Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

5 січня 2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» заборгованість по заробітній платі у розмірі 42 848 грн. 86 коп., зобов`язати відповідача сплатити страхові внески згідно ст. 24 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058. В обґрунтування позову зазначає, що у період з 21.09.2006 року по 04.11.2019 року вона знаходилася в трудових відносинах з Державним підприємством «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова». Під час її знаходження в трудових відносинах з відповідачем, з боку останнього їй була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 42\~848 грн. 86 коп. 4 листопада 2019 року її було звільнено з роботи на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП за угодою сторін. Під час звільнення розрахунок з позивачем відповідач не здійснив. Неодноразово позивач зверталась до відповідача з вимогами щодо виплати заборгованості по заробітній платі, але їй було відмовлено. Згідно довідки Пенсійного фонду України форми ОК-5 ДП «Виробниче об`єднання південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» з 01.05.2019 року по 01.11.2019 року не сплачували страхові внески для обчислення пенсії. Таким чином, конституційне право Позивача на отримання заробітної плати у встановлені законом строки порушено та підлягає захисту. З цих підстав позивач вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Тому позивач звертається до суду з даним позовом. 17 березня 2020 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій представник проти задоволення позовної заяви заперечує, та зазначає, що відповідно до довідки № 336 від 16.03.2020 року [PERSON] не виплачено заробітну плату у розмірі 35\~237 грн. 48 коп. Державне підприємство «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» докладає всіх зусиль для того, щоб виплатити робітникам заробітну плату. Вказану суму підприємство після надходження грошових коштів виплатить звільненому працівнику, які всім робітникам підприємства в квітні місяці. Причиною несвоєчасною виплати є факт того, що підприємство перебуває зараз в тяжкому економічному становищі, що спричинено фінансовою кризою в країні, розірвання контрактів з РФ, які складали питому вагу в загальній кількості, великі фінансові збитки. До відзиву також було надано копії розрахункових листів, згідно з якими позивачці частково виплати заробітну плату. Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. У судовому засіданні встановлено, що з 21 червня 2006 року [PERSON] прийнята на роботу до Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова», та з 15 травня 2017 року працювала на посаді бухгалтера першої категорії в Спеціалізованому виробництві та випробовуванню ЖРД № 100», заводу по виготовленню та випробовуванню ЖРД № 206 що підтверджується трудовою книжкою [PERSON] серії [NUMBER] . Згідно з наказом Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» № 1447вк\~від 4\~листопада 2019\~року,\~ [PERSON] ,\~4\~листопада 2019\~року було\~звільнено з\~посади бухгалтера\~1\~категорії заводу\~№ 206, за згодою сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно положень статті 115 КЗпП України та статті 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом),\~але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені\~в\~статті 116\~цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України,\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Однак, разом з цим, відповідач не провів розрахунок з позивачем в строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Фактично повний розрахунок з позивачем відповідач не провів й досі. Розмір заборгованості нарахованої, але не виплаченої позивачу заробітної плати при звільненні, за розрахунками позивача складає 42\~848 грн. 86 коп. Проте, згідно наданої Державним підприємством «Виробниче об`єднання південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» довідки № 336 від 16 березня 2020 року, сума нарахованої, але не виплаченої заробітної плати [PERSON] станом на 16.03.2020 року становить 35\~237 грн. 48 коп., а саме: за липень 2019 року 4\~955 грн., за серпень 2019 року 5\~060 грн., за вересень 2019 року 5\~402 грн., за жовтень 2019 року 5\~568 грн., за листопад 2019 року та остаточних рахунок 14\~252 грн. 48 коп. Тому, з урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним стягнути з\~Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 35 237 грн. 48 коп. Що стосується позовної вимоги стосовно зобов`язання відповідача сплатити страхові внески згідно ст. 24 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058, то дана вимога не підлягає задоволенню по наступним підставам. Відповіднодо ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач порушив вимоги закону відносно позивача щодо сплати страхових внесків, а тому, суд приходить до висновку, що дана вимога заявлена передчасною, так як страхові внески сплачуються під час здійснення перерахунку заробітної плати. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до\~вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial