Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

30.07.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа [PERSON] на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, обґрунтувавши свої вимоги тим, що проживаючи з відповідачем цивільним шлюбом у них народилися діти: [PERSON], [INFO] [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтв про народження, батьком дітей є відповідач. Матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач не надає. Діти мешкають з позивачем, перебувають на її утриманні та потребують матеріальної допомоги. Позивач просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на дітей у розмірі 1/3 частини усіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, навела доводи аналогічні позовної заяви та просила їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги відповідача визнав та проти задоволення не заперечував. Заінтересована особа [PERSON] будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи не надала. Судом встановлено, що сторони перебували у цивільному шлюбі, від якого мають малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с. 3,4) Діти здорові (а.с. 7,8), проживають разом з матір'ю та знаходяться на її утриманні (а.с. 6,9). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, але здоровий, інвалідом не являється, не працює. Відповідно до рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 20.09.2004 року з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання його неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-Х1І від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову, не суперечить закону, і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає диспозитивне розпорядження відповідача та вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved