overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

29 вересня 2015 року [PERSON] звернулась до суду із заявою в якій просить встановити факт належності їй трудової книжки ПТ-1 № 0002373, оформленої 13 жовтня 1975 року на ім*я [PERSON]. В трудовій книжці помилково зазначене ім*я замість [PERSON] вказано [PERSON]. Встановлення факту належності трудової книжки необхідне заявниці для оформлення пенсії за віком в управлінні Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області. Іншої можливості виправити помилку, допущену при написанні прізвища в трудовій книжці в теперішній час немає. У судовому засіданні заявниця підтримала вищезазначені вимоги, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Представник заінтересованої особи - Управління Пенсійного фонду України в м.Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області в судове засідання не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення заяви. Допитаний в якості свідка [PERSON] пояснив, що йому особисто відомо про те, що [PERSON] розпочала свою трудову діяльність в 1975 році на Єреванському виробничому взуттєвому об*єднанні, а згодом працювала вчителем. Суд, заслухавши пояснення заявниці, з*ясувавши позицію представника управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області, допитавши свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 09 вересня 1975 року заявниця стала працювати в Єреванському виробничому взуттєвому об*єднанні і 13 жовтня 1975 року на ім*я [PERSON] було оформлено трудову книжку (а.с.5-7). Ім*я позивачки згідно посвідки на постійне проживання серія ДН № 0390/05-42 [PERSON] (а.с.3), у картці фізичної особи-платника податків ім*я зазначено також - [PERSON] (а.с.2). З посвідченої копії довідки від 23 вересня 2015 року вбачається, що [PERSON] в період часу з 19 вересня 1982 року по 01 січня 1999 року працювала класним керівником в школі № 91 Шаумянського району м.Єревана (а.с. 8). Таким чином, суд вважає, що факт належності [PERSON] трудової книжки ПТ-1 № 0002373, оформленої 13 жовтня 1975 року на ім*я [PERSON] підтверджений. Відповідно до п. 6 ст. 256 ЦПК України суд вправі встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім*я, по батькові якої, що зазначені в документі не збігаються з прізвищем, ім*ям, по батькові, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки встановлення факту належності [PERSON] трудової книжки має для заявниці юридичне значення - необхідне для оформлення пенсії за віком відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення і виправити помилку, допущену при написанні прізвища в трудовій книжці в теперішній час неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

29 вересня 2015 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 15 вересня 2010 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу з відповідачем має малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Через відсутність взаєморозуміння, втрату поваги одне до одного та почуття любові сумісне життя є неможливим. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та залишити їй прізвище, взяте при реєстрації шлюбу [PERSON]. Позивачка та відповідач в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що позивачка повністю підтримує позовні вимоги; відповідач позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 вересня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 77. Зазначений факт підтверджуються дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії І-ФП № 059028. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії І-АМ № 183189 та І-ФП № 161457. Причинами розпаду сімї стали відсутність взаєморозуміння, втрата поваги одне до одного та почуття любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

29 вересня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначила, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі від якого мають двох повнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки, він зловживає спиртними напоями, у звязку з цим у них постійно виникають суперечки. Позивач весь час терпіла, думала, що він виправиться, перестане вживати спиртні напої, неодноразово вона з дітьми просила відповідача змінитись, але він не розуміє ні її, ні дітей, не бажає виправляти свою поведінку. Вона вважає, що шлюб повністю розпався, подальшого сенсу підтримувати шлюбні відносини немає, збереження шлюбу є не можливим і це суперечило б її інтересам. В позові позивач просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище Голяка. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій вказала, що свої позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце слухання справи. Причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 12 січня 2016 року суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, а саме: ксерокопію паспорта позивача [PERSON]; ксерокопію ідентифікаційного номера позивача [PERSON]; свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON] серії І-ТП № 274295 виданого виконкомом Симонівської сільської ради від 30 квітня 1988 року, а тому суд має можливість ухвалити рішення в судовому засіданні про задоволення позову, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст.ст. 112, 113 СК України. Підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] сплачений нею, при подачі позовної заяви, судовий збір. На підставі викладеного ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст.ст. 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

29 вересня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування вимог, позивач [PERSON] посилалася на те, що на праві власності їй належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Право власності на будинок підтверджується договором купівлі-продажу від 01 грудня 2000 року, номер будинку змінений з [ADDRESS] на [ADDRESS] в зв'язку з перенумерацією, що підтверджується відміткою Бюро технічної інвентаризації. 10 грудня 2009 року в будинку був зареєстрований її онук - [PERSON]. З березня 2012 року [PERSON] в будинку не проживає, в листопаді 2014 року забрав всі свої речі та виїхав з будинку, місце його перебування невідоме. Позивач [PERSON] зазначила в заяві, що реєстрація відповідача перешкоджає реалізації її прав як власника, в зв'язку з чим, в заяві, посилаючись на вимоги ст. 405 ЦК України, просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання представник позивача не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в зв'язку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 01 грудня 2000 року, номер будинку змінений з [ADDRESS] на [ADDRESS] в зв'язку з перенумерацією, що підтверджується відміткою Бюро технічної інвентаризації. Згідно довідки Виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 09 вересня 2015 року, з 10 грудня 2009 року в будинку зареєстрований [PERSON]. На підставі ст. 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод його права, хоч вони і не поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 29 березня 2012 року в спірному житловому будинку не проживає, що підтверджується актом від 11 вересня 2015 року, складеним комісією в складі сусідів та депутата Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік, не надав суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджали йому користуватися житловим приміщенням, суд приходить до переконання, що він може бути визнаний таким, що втратив право користування спірним житлом, в зв'язку з чим, вимоги позивача є обґрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

29 вересня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на сина [PERSON], [INFO], в розмірі 350 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивачкою подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не зявився. У відповідності до ст.224 ч.1 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Судом обєктивно встановлено, що у період шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], [INFO]. Дитина проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Ці обставини підтверджуються: паспортними даними сторін, свідоцтвом про народження [PERSON] Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги [PERSON] на утримання дитини, а тому на підставі ст.ст.180-183 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь позивачки в розмірі 350 гривень щомісячно. При визначенні цього розміру суд враховує матеріальне становище дитини і платника аліментів, який інших утриманців не має. Оскільки при подачі даного позову позивачка звільнялась від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

29 вересня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, посилаючись на те, що 5 грудня 2014 року померла його баба [PERSON]. Заявник є спадкоємцем майна померлої за законом, своєчасно звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини, однак у звязку із відсутністю документів, які б доводили родинні стосунки із померлою не може успадкувати майно, з огляду на що просить суд його заяву задовольнити. Представник заявника подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив задовольнити вимоги в повному обсязі. Представник заінтересованої особи подав до суду заяву, в якій просив розглянути справи без його участі, не заперечив, щодо задоволення вимог [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що подана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні 5 грудня 2014року в с. Берегелі Старокостянтинівського району Хмельницької області померла баба заявника [PERSON]. На підставі заяви [PERSON] було заведено спадкову справу №175/2015 до майна померлої 5 грудня 2014 року [PERSON] Постановою державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Хмельницької області від 9 вересня 2015 року було відмовлено у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом до майна померлої 5 грудня 2014 року [PERSON] з підстав не доведення родинних відносин спадкоємця із померлою. Факт, що померла 5 грудня 2014 року [PERSON] є бабою [PERSON] в судовому засіданні був підтверджений наступними матеріалами справи: копією свідоцтва про смерть [PERSON] від 6 грудня 2014 року, копією актового запису №8 про народження батька заявника [PERSON] від 4 квітня 1942 року, де в графі матір зазначена «Поліщук Титяна Олександрова», копією актового запису про народження №12 від 2 липня 1968 року, довідкою Немиренецької сільської ради №431 від 31 липня 2015 року, з якої вбачається, що [PERSON]ОЛ. на день смерті проживала [INFO] разом із сином [PERSON], [INFO], в довідці №340 від 9 вересня 2015 року виданого цим же органом міститься витяг із по господарських книг, зокрема за період з 1969 по 1974 роки матір [PERSON] була записана як [PERSON], а за період з 1986 по 1990 роки була записана як [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

29 вересня 2015 року до суду заявлено цей позов, в якому позивачка, вимагає стягнути з [PERSON] на її користь на утримання їх малолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до його повноліття, посилаючись на невиконання добровільно відповідачем законного обовязку по утриманню дитини. Позивачка в судове засідання не зявилася, подала заяву у якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, справу просила розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився також, не повідомляючи про причини неявки, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений завчасно у встановленому законом порядку. З урахуванням позицій позивачки, оглянувши матеріалів справи, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Беззаперечно доведено, що [PERSON] є рідним батьком малолітнього [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні матері [PERSON], належним чином не виконує свого законного обовязку по утриманню дитини, інших утриманців не має. Зазначені правовідносини регулюються: -ст.180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей; -ст.182 Сімейного Кодексу України, за змістом якої при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини чи батьків; -ч.2. ст. 182 Сімейного Кодексу України, згідно з якою, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; -ч.1 ст.184 Сімейного Кодексу України, згідно з якою, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки, відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обовязку по утриманню дитини, чим порушує її право, то належні кошти необхідно щомісячно стягувати з нього в твердій грошовій сумі, яку з урахуванням засад розумності, добросовісності і справедливості, суд визначає в розмірі 1000 грн. починаючи з дня звернення позивачки до суду до повноліття сина.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

29 вересня 2015 року до суду подано цей позов. Позивач обґрунтовує заявлені вимоги посилаючись на те, що 22.09.2015р. на засіданні районної комісії з питань захисту прав дитини прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON], оскільки він не працює, зловживає спиртними напоями, знаходиться на повному утриманні батьків - пенсіонерів, участі у вихованні та утриманні дитини не приймає. Представник позивача, Пономаренка В.М. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволені. Просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти позову. Прокурор в судовому засіданні позов підтримала. Свідок по справі [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що являється для [PERSON] бабою, онука тривалий час проживає разом із нею, знаходиться на повному її утриманні. [PERSON] не приймає участі у вихованні своєї дочки, ніякої матеріальної допомоги не надає, тому було б доцільним позбавити відповідача батьківських прав. Заслухавши пояснення сторін, думку прокурора та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. В судовому засіданні достовірно доведено, що [PERSON] є батьком малолітньої дочки [PERSON], але не виконує обов'язки щодо забезпечення необхідних умов життя своєї дитини, не працює, зловживає спиртними напоями, знаходиться на повному утриманні батьків - пенсіонерів, участі у вихованні та утриманні дитини не приймає. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини. За наведених обставин у суду немає підстав ставити під сумнів доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], який не оспорив встановлені факти та не надав докази, які спростовують заявлений позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-11 00:00:00

29 вересня 2015 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] з вказаним позовом в якому зазначила, що 16 жовтня 1999 року між нею [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу вони мають двох спільних дітей: доньку Мірабелу. [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося: через несумісність характерів та різні погляди на життя між ними постійно виникали конфлікти. Більше ніж останні півроку вони не проживають разом. Вважала, що подальше збереження шлюбу та спільне проживання з відповідачем не можливі. За таких обставин просила розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб. В судове засідання позивач не зявилася. Надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав. За таких обставин, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та постановити у справі заочне рішення. Перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що шлюб може бути розірвано у разі встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що 16 жовтня 1999 року між сторонами укладений шлюб, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Шпичинецьклої сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, про що складено відповідний актовий запис №4. Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. На даний час родина розпалася остаточно, відновити її неможливо: сторони втратили почуття взаємоповаги, кохання. На даний час сторони фактично припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, проживають окремо один від одного. За таких обставин, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам сторін та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-11 00:00:00

29 вересня 2015 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] з позовною заявою в якій зазначила, що вона перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають двох спільних дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. На даний час в провадженні суду перебуває справа про розлучення з відповідачем. Відповідач ухиляється від утримання дітей спільних дітей, матеріальної допомоги не надає. За таких обставин просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку. В судове засідання позивач не зявилася. Надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу розглянути за її відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин, а також зважаючи на те, що від відповідача не надійшло заяви про перенесення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності, а також того, що позивач не заперечувала проти розгляду справи у відсутності відповідача та прийняття заочного рішення, суд,

Outcome: approved