overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

30.03.2015 року позивач звернулася до суду з даним позовом, та просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 2,9948 га., що розташована на території Токарівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області, яка належала [PERSON], померлій [INFO] року. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті [PERSON] [INFO] р. - відкрилась спадщина, в тому числі, і на земельну ділянку. Вона є спадкоємцем за заповітом після смерті останньої та фактично прийняла спадщину, подавши відповідну заяву нотаріусу. Проте їй відмовлено у оформленні спадкових прав на земельну ділянку у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на неї. Згідно копії державного акту на праві власності на земельну ділянку він був виданий [PERSON], але оригінал документу втрачений. Вважає свої права порушеними, тому за їх захистом звернулась до суду. В судове засідання позивач не з'явилася. В заяві просить справу розглядати без її присутності. Позов просить задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник Токарівської сільської ради Новоград-Волинського району в судове засідання не прибув також. Направив до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд прийшов до наступного висновку. [PERSON] померла [INFO] року (смерть зареєстровано 24.01.2014 року виконкомом Лебедівської сільської ради Новоград-Волинського району, актовий запис № 3) (а.с. 9). Єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є позивач, що підтверджується копіями постанови нотаріуса, заповіту (а.с. 6, 8, 9). Відповідно до державного акту [PERSON] належала земельна ділянка площею 2,9948 га, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Токарівської сільської ради (а.с. 7). Позивач, відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.03.2015 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку у зв'язку з відсутністю оригіналу державного акту про право власності на землю (а.с. 6). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 328 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Зважаючи на викладене, суд приходить до висновків про обґрунтованість позовної заяви та з метою захисту спадкових прав позивача визнає за нею право власності на земельну ділянку на території Токарівської сільської ради.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

30.03.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що відповідач не надає матеріальну допомогу на виховання дитини. У зв`язку з вищевикладеним позивачка просить суд стягнути аліменти з відповідача на утримання неповнолітньої доньки: [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивачка підтримала позов, підтвердивши викладені в ньому обставини та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав частково та пояснив, що він сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO]. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 27.01.2005 року. Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження батьком дитини зазначений відповідач. Донька проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що дитина проживає разом з позивачкою, перебуває на утриманні матері та відповідно до вимог сімейного законодавства [PERSON] має право на отримання матеріальної допомоги на утримання дитини з боку її батька. Відповідач є особою працездатного віку. Доказів про наявність медичних протипоказань, встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було. Однак, як вбачається з довідки Відділу Державної Виконавчої Служби України Миколаївського районного Управління Юстиції Миколаївської області, наданої відповідачем, останній за рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 04.02.2002 року сплачує аліменти [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже, відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу позивачці на утримання своєї дитини. З врахування вищенаведеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивачки та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину. З відповідача також належить стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

30.03.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON]. про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що відповідач не надає матеріальну допомогу на виховання дитини. У зв`язку з вищевикладеним позивачка просить суд стягнути аліменти з відповідача на утримання неповнолітньої доньки: [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивачка не з'явилась, однак надала на адресу суду заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить стягнути аліменти з відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте також надіслав на адресу суду заяву, в якій позов визнав та просив слухати справу за його відсутності. Суд ухвалив розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 14.05.2004 року. Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження батьком дитини зазначений відповідач. Донька проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що дитина проживає разом з позивачкою, перебуває на утриманні матері та відповідно до вимог сімейного законодавства [PERSON] має право на отримання матеріальної допомоги на утримання дитини з боку її батька. Відповідач є особою працездатного віку. Доказів про наявність медичних протипоказань, встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було. Отже, в сукупності з іншими доказами, яким судом надана відповідна оцінка, суд приходить до висновку що відповідач [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже, відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу позивачці на утримання своєї дитини. З врахування вищенаведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивачки та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму. З відповідача також належить стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

30.03.2015 року позивачка звернулася до Іллічівського райсуду м.Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 31.08.1996 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем в Маріупольському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис №663. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Просила розірвати шлюб, оскільки з відповідачем з 2014 року однією сім'єю не проживають, у зв'язку з тим, що відповідач зловживає спиртними напоями, що негативно впливає на виховання дитини. Вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій підтримує свої позовні вимоги та просить розглянути справу за її відсутності. Після розірвання шлюбу бажала залишити прізвище- [PERSON]. Відповідач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, згоден на розірвання шлюбу. Суд, проаналізувавши обставини справи, вважає, що вимога позивачки про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки між сторонами склались відносини, що виключають спільне проживання, жодна з сторін не бажає йти на примирення, сім'я розпалась остаточно та підстав для її збереження немає. Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню без дослідження доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

30.03.2015 року прокурор звернувся до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою, мотивуючи тим, що після смерті [PERSON], яка померла 20 червня 2008 року, відкрилась спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) в розмірі 2.19 умовних кадастрових гектари у землях, які перебували у колективній власності спілки селян «Світанок» с. Вікнини Білогірського району Хмельницької області. Спадкоємці померлої відсутні. Після смерті спадкодавця до державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини спадкоємці не зверталися. Просив визнати спадщину відумерлою та передати її у власність територіальної громади Вікнинської сільської ради Білогірського району Хмельницької області. В судовому засіданні заявлені вимоги підтримав. Представник заінтересованої особи належним чином та своєчасно повідомлений про дату розгляду справи в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги прокурора підтримав. Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст.1277 Цивільного Кодексу України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1220 Цивільного Кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Судом встановлено, що [PERSON], яка померла 20 червня 2008 року, що підтверджується копією актового запису про смерть №11 від 23 червня 2008 року, складеного виконавчим комітетом Вікнинської сільської ради Білогірського району Хмельницької області. Згідно повідомлення Білогірської Державної нотаріальної контори від 04 квітня 2015 року № 01-01/175 спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена, до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини спадкоємці не зверталися. Спадкоємці померлого в управління спадковим майном не вступали. Дані про наявність спадкоємців [PERSON] відсутні, що підтверджується довідкою Вікнинської сільської ради Білогірського району Хмельницької області №5 від 21 січня 2015 року. Таким чином, суд вважає факт відумерлості спадщини доведеним. Факт, про встановлення якого просить прокурор, має для Вікнинської сільської ради юридичне значення, оскільки надає право на перехід спадщини у власність територіальної громади Вікнинської сільської ради Білогірського району Хмельницької області, що передбачено Цивільним Кодексом України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

30.03.2015 р. позивачка звернулася до суду з цим позовом. В позові зазначила, що 25.07.2006 р. вони уклали шлюб, від спільного проживання в шлюбі народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що в них різні погляди на сімейне життя та обов'язки, на підставі чого в сім'ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. З кінця серпня 2014 року вони припинили спільне проживання та з цього часу не спілкуються та не підтримують жодних стосунків. Відповідач покину сім'ю та перейшов приживати до будинку своїх батьків, тому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка [PERSON] при розгляді справи позовні вимоги підтримала повністю, просить шлюб розірвати та не надавити строку на примирення. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи. Причини неявки суду невідомі. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що сторони уклали між собою шлюб 25.07.2006 р., сторони як одна сім'я спільно не проживають з серпня 2014 року, не підтримують жодних стосунків, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, заперечень від відповідача не надходило. За таких обставин суд констатує, що шлюб між сторонами фактично розпався, а тому є законні підстави для задоволення позову [PERSON] Судових витрат по справі не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

30.03.2015 р. та уточнено 18.05.2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, яким просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], та сини [PERSON], [INFO], щомісячно, в розмірі 1/2 частини усіх видів доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що відповідач будучи батьком дітей добровільно матеріальної допомоги на їх утримання не надає, тоді як [PERSON] офіційно працевлаштований прохідником шахти «Родіна» на ПАТ «КЗРК», вона не працює, тому змушена звернутися до суду. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про підтримання позову та розгляд справи в її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про визнання позову та розгляд справи в його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до ст.ст.180-182, 184 Сімейного Кодексу України батьки повинні утримувати своїх малолітніх дітей. При встановленні розміру аліментів в частці до заробітку або в твердій грошовій сумі, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього утриманців, стан здоровя та інші суттєві обставини. Розмір аліментів за жодних обставин не може бути менший від 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що 30.09.2006 р. позивач з відповідачем зареєстрували шлюб, що підтверджуються свідоцтвом про шлюб а.с.4, згідно свідоцтв про народження відповідач являється батьком дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], а.с.5,6, відповідно до довідки квартального комітету № 26 Виконкому Центрально-Міської районної у місті ради м.Кривого Рогу позивач проживає разом з дітьми [PERSON] та [PERSON], за адресою: м.Кривий Ріг, вул.Кіровоградська, буд. 99, як слідує з матеріалів справи відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

30.03.2016р. до Зачепилівського районного суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому позивач зазначила, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2012р. та сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивач звернулася до суду з вимогою стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Проти постановляння по справі заочного рішення не заперечувала. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, будучи в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України, належним чином повідомленим про день та місце розгляду справи. Заяв про розгляд справи без його участі від нього не надійшло. Враховуючи думку позивача, суд ухвалив постановити рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи: -позовну заяву; -копії сторінок паспорту та ідентифікаційного номеру [PERSON]; -копію свідоцтва про народження [PERSON] серія [NUMBER] виданого 02.10.2012 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зачепилівського РУЮ Харківської області; -копію свідоцтв про шлюб; -довідку № 02-24/682 від 29.03.2016 р. про склад сім'ї [PERSON]; -заяву [PERSON] від 07.04.2016 р.; -поштові повідомлення,- вважає, що спірні правовідносини повинні регулюватись наступними нормами права: -ч. 2 ст. 51 Конституції України: «Батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття»; -ст. 180 СК України: «Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття»; -ст. 181 СК України: «За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу матері, або в твердій грошовій сумі»; -ч. 1 ст. 182 СК України: «При визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення»; -ст. 191 СК України: «Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову». Із матеріалів справи встановлено, що позивач має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та батьком якого, згідно свідоцтва про народження дитини (а.с. 7), є відповідач [PERSON], який зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини матір'ю у вигляді аліментів, присуджених судом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

30.03.2016р. до Зачепилівського районного суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій позивач зазначила, що з відповідачем по справі вона у зареєстрованому шлюбі не перебувала. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивач звернулася до суду з вимогою стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Проти постановляння по справі заочного рішення не заперечувала. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надав письмову заяву 11.04.2016 р. про розгляд справи без його участі, позов визнав. Суд, дослідивши матеріали справи: -позовну заяву; -копії сторінок паспорту та ідентифікаційного номеру [PERSON] та [PERSON]; -копію свідоцтва про народження [PERSON] серія [NUMBER] виданого 25.08.2015р. відділом реєстрації актів цивільного стану Зачепилівського РУЮ Харківської області; -довідку Зачепилівської селищної ради № 02-24/633 від 24.03.2016 р. про склад сім'ї [PERSON]; -заяву [PERSON] від 30.03.2016 р.; -поштові повідомлення,- вважає, що спірні правовідносини повинні регулюватись наступними нормами права: -ч. 2 ст. 51 Конституції України: «Батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття»; -ст. 180 СК України: «Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття»; -ст. 181 СК України: «За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу матері, або в твердій грошовій сумі»; -ч. 1 ст. 182 СК України: «При визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення»; -ст. 191 СК України: «Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову». Із матеріалів справи встановлено, що позивач має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та батьком якого, згідно свідоцтв про народження дитини (а.с. 6) є відповідач [PERSON], який зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини матір'ю у вигляді аліментів, присуджених судом.

Outcome: approved