Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

29 березня 2018 року до суду подано позов [PERSON] до [PERSON], в якому позивач просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 12 листопада 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 91. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 12 листопада 2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що спільне життя не склалося, втрачені почуття любові та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені з січня 2018 року, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, наміру відновлювати подружнє життя не мають. 20 квітня 2018 року на адресу суду надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, отримана в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 24 квітня 2018 року провадження по справі відкрито. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав повністю. Враховуючи, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Будь-яких клопотань сторонами не надано. Враховуючи заяви позивача та відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 12 листопада 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 91, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ №341435, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області 07 грудня 2017 року (повторно). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ №356728, виданого Виконавчим комітетом Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області 07 травня 2014 року. Доведено, що любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, разом не проживають, миритися не бажають, що унеможливлює спільне життя подружжя та збереження шлюбу. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України та ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї неможливим. Враховуючи викладене, а також ту обставину, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає наявними законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову за результатами підготовчого провадження. Спірні правовідносини регламентуються ч. 2 ст.112, ч. 1 ст.113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення; особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд зазначає, що в ході підготовчого розгляду справи позивачем не було заявлено вимоги щодо зміни прізвища «Юрченко» на дошлюбне, а тому залишає його без змін. На підставі викладеного і

Outcome: approved