Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

31 березня 2014 року позивач звернувся до суду з названим позовом. Свої вимоги мотивував наступними обставинами. Він працював на шахті ім. А.І. Гайового з 10.08.1981 р. Його було звільнено 02 листопада 2004 року через невідповідність позивача роботі, що він виконує внаслідок стану здоров'я. Загальний стаж його роботи складає 25,5 років, за спеціальністю підземний електрослюсар - 23 роки. В ході виявлення професійного захворювання 13 липня 2004 р. Горлівською міською санітарно - епідеміологічною станцією був складений акт розслідування хронічного професійного захворювання, згідно якого, комісією було встановлено: хронічна, розповсюджена екзема, середньої тяжкості протікання в фазі загострення; атеросклеротичний кардіосклероз; ішемічна хвороба серця; гіпертонічна хвороба другої стадії з тривало прогресуючим протіканням; дальнозоркий астигматизм правого ока. Обставинами, що сприяли розвитку вищевказаних захворювань, згідно акту є: тривале контактування з технічними маслами; тривале багаторазове знаходження в обводненій середі; тривалий контакт з гумовим взуттям. Також рекомендовано постійний нагляд у дерматолога. Згідно із випискою з акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових виплатах допомоги від 06 жовтня 2004 р. № 043674, позивач [PERSON] був визнаний інвалідом 3 групи безстроково, за професійним захворюванням хронічна поширена екзема середньої тяжкості протікання, захворювання професійне з визначенням 40 відсотків професійної працездатності. Згідно з записами в трудовій книжці, його було звільнено на підставі наказу № 26 від 02.11.2004 р. згідно ст. 40 п. 2 КЗпП України, тобто за станом здоров'я. 30.07.2013 р. позивач звернувся із заявою до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, професійних захворювань України у Центрально- Міському районі м. Горлівки про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії з проханням провести перерахунок страхових виплат, проте отримав відповідь щодо відмови йому в цьому. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням» від 26.09.2001 р. розрахунковим періодом для обчислення середнього доходу, для розрахунку виплат за страхуванням є останні шість календарних місяців(з першого до першого числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок, і протягом яких особа сплачувала страхові внески. Страховим випадком в даній справі слід вважати день втрати працездатності, а саме день звільнення з місця роботи, тобто 02 листопада 2004 р.(згідно із записом в трудовій книжці). Просив визнати неправомірними дії відділення відповідача та зобов'язати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, професійних захворювань України у Центрально- Міському районі м. Горлівки перерахувати позивачу страхові виплати згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням» від 26.09.2001 р., згідно довідки про середній заробіток № 306 від 18.06.2013 р. за період з 01 травня 2004 р. по 01 жовтня 2004 р. У судовому засіданні позивач та його представник на позові наполягали, мотивуючи свої вимоги аналогічно викладеному в позовній заяві. Звертали увагу на те, що після начебто складання акту форми П-4 він продовжував працювати і лише момент звільнення можна вважати настанням страхового випадку. А той факт, що після начебто складання акту форми П-4 він продовжував працювати і був звільнений лише у листопаді 2014 р. , свідчить про фальшивість акту. Представник відповідача позов не визнав. Зазначив, що відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», постанови Кабінету Міністрів України «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням» момент настання страхового випадку - момент складання акту форми П-4(у липні 2014 року), тому, незважаючи на те, що позивач продовжив працювати, розрахунковим періодом є період його роботи перед складанням акту розслідування професійного захворювання за формою П- 4 від 13.07.2004 р., а саме січень - червень 2004 року, що і було зроблено. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає встановленим наступне. Позивач працював у ДВАТ «Шахта ім. А.І. Гайового» до 02.11.2004 р., коли трудовий договір з ним був розірваний на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України , що підтверджено копією довідки (а.с. 11). Згідно із копією акту форми П-4 розслідування професійного захворювання від 13 липня 2004 року було проведено розслідування випадку хронічного професійного захворювання - хронічна розповсюджена екзема середньої тяжкості протікання, у фазі загострення. Причинами професійного захворювання були названі: тривале багаторазове знаходження в обводненому середовищі, контакт з гумовим взуттям, з технічними маслами(а.с. 26-27). Висновком МСЕК від 06.10.2004 р. позивачеві з 27.07.2004 р. вперше встановлено стійку втрату професійної працездатності в розмірі 40 % за професійним захворюванням- екземою. (а.с. 8-9). Постановою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, професійних захворювань України у Калінінському районі м. Горлівки від 18.11.2004 р. № 1043 позивачу було призначено одноразову допомогу в разі стійкої втрати працездатності, а також щомісячну грошову суму в разі часткової втрати працездатності, що компенсує відповідну частку втраченого заробітку з 27 липня 2004 року(а.с. 25). Для розрахунку страхових виплат були прийняті відомості, викладені у довідці від 20.10.2006 р. про середню заробітну плату(дохід), у якій зазначена заробітна плата за січень - червень 2004 р., кількість відпрацьованих робочих днів (а.с. 24). Відповідно до ч. 10 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» середньомісячний заробіток для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв'язку із втраченим ним заробітком (або відповідної його частини) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 р. № 1266 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням. Пунктом 4 зазначеного Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням (в редакції, що діяла на час виникнення спірних відносин) визначено, що розрахунковим періодом для застрахованих осіб (включаючи осіб, які працюють неповний робочий день (робочий тиждень), робота яких пов'язана із сезонним характером виробництва, та добровільно застрахованих осіб) є останні 6 календарних місяців (з 1 до 1-го числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок. Статтею 13 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» встановлено, що страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 цього Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг. Право на відповідні страхові виплати у потерпілого виникає з моменту встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Отже, моментом настання страхового випадку є дата, з якої МСЕК встановлена стійка втрата працездатності. У даному випадку висновком МСЕК від 06.10.2004 р. позивачеві з 27.07.2004 р. вперше встановлено стійку втрату професійної працездатності в розмірі 40 % за професійним захворюванням - екземою (а.с. 8-9). Таким чином, страховий випадок з позивачем настав 27 липня 2000 р. і відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, професійних захворювань України обґрунтовано прийняло для розрахунку період роботи з січня по червень 2004 року(останні 6 календарних місяців (з 1 до 1-го числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок). Тому відповідач на заяву позивача про перерахунок сум страхових виплат за 6 місяців, що передують звільненню. Підстав для визнання дій відповідача неправомірними, зобов'язання перерахувати страхові виплати з урахуванням заробітку з 01 травня 2004 року по 01 жовтня 2004 року немає. Доводи позивача про те, що необхідно брати до уваги як дату настання страхового випадку день звільнення не засновані на законі. Сам по собі факт не звільнення позивача після складання акту форми П-4 13.07.2014 р. не свідчить про фальшивість акту, а інших доказів не надано. Правове значення має саме дата, з якою МСЕК встановлена стійка втрата професійної працездатності. З урахуванням викладеного, у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного, ст.ст. 13, 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 р. № 1266,

Outcome: dismissed