Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

29.09.2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] на її користь на утримання двох малолітніх дітей та на її утримання до досягнення найменшою дитиною трьох років. В обґрунтування позову зазначає, що з 12 грудня 2015 року вони з відповідачем перебувають в офіційному шлюбі. Від шлюбу у них народилося двоє дітей- [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюб між ними не розірвано, але вони проживають окремо. Шлюбних відносин не підтримують. Діти знаходяться на її утриманні, часто хворіють, відповідач, який є батьком дітей не надає належну матеріальну допомогу на їх утримання, а тому просить стягнути на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частини всіх його заробітків ( доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до повноліття. Стверджує, що на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років та знаходиться у скрутному матеріальному становищі, отримує соціальну допомогу на дітей щомісячно в той час відповідач офіційно не працює, працездатний, фізично здоровий, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу, аліменти не сплачує, просить позов задовольнити та стягнути на її користь 1\\6 частину з усіх видів доходу щомісячно до досягнення молодшою дитиною 3 років. У судове засідання позивач не з`явилася, проте надала суду заяву, в якій просила слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач, належним чином повідомлений за місцем реєстрації про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, у зв`язку з чим суд вважав за можливе ухвалити за згодою позивача заочне рішення у справі. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило, правом на подання відзиву не скористався. Ухвалою суду від 14.12.2020 року постановлено здійснити розгляд справи у заочному порядку відповідно до вимог ч.1 ст.280 та ч.1 ст.281 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Враховуючи відсутність відзиву з боку відповідача на позов, суд встановлює наступні обставини справи на підставі наданих позивачем суду доказів. 12 грудня 2015 року Виконавчим комітетом Малорогозянської сільської ради Золочівського району Харківської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 05. Прізвише дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.3). [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] виданого Виконавчим комітетом Малогрогозянської сільської ради Золочівського району Харківської області, актовий запис № 02 (а.с.7). [INFO] у родині [PERSON] та [PERSON] народився син- [PERSON] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Золочівського району Харкіської області, актовий запис 01 (а.с.6). Згідно довідки від 07.10.2020 року, виданої Малорогозянського старостинським округом [PERSON] разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. При ухиленні батьків від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Згідно ст.121 СК України, права та обов`язки батька ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитини повної загальної середньої освіти; готувати її до самостійного життя. Згідно Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвій рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність людини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.4 ст.84 СК України). Право на утримання дружина, з якою проживає дитина має і в разі розірвання шлюбу (ч.6 ст.84 СК України.) Відповідно до ст. 77 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. Статтею 80 СК України визначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання позивача суд враховує, що відповідач працює, має сталий заробіток, інших утриманців не має, а позивач не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, якій виповнилось 2 роки 8 місяців. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Крім того, відповідно до вимог ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним iз способiв такого утримання дитини є сплата алiментiв тим з батьків, хто проживає окремо вiд дитини, на користь того з батькiв, хто проживає разом з дитиною. Відповідно до роз`яснення п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому при наявності кількох дітей у відповідача суд повинен виходити із рівності прав кожної дитини на належне матеріальне утримання з тим, щоб одна дитина не перебувала і гіршому становищі порівняно з іншою. Пунктом 3 ст.182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. За правилами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку щодо задоволення позову повністю, оскільки відповідач є батьком дитини, , проживає окремо від дитини, не виконує належним чином свій обов`язок по утриманню дітей, з нього на користь позивача підлягають до стягнення аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку /доходів/, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення старшою дитиною 18 років. Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини, а тому з нього на користь позивача підлягають до стягнення аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку/доходів, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду тобто з 28.09.2020 року до досягнення молодшою дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] . На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, а відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, визначеному КМУ. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за вимогами щодо стягнення аліментів, то судовий збір у розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь Держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved