Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

30.11.2017 року позивач звернувся до відповідача з позовом про зобовязання здійснити перерахунок, уточнивши обставини справи, представник позивача [PERSON] зазначив, що позивач користувався банківською карткою, яка була видана відповідачем. З 2015 року позивач не користувався банківською карткою, проте представники відповідача вимагають повернення боргу у розмірі 13\~511 грн. 84 коп., та провели списання коштів з рахунку позивача. Згідно виписки з рахунку № 5168742319513549 за угодою № SAMDNWFC00004661231 від 04.11.2017 року, остання операція відбулась 09.09.2015, сума заборгованості - 1096,29 грн. надалі, сума заборгованості збільшилась до 13\~511 грн. 84 коп. за рахунок таких нарахувань: пеня за прострочку користування кредитом 8 692 грн. 56 коп., фіксована пеня за прострочку за кредитом (за своєю суттю це штраф)- 2550 грн., комісія за обслуговування (членський внесок) 460 грн., відсотки за кредитом 556 грн. 18 коп., за користування кредитним лімітом 156 грн. 81 коп. Відповідачем не надано доказів, які належним чином підтверджують розмір заборгованості позивача, згоди на умови кредитування та порядок розрахунку заборгованості. Зокрема, у анкеті - заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приват Банку [PERSON], відсутня інформація про вид послуг на які позивач надає згоду (не вказано яку картку позивач бажає відкрити), отже цей документ не може підтверджувати умови кредитування позивача. Також відповідачем не надано оригіналу або належним чином завіреної копії угоди № SAMDNWFC00004661231 від 08.05.2014 року на відкриття картки/рахунку: 5168742319513549 з зазначенням дати укладення цієї угоди та її строком дії, та належного розрахунку заборгованості позивача. Таким чином відсутній належний акцепт договору, та відсутні належні умови самого договору, отже нарахування здійснені безпідставно. Згідно із частиною першою статті 1073 ЦК України в разі безпідставного списання грошових коштів банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно із п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Таким чином Відповідач протиправно нараховує Позивачу пеню та штрафні санкції. Більше того, відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15. Відповідачем не надано обґрунтованих пояснень, щодо розрахунків пені та штрафів саме в таких розмірах які зазначені у виписці по рахунку. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). (Правова позиція ВСУ у справі № 6-1746цс16). Оскільки Позивачу додаткові послуги, за які стягується комісія, не надавались, докази згоди позивача на сплату комісії відсутні - вона нарахована незаконно. За період з травня 2014 року по листопад 2017 року відповідачем незаконно нарахована комісія в розмірі 840 гривень. Щодо графи За користування лімітом, вона є незрозумілою, відповідачем належних коментарів не надано. Враховуючи вищевикладене, просить суд, зобовязати Публічного Акціонерного Товариства [PERSON] «ПриватБанк», адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1 д, здійснити перерахунок боргу по рахунку № 5168742319513549 за угодою № SAMDNWFC00004661231 від 08.05.2014 року, зменшивши розмір заборгованості на суму неустойки та комісії, а саме на 12\~415 (дванадцять тисяч чотириста п'ятнадцять гривень 55 копійок. \~ \~ \~ \~Позивач у судове засідання не зявився, але до його початку представник позивача [PERSON] надав заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 187 виклик відповідача, також здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, встановив наступні обставини та взаємовідносини сторін та дійшов до такого висновку. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст.\~1049, ч. 1 ст.\~1050 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. До того ж, ч. 2 ст. 1050 цього ж передбачено, що в разі порушення позичальником строків виконання зобов'язань банк має право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту та погашення позичальником заборгованості за кредитом. Виходячи з вимог статей\~526\~та\~527 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Пунктом 3 ч. 1\~ст. 611 ЦК України\~визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (ч. 2\~ст. 1067 ЦК України). Згідно ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що 08 травня 2014 року [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до Послуг та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку ( а.с. 44 зворотна сторінка). Згідно з укладеним таким чином договором [PERSON] виявив бажання оформити на своє імя кредитний ліміт по платіжній картці «Універсальна»/класу Gold сума якого невизначена договором. Відповідно до наданого відповідачем розрахунку боргу [PERSON] за період з 08.05.2014 року до 12.04.2018 року вбачається, що умови договору відповідач виконав належним чином, надавши позичальнику кошти у кредит, однак останній виконував свої зобов'язання в частині вчасного повернення коштів неналежним чином, у зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість ( а.с. 51-53). Із розрахунку заборгованості, наданого Банком, слідує, що позивач свій кредитний ліміт з 08 травня 2014 року не збільшував, остання операція по даній картці була здійсненна 09.09.2015 року, але з цього часу, відбувається списання коштів з рахунків [PERSON], а саме: за користування кредитним лімітом, комісія за обслуговування, штрафи за прострочку по кредиту , пеня за прострочку по кредиту. Загальна сума заборгованості становить станом на 01.04.2018 року у сумі 21\~150 гривень 55 копійок. Наявність даних фактичних обставин справи не узгоджується із висновком Верховного Суду України від 21. 10. 2015 року у справі за №6-2003цс15, яким визначено, що цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. З виписки по рахунку клієнта 5168742319513549980 вбачається, що з 01.07.2014 року відбулися зміни тарифів на зняття готівкових по елітним карткам ( а.с.53 зворотна сторінка). Однак Банком не надано доказів того, що [PERSON] правомірно, за узгодженням із позичальником чи за належним його повідомленням змінив тарифи.\~\~ Також Банком не надано доказів того, що позивач дав згоду на умови кредитування та порядок розрахунку заборгованості. Враховуючи вищевикладені\~обставини,\~суд приходить\~до висновку,\~що відповідачем\~при нарахуванні\~заборгованості [PERSON]\~не дотриманні\~вимоги ст.\~549\~ЦК України\~та положення, закріплені у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, не надано доказів того, що умови кредитування та порядок розрахунку заборгованості узгоджено з позивачем [PERSON] Беручи до\~уваги,\~що позивач\~просивзобовязати\~Публічного Акціонерного\~Товариства [PERSON] «ПриватБанк»,\~адреса:\~м.\~Київ,\~вул.\~Грушевського,\~1\~д,\~здійснити перерахунок\~боргу по\~рахунку №\~5168742319513549\~за угодою\~№ SAMDNWFC00004661231\~від 08.05.2014\~року,\~зменшивши розмір\~заборгованості на\~суму неустойки\~та комісії,\~а саме\~на 12\~415\~(дванадцять\~тисяч чотириста\~п'ятнадцять\~гривень 55\~копійок,\~суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, оскільки вимога, щодо зменшення розміру заборгованості на суму неустойки та комісії є недостатньо обґрунтованою та передчасною. Враховуючи викладене,

Outcome: partial