Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

31.07.2017 року позивач звернулася з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Свої вимоги мотивує наступним. Перебувала у шлюбі з відповідачем, сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 25.08.2010 року розірвано шлюб між сторонами, з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 400 грн. щомісячно до повноліття дитини. Позивач вказує, що на даний час сума стягнутих аліментів за рішенням суду від 25.08.2010 року є значно меншою ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач також вказує, що змінився її сімейний та матеріальний стан, вона вступила в інший шлюб, в якому має другу дитину [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що відповідач має заборгованість по аліментам за декілька місяців, будь-якої допомоги на утримання сина не надає, в додаткових витратах та у вихованні сина участі не приймає, тому просить збільшити розмір аліментів до 900 грн. щомісячно, а також стягнути суму індексації аліментів за період з 01.01.2015 року по 01.07.2017 року у розмірі 132,80 грн., відповідно до ч. 2 ст.184 СК України. У судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, подав письмові заперечення проти позову, в яких вказує, що позивач не надала доказів зміни її майнового стану та не довела, що аліменти повинні були збільшені. Водночас, відповідач вказує, що у нього також змінився сімейний стан, оскільки він уклав другий шлюб, в якому народилась дитина [PERSON], [INFO]. Їх сімя утримає себе за рахунок відповідних соціальних виплат, та за рахунок доходів в натуральній формі від ведення особистого підсобного господарства. Відповідач вказує, що він не працює, іншої доходів не має, отримує виплати по догляду за дитиною до трьох років, в звязку з чим позбавлений можливості працювати або отримувати доходи від підприємницької діяльності. Заперечує проти стягнення індексації з тих підстав, що суму індексації повинен обчислювати державний виконавець, а не позивач (а.с.24). Суд, дослідивши показання сторін, письмові заперечення, письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі та мають спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с.5, 8). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 25.08.2010 року розірвано шлюб між сторонами, з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 400 грн. щомісячно до повноліття дитини (а.с.10). Позивач 08.07.2011 року уклала другий шлюб, в звязку з чим змінила прізвище на [PERSON] (а.с.9). Позивач має дитину від другого шлюбу [PERSON], [INFO] (а.с.17). Як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості по аліментах, підписаної начальником відділу [PERSON], заборгованість по аліментах виникла лише за період з січня по липень 2017 року у 2017 році і складає 1780,58 грн. (а.с.30-31). Як вбачається з довідки про зарплату ТОВ «ОМІКО» від 02.10.2017 року, позивач [PERSON] працює на посаді комплектувальника товарів та отримує мінімальну заробітну плату в розмірі 3200 грн. щомісячно, сума до виплати 2576 грн. (а.с.41). Також з довідки, наданої позивачем, вбачається, що їй призначена субсидія на оплату житлово-комунальних послуг (а.с.42). Також позивачем надано копію медичної картки дитини [PERSON] (а.с.44-51). Відповідачем на підтвердження його заперечень надано копію свідоцтва про шлюб з [PERSON] (а.с.25), копію свідоцтва про народження дитини [PERSON],[INFO] (а.с.26), довідку Хоцунської сільської ради Любешівського району Волинської області про склад сімї від 11.01.2017 року (а.с.28), довідку Хоцунської сільської ради Любешівського району Волинської області від 22.08.2017 року про те, що [PERSON] дійсно проживає в с. Хоцунь, тимчасово не працює, підприємницькою діяльністю не займається, проживає на кошти отримані від плати за догляду за дитиною (а.с.27). Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд приймає до уваги доводи позивача про те, що вона за своїм матеріальним станом не в змозі самостійно утримувати сина, оскільки на даний час вона хоча і працює, але отримує мінімальну заробітну плату, а про те, що доходи сімї менші від прожиткового мінімуму, свідчить призначення субсидії на оплату житлово-комунальних послуг. Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, суд вважає за необхідне провести розмежування між аліментами на дитину та додатковими витратами на дитину в розумінні ст. 185 СК України, до яких слід віднести витрати на дитину, що викликані особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, її хвороба, тощо). Тому суд не бере до уваги посилання позивача на наявність хронічних захворювань дитини як на підставу збільшення розміру аліментів, оскільки відповідно до ст. 185 СК України, витрати на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) є додатковими витратами, і закон встановлює інший порядок їх відшкодування одному з батьків, а саме шляхом подачі позову про участь батька у додаткових витратах на дитину, а не шляхом збільшення розміру аліментів. Позивач не позбавлена можливості звернутися з відповідним позовом про стягнення з батька додаткових витрат на дитину, подавши відповідні докази несення нею додаткових витрат в звязку з хворобою дитини. При цьому суд враховує, що батьки зобовязані піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, створювати умови для проживання, виховання та розвитку дитини, утримувати дітей на нормальному рівні матеріального забезпечення, а тому суд вважає, що той розмір аліментів, який на даний час сплачує відповідач не забезпечує нормального життєвого рівня дитини. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Та обставина, що мати дитини працює та отримує заробітну плату, також не звільняє батька від обовязку утримувати свою дитину. Також суд враховує, що 08.07.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2017 року - становить 1689 грн., з 1 травня 2017 року - 1777 грн., з 1 грудня 2017 року 1860 грн. Твердження відповідача, що він не має можливості сплачувати аліменти в більшому розмірі ніж 400 грн., так як не працює суд не приймає до уваги, оскільки вказана обставина не повинна погіршувати становище дитини, яка має право на належне утримання від батька. Суд приймає до уваги посилання відповідача на те, що він має на утриманні малолітню доньку від другого шлюбу, і що дружина відповідача на даний час не працює і перебуває у відпустці по догляду за дитиною, однак при цьому суд зауважує, що ця обставина не повинна погіршувати становище сина від першого шлюбу, який також за законом має право хоча б на мінімальний розмір аліментів, що на даний час становить 888,50 грн., а з першого грудня 2017 року буде становити 930 грн. Суд вважає, що за віком відповідач є працездатною особою, має задовільний стан здоровя, будь-яких належних доказів погіршення свого матеріального стану, чи зменшення доходів, чи погіршення стану здоров'я відповідач не надав. Те, що відповідач не має офіційної роботи не звільняє його від обовязку утримувати свою неповнолітню дитину. Суд вважає, що з урахуванням інтересів другої дитини, розмір аліментів визначений позивачкою у сумі 900 грн. є тим мінімумом, який батько в силу свого батьківського обовязку за законом повинен сплачувати дитині. Враховуючи все вищевикладене, оцінивши докази у їх сукупності, враховуючі обставини справи станом на сьогоднішній день, суд вважає, що на даний час розмір аліментів в твердій грошовій сумі 900 грн. на дитину щомісячно є мінімальним і розумним в даній конкретній ситуації, і не порушує права та інтереси відповідача, другої дитини та інших осіб. Таким чином, суд приходить до висновку, що слід позов про збільшення аліментів задовольнити, збільшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду від 25.08.2010 року та стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі 900 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням суду законної сили. При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що норма закону про стягнення аліментів з дня звернення до суду застосовується у випадку первісного звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. У даному ж випадку позивач звернулася до суду з позовом про збільшення розміру уже стягнутих аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів,, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У випадку індексації аліментів необхідно застосовувати Закон України «Про індексацію грошових доходів населення», на що вказано правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові 6-113цс13 від 06.11.2013 року. Суд приймає до уваги наданий позивачем розрахунок розміру індексації аліментів за період з січня 2015 року по липень 2017 року, що складає 132,80 грн. (а.с.3). Заперечення відповідача з приводу того, що розрахунок індексації аліментів має право проводити лише державний виконавець, а тому відсутні підстави стягувати з відповідача індексацію, розраховану позивачем суд не приймає до уваги, та зауважує, що відповідач не заперечив вказаного розрахунку по суті. Враховуючи, що зроблений позивачем розрахунок розміру індексації аліментів відповідає вимогам Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2003 року № 1978, то суд вважає необхідним позов про стягнення індексації аліментів задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача суму індексації аліментів 132,80 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позову про зміну розміру аліментів, оскільки позивач за даною категорією справи звільняється від сплати судового збору, необхідно стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. Одночасно суд вважає за необхідне, після набрання даним рішенням законної сили, відкликати виконавчий лист № 2-2898/2010р. виданий на виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25.08.2010 року по справі № 2-2898/2010р. за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. На підставі ст.ст. 183, 184, ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved