Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

29 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що 15 квітня 2005 року помер її батько [PERSON]. Після смерті останнього відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,812 га, яка знаходиться на території Верхосульської сільської ради, посвідчену державним актом серії І-СМ №038314. Фактично вона прийняла спадщину після батька, однак, отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном не може у звязку з тим, що державний акт на право приватної власності на вказану земельну ділянку не зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить визнати за нею право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,812 га кормових угідь, розташовану на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, посвідчену державним актом серії І-СМ №038314, в порядку спадкування за законом після батька [PERSON], який помер 15 квітня 2005 року. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася. Представник останньої за довіреністю [PERSON] подала заяву, в якій уточнила дату смерті батька позивачки 19 квітня 2009 року, просила розглянути справу в її відсутність, позов підтримує (а. с. 33-34). Представник відповідача Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не зявився. Сільський голова надіслав листа про розгляд справи у відсутність їх представника, проти позову не заперечують (а. с. 32). Представник третьої особи Улянівської державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області в судове засідання не зявився. Завідувач держнотконтори [PERSON] надіслала листа про розгляд справи без її участі (а. с. 21). У звязку з неявкою сторін, третьої особи, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Статтею 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч. 1 ст. 1235 ЦК України). Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). У відповідності до ч. 2, ч. 3 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні обєкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України). Судом встановлено, що 19 квітня 2009 року в с. Верхосулка Білопільського району Сумської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП №108361 (а. с. 7). Згідно з свідоцтвом про народження серії ІІ- УР №828919 [PERSON] був батьком позивачки [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) (а. с. 6; 8). У відповідності до наявної в матеріалах справи копії державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ №038314, виданого Верхосульською сільською радою 23 квітня 2002 року на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 19 березня 2002 року №90, [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,812 га (кормових угідь), розташована на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області (а. с. 5). Відповідно до витягу з технічної документації від 24 лютого 2016 року нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки становить 3 092 грн. 72 коп. (а. с. 10). Згідно з наявною в матеріалах справи копією заповіту, посвідченого 27 лютого 2009 року секретарем Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, зареєстрованого в реєстрі за №03, [PERSON] заповів своїй доньці [PERSON] (позивачці в справі) земельні ділянки (паї), які знаходяться на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області (державні акти серії І-СМ №038314 та серії ІІ-СМ №026594) (а. с. 6). З довідки Верхосульської сільської ради від 16 лютого 2016 року вбачається, що за [PERSON], який помер 19 квітня 2009 року, і який постійно до дня своєї смерті мешкав у с. Верхосулка Білопільського району Сумської області по вул. Робочій, 15, значиться державний акт на право приватної власності на землю серії І-СМ №038314, виданий на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 19 березня 2002 року №90. Земельна ділянка №294-01 знаходиться на території сільської ради. Спадкоємцем померлого за заповітом є його донька [PERSON], яка до дня смерті батька допомагала у догляді за ним, брала участь у похованні. Від імені померлого [PERSON] виконкомом Верхосульської сільської ради був посвідчений заповіт за №03 від 27 лютого 2009 року, який не відмінявся і неперезаповідався (а. с. 11) Спадкова справи, спадкова справа після [PERSON], який помер 19 квітня 2009 року, заведена за заявою позивачки [PERSON]. Остання отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, посвідчену державним актом серії ІІ_СМ №026594 (а. с. 22-30). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачка має право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,812 га кормових угідь, яка знаходиться на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, в порядку спадкування за законом після батька [PERSON], який помер 19 квітня 2009 року. Однак, вона позбавлена можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном у звязку з тим, що вказаний вище державний акт не зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved