Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

30 вересня 2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який неодноразово уточнював шляхом збільшення та зменшення позовних вимог і в остаточних уточненнях поданих до суду 16.03.2016 року просив : стягнути з [PERSON] на його користь частину суму боргу за договором позики від 30.03.2012 року у розмірі 4000 гривень; у рахунок погашення частини заборгованості в розмірі 4000 гривень за цим договором звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру за адресою [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, шляхом продажу з прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження, за початковою ціною, що встановлюється на підставі експертної оцінки , проведеної суб,єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно на його користь частину боргу за договором позики від 30 квітня 2013 року, у розмірі 54000 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що за договором позики від 30.03.2012 року відповідач [PERSON] отримав від нього грошову суму у розмірі еквівалентному 10400 доларів США, яка підлягала поверненню у строк до 30.04.2012 року, але умови договору порушив, отримані кошти не повернув. На забезпечення повернення боргу між ним та відповідачами [PERSON] і [PERSON] було укладено іпотечний договір від 30.03.2012 року, згідно якого останні передали йому в іпотеку квартиру ,яка належить їм на праві власності за адресою : [ADDRESS]. , на яку він має право вимагати звернути стягнення згідно з нормами статті 33 Закону України « Про іпотеку». Крім того між ним та відповідачами 30.04.2013 року було укладено договір позики, за яким останні отримали у нього грошову суму, що підлягає поверненню строком до 30 травня 2013 року, у розмірі, еквівалентному 2080 доларів США, але відповідачі [PERSON] та [PERSON] умови договору порушили, отримані кошти у строк не повернули. Зазначив, що відповідачі повинні йому повернути суму боргу у гривнях, яку він розраховував виходячи з курсу НБУ на дату подачі первісного позову, на дати змінених позовних вимог. В судовому засіданні позивач підтримав викладені ним обставини у первісному позові, а позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити так, як він їх виклав у заяві від 16.03.2016 року: стягнути з [PERSON] на його користь частину суму боргу за договором позики від 30.03.2012 року у розмірі 4000 гривень; у рахунок погашення частини заборгованості в розмірі 4000 гривень за цим договором звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру за адресою [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, шляхом продажу з прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження, за початковою ціною, що встановлюється на підставі експертної оцінки , проведеної суб,єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. При цьому пункт п.1.3 цієї заяви у судовому засіданні змінив, зменшивши розмір суми і просив стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно на його користь частину боргу за договором позики від 30.04.2013 року у розмірі 500.000 гривень , замість 54,000 гривень. Відповідачі в судове засідання не з,явились, причину неявки суду не повідомили, про судові засіданні повідомлялись належним чином шляхом надіслання телефонограм, розміщення оголошень на офіційному Веб-сайті Троїцького районного суду Луганської області та шляхом розміщення оголошення про їх виклик в газеті « Урядовий кур,єр» . Письмових заперечень на позов не надали, заяв про відкладення судових засідань та про розгляд справи у їх відсутність не надали. Враховуючи вище викладене, суд вирішив на підставі статті 169 ЦПК України розглянути справу у відсутність відповідачів. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 10 ЦПК встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, подані відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов,язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами,які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Судом встановлено наступне. 30 березня 2012 року між позивачем [PERSON](далі Позикодавець) з однієї сторони та відповідачем [PERSON] ( далі Позичальник) з другої сторони було укладено договір позики грошових коштів . Даний договір посвідчено нотаріально , приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Владимирським В.Ю. та зареєстровано в реєстрі за № 1393. За умовами цього договору [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти у сумі 83200,00 гривень, а [PERSON] зобов,язався повернути [PERSON] таку ж саме суму грошових коштів у строк до 30 квітня 2012 року . Договором передбачено, що в разі девальвації протягом строку дії цього договору національної грошової одиниці України Позичальник зобов.язується повернути суму грошей у гривнях еквівалентну 10400,00 доларів США за офіційним курсом Національного банку України на день платежу. Позика вважається повернутою в момент передачі грошової суми, що позичалася ( а.с. 59). У забезпечення виконання зобов.язання за вищевказаним договором позики між [PERSON] ( далі Іпотекодавець -майновий поручитель) , [PERSON] ( далі Іпотекодавець -боржник) з однієї сторони та [PERSON] (далі Іпотекодержатель) з другої сторони 30 березня 2012 року було укладено іпотечний договір ,який посвідчено приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Владимирським В.Ю. і зареєстровано в реєстрі за № 1396 . Предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] , загальною площею 42,6 кв.м, у тому числі житловою площею 26.5 кв.м, складену з 1-коридора- пл..5.0 кв.м, 2-ваної- пл.. 11.7 кв.м, 3- вбиральні - пл.. 1.0 кв.м, 4- кухні- пл.. 6,0 кв.м., 5- житлової кімнати - пл.. 14.8 кв.м, 6- житлової кімнати- пл.. 11.7 кв.м, 1-балкону- пл.. 2.2 кв.м., власниками якої є відповідачі [PERSON] та [PERSON]Я ,яка належить їм в рівних частках . Відповідно до п.4 цього договору сторони оцінили предмет іпотеки в суму 80000,00 гривень . Відповідно до п. 13 , в разі невиконання Іпотекодавцем - боржником в строк до 30.04.2012 року зобов.язання сторони домовились про те, що звернення стягнення та реалізація заставленого майна в разі звернення стягнення на нього може бути здійснена шляхом, передбаченим Законом України « Про іпотеку» ( а.с. 60). Крім того між [PERSON] та [PERSON] ( далі Позичальники) з однієї сторони і [PERSON] ( далі Позикодавець) з другої сторони 30 квітня 2013 року був укладений договір позики в простій письмовій формі. За умовами цього договору Позикодавець передає у власність Позичальникам грошові кошти у сумі 2080 доларів США, що за курсом НБУ на дату підписання Договору складає 16625грн.44 коп, а Позичальники зобов,язались повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк до 30 травня 2013 року ( а.с.62). Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, який може бути укладений у письмовій формі , яка єдоказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Укладені договори позики між позивачем та відповідачами від 30.03.012 року та від 30.04.2013 року відповідають вимогам статті 1047 ЦК України. Позивач просить стягнути частину боргу за договором позики від 30 березня 2012 року у розмірі 4000 гривень та у рахунок її погашення звернути стягнення на предмет іпотеки, квартиру яка належить відповідачам в рівних частках на праві власності. Суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача в частині стягнення частини боргу в сумі 4000 гривень з відповідача [PERSON], так він не виконав своє зобов.язання за договором позики від 30 березня 2012 року , не повернув у зазначеній у цьому договорі строк позивачу [PERSON] борг. Розмір боргу в сумі 4000 гривень за вказаним договором позики відповідачем [PERSON] не спростований. Вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає задоволенню виходячи з наступного. За змістом частини першої ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України « Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухому майно,- це вид забезпечення виконання зобов,язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченного іпотекою зобов.язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим законом. Відповідно до статті 589 ЦК України, ч.1 ст. 33 Закону України « Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов.язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов.язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених ст. 12 цього закону. Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави( іпотеки) закріплене у статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку,якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України « Про іпотеку». Згідно із ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до статті 39 Закону України « Про іпотеку». Відповідно до ст. 39 Закону України « Про іпотеку» ,суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Виходячи з цієї норми суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за договором позики із вартістю іпотечного майна. Як вбачається з іпотечного договору сторонами оцінена вартість іпотечного майна, квартири [ADDRESS] на суму 80 000,00 гривень . Інвентаризаційна вартість цієї квартири становить 48886,00 гривень. Тобто вартість іпотечного майна не є співмірною із тією частиною суми боргу за договором позики, яку просить стягнути з відповідача [PERSON] позивач [PERSON], в розмірі 4.000 гривень і в рахунок якої звернути стягнення на предмет іпотеки. Вимога позивача до відповідачів про солідарне стягнення на його користь частини боргу за договором позики від 30 квітня 2013 року у розмірі 50.000 гривень також не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з договору позики від 30.04.2013 року позивач передав у власність відповідачам 2080 доларів США, що за курсом НБУ на дату підписання Договору складає 16625( шістнадцять тисяч шістсот двадцять п,ять) гривень 44 копійки. В первісній позовній заяві позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку за цим договором 44886, 4 гривень ( сорок чотири тисячі вісімсот вісімдесят шість) гривень 04 копійки, в заяві про зміну позовних вимог від 15.02.206 року просив стягнути 54392 гривень ( п,ятдесят чотири тисячі триста дев,яносто дві) гривні, в заяві про зміну позовних вимог від 16.03.2016 рок просив стягнути 54000 (п,ятдесят чотири тисячі) гривень, а в судовому засіданні просив стягнути 50000 гривень ( п.ятдесят тисяч) гривень, при цьому обґрунтував це зміною курсу гривні по відношенню до долару США: на дату подачі позову до суду, на дати змінених позовних вимог та на дату розгляду справи , на 02 червня 2016 року. Тобто позивач просить стягнути з відповідачів частину боргу за цим договором зазначаючи її в сумі- 50, 000 гривень , але не зазначає і не обґрунтовує яка ж загальна сума боргу, якщо 50,000 гривень є лише її частиною , що з іншою частиною суми боргу . Доказів з цього приводу суду не надав. Відповідно до ч.4 статті 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вище викладене, а також те , то зазначена позивачем частина боргу за договором позики від 30 квітня 2013 року в сумі 50.000 ( п.ятдесят тисяч) гривень значно перевищує всю суму позики, яка зазначена у цьому договорі, в задоволенні цієї вимоги необхідно відмовити. На підставі статей 575,590, 625,638,1046, 1047 , 1049, ЦК України, статей 1,12,33 39 Закону України « Про іпотеку»,

Outcome: partial