Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

31 серпня 2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» про стягнення додаткового середнього заробітку за час затримки розрахунку з 11 грудня 2013 р. по 25 серпня 2015 р. з урахуванням податків. В ході судового розгляду справи, позивач неодноразово уточнював позовні вимоги та 26 квітня 2016 року в останнє уточнив позовні вимоги та просить суд стягнути додатковий середній заробіток за час затримки розрахунку з 30 травня 2014 року по 25 серпня 2015 року у сумі 15774 гривен 47 копійок з врахованими податками та військового збору. Мотивує вимоги тим, що Державна судноплавна компанія «Чорноморське морське пароплавство» в день звільнення не розрахувалась з ним в повному обсязі. Та просить стягнути за період затримки з 30 травня 2014 року по день перерахунку коштів на його рахунок 25 серпня 2015 року, виходячи з середньоденного заробітку 60 гривень 48 копійок за кожен день затримки розрахунку з врахованими податками і військовим збором у сумі 15774 гривен 47 копійок. В судовому засідання представник позивача підтримав позовні вимоги та надав пояснення, що відтворюють зміст позовної заяви. Позовні вимоги просить задовольнити повністю. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково щодо стягнення додаткового середнього заробітку за час затримки розрахунку з 30 травня 2014 року по 11 серпня 2015 року у сумі 14899 гривен 53 копійок з урахуванням податків та військового збору, згідно наданого розрахунку. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з Державною судноплавною компанією «Чорноморське морське пароплавство». 11 грудня 2013 р. наказом по ДСК «ЧМП» №-197-Л «По особовому складу» був звільнений у зв'язку з скороченням штату працівників. В день звільнення [PERSON] не була виплачена заробітна плата за Грудень 2013 року та вихідна допомога. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2014 року з ДСК «ЧМП» на користь [PERSON] було стягнуто заробітну плату з урахуванням податків за грудень 2013 року у розмірі 1687,91 гривень; додаткову вихідну допомогу за колективним договором у розмірі 15967,44 гривень та середній заробіток за час затримки розрахунку з 11.12.2013 року по 29.05.2014 року у розмірі 8366 гривен 53 копійки (а.с.15-18, 19). 25 червня 2015 року Приморським районним судом м. Одеси була винесена ухвала про виправлення описки, згідно якою була виправлена описки в рішенні Приморського районного суду м. Одеси від 29.05.2014 року по справі №-522/3425/14-ц (а.с.26). 25 серпня 2015 року Другим Відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції на банківський рахунок [PERSON] були перераховані грошові кошти у сумі 22434 гривен 97 копійок (а.с.35). Таким чином період затримки розрахунку при звільненні становить з 30 травня 2014 року по день перерахунку коштів на рахунок позивача 25 серпня 2015 року. Та за цей період підлягає стягненню середньоденний заробіток 60 гривень 48 копійок за кожен день затримки розрахунку з врахованими податками і військовим збором у сумі 15774 гривен 47 копійок, відповідно розрахунку наданого представником позивача. Сторони не оспорюють що мала місце затримка розрахунку саме з 30 травня 2014 року та розмір середньоденного заробітку 60 гривень 48 копійок за кожен день затримки розрахунку. Однак відповідач вважає, що днем фактичного розрахунку з позивачем є 11 серпня 2015 року, коли ДСК «ЧМП» перерахувало належні [PERSON] грошові кошти на рахунок державної виконавчої служби, а не день перерахунку коштів на рахунок позивача 25 серпня 2015 року. Суд не погоджується з цими доводами відповідача, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Верховний Суд України у постанові від 29.01.2014 р. у справі № 6-144цс13, зробив правовий висновок, про те, що непроведения з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені статтею 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Таким чином, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні повинна складатися за період з 30 травня 2014 року по 25 серпня 2015 року. та становитиме 18809,28 грн. Крім того, сума компенсації підлягає оподаткуванню податком з доходів з фізичних осіб (далі ПДФО) та військовим збором згідно ст.ст. 162, 163, 164 Податкового кодексу України та норм підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України відповідно до ставок 2015 року. Сума ПДФО становить 2821,39 грн.( 311 днів х 60,48=18809,28 х 15% =2821,39 грн.) З 03 серпня 2014 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів» від 31.07.2014 року. №-1621-VII, яким, зокрема, встановлений військовий збір в розмірі 1,5%. Оскільки Закон набрав чинності з 03.08.2014 року і податковий агент зобов'язаний при нарахуванні доходів, визначених у п.п. 1.2. по 16-1 підрозділу 10 розділу XXПКУ, утримати військовий збір в розмірі 213,19 гривень( 75 дн.(за 2014 рік) +160 дн. (за 2015 рік) Х 60,48=14212,80 х 1.5% =213,19) Відповідно до передбаченого ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч.1 ст.60 ЦПК України) При цьому, відповідно ч.3 статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved