Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

30 жовтня 2020 року [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , ІПН [NUMBER] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , місце проживання: [ADDRESS] , про розірвання шлюбу, мотивуючи заявлені вимоги тим, що він перебуває у шлюбі з відповідачем з 06 вересня 2003 року. Від шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . З березня 2019 року сторони проживають окремо, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, за глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сім`ю немає. Враховуючи, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, він звернувся до суду з зазначеною позовною заявою, зазначивши, при цьому, що спорів майнового характеру та з приводу визначення місця проживання дитини між сторонами немає. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15 лютого 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання на 09 годину 00 хвилин 12 березня 2021 року та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу. До судового засідання не з`явився позивач, яка про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином: у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки із розпискою рекомендованим листом з повідомленням на адресу, зазначену позивачем у позовній заяві, надав суду заяву, в якій зазначив, що справу просить розглянути без його участі, позов підтримує та просить суд його задовольнити, також зазначив, що просить не стягувати з відповідача сплачений ним судовий збір. Відповідач до судового засідання також не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином: Звернулася до суду з відзивом на позов, в якому зазначила, що у березні 2019 року позивач залишив її з неповнолітньою донькою за місцем мешкання та покинув родину, позивач фактично своїми односторонніми діями припинив їх шлюбні відносини та самоусунувся від виконання подружніх та батьківських обов`язків, визначених діючим законодавством. З березня 2019 року та до цього часу позивач взагалі не цікавиться життям їх родини, уникає будь-якого спілкування, жодним чином не дбає про матеріальне забезпечення своєї дитини. Тому вона позовні вимоги визнає в повному обсязі. Також просить залишити за нею прізвище набуте у шлюбі та розглянути справу у її відсутності. При таких обставинах суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Згідно частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як було встановлено судом і таке підтверджується матеріалами справи, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] з 06 вересня 2003 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Єнакіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 395, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.10), згідно копії свідоцтва про народження, [PERSON] народилася [INFO] (а.с.11), та її батьками є сторони по справі. Згідно зі ст. 120 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності зі ст. 112 СК України, судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, якими є відсутність взаєморозуміння, фактичне припинення шлюбних відносин та відсутність бажання в подальшому підтримувати шлюбні стосунки. Приймаючи до уваги фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя сторін, такі, як відсутність спільного господарювання, фактичне припинення шлюбних відносин протягом тривалого часу, суд дістається висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, внаслідок чого цей позов підлягає задоволенню. Зі свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що при одружені відповідач змінила дівоче прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». При цьому, відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В свою чергу, враховуючи, що відповідачем клопотання про відновлення їй дошлюбного прізвища не заявлено, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, набуте у шлюбі. Сторонами не заявлено про спір щодо спільного майна та місця проживання дитини. Задовольняючи позов, суд, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України за клопотанням позивача залишає судові витрати за ним. На підставі викладеного,

Outcome: approved