Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

29.12.2018 [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу за заявою подружжя, в якій просять розірвати укладений між ними шлюб. У своїй заяві зазначили, що 16.10.1999 вони уклали шлюб, який був зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1903. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Зазначають, що шлюбні відносини припинено через розбіжність у поглядах на життя, спільне проживання сторін, існування сім`ї та збереження шлюбу виявилося не можливим. Посилаються, що почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення, за таких обставин, не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Тому вважають, що їх шлюб розпався остаточно і поновити його неможливо. Також зазначають, що 28.12.2018 ними було укладено договір про визначення місця проживання дитини та участь батьків у її вихованні. Відповідно до умов вказаного договору, син - [PERSON] , залишається проживати з разом з батьком [PERSON] , при цьому, мати [PERSON] має право бачитись з дитиною в порядку, передбаченому зазначеним договором. Ухвалою суду від 15.01.2019 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду. 05.03.2019 згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Усатовій І.А. Заявники в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви, в яких просять розглядати справу без їх участі, заяву про розірвання шлюбу підтримали та просили її задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, представника свого не направила, про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що подана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявники зареєстрували шлюб 16.10.1999, про що свідчить відповідне свідоцтво про шлюб (повторне), Серія [NUMBER] від 20.02.2018, актовий запис № 1903. Від шлюбу заявники мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 25.07.2002, серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві. Судом встановлено, що сторони на даний час не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки та проживають окремо, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя, оскільки, їх шлюб носить формальний характер. Спору щодо поділу майна між сторонами немає. 28.12.2018 між сторонами був укладений договір про визначення місця проживання дитини та участь батьків у її вихованні, щодо [PERSON] , [INFO] . За визначенням ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що однією із ознак сім`ї є спільне проживання та спільний побут подружжя. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією Україниохорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому,що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З точки зору сімейного законодавства шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді чоловіка та жінки. Відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Стаття 109 СК України встановлює, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Враховуючи обставини наведені вище, суд вважає за необхідне задовольнити спільну заяву [PERSON] , [PERSON] , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Солом`янської районної державної адміністрації про розірвання шлюбу за взаємною згодою подружжя, оскільки, дійшов до висновку про те, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, та відповідно після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини. Також, заявники просять суд відновити дошлюбне прізвище [PERSON] - [PERSON] , на що суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, вимога заявника про відновлення її дошлюбного прізвища підлягає задоволенню.

Outcome: approved