Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

30.05. 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (надалі Банк) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості в сумі 13652,47 грн. та стягнення судових витрат по справі в сумі 1378,00 грн.. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначав, що 06.11.2015 року між Банком та [PERSON] була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода) б/н, за умовами якої остання отримала кредит в розмірі 10806,95 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 18% відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється починаючи з 1 по 25 число кожного місяця. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Генеральною угодою та «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною картою» та «Тарифами Банку» складає між нею та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Враховуючи, що відповідачка не виконує належним чином своїх зобовязань за кредитним договором, у звязку з чим у неї виникла заборгованість, розмір якої станом на 11.05.2016 року становить 13652,47 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 10436,41 грн., за процентами в сумі 699,94 грн., за пенею та комісією в сумі 1252,35 грн., штраф в сумі 1263,77 грн. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив задовольнити позовні вимоги та стягнути судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, направив заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка в судове засідання не зявивлась, направила заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги визнала. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг, - позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. За вимогами п. 1.3.3 Генеральної угоди - при порушенні позичальником строків платежів передбачено штраф у сумі 1263,77 грн. Відповідно до п. 2.1.1.12.9 Умов та Правил надання банківських послуг, боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в банку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобовязань. Відповідно до п. 1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг за незгодою зі зміною правил або тарифів банку, позичальник зобовязується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 Умов та Правил надання банківських послуг банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому, або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових або інших зобовязань за цим договором. Згідно ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядок, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання та повинен сплатити суму боргу та процентів передбачених договором. Відповідно до ст.. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків (ст. 611 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення-невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Судом встановлено, що 06.11.2015 року між банком та [PERSON] укладено Генеральну угоду, згідно з умовами якого банк надав останній кредит в розмірі 10806,95 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 18% річних, а відповідачка зобовязувалась з 1 по 25 число кожного місяця погашати кредит та відсотки за користування ним. Обґрунтовуючи підставність позову Банк посилався на те, що відповідачка зобовязання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом 11.05.2016 року заборгованість становить 13652,47 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 10436,41 грн., за процентами в сумі 699,94 грн., за пенею та комісією в сумі 1252,35 грн., штраф в сумі 1263,77 грн. Розрахунок заборгованості відповідачка не оспорювала. Виходячи з положень ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Викладене свідчить, що позовні вимоги обґрунтовані, і підлягають задоволенню. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved