Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

29 травня 2015 року, представник ПАТ «УкрСиббанк», до назви якого 21.12.2009 р. згідно із Законом України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008 р. були внесені зміни в Статут з АКІБ «УкрСиббанк» на ПАТ «УкрСиббанк», звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що відповідно до договору про надання споживчого кредиту № 11377648000 від 29.07.2008 р., банк надав, а відповідачка [PERSON] отримала кредит в іноземній валюті в сумі 74441 дол. США, який зобовязалася повернути повністю не пізніше 30.07.2028 р. згідно з графіком погашення кредиту та щомісячно сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 9% річних, при чому, по закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування, процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов кредитного договору, і у випадку, якщо банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку передбаченому договором, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці. Сторони домовилися, що за умовами кредитного договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої з обставин, передбачених договором. Згідно умов кредитного договору, погашення кредиту відбувається 28-го числа кожного місяця шляхом сплати ануїтетних платежів в розмірі 660 дол. США, а за користування кредитом понад встановлений термін, банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі від ставки, встановленої договором. 09.02.2009 р., між вказаними сторонами була укладена додаткова угода № 1 до вказаного кредитного договору, в якій був викладений графік погашення кредиту в новій редакції. В забезпечення виконання кредитних зобовязань [PERSON] за вказаним кредитним договором банком були укладені наступні договори поруки від 29.07.2008 р. : з поручителем [PERSON] № 220407, з поручителем [PERSON] № 220408, з поручителем [PERSON] № 220409, відповідно до умов яких, всі поручителі солідарно зобовязалися відповідати у повному обсязі за виконання [PERSON] всіх зобовязань, що виникли з вищевказаного кредитного договору. Позивачами у повному обсязі були виконані умови кредитного договору щодо надання [PERSON] кредитних коштів у розмірі 74441 дол. США, на відміну від відповідачки [PERSON], яка всупереч умовам кредитного договору не здійснює чергових платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам з вересня 2014 р., порушуючи взяті на себе договірні зобовязання, незважаючи на направлення всім відповідачам письмових вимог про погашення заборгованості від 02.03.2015 р., у звязку з чим, станом на 06.05.2015 р., її заборгованість перед позивачами складає 67972,11 дол. США, з яких : 65379,53 дол. США кредитна заборгованість в тому числі прострочена заборгованість по кредиту 1619,85 дол. США, 2592,58 дол. США заборгованість по процентам, 4176,73 дол. США пеня за прострочення сплати кредиту, 6385,36 дол. США пеня за прострочення сплати процентів, які до цього часу не сплачені позичальницею [PERSON], і які представник позивачів просив суд стягнути на свою користь солідарно з відповідачів, а також суму судового збору у розмірі 3654 грн. Представник позивача в судові засіданні не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями з відмітками про вручення судових повісток, причини неявки суду не повідомив, однак надіслав на адресу суду письмові заяви, в яких повністю підтримав позов банку та з посиланням на ст. 158 ЦПК України, просив суд слухати справу за його відсутності, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі (а.с. 96-102,105-117,142-143). Відповідачі в судове засідання повторно, без поважних причин не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у відповідності до вимог ч. 9 ст. 74, ч. 1 ст. 77 ЦПК України, за останніми відомими судові їхніми адресами проживання, що підтверджується довідкою Овідіопольського РС ГУДМС України в Одеській області № 1891 від 04.06.2015 р., поштовими повідомленнями про особисте вручення судових повісток з підписами та поштовим повідомленням, яке повернулося до суду з відміткою листоноші «за відмовою адресата від одержання», а тому вважаються повідомленими про час і місце судового розгляду справи належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності суду не надали (а.с. 93,103,140,146-147). Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено зобовязання позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Статтею 524 ЦК України передбачено, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Згідно із ст. 99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, банк, як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (ст.ст. 19,47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення НБУ відповідних ліцензій на виконання вимог п. 1 розділу ІІ Закону України від 15.02.2011 р. № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (п. 2 ст. 5 Декрету про валютне регулювання). У відповідності до п.п. 11,21 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата процентів та таким кредитом не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу у жодній зі сторін кредитного договору. Статтею 533 ЦК України передбачено грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, відповідно до ч.3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. За умовами ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Частинами 1 та 2 статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (частина 1), поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків (ч.2). Приписами статей 525,526 ЦК України передбачено, що зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Також, статтею 617 ЦК України передбачено особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обовязків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобовязання, відсутність у боржника необхідних коштів. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» - у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України. Суд встановив, що відповідно до договору про надання споживчого кредиту № 11377648000 від 29.07.2008 р., підписаного всіма сторонами на кожному аркуші договору, банк надав, а відповідачка [PERSON] отримала кредит в іноземній валюті в сумі 74441 дол. США, який зобовязалася повернути повністю не пізніше 30.07.2028 р. згідно з графіком погашення кредиту та щомісячно сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 9% річних, при чому, по закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування, процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов кредитного договору, і у випадку, якщо банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку передбаченому договором, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці. Сторони домовилися, що за умовами кредитного договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої з обставин, передбачених договором (а.с. 7-15). Згідно умов кредитного договору, погашення кредиту відбувається 28-го числа кожного місяця шляхом сплати ануїтетних платежів в розмірі 660 дол. США, а за користування кредитом понад встановлений термін, банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі від ставки, встановленої договором. Детальний рух грошових коштів за вищевказаним кредитним договором підтверджується випискою за кредитним договором з 29.07.2008 р. по 17.07.2015 р. (а.с. 119-137). 09.02.2009 р., між вказаними сторонами була укладена додаткова угода № 1 до вказаного кредитного договору, в якій був викладений детальний графік погашення кредиту в новій редакції (а.с. 16-26). В забезпечення виконання кредитних зобовязань [PERSON] за вказаним кредитним договором банком були укладені наступні договори поруки від 29.07.2008 р. : з поручителем [PERSON] № 220407, з поручителем [PERSON] № 220408, з поручителем [PERSON] № 220409, відповідно до умов яких, всі поручителі солідарно зобовязалися відповідати у повному обсязі за виконання [PERSON] всіх зобовязань, що виникли з вищевказаного кредитного договору (а.с. 27-36). Позивачами у повному обсязі були виконані умови кредитного договору щодо надання [PERSON] кредитних коштів у розмірі 74441 дол. США, на відміну від відповідачки [PERSON], яка всупереч умовам кредитного договору не здійснює чергових платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам з вересня 2014 р., порушуючи взяті на себе договірні зобовязання, незважаючи на направлення всім відповідачам письмових вимог про погашення заборгованості від 02.03.2015 р., у звязку з чим, станом на 06.05.2015 р., її заборгованість перед позивачами складає 67972,11 дол. США, з яких : 65379,53 дол. США кредитна заборгованість в тому числі прострочена заборгованість по кредиту 1619,85 дол. США, 2592,58 дол. США заборгованість по процентам, 4176,73 грн. пеня за прострочення сплати кредиту, 6385,36 грн. пеня за прострочення сплати процентів, розрахунок якої представник позивачів виклав у детальному розрахунку, доданого до позову, зробленого позивачами у відповідності з діючим законодавством України та перевіреного судом (а.с. 36-66). Станом на дату ухвалення рішення, доказів погашення вказаної заборгованості, відповідачами суду не надано і відповідно у суду вони відсутні. У звязку з викладеним, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» обґрунтованими, доведеними документально, які найшли своє підтвердження в судовому засіданні та таким, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, у відповідності до вимог ст.ст. 79,88 ЦПК України, з відповідачів, у дольовому порядку на користь позивачів мають бути стягнуті понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654 грн., а саме по 913,50 грн. з кожного (а.с. 89).

Outcome: approved