Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

31.01.2017 року позивач звернулась в суд з позовом, який в подальшому було уточнено до відповідача, про стягнення аліментів на її утримання у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років, а саме до 04.10.2019 року, в обґрунтування позову зазначила, що з 28.07.2016 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Шлюбне життя з відповідачем не склалося та у грудні 2016 р. вони припинили шлюбні відносини та сумісне проживання. Відповідач відмовляється надавати кошти на її утримання та вона не взмозі самостійно забезпечити свої життєві потреби, оскільки перебуває у соціальній відпустці за дитиною. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, тому вона змушена звернутися в суд з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявилась надавши заяву про підтримання уточненних позовних вимог та розгляд справи за її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заперечень на позов не надходило. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України відповідач двічі викликався поштою рекомендованим листом із повідомленням, за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. В порядку ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Судом установлено, що 28.07.2016 року Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис №1113. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії I-ЖД №501156. З позову убачається, що позивачка не працює та не отримує дохід у звязку з тим, що доглядає за дитиною. Згідно\~ст. 75 Сімейного кодексу України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного і той з подружжя, який потребує матеріальної допомоги, має право на отримання аліментів за умови, що другий з подружжя може їх надавати. Відповідно ж до вимог\~ст. 84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка\~батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку, при цьому дружина має таке право незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не надав суду жодних доказів про місце його працевлаштування, матеріальне становище, наявність в нього інших утриманців або інші обставини, що мають істотне значеннята спростовують доводи викладені позивачем у позовній заяві, тому суд вважає, що відповідач з урахуванням його працездатного віку, взмозі сплачувати аліменти в визначеному судом розмірі та стягнення аліментів не буде для нього непосильним тягарем. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за позовами про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд покладає обовязок зі сплати судового збору у сумі 640,00 гривень на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved