Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

30.07.2020 року заявники звернулися до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, мотивуючи вимоги тим, що заявникам (які є рідними братом та сестрою) відповідно до свідоцтва про право власності на житло на праві приватної спільної часткової власності від 14.01.1998 року належить квартира [ADDRESS] . Також, на підставі цього свідоцтва про право власності на житло на праві приватної спільної часткової власності володіє вищевказаною квартирою рідна мати заявників [PERSON] . Однак, у свідоцтві про право власності на житло від 14.01.1998 року було допущено помилку, а саме: «прізвище заявників» записано через апостроф « [PERSON] », а по паспорту та інших документах прізвище заявників « [PERSON] ». Вказана помилка перешкоджає заявникам володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. На підставі викладеного просять встановити факт належності правовстановлюючого документу на вищевказану квартиру, а саме: свідоцтва про право власності на житло. Ухвалою від 05 серпня 2020 року провадження у справі було відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження. В судовому засіданні заявники підтримали вимоги заяви та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Фастівська міська рада Київської області в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення заяви. Представник заінтересованої особи -структурний підрозділ: відділ державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, прав на нерухоме майно та їх обтяжень Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду заяви повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, вислухавши пояснення заявників, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14.01.1998 року квартира [ADDRESS] на праві приватної спільної часткової власності належить заявникам [PERSON] , [PERSON] /а.с.11/. Також, на підставі цього свідоцтва про право власності на житло на праві приватної спільної часткової власності володіє вищевказаною квартирою рідна мати заявників [PERSON] . Як вбачається з тексту вищевказаного свідоцтва про право власності на житло від 14.01.1998 року в ньому була допущено помилка, а саме: прізвище заявників замість « [PERSON] » записано « [PERSON] ». Відповідно до даних паспорта [PERSON] з безконтактним електронним носієм № [NUMBER] , орган видачі - 3247, дата видачі 27.12.2019 року, РНОКПП [NUMBER] , прізвище записано як [PERSON] Відповідно до даних паспорта [PERSON] з безконтактним електронним носієм № [NUMBER] , орган видачі - 3247, дата видачі 05.12.2017 року, РНОКПП [NUMBER] , прізвище записано як [PERSON] Згідно листа виконавчого комітету Фастівської міської ради №П2040 від 10.04.2020 року за зверненням заявника [PERSON] щодо внесення змін до свідоцтва про право власності на житло вбачається, що за результатами прийняте рішення про відмову у внесенні змін до свідоцтва про право власності на житло від 14.01.1998 року оскільки, відповідно до Додатку 1 рішення виконавчого комітету Фастівської міської ради №526 від 15.12.2017 року «Про внесення змін до порядку видачі дубліката свідоцтва про право власності на об`єкти нерухомого майна у разі втрати крадіжки або пошкодження оригіналу документа» п.4.5 - не підлягають зміні відомості. Внесені до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, якщо останні пов`язані зі зміною найменування юридичної особи чи прізвища, ім`я, по-батькові фізичної особи… Крім цього, для внесення змін у прізвища власників у свідоцтва про право власності на житло пропонована звернутися до суду /а.с.13/. Відповідно до експертного висновку №056/661-m від 10.03.2020 року Українського бюро лінгвістичних експертиз причина неправильного написання прізвищ [PERSON] , [PERSON] з апострофом та без апострофа виникла у зв`язку із неправильним переведенням прізвищ з російської на українську мову /а.с.15/. Згідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа Верховного Суду України 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Оскільки, невідповідність в написанні прізвища заявників в правовстановлюючому документі позбавляє їх можливості у проведенні державної реєстрації права власності, суд дійшов висновку, що вимоги про встановлення факту належності свідоцтва про право власності на житло, як правовстановлюючого документу є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги заявників доведеним та обґрунтованим.

Outcome: approved