Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

29 жовтня [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати недійсним спадковий договір своєї матері [PERSON] з огляду на те, що цей договір визнаний недійсним в частині волевиявлення її батька [PERSON] , а тому, в частині, що залишилася дійсною договір не відповідає вимогам закону, оскільки сумісне майно батьків не було поділено в натурі та батько не надавав згоду на розпорядження матір`ю їх спільною сумісною власністю подружжя. Крім того, з врахуванням недійсності спадкового договору, просила визнати за нею право власності на спадкове майно батьків з урахуванням обов`язкової частки на спадину відповідачки [PERSON] , яка є інвалідом 3 групи, при спадкуванні за заповітом після смерті батька, та спадкування за законом після смерті матері. В загальному розмірі її частка спадкового майна після смерті батьків складає 17/24 частин домоволодіння та земельної ділянки домоволодіння [ADDRESS] . Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 07 листопада 2018 року відкрите провадження у справі та призначене підготовче засідання на 05.12.2018 року. 05.12.2018 р. підготовче засідання відкладено за письмових клопотанням представника відповідача для ознайомлення з матеріалами справи. 20.12.2018 р. до суду надійшов відзив відповідачки [PERSON] на позовну заяву, в якій просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Спадковий договір був укладений у відповідності до вимог закону та виконувався нею в повному обсязі. Просила в задоволені позову відмовити, застосувати позовну давність. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.01.2019 року витребувано у нотаріусів копії спадкових справ [PERSON] та [PERSON] , копію спірного спадкового договору. 01.02.2019 року до участі в справі залучено третю особу - Приватного нотаріуса\~Херсонського міського\~нотаріального округу Комаренко Аллу Михайлівну, задоволено клопотання про допит свідків, обов`язок щодо забезпечення їх явки покладено на сторону відповідача, закрите підготовче засідання та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 01.04.2019 року. 27.03.2019 року, 26.04.2019 р., 26.07.2019 р. від третьої особи надійшли заяви про розгляд справи у її відсутність, вважала позов необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає, оскільки нею, як нотаріусом, в повному обсязі дотримано вимоги закону. 02.07.2019 р. від представника позивача надійшов детальний опис робіт, виконаний адвокатом, з долученням розрахункових квитанцій. В судовому засіданні 25.11.2019 р. : - представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі та дала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві; - відповідач та представник відповідача позов не визнали в повному обсязі та дали пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов; - свідок [PERSON] пояснив, що здійснював контроль відвідування сім`ї [PERSON] їх донькою відповідачкою [PERSON] , був присутнім при підписанні спадкового договору, у подружжя [PERSON] був намір залишити будинок Глазковій. Родину [PERSON] знає з 1988 року. Відвідував Ковалів 5-6 раз на місяць, жодного разу не бачив там [PERSON] . За клопотанням відповідача з посиланням на поважність неприбуття свідків, судом задоволено клопотання про оголошення перерви для забезпечення відповідачем явки свідків до 07.02.2020 року. 07.02.2020 року електронною поштою від адвоката Шашкової Є.А. надійшли додаткові пояснення щодо позову з додатковими доказами, копія ордеру, клопотання про відкладення розгляду справи та проведення судового засідання в режимі відеоконференції, застосування наслідків пропущення позивачем строків позовної давності. В судове засідання 07.02.2020 року не з`явилася свідок [PERSON] , відповідач та її представник просили відкласти розгляд справи, допитавши свідка [PERSON] , наступне засідання провести в режимі відеоконференції з другим представником відповідачки. Представник позивача заперечувала проти заявлених клопотань, оскільки належним чином (оригінал ордеру) повноваження адвоката Шашкової Є.А. не підтверджені, а тому розглядати будь-які її клопотання не можливо. Суд ухвалив в задоволені клопотань сторони відповідача щодо відкладення розгляду справи, проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовити, визнавши клопотання зловживанням стороною відповідача своїми правами відповідно до ст. 44 ЦПК України з метою затягування розгляду справи, приймаючи до уваги тривалість судового процесу, наявності у відповідачці представника адвоката, яка приймає участь в судовому процесі безпосередньо в залі судових засідань, можливості своєчасного отримання стороною відповідача судової повістки для свідка. Крім того, докази відповідачем надаються разом з відзивом на позов, відсутні обґрунтовае клопотання про поновлення строку на подання доказів та документи, що підтверджують завчасне надіслання або вручення вказаних доказів іншим учасникам справи, суд прийшов до висновку на підставі ч.9 ст. 83 ЦПК України не брати до уваги докази, долучені до пояснень адвоката Шашкової Є.А. Допитана в якості свідка [PERSON] суду показала, що її дідусь та бабуся [PERSON] виявили бажання залишити своє майно її матері [PERSON] , оскільки її тітка [PERSON] не надавала жодної допомоги батькам, а її син [PERSON] зловживав спиртними напоями та приводив у будинок та двір своїх друзів, а після смерті діда, [PERSON] та Лебідь взагалі застосовували до них фізичну силу. Вважає, що дід подав позов про визнання спадкового договору недійсним під фізичним впливом [PERSON] . Її матір Глазкова піклувалася про своїх батьків, а коли у неї стався інсульт та вона поїхала на 2 місяця в Київ, [PERSON] відмовилася приїхати та доглядати за батьками, тому за дідусем з бабусею доглядали вони з сестрою. [PERSON] приїжджала до батьків, але не доглядати за ними, а для того щоб їздити на море, зустрічатися зі своїми друзями, купувати своєму сину нові машини тощо. Відповідач у доповненнях вказала на те, що не повинна була повідомляти [PERSON] про наявність спадкового договору, [PERSON] не довела факт утримання своїх батьків, [PERSON] не повинний був надавати окрему згоду на розпорядження дружиною своєю часткою, оскільки вони підписували договір сумісно, у відношенні до матері нею повністю виконані умови, процедура укладення спадкового договору порушена не була. Мати своїм майном розпорядилася, а позивачем пропущений строк позовної давності про визнання недійсним спадкового договору, а тому просила застосувати наслідки. Представник позивача у доповненнях вважала причину пропущення строку поважною, а тому просила поновити строк; в судових дебатах заявила про надання детального розрахунку щодо правової допомоги та необхідності в подальшому ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат. Суд, заслухавши вступні слова сторін, дослідивши письмові докази та докази у вигляді показів свідків, заслухавши додаткові пояснення, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. 10 жовтня 2012 року [PERSON] та [PERSON] уклали спадковий договір із [PERSON] , за умовами якого [PERSON] зобов`язалася виконувати розпорядження майнового та немайнового характеру на користь її батьків [PERSON] та [PERSON] та після їх смерті мала набути право власності на належний їм на праві спільної сумісної власності житловий будинок та земельну ділянку, розташовані по [ADDRESS] (арк. справи 166-186). [INFO] [PERSON] - померла. З заявами про прийняття спадщини після її смерті у встановлений законом 6-місячний строк звернулися її доньки [PERSON] , [PERSON] , свідоцтва про право на спадщину не видавалися, про що свідчать матеріали спадкової справи (арк. справи 119-130). Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона у справі № 666/6019/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , приватного нотаріуса ХМНО Комаренко А.М. задоволено позов, та з врахування ухвали про виправлення описки цього ж суду від 09.11.2015 р. - визнано частково недійсним спадковий договір, посвідчений 10.10.2012 року № 174 приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Комаренко А.М., укладений між [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] щодо передачі права власності на належні [PERSON] 1/2 частину домоволодіння та земельної ділянки (кадастровий номер 6510165300:05:166:0008), які розташовані за адресою по [ADDRESS] на користь [PERSON] ; зобов`язано нотаріуса зняти заборону відчуження на 1/2 вказаних домоволодіння та земельної ділянки. Рішення суду набрало законної сили 08.02.2016 р. за ухвалою суду апеляційної інстанції, якою вищевказане судове рішення залишене без змін (арк. справи 40-46). За касаційною скаргою [PERSON] вищевказані судові рішення у справі № 66/6019/14-ц залишені без змін (арк. справи 47-51). [PERSON] помер [INFO] , після його смерті з заявами про прийняття спадщини у встановлений законом 6-місячний строк звернулися його доньки [PERSON] , [PERSON] , свідоцтва про право на спадщину не видавалися, про що свідчать матеріали спадкової справи (арк. справи 131-162). [PERSON] 06.01.2015 р. склав заповіт, яким належне йому майно у вигляді 1/2 частини домоволодіння заповів [PERSON] (арк. справи 143 зв.бік - 144). [PERSON] з 20.12.2011 року встановлена 3 група інвалідності безстроково (арк. справи 146). 19.10.2018 р. державним нотаріусом Новосельскою О.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на 3/8 частин житлового будинку [ADDRESS] та 3/8 земельної ділянки, розташованої за цією ж адресою, з посиланням на неможливість встановлення складу спадкової маси (арк. справи 52-53). Виходячи зі змісту позовних вимог, пояснення свідків щодо виконання умов спадкового договору [PERSON] щодо померлої [PERSON] , погроз та можливого тиску на [PERSON] щодо його волевиявлення з питання звернення до суду, не відносяться до предмету доказування. Правочин, визнаний судом недійсним, за ч.1 ст. 236 ЦК України є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє (ч.2 ст. 236 ЦПК України), можливість настання їх у майбутньому припиняється. Таким чином, спадковий договір від 10 жовтня 2012 року, укладений [PERSON] та [PERSON] із [PERSON] , з урахуванням судового рішення Дніпровського районного суду м.Херсона у справі №666/6019/14-ц, що набрало законної сили 08.02.2016 р., в частині передачі права власності на належні [PERSON] 1/2 частину домоволодіння та земельної ділянки (кадастровий номер 6510165300:05:166:0008), які розташовані за адресою по [ADDRESS] на користь [PERSON] , є недійсним з 10.10.2012 року. За ч.1 ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Судовим рішенням спадковий договір визнаний недійсним лише в частині з огляду на те, що спадковий договір міг бути укладений і без частини, визнаної нелійсною. Відповідно до\~ст.1302 ЦК України\~за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Умовами спірного спадкового договору [PERSON] та [PERSON] визначили, що житловий будинок та земельна ділянка під [ADDRESS] є приватною спільною сумісною власністю подружжя (пункт 2) та в разі смерті того з подружжя, що настане пізніше [PERSON] набуває право власності на вказане майно. Договір був визнаний недійсним лише в частині передачі права власності на належні [PERSON] 1/2 частину домоволодіння та земельної ділянки (тобто ідеальної частки у спільному майні подружжя), суд вважає, що [PERSON] також фактично розпорядилася належною ій 1/2 ідеальною часткою. При цьому, виділ частки в натурі для розпорядження ідеальною часткою не потрібен та відсутні підстави для надання окремого дозволу на розпорядження ідеальною часткою майна у спільній сумісній власності подружжя. Виконання відповідачем [PERSON] умов спадкового договору у відношенні матері [PERSON] позивачем не оспорюєтья. Таким чином, суд дійшов висновку про дійсність правочину (спадкового договору) в частині, що не була визнана недійсною, а тому вимоги позивача не підлягають задоволенню. Виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Оскільки суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні вимог позивача в частині передачі права власності на належні [PERSON] 1/2 частину домоволодіння та земельної ділянки (кадастровий номер 6510165300:05:166:0008), які розташовані за адресою по [ADDRESS] на користь [PERSON] через дійсність договору в частині, що не охоплена судовим рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона у справі № 666/6019/14-ц, розгляд питання щодо позовної давності не потребується. Також, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині визнання права власності за позивачем в порядку спадкування за законом та за заповітом після смерті батьків, оскільки вказані вимоги є похідними від задоволення першої вимоги. Суд вважає необхідним звернути увагу на те, що пунктом 15 спадкового договору від 10 жовтня 2012 року [PERSON] та [PERSON] домовилися, що у разі смерті одного з подружжя спадщина переходить до другого, а лише в разі смерті другого до набувача, якою є [PERSON] . Тобто, після смерті [PERSON] її ідеальна частка у спільному майні подружжя перейшла до її чоловіка [PERSON] та саме з цього часу [PERSON] за умовами спадкового договору став єдиним власником домоволодіння та земельної ділянки за адресою [ADDRESS] . В даному випадку спадкування є і за заповітом, і за законом. При цьому, при спадкуванні за заповітом врахуванню підлягає право на обов`язкову частку у спадщині відповідачки [PERSON] (половина від тої частини, що вона успадкувала би, якщо не було б заповіту на 1/2 частку майна померлого). Матеріали спадкової справи не містять відмови нотаріуса у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , майно якої після її смерті перейшло її чоловіку [PERSON] . Позивач не позбавлена права отримати у нотаріуса свідоцтво про право власності за після смерті батька [PERSON] як за заповітом, так і за законом, оскілки єдиною підставою для відмови у видачі свідоцтва були лише сумніви нотаріуса у розмірі спадкової маси, дії нотаріуса в цій частині позивачем не оспорювалися в судовому прядку, а позивачем був обраний інший спосіб захисту своїх прав визнання спадкового договору недійсним в частині неохопленою судовим рішенням. Згідно з ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Відповідачем про наявність судових витрат не заявлено. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Підстави для негайного виконання рішення відсутні. Рішення в повному обсязі складене 11 лютого 2020 року. На підставі ст. 81, 82, 141, 258, 264-265, 353-355 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed