Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

30 вересня 2016 року Чернігівський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути завдані відповідачем збитки в сумі 24110 грн. 53 коп. Обґрунтовано позов тим, що під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» позивачем встановлено, що відповідач, перебуваючи на обліку у Чернігівському міському центрі зайнятості як безробітна не повідомила, що є діючим адвокатом, який здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № [NUMBER], виданого Чернігівською обласною КДКА 16 березня 2012 року. У зв'язку з цим, в період з 03.02.2014 року по 31.10.2014 року відповідач незаконно отримала матеріальне забезпечення в сумі 24110 грн. 53 коп. Добровільно повернути отримані кошти відповідач відмовилася, тому позивач просить стягнути вказану суму в судовому порядку. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач та її представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що в період з 03.02.2014 року по 31.10.2014 року відповідач не була самозайнятою особою, оскільки адвокатською діяльністю не займалася та доходів не отримувала. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, її представника та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що на підставі поданої заяви від 29 жовтня 2013 року [PERSON] була зареєстрована в Чернігівському міському центрі зайнятості як така, що шукає роботу (а/с 7-8). 29 жовтня 2013 року Чернігівським міським центром зайнятості відповідачу надано статус безробітної та призначено допомогу по безробіттю (а/с 10). За період з 03.02.2014 року по 31.10.2014 року відповідачу виплачена допомога по безробіттю в сумі 24110 грн. 53 коп., що підтверджується довідкою № 06/100 від 13 січня 2015 року (а/с 20). Чернігівським міським центром зайнятості на підставі п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення» було проведено розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплати матеріального забезпечення. За результатами обміну інформацією з податковими органами до Чернігівського міського центру зайнятості надійшла інформація про те, що 24 листопада 2014 року відповідач взята на облік як страхувальник - «Особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність» (а/с 11-15). Згідно інформації Ради адвокатів Чернігівської області від 29 грудня 2014 року, [PERSON] є діючим адвокатом, яка здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № [NUMBER], виданого Чернігівською обласною КДКА 16 березня 2012 року (а/с 18). На підставі отриманої інформації, відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» було складено акт № 1 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 05 січня 2015 року, в якому зафіксовано, що відповідач є адвокатом - особою, яка забезпечує себе роботою самостійно, у зв'язку з чим відноситься до зайнятого населення та не мала права бути визнана безробітною і отримувати допомогу по безробіттю (а/с 19). [PERSON] змінила прізвище на - «Волошина» у зв'язку з реєстрацією шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Згідно п. 14.1.226 ст. 14 Податкового кодексу України, самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою-підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб. Представник позивача зазначила, що адвокату, який має діюче свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, надана законом можливість забезпечувати себе роботою самостійно, що відносить таку категорію громадян до зайнятого населення і виключає можливість реєстрації як безробітної особи. Крім того, п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачена можливість зупинення права на заняття адвокатською діяльністю у разі подання адвокатом відповідної заяви, проте відповідач не скористалася цим правом і не припиняла дію свідоцтва на період перебування на обліку як безробітної. А тому, відповідач не мала права на отримання статусу безробітної і призначення виплати допомоги по безробіттю, оскільки наявність діючого свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю є обставиною, яка впливає на умови виплати матеріального забезпечення і надання соціальних послуг, про яку відповідач не повідомила центр зайнятості. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Пунктом 8 ч. 1 ст. 31 «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі, зокрема, призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості. Згідно ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідачу було направлено листа від 13 січня 2015 року, в якому запропоновано повернути неправомірно отриману допомогу по безробіттю, проте кошти відповідач так і не сплатила. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, адже адвокатська діяльність є професійною діяльністю відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», а тому відповідач не може вважатися не зайнятою особою з часу отримання нею свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved