Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

30 вересня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вони перебувають з 07 вересня 2013року, посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин з січня 2015 року. На обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що одруження виявилося невдалим, сімейне життя не склалось внаслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на шлюб та сім'ю, між ними втрачені фізичні та духовні звязки. Спір про майно відсутній. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], проживає з відповідачем. Позивач на судове засідання не прибув, згідно поданої заяви просить справу розглянути за його відсутності, позов підтримує /ас.21,41/. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, підстав для примирення не вбачає. Звернула увагу суду на те, що між сторонами не існує угоди про утримання дитини. З відповідача за рішенням суду стягуються аліменти на утримання дитини та її як дружини, але наявна заборгованість. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, не заперечується сторонами та підтверджується матеріалами справи, що сторони у справі з 07 вересня 2013 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Феодосійського міського управління юстиції в автономній Республіці Крим, актовий запис за №355, в сімї 02 лютого 2014 року народилася донька [PERSON] /копії ас. 4-5/. Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Правовідносини що склалися між сторонами у справі, виникли із сімейних правовідносин, \~врегульовані нормами статей 21, 24, 56, 110 113, 115 Сімейного Кодексу України /далі СК України/. Так, відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Визнані сторонами обставини суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі \~ч. 1 ст. 61 ЦПК України, тому визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, суд знаходить, що у суді знайшло свого підтвердження формальність шлюбних відносин, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення; з часу знаходження позовної заяви в суді примирення не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, тому позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі. Підстав для надання строку на примирення суд не вбачає. Місце проживання неповнолітньої дитини у даній справі не вирішувалось. Спір про майно відсутній. Копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та про ставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 113 СК України при державній реєстрації розірвання шлюбу суд залишає [PERSON] прізвище « Мороз». У порядку ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь \~позивача документально підтверджений судовий збір за подання позовної заяви \~в \~розмірі 487, 20 коп.

Outcome: approved