Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-04 00:00:00

30.11.2016 позивач ТОВ «Бахмут-Енергія» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з відповідача заборгованості за теплову енергію за період з 01.03.2010 року по 01.08.2016 року в розмірі 13 154,01 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ТОВ «Бахмут-Енергія» у період з 01 березня 2010 року по 01 серпня 2016 року надавало відповідачу теплову енергію. Відповідач є власником (наймачем) квартири [ADDRESS] . В наслідок порушення своїх зобов`язань, а саме сплати вартості наданої теплової енергії, за відповідачем за період з 01.03.2010 по 01.08.2016 утворилася заборгованість у розмірі 13 154,01 грн. Незважаючи на неодноразові попередження, вартість наданої відповідачу теплової енергії до цього часу сплачена останнім не була. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача [PERSON] вказану суму заборгованості за надані послуги по теплопостачанню та понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378 грн. 03 березня 2017 року по справі за вказаним позов було винесено заочне рішення, яким позов задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Бахмут-Енергія» заборгованість за теплову енергію за період з 01.03.2010 по 01.10.2012 в розмірі 3 549,57 грн. та судові витрати в розмірі 413,75 грн. 14 січня 2020 року до суду звернулася відповідач [PERSON] з заявою про скасувати заочного рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03.03.2017 за позовом ТОВ «Бахмут-Енергія» до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за теплову енергії. За результатами розгляду цієї заяви, 03.03.2020 Артемівський міськрайонний суд Донецької області постановив ухвалу про скасування заочного рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03.03.2017 та призначив до розгляду в порядку загального позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, 19.05.2020 надійшла заява про розгляд справи без участі представника ТОВ «Бахмут-Енергія». Вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. У заяві про скасування заочного рішення просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та вказала про те, що позивачем було подано позов з пропущенням строку позовної давності пред`являючи позовні вимоги про стягнення боргу за період з березня 2010 року. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що особовий рахунок № [NUMBER] по оплаті послуг за надані послуги по теплопостачанню ТОВ «Бахмут-Енергія» відкритий на ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Товариство з обмеженою відповідальністю «Артемівськ-Енергія» перейменоване на Товариство з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» (арк.с.9). У відповідності до розрахунку заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01.03.2010 по 01.08.2016 по особовому рахунку № [NUMBER] існує заборгованість в розмірі 13 154,01 грн. (арк.с.5-6). Розрахунок здійснено на основі тарифів, погоджених рішенням виконавчого комітету Артемівської міської ради Донецької області від 05.03.2008 року №173 (арк.с.13) та від 01.10.2008 року №729 (арк.с.11), а також а також затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 14.12.2010 року №1831 (арк.с.7 зворотна сторона). Згідно копії ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12.08.2016 року у видачі судового наказу про стягнення вищевказаної заборгованості позивачу було відмовлено (арк.с.4). Роз`яснено про право позивача на звернення з тією самою вимогою до суду у позовному порядку. Відповідно до Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року споживачі житлово-комунальних послуг зобов`язані щомісяця вносити плату за використані комунальні послуги згідно з тарифом, що затверджується органами місцевого самоврядування. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно частини 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, розмір плати розраховується виходячи із розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами. Згідно ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 68 Житлового кодексу України споживачі зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги, в тому числі за послуги з централізованого опалення. Відповідно до ст.162 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, а наймач зобов`язаний своєчасно щомісяця вносити плату за комунальні послуги. В силу ст. 509 ЦК України зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана здійснити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, виплатити гроші та ін.) або утриматися від певної дії, а кредитор від боржника має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання. Згідно довідки Бахмутської житлової управляючої компанії від 20.02.2017 № 103 за адресою [ADDRESS] з 03.10.2012 зареєстрований [PERSON] , [INFO] . Тоді як згідно паспорту [PERSON] вона з 01.09.2012 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Тобто позовні вимоги з періоду з 03.10.2012 року мають бути пред`явленні до [PERSON] спочатку в порядку ст. 96 ЦПК України. Таким чином, за відповідачем [PERSON] рахується заборгованість з березня 2010 року по 01.10.2012 року в сумі 3949,57 грн. у зв`язку з неналежним виконанням своїх обов`язків по оплаті за надані їй послуги. На підставі ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Разом з тим, відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України загальна позовна давність, тобто строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, встановлюється у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.1 та ч.5 ст.261 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частини 3,4,5статті 267 ЦК України). У даному випадку відповідач заявила про застосування позовної давності, про що зазначила у заяві про перегляд заочного рішення. Як встановлено судом, з даним цивільним позовом позивач звернувся до суду 30.11.2016 (про що свідчить відповідна реєстраційна відмітка на першій сторінці позовної заяви). При цьому, судом встановлено, що 12 серпня 2016 року позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за вказаний вид житлово-комунальних послуг, а тому в силу наведеної вище норми ст. 264 ЦК України та висновку Верховного Суду України, перервав перебіг позовної давності, який з цього часу підлягає обчисленню заново. Таким чином, щодо стягнення вимог за період з березня 2010 року по 01.10.2012 року стосовно оплати [PERSON] вартості наданих послуг в сумі 3949,57 грн. позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності. Враховуючи, що закінчення строку позовної давності є підставою для відмови в задоволені позову та відповідач звернувся до суду із такою заявою, то суд дійшов висновку, що в задоволені позову ТОВ «Бахмут-Енергія» слід відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Отже, враховуючи вищевикладене, наявність клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, суд вважає за розумне застосувати в даному випадку строк позовної давності, оскільки позивач ТОВ «Бахмут-Енергія» не прохав суд поновити строк позовної давності, та не навів поважних причин пропуску строку позовної давності, а отже з урахуванням викладеного, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ТОВ «Бахмут - Енергія» за період з березня 2010 року по 01.10.2012 року в сумі 3949,57 грн. Крім того, в іншій частині позовних вимог - щодо стягнення боргу за період з 03.10.2012 по 01.08.2016 слід також відмовити, оскільки не доведено, що саме відповідач [PERSON] користувалася комунальними послугами у вказаний період.

Outcome: dismissed