overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

30 грудня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку щомісяця до її повноліття, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви до суду. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини заробітку щомісяця до досягнення дитиною трьох років. Позивач у судове засідання подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов визнає у повному обсязі. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 28 січня 2012 року, актовий запис № 72 (а/с 4). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а/с 5). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вимоги закону та визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Оскільки позивач не працює, отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, а тому потребує матеріальної допомоги, а працездатний відповідач зобов'язаний надавати таку допомогу, а тому суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача у розмірі 1/6 частини від заробітку до досягнення дитиною трьох років. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

30 грудня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. В судове засідання позивач не з'явилася, у поданій письмовій заяві надала згоду на заочний розгляд справи, просила задовольнити позов, а справу слухати за її відсутності. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи оповіщався, причин неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06 серпня 2010 року (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, сумісне проживання припинено. Поновлювати шлюбні стосунки позивач наміру не має, примирення та збереження сім'ї вважає неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам позивача та дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

30 грудня 2014 року позивач ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» в особі представника Стрельника Руслана Михайловича звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.06.2006 року, в сумі 12463 грн. 58 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач до суду не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Судом встановлено, що 26.06.2006 року відповідач отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором (а.с.6-10). У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.09.2014 року має заборгованість - 12463 грн. 58 коп., яка складається з: - 7300,68 грн. - заборгованість за кредитом; - 3615,37 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 477,84 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; А також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 569,69 грн. - штраф (процентна складова). Отже, заборгованість до стягнення становить - 12463 грн. 58 коп. Тому, ПАТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.06.2006 року, в сумі 12463 грн. 58 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. У відповідності до ст.ст. 526, 527,530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, та такий, що підлягає до задоволення. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

30 грудня 2014 року у суд із позовною заявою звернувся позивач до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09.11.2011 року між Публічним Акціонерним Товариством «Дельта Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 003-24501-091111. Відповідно до п. 1.3. кредитного договору банк відкриває держателю кредитну лінію на загальну суму 30000 грн. та на день укладання кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 10000 грн. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 09.10.2014 року має заборгованість 12700,00 грн., яка складається з: 12700,00 грн. тіло кредиту; 0,00 грн. прострочене тіло кредиту; 0,00 грн. заборгованість за відсотками; 0,00 грн. заборгованість за комісіями. В судове засідання позивач не зявився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без присутності представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилася, надавши суду заяву про слухання справи у її відсутність. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що 09.11.2011 року між Публічним Акціонерним Товариством «Дельта Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 003-24501-091111 (а.с. 3-4). Відповідно до п. 1.3. кредитного договору банк відкриває держателю кредитну лінію на загальну суму 30000 грн. та на день укладання кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 10000 грн. Відповідно до розрахунку (а.с. 10) станом на 09.10.2014 року відповідач не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на суму 12700 грн. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зазначене є підставою для задоволення позову і стягнення заборгованості в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені нею судові витрати у розмірі 243,60 грн., оскільки вони підтверджені платіжним дорученням № 93416461 від 18.12.2014 року. На підставі ст. ст. 530, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

30 грудня 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що крім неї у спірній квартирі [ADDRESS] ще зареєстровані: його колишня дружина - [PERSON], дочка [PERSON], син [PERSON], онуки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], а також відповідач [PERSON] (колишній чоловік доньки, зять) Останній з 2010 року не проживає у цій квартирі, квартирну плату та комунальні послуги не сплачує. Вважає, що відповідач втратив право користування житлом, оскільки не проживає в спірній квартирі без поважних причин та не приймає участі в її утриманні. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідач до суду не з'явився, причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON], його колишня дружина - [PERSON], дочка [PERSON], син [PERSON], онуки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], а також відповідач [PERSON] (колишній чоловік доньки, зять), що підтверджується довідкою форми № 3 від 24.02.2016 р. Квартира неприватизована. Відповідно до статей 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї жиле приміщення зберігається за ними протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні понад шість місяців з поважних причин, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Якщо особа не проживає в жилому приміщенні без поважних на те причин понад встановлені законом строки, вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням. На підтвердження своїх доводів щодо відсутності відповідача у спірній квартирі більше шести місяців, позивач посилається на свої пояснення та письмові докази. Позивач пояснив суду, що відповідач у цій квартирі не проживає з 2010 року, він самоусунувся від виховання та утримання своїх неповнолітніх дітей, будь-яких перешкод у користуванні житлом йому не чиниться. З актів від 12 березня 2015 року, 15 травня 2015 року, 13 квітня 2015 року та 18 грудня 2015 року вбачається, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS] довгий час не проживає (а.с. 7-10). Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає у спірній квартирі більше шести місяців без поважних причин, а тому вимога про визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 487 гривні 20 копійок судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

30 грудня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 28 грудня 2010 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 630. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причину неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 28 грудня 2010 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 630. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

30 грудня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у зв'язку з навчанням в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача на час навчання, але не більше, як до досягнення ним 23 років, посилаючись на те, що відповідач є рідною матірю, однією сімєю не проживають. На теперішній час він навчається в Білозерськом професійному гірничому ліцеї. Відповідач матеріальної допомоги не надає, хоча працює та має таку можливість. Позивач у відкритому судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить стягнути на його користь аліменти у зв'язку з навчанням в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача на час навчання, але не більше, як до досягнення ним 23 років. Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча була своєчасно та належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення від 13 січня 2016 року, 22 січня 2016 року .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

30 грудня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем з 2004 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають 4 неповнолітніх дітей. Відповідач тривалий час зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, що призвело до фактичного розпаду сім'ї. З 2014 року позивачка і відповідач мешкають окремо один від одного, сімейних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Примирення з відповідачем позивачка вважає не можливим. Позивачка до суду не з'явилась, просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги задовольнити. Відповідач на виклик до суду не з'явився, хоча своєчасно був повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не сповістив, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності на підставі матеріалів, що є у справі. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, повно та всебічно дослідивши докази у їх сукупності, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 12 листопада 2004 року Гаврилівською сільскою радою Барвінківського району Харківської області був зареєстрований шлюб між сторонами, про що було внесено відповідний актовий запис № 09 (а.с.3). Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В судовому засіданні встановлено, що з 2014 року позивачка з відповідачем жодних сімейних стосунків не підтримують, не ведедуть спільного господарства, шлюб між ними існує лише формально. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. 112 СК України, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

30 грудня 2015 року Баришівський районний суд Київської області ухвалив рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]. 12.01.2016 року до суду з заявою звернулася [PERSON], в якій просить ухвалити додаткове рішення по справі, зазначивши в резолютивній частині рішення її дошлюбне прізвище [PERSON], про що вона просила в позовній заяві. В судове засідання позивач та відповідач не з'явилися. В телефонному режимі [PERSON] повідомив суд, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення, щодо зміни прізвища позивача. Згідно з ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення не ухвалено рішення. Суд вважає за доцільне виправити допущену в рішенні описку щодо відмінювання прізвища позивача і відповідача ([PERSON] на [PERSON]), відповідно до ст. 119 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, в тому числі свідоцтво про шлюб, в якому зазначене дошлюбне прізвище позивача [PERSON], суд вважає, що заява є обґрунтованою і такою, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

30 грудня 2015 року гр. [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду з позовом до Октябрської сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що його син [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] виданий виконком Білицької міської ради м. Добропілля Донецької області. Після смерті його сина відкрилася спадщина, яка складається з сертифікату на земельну частку (пай) виданого КСП «Росія» сел. Октябрське Добропільського району Донецької області. Зазначений строк для прийняття спадщини позивачем був пропущений. На день смерті, у сина позивача не було ніякого майна, як вважав позивач. Таким чином, позивач не бачив необхідності звертатися до нотаріальних органів та подавати заяву про прийняття спадщини. Але, у листопаді 2015 року позивач у речах свого сина знайшов сертифікат на земельну частку (пай), який оформлений на [PERSON], про наявність якого позивачу не було відомо. Позивач вважає, що встановлений законом термін для подання заяви про прийняття спадщини пропустив з поважних причин. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON], який діє на підставі довіреності позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача Октябрської сільської ради в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без їхньої присутності. Проти задоволення позову не заперечують. Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку представника позивача, суд вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні було встановлено, що син позивача [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] виданий виконком Білицької міської ради м. Добропілля Донецької області. Після смерті сина позивача відкрилася спадщина, яка складається з сертифікату на земельну частку (пай) виданого КСП «Росія» сел. Октябрське Добропільського району Донецької області. Зазначений строк для прийняття спадщини позивачем був пропущений. На день смерті, у сина позивача не було ніякого майна, як вважав позивач. Таким чином, позивач не бачив необхідності звертатися до нотаріальних органів та подавати заяву про прийняття спадщини. Але, у листопаді 2015 року позивач у речах сина знайшов сертифікат на земельну частку (пай), який оформлений на [PERSON], про наявність якого позивачу не було відомо. Відповідно до ст. 1272 ч.3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Причину пропуску позивачем строку для подачі заяви про прийняття спадщини суд визнає поважною та тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного й

Outcome: approved