Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

29 листопада 2017 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. Після збільшення вимог, мотивувала свої вимоги тим, що 07.06.2008 року уклала шлюб з [PERSON] Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15.08.2014 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі по 800 грн. щомісячно, до досягнення сином повноліття. Відповідач займався підприємницькою діяльністю, але у березні 2017 року офіційну підприємницьку діяльність припинив, підробляє неофіційно, виїжджає за кордон на заробітки. Окрім аліментів матеріальної допомоги для спільної дитини не надає. У порівнянні з попередніми роками ціни на товари харчування та побутово-споживчі товари, вартість комунальних послуг, інші витрати, в тому числі на навчання, значно зросли. В зв'язку з досягненням більшого віку та зростанням потреб неповнолітньої дитини у соціально-побутових послугах обставини, життя дитини суттєво змінилися. 08.07.2017 року набули чинності зміни до законодавства України, якими встановлено мінімальний розмір аліментів на утримання дитини в розмірі не меншому 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Тому вважала, що існують підстави для вдосконалення порядку стягнення аліментів, визначених рішенням суду. Крім того, дитина перебуває на медичному обліку, що підтверджується медичною документацією. Значними для позивача було придбання ліків та медичних препаратів на суму в розмірі 571,55 грн. та 434,45 грн.. Вважала, що з них ? частину повинен відшкодувати відповідач на її користь. Разом з тим, з дня набрання законної чинності судового рішення про стягнення аліментів в новому розмірі просила відкликати з ВДВС по місцю виконання судового рішення про стягнення аліментів виконавчий лист, виданий на підставі рішення Охтирського міськрайонного суду від 15.08.2014 року № 583/1821/14-ц (2/583/747/14), при умові повного виконання судового рішення про стягнення аліментів за попереднім виконавчим листом. В судове засідання позивач не з'явилась, подала заяву до суду, де просила провести судовий розгляд цивільної справи без її участі та по суті заявлених позовних вимог. Відповідач у відзиві на позовну заяві просив суд врахувати, що після прийняття судового рішення про стягнення аліментів у нього збільшився склад сім'ї, що потягло за собою збільшення витрат на членів сім'ї. Так, відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], яка на даний час перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років і не працює. Також, на утримані у відповідача перебуває донька [PERSON], [INFO]. Відповідач з 08.02.2017 року припинив підприємницьку діяльність і на даний час ніде не працює та доходів не отримує. Вважав, що у нього значно погіршилось матеріальне становище, тому збільшення розміру аліментів в розмірі 1500 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON] значно погіршить утримання інших членів сім'ї відповідача, в тому числі і малолітньої доньки відповідача, які проживають разом з ним. Зазначив, що має постійне захворювання - вегето-судинну дистонію, що ускладнює працевлаштування, оскільки більшість суб'єктів господарювання та юридичних осіб вимагають проходження медичного обстеження та надання відповідних медичних висновків, обґрунтовуючи це вимогами законодавства з охорони праці. Одночасно звернув увагу на те, що безпідставними є вимоги позивача про стягнення ? частини додаткових витрат на дитину у зв'язку із хворобою та лікуванням у 2015 році у розмірі 285,77 грн., оскільки не надані докази того, що [PERSON] має постійну хворобу (відсутній висновок медичної комісії) і витрати у сумі 571,55грн. за наданими чеками, понесені саме на його лікування, тобто відсутні документи про призначення лікарем саме цих ліків, які зазначені у чеках, відсутні рецепти тощо. Вважав, що чеки не є належними і достатніми доказами у розумінні ст.ст. 77, 80 ЦПК України. Проте, в судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення ? частини додаткових витрат заявлених позивачем, та аліментів на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1300 грн. Суд проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення відповідача, дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову зі наступних підстав. Судом встановлено, що 07.06.2008 року сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 34 (а.с. 8) Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції 14.01.2010 р., актовий запис № 95, - [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 9) Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.06.2014 року шлюб між сторонами розірвано. (а.с. 10) Судом встановлено, що малолітня дитина [PERSON], [INFO], знаходиться на утриманні матері [PERSON], що підтверджується довідкою пор склад сім'ї від 26.11.2017р. № 1217 (а.с. 7) Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15.08.2014 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 800 грн. щомісячно, до його повноліття, починаючи стягнення з 20 травня 2014 року. Розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону (а.с. 11) На підставі вказаного рішення Охтирського міськрайонного суду від 15.08.2014 року виданий виконавчий лист №583/1821/14-ц (2/583/747/14) про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі по 800 грн. щомісячних виплат у твердій грошовій сумі (а.с. 13) За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» визначено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить з 1 січня 2018 року 1860,00 гривень. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я [PERSON], [INFO], а саме перебування дитини на диспансерному обліку з діагнозом хронічний риніт, що підтверджується медичною довідкою від 11.11.2014 року №2323 (а.с. 14). Відповідно до історії розвитку дитини та інформації, наданої головним лікарем Комунального закладу «Охтирський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Матосовою В.Л. від 19.01.2018року № 01-15/4-01/43 дитина неодноразово проходила лікування в зв'язку з захворюванням на гостру респіраторну вірусну інфекцію, такі як гострий ларинготрахеїт, ацетонемічний синдром, гострий трахеобронхіт, гострий бронхіт (а.с. 70-74) Суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що відповідач частково визнав позовні вимоги, згоден сплачувати аліменти, після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає, а тому аліменти підлягають збільшенню. У сукупності наведеного, судом визначається необхідним та достатнім збільшення аліментів, що присуджені з відповідача на користь позивачки на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмір 1300,00 грн. щомісячно. При визначенні розміру аліментів суд враховує наступні обставини. Відповідач являється працездатною особою, однак ніде не працює, на обліку ДПІ у м. Суми як фізична особа-підприємець з 08.02.2017 року не перебуває, що підтверджується довідкою державної податкової інспекції у м. Сумах від 17.01.2018 року №391/9/18-19-08-01-27 (а.с. 97). Має на утриманні іншу дружину [PERSON], малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою про склад сім'ї №348/26122017-30121899, виданою міським єдиним інформаційно-розрахунковим центром (а.с. 29), свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03.10.2014 року про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON], виданого Зарічним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції (а.с.30), свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 07.07.2015 року, виданого Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції (а.с. 31), в якому батьком дитини зазначений відповідач [PERSON]. Відповідно до довідок регіонального сервісного центру МВС в Сумській області територіального сервісного центру №5946 №31/18/5946-108 від 16.01.2018 року, №31/18/5946-315 від 02.02.2018 р. згідно з обліковими даними ЄДР МВС станом на 11.01.2018 року за громадянином [PERSON] зареєстровані транспортні засоби: мопед HONDA SK 50 (1991 р.), мотоцикл LIFAN TR 150 (2012 р.) (а.с. 105, 110) Судом встановлено, що сторони не мають у власності нерухоме майно, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, але постановою відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції на все нерухоме майно [PERSON] накладено арешт. (а.с. 107, 114, 115) Відповідач на обліку як отримувач пенсії не перебуває, що підтверджується довідкою Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області від 19.01.2018 р. № 1489/02-12 (а.с. 98) Визначаючи розмір аліментів, суд виходить із розумності та достатності суми, необхідної для задоволення потреб позивачки та дитини, враховує матеріальне становище сторін та дитини, спроможність відповідача до сплати аліментів, зокрема, реальної можливості сплачувати аліменти щомісяця, не порушуючи права останнього, а також вищевказані обставини. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Частиною 2 ст. 184 СК України, визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Оскільки, спеціального закону про індексацію аліментів не прийнято, а в Україні діє Закон України «Про індексацію грошових доходів населення», то розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі на підставі ч. 2 ст. 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно ч. 9 ст. 10 ЦПК України в порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Таким чином, обов'язок проведення індексації розміру аліментів, який визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме положеннями ст. 184 СК України, що зобов'язує державного виконавця проводити таку індексацію автоматично, тобто без додаткового судового рішення. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства га стягнення аліментів» роз'яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. На підтвердження понесених додаткових витрат на дитину у квітні 2015 року у розмірі 571,55 грн.; 16 січня 2018року у розмірі 434,45 грн. позивач посилається на чеки на придбання відповідних ліків, копію історії розвитку дитини; інформацію, надану головним лікарем Комунального закладу «Охтирський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Матосовою В.Л. від 19.01.2018 р. № 01-15/4-01/43. Відповідно до ст. 12, 82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що в обґрунтування наведених обставин справи позивачем надано належні та допустимі докази того, що її син [PERSON] в квітні 2015 року та у січні 2018 року хворів, а позивач понесла витрати на його лікування, відповідач не заперечував проти відшкодування ? частини від суми понесених додаткових витрат, а тому слід задовольнити дану позовну вимогу. Окрім того, відкликання виконавчого листа з виконання судом ані нормами чинного Цивільного процесуального кодексу України, ані в редакції яка діяла до 15 грудня 2017 року, не передбачено. Вирішення питання щодо закінчення стягнення аліментів за попереднім рішенням суду, можливе в порядку ст. 432 ЦПК України, після сплати аліментів за цим рішенням суду до дати набранням чинності рішенням суду про зміну розміру аліментів, а тому суд вважає, що в цій частині позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави в сумі 640 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 180, 181, 182, 184, 192 СК України,

Outcome: partial