overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

31.07.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просила стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, тому що дитина живе з нею, а відповідач окремо і не надає матеріальну допомогу на утримання доньки. В судовому засіданні уточнила позовні вимоги і просила стягувати аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, починаючи з 31.07.2015 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] уточнені в судовому засіданні позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку визнав, пояснив, що є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], тому не заперечує надавати матеріальну допомогу у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, уточнені в суді, підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення повноліття. Сторони перебувають у шлюбі з 22.07.2011 року. Шлюб зареєстрований Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції в Дніпропетровській області, актовий запис № 251. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якої в свідоцтві про народження вказаний [PERSON]. Відповідач свого батьківства в судовому засіданні не заперечував. Працює на Дніпровському металургійному комбінаті у м. Дніпродзержинську. Не заперечує сплачувати аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, більше нікому аліменти не сплачує, тому суд вважає за можливе стягувати аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно на користь позивачки до повноліття дитини, починаючи з 31.07.2015 року, допустити згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України виконання рішення до негайного виконання в межах виплати аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача у прибуток держави судовий збір 243 грн. 60 коп. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

31.07.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання, де вказала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], дитина проживає з нею. Відповідач матеріальну (грошову) допомогу не надає, тому змушена звернутися до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє утримання до досягнення сином [PERSON] трьох років. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала заявлені вимоги і посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги не надає, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє утримання до досягнення сином [PERSON] трьох років в розмірі ? частки від заробітку (доходу). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши доводи позивача, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 02 вересня 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (копії) серії [NUMBER]. Відповідно до довідки виконавчого комітету Троїцько-Сафонівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 27 липня 2015 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище відповідача [PERSON], який має постійне місце роботи, має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON], 2013 року народження, відсутність у нього непрацездатних батьків та з врахуванням вимог ст. 80 СК України, розмір аліментів, які має сплачувати відповідач на утримання дружини суд визначає у частці від заробітку (доходу), так як дохід відповідача не є мінливим чи нерегулярним, в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу). На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] належить стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

31.07.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на користь неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.07.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 12.08.1995 року. Від шлюбу у них народилася неповнолітня дитина: [PERSON], [INFO]. У теперішній час неповнолітня дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання своєї дитини і добровільно не надає матеріальної допомоги. Згідно ст.ст.180-182 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення нею повноліття. На виконання цього обовязку за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоровя і матеріального становища дитини і інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до положення ст.3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. Також на підставі ст.88ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

31.07.2015 року [PERSON] звернулася до суду з цією заявою, вказуючи, що після смерті 08.10.2012 року батька [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входить право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, що розташований по вул. Леніна-4 в м. Гайсин; спадщину після померлого [PERSON] прийняла померла 05.03.2015 року мати [PERSON]; зазначила, що вона є спадкоємицею за законом після померлої [PERSON], проте не може реалізувати свого законного права на нотаріальне оформлення спадщини, просила встановити, що до складу спадщини входить право на спадковий житловий будинок. В судове засідання заявниця звернулася письмово з заявою про підтримання вимог заяви та розгляд справи за її відсутності (а.с. 20). Представник Гайсинської міської ради в судове засідання не зявився, у поданій на імя суду заяві вимоги вважав обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, просив справу розглянути за його відсутності (а.с. 22). Відповідно до положень ч.2 ст.158, ч.2 ст.197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій учасників розгляду справи та досліджених доказів, суд вважає, що заява підлягає задоволенню повністю. Встановлено, що 08.10.2012 року внаслідок смерті [PERSON], який помер в м. Гайсин Вінницької області, відкрилась спадщина до складу якої входить право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, що розташований по вул. Леніна-4 в м. Гайсин; спадщину після померлого [PERSON] прийняла померла 05.03.2015 року [PERSON]В; спадкоємицею після смерті [PERSON] є її донька [PERSON] (а.с. 7,8,10). Спірні правовідносини регулюються: - ч.1 і ч.2 ст.16 ЦК України, за змістом якої кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способом захисту може бути, визнання права; - ст.328 ЦК України, згідно приписів якої, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом; - ч.5 ст.1268 ЦК України, згідно якої незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини; - ч. 1 ст.1297 ЦК України, відповідно до якої спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно; - ст.ст. 529, 549 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 р.), за якою у разі спадкування за законом спадкоємцем першої черги є дружина померлого; дією, що свідчить про прийняття спадщини є фактичний вступ у володіння та управління спадковим майно. Оскільки [PERSON] у визначений законом шестимісячний строк прийняла спадщину після померлого чоловіка [PERSON], проте за життя нотаріально не оформила право на спадковий житловий будинок, то з метою захисту законних прав заявника на спадщину, необхідно встановити юридичний факт належності права на житловий будинок до складу спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

31.07.2015 року в суд поступила позовна заява [PERSON], яка просить шлюб розірвати, зареєстрований 07 листопада 1985 року з тих підстав, що спільно не проживають однією сім'єю вже декілька років. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що з відповідачем [PERSON] вони зареєстрували шлюб в с. Чертіж Жидачівського району Львівської області. Від спільного проживання в них народилась дочка [PERSON], яка являється повнолітньою. Причиною розпаду їхньої сім'ї послужило те, що у них з відповідачем різні характери, різні погляди на життя, а також те що відповідач не має бажання працювати та зловживає алкоголем. Вона переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі, спору про поділ майна в них немає, просить шлюб розірвати. В суді [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що з відповідачем по справі не проживають разом з травня 2011 року, спільне господарство не ведуть просила шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та пояснив, що з позивачкою дійсно не проживають разом однією сім'єю з травня 2011 року просив шлюб розірвати. Поясненнями сторін, дослідженими доказами доведено, що позовні вимоги підставні і підлягають до задоволення. Судовим слуханням даної справи встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і має для них істотне значення, так як вправі облаштувати своє сімейне життя. Сторони остаточно припинили спільне проживання в травні 2011 року про що самі ствердили суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

31.07.2015 року до Краматорського міського суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню доньку. Позивачка у судове засідання не зявилася, але надала суду заяву з проханням справу розглянути у її відсутність і про те, що позов підтримує. Із позову вбачається, що позивачка є донькою відповідача по справі [PERSON]. Шлюб між її батьками було розірвано 24.12.2008 року. Відповідно до рішення суду відповідач сплачував аліменти на її утримання до досягнення повноліття. Згідно довідки, позивачка [PERSON], навчається у Донбаському державному педагогічному університеті, навчання до 30 червня 2017 року. Позивачка не працює, та перебуває на утриманні матері, з нею і мешкає. Зі слів позивачки, відповідач працює та має постійний заробіток. Аліменти нікому не сплачує, на утриманні нікого не має. У звязку з тим, що позивачка продовжує навчання, вона потребує матеріальної допомоги. Вказані обставини змусили позивачку звернутися до суду з питанням стягнення аліментів в установленому законом порядку. На підставі викладеного позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1\\4 частини заробітку, доходу, щомісячно. Відповідач до суду не зявився, щодо його допиту судом було надіслано в порядку окремого доручення ухвалу суду, але відповідач до компетентного суду не зявився, по невідомій суду причині. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України та враховуючи думку позивача, судом ухвалено про заочний розгляд справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно копії свідоцтва про народження, відповідач є батьком позивачки (а.с. 3). Як вбачається з довідки з місця навчання сина, позивачка є студентом Донбаського Державного педагогічного університету. Навчання є її основним зайняттям. (а.с. 5). Згідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Враховуючи матеріальний стан позивачки, той факт, що вона навчається, працювати не має можливості, оскільки навчання є її основною діяльністю, інших доходів не має, відповідач є працездатною особою, суд приходить до висновку, що позивачка потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість надати матеріальну допомогу в розмірі ? частки доходів на місяць, починаючи з дня предявлення даного позову і по 30 червня 2017 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

31.07.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк», звернувся до суду з позовом, де прохає стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором № PLOKGK00000014 від 27.10.2006 р. в сумі 23111,05 дол. США, що за курсом НБУ станом на 26.06.2015 р. становить 489723,15 грн. та судовий збір в сумі 3654 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 27.10.2006 р. між банком та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № PLOKGK00000014, відповідно до якого банк надав відповідачу грощові кошти у сумі 25650 дол. США на термін до 27.10.2026 р., а відповідач зобов'язався повернути кошти в строки та в порядку, встановлених договором. Відповідачі взятих на себе зобов'язань не виконує, а тому станом на 26 червня 2015 року заборгованість складає 23111,05 дол. США грн. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду. Представник позивача надав суду заяву, в якій позов підтримав повністю, просив розглянути справу без його участі. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явилися. Суд про причини неявки не повідомили. Суд вважає можливим розглянути справу без їх участі, на підстав доказів , що містяться в справі. Судом встановлено, що 27.10.2006 р. між банком та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № PLOKGK00000014, відповідно до якого банк надав відповідачу грощові кошти у сумі 25650 дол. США на термін до 27.10.2026 р., а відповідач зобов'язався повернути кошти в строки та в порядку, встановлених договором. Відповідачі взятих на себе зобов'язань не виконує, а тому станом на 26 червня 2015 року борг складає 23111,05 дол. США, що за курсом НБУ станом на 26.06.2015 р. становить 489723,15 грн., а саме: -21422,42 дол. США заборгованість за кредитом -1602,12 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом -52,31 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом -34,20 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. В забезпечення виконання зобов'язання за договором між банком та [PERSON] було укладено договір поруки. Відповідно до п. 5 Договору поруки банком було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань за договором № PLOKGK00000014, однак вимога залишилася без задоволення. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Аналізуючи встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

31.07.2015 року ПАТ Миколаївобленерго в особі філії м. Миколаєва звернулося до суду з позовомдо [PERSON] про стягнення боргу за недовраховану електроенергію у сумі 3480,15 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу у його відсутність, погодився на заочний розгляд справи. В судове засідання відповідач повторно не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час, місце та день розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд постановляє ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню з наступнихпідстав. [PERSON] проживає за адресою: [INFO] Б кв. 160 в м. Миколаєві, є споживачем електричної енергії, яку постачає ПАТ Миколаївобленерго в особі філії м. Миколаєва. За даною адресою відкрито особовий рахунок (укладений договір) №862160 на імя [PERSON] 16.11.2014 року контролерами філії м. Миколаєва ПАТ Миколаївобленерго при перевірці дотримання вимог діючих Правил користування електроенергією для населення (затверджених постановою КМУ України від 26.07.1999 року, далі ПКЕЕН) було встановлено порушення вищевказаних Правил, а саме: ?Самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів, електропроводки до електричної мережі, яка не є власністю енергопостачальника схованою електропроводкою поза приладом обліку з порушенням схеми обліку, що неможливо виявити при контрольному огляді?. За вказаним правопорушенням складено Акт №Д-8872 та підписаний представниками енергопостачальника. Споживач від підпису відмовився. 17.11.2014 року вищезазначений акт був розглянутий комісією без участі споживача. Комісією було прийнято рішення, що в результаті порушення Правил відповідачем було нанесено збитки позивачу в розмірі 3480,15 грн. Кількість недоврахованої електроенергії та сума збитків була нарахована за три роки відповідно до п. 3.3 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 р. № 562. Згідно ч.2 ст.27 Закону України «Про електроенергетику» крадіжка електричної енергії, у тому числі пошкодження приладу обліку; порушення ПКЕЕН, визначено, як правопорушення в електроенергетиці, а відповідно до ч.4 ст.26 Закону України «Про електроенергетику», споживач електроенергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та ПКЕЕН, згідно з законодавством України. Таким чином, враховуючи вищевикладене, на підставі ст. ст. 525, 526 ЦК України суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Також на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

31.07.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач у судове засідання не з'явився, але надав заяву про те, що позов підтримує та просить справу розглянути у його відсутність. Із позову вбачається, що 26.09.1987 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачкою по справі, реєстрація шлюбу здійснювалась у відділі реєстрації актів цивільного стану м. Краматорська Донецької області, актовий запис № 1422. Від спільного шлюбу не мають неповнолітніх дітей. Позивач вказує на те, що спільне життя не склалось з вересня 2014 року, взаєморозуміння відсутнє. Подальше збереження сім'ї позивач вважає неможливим. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю на даний час між ними немає. Позивач просить розірвати їх шлюб. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України та враховуючи думку позивача, судом ухвалено про заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що підтверджується копією паспорта (а.с. 6-7) свідоцтвом про укладення шлюбу /а.с.5/. Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження родини стали неможливими. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена.

Outcome: approved