була позбавлена батьківських прав відносно свого сина [PERSON] , [INFO] , але висновків для себе не зробила, постійного місця проживання [PERSON] не має, за місцем проживання характеризується з негативної сторони, зловживає алкогольними напоями, у вересні 2019 року вона разом з дитиною бродяжила на території Осичківської сільської ради, дитина не відвідувала дошкільний навчальний заклад, відповідач не забезпечувала дитину необхідним медичним доглядом, з огляду на що позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її сина [PERSON] та стягнути з неї аліменти на його утримання в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до його повноліття. В судове засідання представники позивача і третьої особи не з`явилися, подали до суду заяви, в яких позов підтримали, просили його задовольнити, а справу розглянути за їх відсутності. (а.с.21, 33). Відповідач в судове засідання також не з`явилася, подала суду заяву, в якій позовні вимоги не визнала, але свої заперечення проти позову вона не обґрунтувала і не подала суду жодних доказів на обґрунтування свого заперечення, у задоволенні позову просила відмовити, а справу розглянути без її участі (а.с.32). Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, прийшов до наступного. Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов`язані серед іншого виховувати дитину, поважати її, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Також відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Як зазначено у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Встановлено, що відповідач є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] від 24.03.2017р., батько дитини у свідоцтві про народження не зазначений (а.с.3). 21.10.2019р. відповідач залишила свого сина [PERSON] у знайомого [PERSON] в с.Концеба, Савранського району, і не повернулася за ним, у зв`язку з чим рішенням виконкому Концебівської сільської ради Савранського району Одеської області №45 від 31.10.2019р. малолітній [PERSON] був вилучений як знайдена дитина без батьківського піклування у зв`язку із загрозою його життю; на час вилучення дитина знаходилась в антисанітарних умовах, не доглянута, голодна, в холодному брудному будинку чужої для нього людини (а.с.6). Встановлено, що з 17.12.2019р. і по теперішній час [PERSON] перебуває в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Кодимської районної державної адміністрації. За час перебування дитини в цьому Центрі відповідач жодного разу його не відвідувала, не телефонувала і не цікавилась його життям (а.с.28). Також встановлено, що відповідач хоча і має зареєстроване місце проживання в с.Вільшанка, Савранського району, Одеської області, але постійного місця проживання не має (а.с.5, 7), за місцем проживання відповідач характеризується виключно негативно, проживає в антисанітарних умовах, без опалення, продуктів харчування не має, не працює, зловживає алкогольними напоями, схильна бродяжництва, дитина брудна, не має теплих речей, хворіє на стрептодермію і простудні захворювання, від лікування дитини відмовляється, що підтверджується довідкою та довідкою-характеристикою Вільшанської сільської ради від 10.03.2020р. (а.с.відповідно 7, 8) та листом Осичківської сільської ради Савранського району Одеської області від 11.03.2020р. (а.с.9). Крім того, рішенням Савранського районного суду Одеської області від 02.03.2011р. по справі №2-106/2011р. [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно свого сина [PERSON] , [INFO] , за ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини (а.с.27). Згідно висновку Органу опіки та піклування Савранської районної державної адміністрації Одеської області від 12.03.2020р. позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] є доцільним (а.с.12). Таким чином, досліджені в судовому засіданні докази свідчать про те, що відповідач, в порушення вимог ст.ст.150, 180 СК України, ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ухиляється від виконання обов`язків щодо утримання, виховання та розвитку свого малолітнього сина [PERSON] , не піклується про нього, не спілкується з ним, не проявляє щодо дитини щонайменшої батьківської турботи, не забезпечує йому необхідного медичного догляду, а тому суд дійшов висновку, що, виходячи з інтересів дитини, [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно її сина [PERSON] . Разом з тим, як встановлено ч.ч.2, 3 ст.166 СК України та ч.4 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини; при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. В силу ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 цього Кодексу). Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на зазначене, з урахуванням обставин, передбачених ч.ч.1, 2 ст.182 СК України, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України та відповідно до ч.ч.1, 2 ст.4, ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», враховуючи, що позовна заява має одночасно майновий та немайновий характер, суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 4204,00грн. (2102грн.+ 2102грн.).

Outcome: approved