Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

29 жовтня 2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що 9 жовтня 1982 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають. Шлюбні відносини суттєво погіршилися з вересня 2014 року через те, що відповідач став зловживати спиртними напоями, ображати її та погрожувати розправою, а зневажливість до неї та відсутність взаєморозуміння, остаточно призвели до втрати поваги один до одного. 13 листопада 2014 року ухвалою суду сторонам було надано строк для примирення (а.с.13). В судовому засіданні позивач просила задовольнити позовні вимоги, оскільки вжити судом заходи щодо примирення сторін позитивного результату не дали, відповідач свого ставлення до неї не змінив та майже не намагався з нею примирятися. Відповідач після спливу строку на примирення в судове засідання не з'явився. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 9 жовтня 1982 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.3). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. В судовому засіданні сторони визнали, що шлюбні відносини суттєво погіршилися між ними ще у вересні 2014 року та з того часу вони проживають окремо. Причиною розірвання шлюбу позивач зазначає те, що відповідач став зловживати спиртними напоями, ображати її та погрожувати розправою, а зневажливість до неї та відсутність взаєморозуміння, остаточно призвели до втрати поваги один до одного та викликали небажання продовжувати сімейне життя. Саме таке ставлення чоловіка до неї, стало наслідком розладу у сім'ї, після чого вона стала проживати окремо. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Згідно п. 10 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У відповідності до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд застосовував передбачені ч. 1 ст. 111 СК України заходи щодо примирення подружжя. 13 листопада 2014 року суд своєю ухвалою надавав сторонам строк для примирення (а.с.13). Позивач в судовому засіданні наголосила на тому, що відповідач заходів для примирення жодних не вживав та не бажає цього робити. У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», зазначається, що якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. З огляду на те, що позивач після спливу строку на примирення наполягає на задоволенні позовних вимог, а відповідач в судове засідання не з'явився, про свій намір зберегти сімейні стосунки не наголосив, а заходів примирення зі свого боку жодних не здійснив, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Outcome: approved