Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

30 травня 2019 року позивач звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з відповідним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що 23 травня 2019 року він отримав від відповідача лист № 02093/0/2-19 від 20 травня 2019 року, яким його було проінформовано про закінчення терміну дії договору оренди квартири «від 28 грудня 2018 року» № 305/УМ та зобов`язано повернути квартиру за адресою: [ADDRESS] в належному стані до 31 травня 2019 року. Позивач підкреслює, що є добросовісним платником орендної плати. Оскільки відповідач відмовився продовжувати договір оренди квартири на 2019 рік, [PERSON] 27 грудня 2018 року звернувся до Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» з листом про надання такої інформації: - чи перебуває на балансі ПрАТ ХК «Київміськбуд» квартира [ADDRESS] , а якщо так, то з якого періоду часу, на підставі яких документів і яка її зараз балансова вартість з урахуванням амортизаційних відрахувань; - за якою мінімальною ціною ПрАТ ХК «Київміськбуд» може продати [PERSON] цю квартиру, з урахуванням здійснених ним протягом 15-ти років щорічних переплат за договорами оренди; - загальної суми щорічних переплати за договорами оренди; - чи поширюється на [PERSON] статус наймача (виходячи зі статті 777 ЦК України). Позивач стверджує, що не отримав відповіді як на цей лист, так і на звернення від 15 січня 2019 року щодо пролонгації договору оренди квартири по 31 грудня 2019 року. [PERSON] стверджує, що з 01 січня 2019 року він вільно користується орендною квартирою та щомісяця підписує з відповідачем акти виконаних робіт, а також регулярно вносить орендну плату. На підставі викладеного позивач вважає, що відносини договору оренди від 28 грудня 2017 року № 305/УМ продовжені діяти в часі, тому просить визнати згаданий договір оренди укладеним на строк по 31 грудня 2019 року. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 05 червня 2019 року в справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та надано відповідачу 15-денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження. 31 липня 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач вказав, що 28 грудня 2017 року між ПрАТ ХК «Київміськбуд» та [PERSON] було укладено договір оренди квартири № 305/УМ. Відповідно до п. 7.1. договору строк дії договору закінчувався 31 грудня 2018 року. також згідно з п. 5.1.1. договору його дія може бути припинена у зв`язку з закінченням строку, на який його було укладено. ПрАТ ХК «Київміськбуд» листами від 29 листопада та 17 грудня 2018 року повідомляв орендаря про закінчення дії договору та відсутність наміру продовжувати договірні відносини. У відповідності до положень норм ч. 2 ст. 777 ЦК України для реалізації переважного права перед іншими особами на придбання квартири орендарю було запропоновано у строк до 10 січня 2019 року повідомити компанію про прийняте рішення, але відповіді отримано не було. Також у листах була зазначена вимога звільнити квартиру до 01 січня 2019 року, чого так і не було зроблено. Відповідач наголошує, що жодного листа від 27 грудня 2019 року ним від позивача не отримувалося, а останнім жодних доказів його надсилання чи отримання не надано. 13 серпня 2019 року до суду надійшла відповідь на відзив. Позивач надав суду копії листів відповідачу від 28.12.2018 та 15.01.2019 з відмітками про присвоєння їм вхідних номерів. Позивач вважає відсутність відповідей на свої листи та підписання у січні-березні 2019 року актів виконаних робіт по договору оренди квартири № 305/УМ (згідно яких він вносить плату за оренду квартири) підтвердженням продовження орендних відносин. 19 серпня 2018 року до суду надійшли заперечення на відповідь. Відповідач звернув увагу, що в листі [PERSON] від 28 грудня 2018 року відсутня зворотня адреса респондента, тому відповідно до абз. 1 ст. 8 Закону України «Про звернення громадян» він розгляду не підлягає. Також відповідач наголосив, що крім повідомлень про закінчення строку оренди квартири та необхідність її звільнення від 29 листопада та 17 грудня 2018 року (отриманих [PERSON] ), додатково 20 травня 2019 року було направлено листа про повернення об`єкту оренди по акту приймання-передачі в належному стані до 31 травня 2019 року. Позивач на вказані листа не відреагував і квартиру не звільнив. Відповідно до п. 5.1.1. договору оренди квартири його дія можу бути припинена у разі закінчення строку, на який його було укладено. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно з ч. 2 ст. 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересі, характеру його порушення. Невизнання або оспорення та спричинення цими діяннями наслідкам. 28 грудня 2017 року між Приватним акціонерним товариством «Холдингова компанія «Київміськбуд» та [PERSON] було укладено договір № 305/УМ оренди квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 7.1. договору він діє до 31 грудня 2018 року включно. Згідно з п. 5.2. договору при припиненні договору орендар зобов`язується протягом одного тижня передати орендодавцеві орендоване майно в належному стані. Про передачу об`єкта оренди складається акт приймання-передачі. Встановлено, що ПрАТ ХК «Київміськбуд» листами від 29 листопада та 17 грудня 2018 року повідомляв орендаря про закінчення дії договору та відсутність наміру продовжувати договірні відносини. У листі від 17 грудня відповідно до положень норм ч. 2 ст. 777 ЦК України для реалізації переважного права перед іншими особами на придбання квартири орендарю було запропоновано у строк до 10 січня 2019 року повідомити компанію про прийняте рішення. Також у листах була зазначена вимога звільнити квартиру до 01 січня 2019 року. Також встановлено, що [PERSON] 28 грудня 2018 року звернувся до Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» з листом про надання такої інформації: - чи перебуває на балансі ПрАТ ХК «Київміськбуд» квартира [ADDRESS] , а якщо так, то з якого періоду часу, на підставі яких документів і яка її зараз балансова вартість з урахуванням амортизаційних відрахувань; - за якою мінімальною ціною ПрАТ ХК «Київміськбуд» може продати [PERSON] цю квартиру, з урахуванням здійснених ним протягом 15-ти років щорічних переплат за договорами оренди; - загальної суми щорічних переплати за договорами оренди; - чи поширюється на [PERSON] статус наймача (виходячи зі статті 777 ЦК України). Як вбачається з викладеного, [PERSON] не надав листа-відповіді на лист відповідача 17 грудня 2018 року. Разом з тим у листі від 15 січня 2019 року [PERSON] просив ПрАТ ХК «Київміськбуд» пролонгувати дію договору № 305/УМ по 31 грудня 2019 року шляхом підписання додаткової угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 777 ЦК України наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов`язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк. [PERSON] як наймач квартири не скористався передбаченим ст. 777 ЦК України переважним правом на укладення договору найму на новий строк шляхом повідомлення про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, тобто до 31 грудня 2018 року. Відповідний лист Пахля А.І. надіслав ПрАТ ХК «Київміськбуд» лише 15 січня 2019 року. Позивач був проінформований відповідачем про закінчення строку дії договору оренди та можливість звернутися у строк до 10 січня 2019 року до відповідача відповідно до положень ч. 2 ст. 777 ЦК України з пропозицією придбати квартиру, що є об`єктом оренди. У листі від 28 грудня 2018 року [PERSON] не зробив чітку й зрозумілу пропозицію ПрАТ ХК «Київміськбуд» по придбанню квартири, що є об`єктом оренди. Натомість позивач обумовив можливість висловлення такого роду пропозиції відкладальною обставиною - з`ясуванням можливої наявності переплат за договорами оренди та їх розміру, обов`язок визначення яких поклав на ПрАТ ХК «Київміськбуд». Також між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Холдингова компанія «Київміськбуд» було підписано акти виконаних робіт (наданих послуг) по договору № 305/УМ від 31.01.2019, 28.02.2019, 31.03.2019, відповідно до яких [PERSON] сплачує грошові кошти за оренду вказаної квартири. Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, посилався на витяг з Єдиного державного реєстру судових рішень, який засвідчував наявність у провадженні Солом`янського районного суду міста Києва цивільної справи про виселення позивача зі спірної квартири. Шляхом огляду Єдиного державного реєстру судових рішень та системи документообігу загальних судів «Д-3» судом виявлено, що у провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа № 760/19452/19 за позовом Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виселення, що свідчить про небажання Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» укладати новий договір оренди спірної квартири. Судом не беруться до уваги доводи позивача про те, що акти виконаних робіт (наданих послуг) по договору № 305/УМ від 31.01.2019, 28.02.2019, 31.03.2019, а також надані банківські квитанції про сплату за оренду квартири за квітень-листопад 2019 року є підтвердженням продовження орендних відносин, оскільки всі дії відповідача свідчили про небажання укладати договір оренди з орендодавцем на 2019 рік. Суд вважає, що проживаючи у спірній квартирі після закінчення строку дії договору оренди та не виконуючи законну вимогу наймодавця звільнити житлове приміщення, позивач повинен був сплачувати за користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не доведено фактичне продовження відносин оренди квартири [ADDRESS] , оскільки строк договору закінчився, орендодавець висловився про його продовження, а орендар не скористався передбаченим правом на укладення договору найму на новий строк шляхом повідомлення про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором. Крім того, слід зазначити, що всі наступні дії відповідача свідчили про небажання на продовження договору оренди. Таким чином, відповідні відносини оренди припинено 31 грудня 2018 року. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Суд констатує відсутність досягнення згоди на укладення договору між позивачем та відповідачем. Відповідно до вимог статті 638 ЦК України відсутні підстав для визнання договору оренди квартири [ADDRESS] укладеним на 2019 рік. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed