Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

29 серпня 2018 року позивач звернулась до суду з\~позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що 30 вересня 2017 року вона\~зареєструвала шлюб з відповідачем. Протягом останніх декількох місяців стосунки у подружжя розладнались, зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям, сімя фактично припинила своє існування. Дітей подружжя не має, проте спільної згоди для розірвання шлюбу сторони не досягнули. На даний час сторони сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Примирення та збереження шлюбу не можливе, перебування у шлюбі суперечить інтересам повивача, а тому зазначені обставини стали причиною звернення до суду з зазначеним позовом. Ухвалою суду від 18 жовтня 2018 року провадження у справі відкрито та призначено у підготовче засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 11 грудня 2018 року справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судове засідання позивач не з'явилась, про час і місце судового розгляду повідомлена\~належним чином. Надав до суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Після розірвання шлюбу просила відновити її дошлюбне прізвище «Кібець». Відповідач в судове засідання не з'явився,\~належним чином\~повідомлялась про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, відомостей про причини неявки не надав, а тому суд, згідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін, а тому для ухвалення рішення немає необхідності вислуховувати особисті пояснення позивача, яка не зявилась до суду. Судом встановлено, що 30 вересня 2017 року сторони зареєстрували шлюб в Самарському районному у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис № 314 (а.с.4). Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст. 51 Конституції України. Відповідно до частини третьої\~статті 105\~Сімейного кодексу\~України,шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього кодексу. Згідно частини другої\~статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам\~одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони фактично припинили подружні стосунки. Задовольняючи позов, суд враховує, що фактично шлюбні відносини припинені з травня 2018 року, спільне господарство не ведеться, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач в судове засідання не зявився та не висловив думку щодо позовних вимог. Сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Після розірвання шлюбу у відповідності до вимог частини 8\~статті 294 Цивільного процесуального кодексу України\~позивачці відновити дошлюбне прізвище \~«Кібець». Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved