Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

31.03.2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, посилаючись на слідуючі обставини. 15 жовтня 2008 року в селі Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області померла мати позивачки [PERSON]. Після її смерті залишилась земельна ділянка площею 4,24 га, розташована на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №049542, виданого 29 травня 2006 року, яку позивачка має праву успадкувати в порядку першої черги за законом. Після смерті спадкодавця, позивачка звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті матері, але їй було відмовлено в прийнятті заяви про відкриття спадкової справи у звязку з тим, що остання не надала достатніх доказів постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також у звязку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 16.02.2016 року, яке набрало законної сили, було встановлено факт постійного проживання позивачки зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак, після повторного звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, позивачці знову було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, а саме оригіналу Державного акту на земельну ділянку, який був втрачений спадкодавцем за життя. Про втрату Державного акту серії ІІІ-ОД № 049542 на ім'я спадкодавця, була опублікована об'ява в газеті Татарбунарський вісник. Зазначені обставини стали причиною звернення позивачки до суду з вказаним позовом про визнання за нею права власності на земельну ділянку, оскільки в позасудовому порядку реалізувати своє право на спадкування вона позбавлена можливості, так як на померлих повторно правовстановлюючі документи не видаються. Представник позивачки в судове засідання не з'явився, але направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с.21). Представник Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, вважаючи їх обґрунтованими та законними (а.с.15). Згідно з частиною 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності з вимогами частини 2 статті 197 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши позовну заяву та надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити, виходячи з наступного. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті її матері [PERSON], однак отримати свідоцтво про право на спадщину через нотаріальну контору вона не має можливості, оскільки відсутній оригінал Державного акту, який втрачений за життя спадкодавцем, про що поміщена об'ява у пресі (а.с.18). Вказані обставини підтверджуються наступними доказами: - копією свідоцтва про народження серії І-ЖД №068093 від 02.11.2006 року (а.с.4), згідно якого [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]; - копією свідоцтва про одруження У-БМ № 295718 від 08.05.1987 року (а.с.5) з якої слідує, що позивачка дівоче прізвище - [PERSON] у 1987 році уклала шлюб з [PERSON], після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище Сапігора; - копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 158456 від 16.10.2008 року (а.с.6), згідно якого [PERSON] померла 15 жовтня 2008 року; - копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД за № 049542 від 29.05.2006 року (а.с.7), яким підтверджується, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,24 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Також судом встановлено, що рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 16.02.2016 року (а.с.8-9) встановлено факт постійного проживання позивачки [PERSON], як спадкоємця першої черги за законом, разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме 15.10.2008 року. З листа нотаріуса щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] (а.с.10 ) видно, що позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону у звязку з відсутністю оригіналу Державного акту на право приватної власності на землю. Як вбачається з витягу з технічної документації про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки № С-238/0-95/6-16 від 24.03.2016 року (а.с.11), вартість земельної ділянки площею 4,2439 га, що належить [PERSON] згідно Державного акту серії ІІІ-ОД за № 049542, складає 128813 грн. 38 коп. Із об'яви, опублікованої в газеті Татарбунарський вісник за №13 від 02.04.2016 року (а.с.18) видно, що в графі втрачені значиться вважати втраченим Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №049542 на ім'я [PERSON]. Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 10.05.2016 року (а.с.20) вбачається, що після смерті спадкодавця [PERSON], померлої 15.10.2008 року, Татарбунарською нотаріальною конторою відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 58738069, зареєстрована у нотаріуса за №81/2016 від 21.03.2016 року по заяві позивачки [PERSON]Д (а.с.19). Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а в силу ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Так, у першу чергу, як передбачено ст.1261 ЦК України, право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, враховуючи, що спадкова земельна ділянка площею 4,24 га дійсно належала спадкодавцю [PERSON] на праві приватної власності, про що свідчить копія Державного акту серії ІІІ-ОД № 049542 (а.с.7), витяг з технічної документації про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с.11), позивачка не відмовилася від спадку в установлений законом строк, а відповідач визнає вимоги позову в повному обсязі (а.с.15), при відсутності можливості вирішити спір у позасудовому порядку, про що свідчить відмова нотаріуса (а.с.10), суд вважає, що за [PERSON], як спадкоємцем першої черги за законом, повинно бути визнано право власності на спадкову земельну ділянку розміром 4,24 га, розташовану на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області.

Outcome: approved