Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

30.11.2016 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітнього сина [PERSON] [INFO] Та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. на місяць до досягнення дитиною повноліття, на рахунок дитини, який буде відкрито на її ім`я в Державному ощадному банку України. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що на обліку служби у справах дітей БРДА перебуває малолітній [PERSON] [INFO], як дитина, яка опинилась в складних життєвих обставинах у зв'язку з неналежним виконанням матір`ю [PERSON] батьківських обов'язків. За інформацією Вербівської сільської ради від 06.10.2016 р. відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але не проживає. Фактичне місце проживання невідоме. Відомості про батька дитини зазначено зі слів матері відповідно до ч.1 ст.135 СК України. За інформацією КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна районна лікарня №1» малолітній [PERSON] поступив до закладу з Харківського регіонального перинатального центру 09.11.2015 р. у віці 5 днів з діагнозами: перелам лівої ключиці, неонатальна жовтяниця, перебував у відділенні патології новонароджених. Мати по догляду за дитиною у відділенні не знаходилась, медикаменти, предмети гігієни та догляду не приносила. Після одужання дитини [PERSON] не забрала сина з лікарні на виховання у свою сім`ю, у зв'язку з чим виникла необхідність перевести малолітнього до дитячого державного закладу. Розпорядженням голови БРДА від 23.03.2016 р. № 244 малолітнього тимчасово на 6 місяців влаштовано до дитячого державного закладу на повне державне забезпечення. 25.04.2016 р. [PERSON] [INFO] переведено з КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня №1» до КЗОЗ «Обласний будинок дитини №2», де хлопчик перебуває до цього часу. 25.10.2016 р. термін перебування хлопчика в будинку дитини закінчився, підстав для подальшого перебування малолітнього у державному закладі немає, однак, відповідач свого сина додому не забрала. Згідно з інформацією КЗОЗ «Обласний будинок дитини №2» від 02.11.2016 р. № 555, за час перебування дитини у закладі мати дитину майже не відвідувала, іграшок та солодощі не приносила, з черговими лікарями не спілкувалась. Відповідно до висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини КЗОЗ «Обласний будинок дитини №2» від 11.11.2016 р. № 183 малолітньому [PERSON] встановлено наступні діагнози: G93.9 - ураження головного мозку не уточнене (затримка психомоторного розвитку); Q21.1 - дефект міжпередсердної перегородки (функціонуюче овальне вікно, міокардіофіброз). У жовтні відповідача було викликано до служби у справах дітей БРДА, де проведено бесіду про відповідальність батьків за ухилення від виконання батьківських обов'язків, проінформовано про порядок передання дитини з дитячого закладу в біологічну сім`ю, попереджено, що у разі відсутності заяви матері про передання їй дитини буде ініційовано питання позбавлення її батьківських прав. Відповідач із заявою про повернення дитини для подальшого виховання та утримання до БРДА не зверталась. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини БРДА від 10.11.2016 р. відповідач пояснила, що постійного місця проживання не має, не працює, умов, необхідних для проживання малолітнього сина не створила. Враховуючи, що малолітній [PERSON] від самого народження по теперішній час перебуває у дитячих закладах на повному державному забезпеченні без матері,жодного дня дитина не була в сім`ї, матір щодо нього тривалий час не виконує свої батьківські обов'язки: не приділяє належної уваги вихованню та утриманню сина, не створює сприятливих умов для проживання та розвитку, станом здоров`я, фізичним та розумовим розвитком дитини не цікавиться, питання передання сина їй на виховання не ініціювала, для надання дитині юридичного статусу з метою подальшого соціального захисту, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав щодо її малолітнього сина. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позов підтримала та просила його задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання також не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, заперечень проти позову не надала, своїм правом повідомити суд про своє ставлення до позову не скористалась. Ухвалою суду від 16.01.2017 р. постановлено провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось на підставі ст.197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Обставини, які визнаються сторонами або встановлені судовими рішеннями, доказуванню не підлягають. Доказування по цивільній справі, як і рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] [INFO] р.н. є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданим повторно 30.03.2016 р. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, батьком [PERSON] [INFO] зазначений [PERSON] відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Розпорядженням голови БРДА Харківської області від 23.03.2016 р. № 244 влаштовано малолітнього [PERSON] [INFO] до дитячого державного закладу на повне державне забезпечення тимчасово терміном на 6 місяців. Із виписки з історії хвороби КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня №1» від 02.03.2016 р. вбачається, що дитина поступила в лікарню 09.11.2015 р. у віці 5 діб з ХКРПЦ з діагнозом неонатальна жовтяниця. Встановлений діагноз: перелам лівої ключиці, неонатальна жовтяниця. Мати дитини по догляду у відділенні не знаходилась, провідувала інколи, медикаменти, предмети гігієни та догляду не купувала. Із листа Обласного будинку дитини № 2 від 02.11.2016 р. № 555 вбачається, що за весь час перебування малолітнього [PERSON] [INFO] його мати - [PERSON] почала відвідувати дитину з 19.10.2016 р., під час відвідувань іграшок та солодощів не приносила, з приводу стану здоров`я та розвитку свого малолітнього сина з черговими лікарями не спілкувалась. На підтвердження цього надано акт від 19.10.2016 р. Відповідно до висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 11.11.2016 р. № 183, наданого Обласним будинком дитини № 2, у [PERSON] [INFO] встановлено ураження головного мозку не уточнене (затримка психомоторного розвитку), дефект міжпередсердної перегородки (функціонуюче овальне вікно, міокардіофіброз). Відповідно до довідки Вербівської сільської ради Балаклійського району Харківської області від 06.10.2016 р. № 1503, [PERSON] зареєстрована але не проживає за адресою: [ADDRESS] Висновком Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області від 29.11.2016 р. № 01-41/4085 про доцільність позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів встановлено наступне. 10.11.2016 р. на засіданні комісії з питань захисту прав дитини було розглянуто питання про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO] Розгляд питання проводився у присутності [PERSON], яка вказану інформацію не заперечувала, жодних документів, необхідних для повернення дитини не надала. Дитина від самого народження по теперішній час перебуває у дитячих державних закладах на повному державному забезпеченні без матері, жодного дня дитина не була в сім`ї, матір щодо нього тривалий час не виконує свої батьківські обов'язки: не приділяє належної уваги вихованню та утриманню сина, не створює сприятливих умов для проживання та розвитку, станом здоров`я, фізичним та розумовим розвитком дитини не цікавиться, питання передання сина їй на виховання не ініціювала. На підставі викладеного, БРДА вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO] р. та стягнення аліментів на його утримання. Викладені обставини свідчать про те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не надає матеріальної допомоги на її утримання. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України однією з підстав для позбавлення батьківських прав визначено ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення дітей до батьків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла 18 років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність позов в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав задовольнити, позаяк відповідачем не надано заперечень проти позову і жодних доказів, які підтверджували необґрунтованість вимог позивача. В той же час відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно роз'яснень наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач не працює, суд приходить до висновку про можливість задовольнити позов в частині стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині утримання аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved