Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

29.07.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача та третьої особи та просить суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо сина [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем перебували у шлюбі з 06.07.2004 року по 18.04.2006 року та у шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Батько дитини відповідач по справі, дитини зовсім не знає, ще до народження дитини він перебував під вартою з 10.08.2004 року та засуджений вироком Біляївського районного суду Одеської області 09.12.2004 року до 12 років позбавлення волі за вбивство та викрадення автотранспорту. За час відбування покарання зовсім не спілкувався з дитиною, не надсилав листи, не вимагав з ним побачення і, коли вийшов з виправної колонії, до сина не з'являється. У 2006 році позивач вийшла заміж за іншого чоловіка, якого дитина вважає своїм батьком. Відповідач участі у вихованні сина не приймає, будь-якої матеріальної допомоги не надає. Дитина є інвалідом дитинства та потребує лікування, навчається за індивідуальною програмою вдома, але відповідач цим не цікавиться та не допомагає дитині подолати хворобу. Вона аліменти з відповідача не стягувала, утримує дитину сама, а також їй допомагає чоловік [PERSON] Позивач подала заяву до служби у справах дітей Роздільнянської РДА з метою отримання висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо сина. 05.09.2016 року до суду надійшов такий Висновок, згідно якого Роздільнянська РДА вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON], 2004 року народженн. Позивач, враховуючи все викладене, в інтересах дитини звернулася в суд з даним позовом. Позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позов підтримали, просили його задовольнити у повному обсязі Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не прибув, будучи належним чином сповіщеним про час, дату і місце розгляду справи за місцем відбування покарання. останнім відомим місцем реєстрації та фактичним місцем проживання, заперечень на позов не надав. Представник третьої особи [PERSON] підтримав висновок від 05.09.2016 року щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступне. [PERSON], [INFO], та [PERSON] /дошлюбне прізвище Кожина/ [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 06 липня 2004 року, актовий запис №6, місце реєстрації Кучурганська сільська рада Роздільнянського району Одеської області (а.с.6). У період шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], актовий запис №37 від 21.12.2004 року, місце реєстрації Кучурганська сільська рада Роздільнянського району Одеської області (а.с.5). Шлюб між сторонами розірвано 18 квітня 2006 року (а.с.7). Позивач 26.10.2006 року уклала шлюб із [PERSON] та взяла прізвище чоловіка [PERSON] (а.с.8). Позивач і відповідач мешкають окремо. Відповідач ще до офіційного розлучення був засуджений вироком Біляївського районного суду Одеської області від 09.12.2004 року за ст.115 ч.1, ст.289 ч2, ст.263 ч.1 КК України до 12 років позбавлення волі та з цього часу з дитиною не спілкується взагалі, участі у її вихованні не приймає, будь-якої матеріальної допомоги не надає. Як вбачається з довідки Ладижинської виправної колонії УДПтСУ у Вінницькій області (№39) [PERSON] звільнено 01.03.2016 року за відбуттям покарання, та він вибув за адресою: м.Дніпродзержинськ (м.Камянське), вул.Муростова, 8/6, Дніпропетровської області, а отже за місцем його останньої реєстрації та за місцем проживання сина він не зявився та дитину не відвідує. В характеристиці на матір [PERSON] та учня [INFO], [INFO], вказано, що з боку батька не приділяється уваги вихованню дитини. Він нехтує його вихованням, не цікавиться його навчанням та не відвідує школу. Мати створила всі умови для нормального життя та навчання дитини-інваліда (а.с.13,16). Одеська обласна клінічна лікарня, на обліку у якій перебуває дитина, зазначила у довідці від 26.01.2016 року про те, що [PERSON] перебуває на обліку у вказаній установі з приводу тяжкого захворювання та потребує індивідуальної програми реабілітації інвалідів дитинства, розділ 14, пункт 1. Батько дитині не допомагає, а мати, через недостатність коштів не має можливості відправити дитину на лікування за кордон. Отже, з наданих суду доказів вбачається, що батько хлопчика ним не цікавиться, не дбає про його стан здоровя, не готує до самостійного життя. Позивач сама утримує сина з дня його народження. Роздільнянська районна державна адміністрація у своєму Висновку №1815/2/18/01-33 від 05.09.2016 року вбачає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав щодо його неповнолітнього сина. Представник служби у справах дітей Роздільнянської районної державної адміністрації також висловив думку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно дитини. Існують всі підстави, передбачені ст.164 СК України, для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки [PERSON] ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню сина [PERSON], та з дня його народження до теперішнього часу, ні усно, ні письмово не спілкується з ним, не проявляє про нього щонайменшої батьківської турботи, хоча має таку можливість, будучи здоровим, працездатним ніде офіційно не працює, сину матеріально не допомагає. Позовні вимоги доведені матеріалами справи, дослідженими судом, та підлягають задоволенню повністю. З відповідача на користь держави суд стягує судові витрати у сумі 551,20 гривень. На підставі ст.ст.164, 165, 166 СК України, ст.ст.59, 60, 62, 63 ЦК України, ст.ст.8, 12, 15, 17 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved