Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-30 00:00:00

5 червня 2015 року ПАТ УкрСиббанк звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] в солідарному порядку за договором про надання споживчого кредиту та договорами поруки від 8 серпня 2008 року заборгованості по кредиту і процентах на суму 32891,81 долара США та пені на суму 15322,91 гривні за несвоєчасне погашення заборгованості, мотивуючи свої вимоги простроченням боржника та солідарним обов'язком поручителів і боржника. 18 серпня 2015 року представник відповідача [PERSON] подав до суду зустрічний позов з вимогою визнати недійсним договір про надання кредиту № 11381500000 від 8 серпня 2008 року з тих підстав, що при укладенні договору банком не було надано повної інформації про умови кредитування, їх несправедливість та використання нечесної підприємницької практики. 31 серпня 2015 року представник відповідача [PERSON] подав до суду зустрічний позов з вимогою визнати поруку, яка виникла на підставі договору поруки № 222439 від 8 серпня 2008 року, укладеного між ним та ПАТ УкрСиббанк, такою, що припинена з підстави пред'явлення вимоги до нього після спливу шестимісячного строку від дня здійснення позичальником останнього платежу по кредиту. 8 вересня 2015 року представник відповідача [PERSON] подав до суду зустрічний позов з вимогою визнати поруку, яка виникла на підставі договору поруки № 222439 від 8 серпня 2008 року, укладеного між нею та ПАТ УкрСиббанк, такою, що припинена з тієї ж підстави. У судовому засіданні представник відповідачів заперечував проти первісного позову та просив задовольнити зустрічні позови, посилаючись на наявність підстав недійсності кредитного договору та припинення поруки, оскільки позичальнику при укладенні договору не було надано детальної інформації про умови кредитування, несправедливість цих умов, здійснення банком нечесної підприємницької практики, а вимоги до поручителів пред'явлені після спливу шести місяців з дня останнього платежу боржника по кредиту. Окрім того представник стверджував, що внаслідок укладення додаткової угоди до кредитного договору збільшилася сума процентів за користування кредитом по кредитному договору, що збільшило обсяг відповідальності поручителів без їх згоди і тому їх порука припинилася. Представник позивача просив задовольнити первісний позов, посилаючись на невиконання умов кредитного договору, наявність заборгованості та солідарний обов'язок відповідачів. Зустрічний позов про визнання недійсним кредитного договору представник позивача не визнав, стверджуючи, що у додатках № 1 та № 2 до кредитного договору містяться графік платежів та розрахунок сукупної вартості кредиту, що підтверджує надання повної, необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про умови кредитування. Крім того посилався на подання цього зустрічного позову з пропуском строку загальної позовної давності. Зустрічні позови про визнання поруки припиненою представник позивача не визнав, посилаючись на те, що первісний позов пред'явлено в межах шестимісячного строку, перебіг якого почався з дня виникнення зобов'язання дострокового повернення всієї суми заборгованості і тому порука є дійсною, а укладення з позичальником додаткової угоди про зміну умов кредитного договору не потребувало згоди поручителів, оскільки це передбачено умовами договорів поруки і не призвело до збільшення обсягу їх відповідальності. Вислухавши доводи та заперечення сторін і перевіривши докази, суд дійшов таких висновків. Як встановлено в судовому засіданні, 8 серпня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк, який змінив своє найменування на публічне акціонерне товариство УкрСиббанк (далі Банк) та [PERSON] (далі Позичальник) було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11381500000 (далі Кредитний договір) (а.с. 6-12, 13-19). За основними умовами кредитного договору банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті, долар США, в сумі 36800,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 178296,00 гривень за курсом НБУ на день укладення договору, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі (п.п.1.1. розділу 1). Надання кредиту здійснюється 8 серпня 2008 року (п.п.1.2.1. п. 1.2. розділу 1). Позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до договору, але в будь-якому випадку не пізніше 5 серпня 2033 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору та/або згідно умов відповідної угоди сторін (п.п.1.2.2. п. 1.2. розділу 1). 25 лютого 2009 року між банком і позичальником було укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 11381500000 від 8 серпня 2008 року, у якій вони домовились викласти додаток № 1 до договору в редакції, що додається (Додаток № 1 до цієї [PERSON] угоди), який є невід'ємною її частиною (а.с. 20, 21-26). 8 серпня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк (далі Кредитор) та [PERSON] (далі Поручитель) укладено договір поруки № 222439 (далі Договір поруки) (а.с. 27-29). За основними умовами цього договору поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання [PERSON] (далі Боржник) усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту № 11381500000 від 8 серпня 2008 року (далі Основний договір), укладеного між кредитором та боржником, існуючих в теперішній час і тих, що можуть виникнути в майбутньому (п.п.1.1. п.1). Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язанннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору (п.п.1.3. п. 1). Відповідальність поручителя і боржника є солідарною (п.п. 1.4. п. 1). У випадку зміни умов основного договору поручитель, підписанням цього договору підтверджує свою згоду на здійснення таких змін. Сторони погодили, що зміни, які здійснюються відповідно до умов цього пункту договору не потребують додаткового укладення сторонами угод щодо внесення змін (п.п.2.1. п. 2). 8 серпня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк (далі Кредитор) та [PERSON] (далі Поручитель) укладено договір поруки № 222440 (далі Договір поруки) з аналогічними умовами (а.с. 30-32). 25 лютого 2015 року позичальником [PERSON] отримано вимогу банку про наявність у неї простроченої заборгованості по кредиту на суму 1103,94 дол. США та по процентах на суму 2048,91 дол. США, яку необхідно погасити протягом 31 календарного дня з дати її отримання і попереджено, що у випадку непогашення заборгованості на 32 день з дати отримання вимоги банк визнає термін погашення кредиту таким, що настав та вимагає дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит (а.с.78-79, 82, 83, 84-85, 86-87, 88). 24 лютого 2015 року аналогічна вимога банку направлена на адресу поручителя [PERSON], однак була повернута за закінченням терміну зберігання (а.с.76-77, 81, 83, 84-85, 86-87, 88). 25 лютого 2015 року поручителем [PERSON] отримано аналогічну вимогу банку (а.с.74-75, 82, 83, 84-85, 96-87, 88). 5 червня 2015 року банк звернувся до суду з позовом про стягнення з позичальника та поручителів в солідарному порядку всієї суми заборгованості по договору про надання споживчого кредиту (а.с. 90). Вирішуючи спір відповідно до встановлених обставин справи та правовідносин сторін, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054). Відповідно до ст. 533 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку (ч. 1). Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1). Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсягі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 2). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ( ст. 610 ЦК України). Як видно з довідки-розрахунку заборгованості за кредитом [PERSON] на 28.05.2015 р. за кредитним договором № 0011381500000 від 08.08.2008 р. останній місячний платіж згідно графіка погашення заборгованості по кредиту було проведено 12.05.2014 р., а з 10.07.2014 р. виникла прострочена заборгованість по кредиту, залишок якої на 28.05.2015 р. склав 1471,92 дол. США (а.с.33-34). З довідки-розрахунку заборгованості по процентах за користування кредитом [PERSON] на 28.05.2015 р. за кредитним договором № 0011381500000 від 08.08.2008 р. видно, що останній місячний платіж по процентах було проведено 23.06.2014 р. і з цієї дати виникла прострочена заборгованість по процентах за користування кредитом, залишок якої на 30.04.2015 р. склав 2733,36 дол. США (а.с.35-39). За правилом ч. 1 ст. 611 цього Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання та сплата неустойки. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно п.п. 3.4.3. п. 3.4. розділу 2 кредитного договору позичальник зобов'язується достроково повернути банку в повному розмірі всю суму кредиту та повністю сплатити плату за кредит у разі застосування банком права вимоги дострокового повернення кредиту в порядку, визначеному розділом 6 договору. Відповідно до п.п. 6.1.2. п. 6.1. розділу 6 кредитного договору банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно пункту 1.2.2. цього договору та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення. Згідно порядку, визначеного п. 6.2. цього розділу кредитного договору у разі застосування банком права, передбаченого п.п. 6.1.2. договору, банк письмово повідомляє позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за користування таким кредитом, який вважається таким, що настав, а кредит і плата за кредит обов'язковими до повернення і сплати в повному обсязі з 32-го календарного дня, рахуючи з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту за умови, що позичальник не усунув зазначених банком порушень протягом 31 календарного дня з дати одержання позичальником вказаного повідомлення (вимоги) банку. Виходячи з того, що у вказаному порядку позичальник [PERSON] 25 лютого 2015 року отримала вимогу банку про усунення порушення шляхом сплати простроченої заборгованості по кредиту та процентах і протягом 31 календарного дня з дня отримання вимоги не сплатила прострочену заборгованість, термін дострокового повернення всієї суми кредиту та сплати банку належних процентів за користування кредитом настав 28 березня 2015 року. Відповідно до ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Згідно ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях (ч. 1). Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент у іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч. 2). Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч. 3). Згідно довідки-розрахунку заборгованості позичальника за кредитом на 28.05.2015 р. загальний залишок заборгованості по кредиту становить 29808,38 дол. США (а.с. 33-35). Згідно довідки-розрахунку заборгованості позичальника по процентах за користування кредитом на 28.05.2015 р. загальний залишок заборгованості по процентах за користування кредитом становить 3083,43 дол. США (а.с.35-40). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч. 1). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3). Відповідно до ч. 2 ст. 551 цього Кодексу якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Пунктом 4.1. розділу 4 кредитного договору за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань за договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або її частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, передбачено право банку вимагати від позичальника додатково сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена в іноземній валюті, яка нараховується за кожен день прострочення, починаючи з 32-го календарного дня, рахуючи з дати порушення позичальником терміну виконання свого грошового зобов'язання, передбаченого договором. Згідно довідки-розрахунку пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом на 28.05.2015 р. банком нараховано пеню за період з 12.07.2014 р. по 28.05.2015 р. на суму 5706,00 грн. (а.с. 40-41). Згідно довідки-розрахунку пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом на 28.05.2015 р. банком нараховано пеню за період з 11.08.2014 р. по 28.05.2015 р. на суму 9616,91 грн. (а.с. 41). Загальна заборгованість за кредитом на 28.05.2015 р. по довідці-розрахунку становить: за кредитом у валюті кредиту - 29808,38 дол. США; у валюті України - 627206,62 грн.; за відсотками (процентами) у валюті кредиту 3083,43 дол. США; у валюті України 64879,33 грн.; усього (кредит+відсотки) у валюті кредиту 32891,81 дол. США; у валюті України 692085,95 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості: за кредитом 5706,00 грн.; за відсотками 9616,91 грн.; усього пеня 15322,91 грн. (а.с..42). Виходячи з цього, суд погоджується з доводами позивача в частині стягнення з позичальника зазначеної суми боргу за договором про надання споживчого кредиту, в т.ч. боргу по кредиту та по процентах у валюті зобовязання доларах США та боргу по пені у національній валюті України. Вирішуючи зустрічний позов відповідача [PERSON] про визнання договору споживчого кредиту недійсним, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживчий кредит кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Права споживача у разі придбання ним продукції в кредит передбачені ст. 11 цього Закону. Відповідно до ч. 1 цієї статті договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Згідно п. д) ч. 2 цієї статті перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобовязаний повідомити споживача у письмовій формі, зокрема, про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, повязаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо). Відповідно до п. 3 ч. 5 цієї статті до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Перелік несправедливих умов договорів із споживачами, який не є вичерпним і може бути підставою для визнання їх недійсними, наведено у ч. 3 ст. 18 цього Закону. Перелік форм підприємницької практики, що вводять в оману, які не є вичерпними, наведено у ч. 3 ст. 19 цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Заперечуючи проти зустрічного позову [PERSON] представник позивача послався на Додаток № 2 до Договору про надання споживчого кредиту та надав суду копію цього Додатка № 2, підписаного обома сторонами, яким є Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту, у якому вказані дати місячних платежів, суми місячних платежів та розмежування їх по складових, всі супутні послуги, за які плату не передбачено, зазначені реальна процентна ставка та абсолютне значення подорожчання кредиту, тобто споживачеві при укладенні договору була надана повна, необхідна, доступна, достовірна та своєчасна інформація, повязана з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту (а.с. 154-156, 171-181). Суд погоджується з цими доводами представника позивача і вважає, що при укладенні договору споживчого кредиту відповідачці [PERSON] була надана вся необхідна інформація для реалізації нею вільного волевиявлення, спрямованого на укладення договору саме на тих умовах, на яких він був укладений. Посилання представника відповідача [PERSON] на несправедливість умов договору та здійснення позивачем нечесної підприємницької діяльності щодо неї будь-якими доказами не підтверджені і є необґрунтованими. Суд вважає, що укладений договір про надання споживчого кредиту був результатом вільного волевиявлення обох сторін, про що свідчить тривале виконання позичальником всіх умов укладеного договору. Будь-яких змін умов договору без укладення додаткової угоди не відбулося. Порушень закону, які б відповідали критеріям, зазначеним у Закону України «Про захист прав споживачів» і могли бути підставою для визнання їх несправедливими чи відносились до нечесної підприємницької практики не встановлено, доказів цього та порушення прав споживача суду не надано, тобто відповідачем не доведено наявності підстав для визнання укладеного договору недійсним. Виходячи з цього, немає підстав для задоволення зустрічного позову та визнання укладеного договору споживчого кредиту недійсним. Вирішуючи зустрічні позови [PERSON] та [PERSON] про визнання поруки припиненою, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності (ч. 1). Згідно ч. 4 цієї статті порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. У зустрічних позовах та в судовому засіданні представником позивача стверджувалося, що внаслідок укладення без згоди поручителів [PERSON] угоди № 1 до кредитного договору, якою змінений Графік платежів, що є Додатком № 1, збільшився обсяг відповідальності поручителів без їх згоди, оскільки сума процентів, що підлягають сплаті та сукупна вартість кредиту згідно Додатка 2 збільшились і тому порука припинена. Як встановлено судом, сторони Договору про надання споживчого кредиту уклали [PERSON] угоду № 1 від 25 лютого 2009 року до нього, у якій домовились викласти Додаток № 1 до Договору в новій редакції, що додається (Додаток № 1 до цієї [PERSON] угоди) (а.с.20, 21-26). Згідно Додатку № 1 до [PERSON] угоди, яким є Графік погашення кредиту, сторони зменшили загальну кількість місячних платежів на 12 місячних платежів, відповідно збільшивши при цьому залишки максимально допустимої заборгованості за кредитом на дату кожного наступного місячного періоду. При цьому всі інші умови договору, такі як процентна ставка та строк кредитування, залишилися незмінними. Суд вважає, що у цій частині зустрічні позови [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягають у звязку з відсутністю підстав, передбачених ч. 1 ст. 559 ЦК України, оскільки зміна графіка місячних платежів, які є складовими частинами зобовязання, в межах загального строку зобовязання при незмінній процентній ставці не збільшує в цілому обсягу відповідальності поручителів, а збільшення суми процентів та сукупної вартості кредиту є лише результатом перерозподілу складових частин зобовязання і саме по собі не свідчить про збільшення обсягу відповідальності поручителів. Крім того, як зазначалося у зустрічних позовних заявах про визнання поруки припиненою та стверджувалось в судовому засіданні представником відповідачів [PERSON] та [PERSON], з урахуванням шестимісячного строку для предявлення банком вимоги до поручителів позивач повинен був предявити вимогу до поручителів про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором не пізніше січня 2015 року, але банк звернувся до суду лише 29.05.2015 року, тобто з пропущенням вказаного строку і тому порука припинилася на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України. Як встановлено судом, основне зобовязання за кредитним договором, що забезпечувалось порукою [PERSON] та [PERSON], складалося з щомісячних зобовязань по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом, які визначалися залишком максимально допустимої заборгованості за кредитом у валюті кредиту на відповідну дату, які зазначені у Графіку погашення кредиту, що є додатком до кредитного договору і його невідємною частиною (а.с.21-26). При визначенні шестимісячного строку предявлення вимог до поручителя, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦПК України, суд виходить з того, що кожен щомісячний платіж є самостійним зобовязанням, з яких складається загальне зобовязання позичальника повернути кредит у визначений договором строк і сплатити проценти за весь час користування кредитом і тому вказаний строк дії поруки необхідно застосовувати у відповідній частині до кожного щомісячного зобовязання, яке не було виконане позичальником у передбачений договором строк, обчислюючи його з дня закінчення строку виконання кожного зобовязання. Крім того, при застосуванні кредитором права дострокової вимоги повернення всієї суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом, яке передбачено договором та законом, шестимісячний строк предявлення вимоги до поручителя у відповідній частині слід обчислювати з дня настання строку виконання обовязку позичальника достроково повернути кредит та сплатити проценти у повному обсязі. Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом України у постанові від 17 вересня 2014 року по справі № 6-53 цс 14. Як видно з довідки-розрахунку заборгованості за кредитом прострочення повернення чергової частини щомісячного платежу по кредиту почалося 10.07.2014 р. і продовжувалося щомісячно до закінчення періоду, за який обчислено заборгованість, тобто до 28.05.2015 р.. З позовом до суду банк звернувся 5 червня 2015 року, здавши позовну заяву на пошту, про що свідчить відповідна відмітка на конверті (а.с. 90). Виходячи з цього, банк пропустив шестимісячний строк предявлення вимоги до поручителів і порука припинилася в частині стягнення солідарно з позичальником заборгованості по кредиту на суму 858,62 долара США, що складається з щомісячних платежів за період з 10.07.2014 р. по 12.01.2015 р.. Як видно з довідки-розрахунку заборгованості по процентах за користування кредитом прострочення чергової сплати процентів почалося 01.07.2014 р. і продовжувалося щомісячно до закінчення періоду, за який обчислено заборгованість, тобто до 30.04.2015 р.. Виходячи з цього, банк пропустив шестимісячний строк предявлення вимоги до поручителів і порука припинилася в частині стягнення солідарно з позичальником заборгованості по процентах на суму 1691,53 долара США, що складається з щомісячних платежів за період з 01.07.2014 р. по 11.01.2015 р.. Як видно з довідки-розрахунку заборгованості по пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту пеня нарахована за період з 12.07.2014 р. по 28.05.2015 р.. Виходячи з цього, банк пропустив шестимісячний строк предявлення вимоги до поручителів і порука припинилася в частині стягнення солідарно з позичальником заборгованості по пені за прострочення повернення кредиту на суму 1212,83 грн., що складається з щомісячних платежів за період з 12.07.2014 р. по 10.01.2015 р.. Як видно з довідки-розрахунку заборгованості по пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах за користування кредитом пеня нарахована за період з 11.08.2014 р. по 28.05.2015 р.. Виходячи з цього, банк пропустив шестимісячний строк предявлення вимоги до поручителів і порука припинилася в частині стягнення солідарно з позичальником заборгованості по пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах за користування кредитом на суму 1271,93 грн., що складається з щомісячних платежів за період з 11.08.2014 р. по 10.01.2015 р.. В іншій частині невиконаного зобовязання порука не припинилася, враховуючи наступне. Як встановлено судом, у порядку, передбаченому договором про надання споживчого кредиту, позичальник [PERSON] 25 лютого 2015 року отримала вимогу банку про усунення порушення шляхом сплати простроченої заборгованості по кредиту та процентах і протягом 31 календарного дня з дня отримання вимоги не сплатила прострочену заборгованість. Виходячи з цього, термін дострокового повернення всієї суми кредиту та сплати банку належних процентів за користування кредитом настав 28 березня 2015 року. З позовом до суду банк звернувся 5 червня 2015 року, здавши позовну заяву на пошту, про що свідчить відповідна відмітка на конверті (а.с. 90). Таким чином свою вимогу до поручителів у частині дострокового стягнення всієї суми заборгованості по кредиту та процентах за весь час користування кредитом банк предявив до закінчення строку, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України і тому порука в цій частині не припинилася. Виходячи з викладеного, зустрічні позови [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню частково. У звязку з цим частковому задоволенню підлягає і первісний позов шляхом стягнення з відповідачів у солідарному порядку частини зобовязання сплатити заборгованість, яка забезпечена порукою, що не припинена та стягнення решти заборгованості лише з позичальника. За правилами ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених та відхилених вимог.

Outcome: partial