Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

31.10.2016 року позивачка звернулась до суду з даною позовною заявою та просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на 1/3 частину земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд та право власності на 1/3 частину земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] року помер її брат - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на все належне йому майно, в тому числі на вищезазначені земельні ділянки. Для прийняття спадщини позивачка звернулась до приватного нотаріуса, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки їй було відмовлено у зв'язку із відсутністю реєстрації права власності на вищевказане майно за померлим. Земельні ділянки отримані померлим у порядку спадкування, про що ним було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом. Проте за життя померлий [PERSON] не встиг зареєструвати право власності на вищевказані земельні ділянки. Для визнання права власності позивачка змушена звернутись до суду. Представник позивача судове засідання не з'явився, надавши заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позов підтримує та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив листа, в якому позов визнає та просив задовольнити, просив слухати справу без його представника. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] (а.с.6). Як вбачається з копії спадкової справи № 12/2016, після смерті [PERSON] [INFO] року, єдиним спадкоємцем на все майно спадкодавця є його сестра - [PERSON], яка звернулась до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу для прийняття спадщини. Проте листом приватного нотаріуса № 83/01-16 від 22.09.2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, а саме: на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,232 га, що знаходиться на території Обухівської міської ради, [ADDRESS] відмовлено у зв'язку з тим, що право власності на дану земельну ділянку не зареєстровано на ім'я померлого [PERSON].(а.с.11). 1/3 частина земельної ділянки загальною площею 0,232 га перейшла у спадщину [PERSON] після смерті [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.12). Проте за життя померлий - [PERSON] не встиг зареєструвати право власності на вищевказані земельні ділянки. Спадкові права позивачки не оспорюються, що встановлено з копії свідоцтва про смерть, копії заяви про прийняття спадщини, копії спадкової справи до майна померлого [INFO] року [PERSON] Оскільки позивачу не може бути видано нотаріусом свідоцтво про право на спадщину по причині відсутності у неї правовстановлюючого документа на ім'я спадкодавця, що перешкоджає реалізації їй передбачених законом прав спадкоємця, то даний позов підлягає судовому розгляду для захисту прав позивачки. Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК. Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується, зокрема і свідоцтвом про право на спадщину. Право померлого спадкодавця [PERSON] на 1/3 частину земельної ділянки виникло на законних підставах та на даний час не припинялось і не оспорювалось, а відсутність правовстановлюючогого документу не позбавляє такого права його спадкоємців. Позивачка, в свою чергу, прийняла спадщину після смерті брата [PERSON], що підтверджується також Свідоцтвом про право на спадщину від 28.03.2016 року на ? частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв всю спадщину, відповідно до приписів ст. 1218 ЦК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно пункту «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Частиною 2 цієї статті визначено способи захисту цивільного права, одним з яких є визнання права. Як вбачається зі змісту ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки право позивачки на набуття права на земельну ділянку в порядку спадкування за законом неможливо оформити у встановленому законом порядку, від прийняття спадщини вона не відмовилась, тому суд вважає, що відповідно до змісту ст. 1218 ЦК України позов є обґрунтований, і право позивача підлягає судовому захисту, а позовні вимоги задоволеню.

Outcome: approved