Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

4 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В заяві зазначає, що шлюб з відповідачем зареєстрований 10 травня 2000 року Радехівським відділом ЗАГС Львівської області. Від цього шлюбу у них народилися двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки у сторін не склалися. Непорозуміння які виникали в їх сім»ї фактично зруйнували її. Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 30 січня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишилися на утриманні та вихованні у позивачки. Позивачка сама не має змоги утримувати дітей, а тому змушена ставити питання про стягнення аліментів з відповідача. Відповідач не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання дітей. Відповідач є приватний підприємець та має постійні заробітки, а тому вважає, що на утримання дітей відповідач повинен сплачувати аліменти в розмірі 1/3 доходу, але не менше прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку. Інших дітей у відповідача не має, стягнень по виконавчих документах не проводиться. 5 травня 2014 року позивачка подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дідей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі по 600 гривень на кожну дитину. В судовому засіданні позивачка уточнені позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини які викладені в позовній заяві та з врахуванням того, що відповідач ніде не працює та не має сталого заробітку, просила стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 600 гривень на кожну дитину щомісячно з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач в судове засідання не з»явився, причин неявки суду не повідомив, хоч належним чином був повідомлений про розгляд справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки (а.с.17). Тому, згідно з ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача в заочному порядку, на наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи, чого не заперечила позивач в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав з таких підстав. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд встановив, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 10 травня 2000 року Радехівським відділом ЗАГС Львівської області. Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 30 січня 2014 року шлюб між сторонами розірвано в судовому порядку. (а.с.6). Від вказаного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO].(а.с.4,5). Сторони проживають окремо, діти проживають разом із позивачкою та перебувають на повному її утриманні, що підтверджується довідкою виданою виконкомом Павлівської сільської ради Радехівського району Львівської області за №793 від 4.04.2014 року (а.с.3). Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, обов'язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Виходячи з норм вказаної статті, приймаючи до уваги, що неповнолітні діти позивача проживають разом із останньою та перебувають на повному її матеріальному утриманні і домовленості між нею та відповідачем про способи виконання обов'язку утримувати дітей не досягнуто, суд вважає вимоги позивачки про стягнення із відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей є правомірними. Згідно із ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач не приймає участі у вихованні дітей, не надає матеріальної допомоги, тому з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. На підставі наведеного, врахувавши те, що обов'язок утримувати дітей до досягнення повноліття покладений на обох батьків; суд вважає, що позов слід задовольнити, стягувати з відповідача в користь позивача на утримання неповнолітніх дітей, до досягнення ними повноліття аліменти в твердій грошовій сумі розмірі по 600 гривень, щомісячно на кожну дитину (з проведенням індексації, відповідно до закону), буде відповідати інтересам дітей, обставинам справи і вимогам закону. Враховуючи вищенаведене, вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»; обов'язок обох батьків утримувати дітей до досягнення повноліття; суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, а відтак підлягають до задоволення. У відповідності із вимогами ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати стягнути із відповідача.

Outcome: approved