Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

7 липня 2014 року до Софіївського районного суду звернувся позивач з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що відповідач [PERSON] являється колишньою дружиною позивача. Шлюб між ними зареєстрований 03 листопада 1984 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] видане Софіївським відділом запису актів громадянського стану Дніпропетровської області 3 листопада 1984 року. За час перебування в зареєстрованому шлюбі у них народилось троє дітей - син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Під час шлюбу позивач придбав 19 лютого 1992 року у колгоспі «Ленінський шлях» житловий будинок [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу цього будинку та зареєстрував 06.06.1992 року своє право власності на цей будинок в Жовтоводському БТІ, що підтверджується реєстраційним посвідченням. Відповідачка [PERSON] ([PERSON] - за шлюбом з позивачем) зареєстрована в належному позивачу будинку з 05.02.1996 року, що підтверджується даними домової книги. 10 вересня 2001 року шлюб між ними було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] від 11 жовтня 2001 року. Після розірвання шлюбу, 30.09.2001 року відповідачка [PERSON] разом з дітьми покинула помешкання позивача та виїхала на проживання до своєї матері за адресою [ADDRESS], де проживає по теперішній час. З реєстраційного обліку в будинку [ADDRESS] ні вона, ні діти не знялись і зареєстровані до цього часу. Питання про поділ майна спільно набуто в період шлюбу не вирішувалось. З 30.09.2001 року відповідачі не проживають в житловому будинку [ADDRESS] і ні разу не з'являлись в ньому. Тобто понад один рік, що підтверджується довідкою депутата Софіївської селищної ради [PERSON] та свідками [PERSON] та [PERSON]. Ніяких домовленостей з ними відповідно користування житловим приміщенням не було і не має. Членом сім'ї позивача вони не являється. Відповідачка [PERSON] створила нову сім'ю, зареєструвала шлюб з іншим чоловіком, змінила прізвище і постійно проживає за адресою [ADDRESS]. Незважаючи на те,що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] довгий час, а саме з 30.9.2001 року і по теперішній час не проживають в будинку [ADDRESS], вони з реєстраційного обліку не знялись. На неодноразові прохання знятись з реєстраційного обліку в будинку позивача добровільно, вони не реагує. Письмові вимоги від 24.09.2008 року та 04.06.2014 року про зняття з реєстраційного обліку в моєму будинку в термін до 01 жовтня 2008 року та до 20 червня 2014 року, відповідачі залишили без уваги. Через те, що відповідачі числяться зареєстрованими в будинку [ADDRESS], де позивач проживаю разом зі своєю сім'єю, він не може оформити субсидію, а утримувати житло на доходи не має можливості. Коли він звернувся в Софіївську селищну раду з проханням зняти [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з реєстраційного обліку в будинку, йому було відмовлено в цьому. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та її представник [PERSON][PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні 08.08.2014 року проти позову заперечували, в інші судові засідання 22.08.2014 року, 10.09.2014 року, 25.09.2014 року, 1.10.2014 року не з»явилися про причини неявки суд не увідомили. Третя особа Софіївський районний сектор Головного управління департаменту міграційної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання не з»явилися, прохають розглядати справу без їх участі, про що надали відповідну заяву. Відповідно до письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] відповідачі дійсно після розірвання шлюбу 30.09.2001 року залишили будинок і більше там не з»являлися. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників, приймаючи до уваги заяву третьої особи та пояснення свідків дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому вказаним Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою осіб, зазначених у п. 5 Цього кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі доказів. Під час розгляду даної цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та обов'язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та клопотань, проведення експертиз. Однак, учасники судового розгляду, розпорядившись своїми правами на власний розсуд, відмовились від надання суду інших доказів у підтвердження своїх вимог та заперечень і вважали, що наявні всі документи для вирішення справи по суті, тому суд розглядає справу на підставі тих доказів що містяться у справі і вважає що в ній міститься достатньо документів для правильного та об'єктивного розгляду. В судовому засіданні та за матеріалами справи встановлено: відповідач [PERSON] являється колишньою дружиною позивача [PERSON]. Шлюб між ними зареєстрований 03 листопада 1984 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] видане Софіївським відділом запису актів громадянського стану Дніпропетровської області 3 листопада 1984 року. За час перебування в зареєстрованому шлюбі у них народилось троє дітей - син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Під час шлюбу позивач придбав 19 лютого 1992 року у колгоспі «Ленінський шлях» житловий будинок [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу цього будинку та зареєстрував 06.06.1992 року своє право власності на цей будинок в Жовтоводському БТІ, що підтверджується реєстраційним посвідченням. Відповідачка [PERSON] ([PERSON] - за шлюбом з позивачем) зареєстрована в належному позивачу будинку з 05.02.1996 року, що підтверджується даними домової книги. 10 вересня 2001 року шлюб між ними було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] від 11 жовтня 2001 року. Після розірвання шлюбу, 30.09.2001 року відповідачка [PERSON] разом з дітьми покинула помешкання позивача та виїхала на проживання до своєї матері за адресою [ADDRESS], де проживає по теперішній час. З реєстраційного обліку в будинку [ADDRESS] ні вона, ні діти не знялись і зареєстровані до цього часу. Питання про поділ майна спільно набуто в період шлюбу не вирішувалось. З 30.09.2001 року відповідачі не проживають в житловому будинку [ADDRESS] і ні разу не з'являлись в ньому. Тобто понад один рік, що підтверджується довідкою депутата Софіївської селищної ради [PERSON] та свідками [PERSON] та [PERSON]. Ніяких домовленостей з ними відповідно користування житловим приміщенням не було і не має. Членом сім'ї позивача вони не являється. Відповідачка [PERSON] створила нову сім'ю, зареєструвала шлюб з іншим чоловіком, змінила прізвище і постійно проживає за адресою [ADDRESS]. Незважаючи на те, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] довгий час, а саме з 30.9.2001 року і по теперішній час не проживають в будинку [ADDRESS], вони з реєстраційного обліку не знялись. На неодноразові прохання знятись з реєстраційного обліку в будинку позивача добровільно, вони не реагує. Письмові вимоги від 24.09.2008 року та 04.06.2014 року про зняття з реєстраційного обліку в моєму будинку в термін до 01 жовтня 2008 року та до 20 червня 2014 року, відповідачі залишили без уваги. Через те, що відповідачі числяться зареєстрованими в будинку [ADDRESS], де позивач проживаю разом зі своєю сім'єю, він не може оформити субсидію, а утримувати житло на доходи не має можливості. Коли він звернувся в Софіївську селищну раду з проханням зняти [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з реєстраційного обліку в будинку, йому було відмовлено в цьому. Відповідно зі ст.71 ЖК України, відповідач не проживає у спірному житлі більш шести місяців без поважних причин, тому втратив право користування цим житлом. Згідно статті 405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, оскільки Відповідачі тривалий час не проживають в квартирі Позивача, де він зареєстрований, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо визнання Відповідачів такими, що втратили право користування житлом. На підставі викладеного,

Outcome: approved