Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

29 жовтня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами до [PERSON] про зміну способу аліментів, які стягуються на її користь з відповідача на утримання їхніх неповнолітніх дітей. В обґрунтування якої зазначила наступне. З відповідачем у справі вона перебувала у шлюбі, який на даний час розірваний. Від шлюбу у них [INFO] народилася донька [PERSON] , [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18 січня 2019 року збільшено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду від 06 березня 2018 року та постановлено стягувати з [PERSON] , в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1100 (одна тисяча сто) гривень на кожну дитину щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.. Поряд з тим, зазначила, що самостійно забезпечити належний рівень життя дітям не спроможна, так як суттєво погіршилося матеріальне становище внаслідок інфляційних процесів в державі, зростання цін на продукти харчування, одяг та взуття, комунальні послуги. Окрім речей першої необхідності вона несе витрати на лікування та оздоровлення дітей. Також зазначила, що вона на даний час перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. На даний час дочка [PERSON] навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Волинський фаховий коледж національного університету харчових технологій» на державній формі навчання. У зв`язку з цим зросли витрати на утримання доньки. Вона оплачує проживання доньки в гуртожитку в розмірі 3400 грн. на рік, постійно дає доньці кошти на проїзд до місця навчання, харчування. Син [PERSON] часто хворіє, має проблеми із зором, через що нещодавно проходив медичне обстеження і вона була змушена придбати йому окуляри.В той час, як сума аліментів, яка стягується з відповідача є недостатньою для щоденних потреб дітей. Відповідач дітям не допомагає, через збільшення прожиткового мінімуму, а відповідно й витрат на утримання дітей змушена звернутися до суду та просити змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів у розмірі з 1100 грн. на 1/3 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву в якій позов підтримала повністю з наведених у позовній заяві підстав, просила його задовольнити, а справу слухати у її відсутність. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, надав суду заяву, що позов визнає, також зазначає, що не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Частиною четвертою статті 206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи у судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч. 8 ст.\~279\~ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. Дослідивши письмові докази, надані позивачем на виконання вимог ст.ст. 76, 81\~ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обґрунтування своїх позовних вимог, та, з`ясувавши фактичні обставини, приходить до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до статей 12,13\~ЦПК України учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~правта обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували у\~зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Володимир-Волинського міського суду від 18.10.2012 року було розірвано. Від шлюбу у них [INFO] народилася донька [PERSON] , [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25 грудня 2012 року стягнуто з [PERSON] , в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 (чотириста) гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 28.11.2012 року і до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 06 березня 2018 року збільшено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду від 25 грудня 2012 року та постановлено стягувати з [PERSON] , в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 900 (дев`ятсот) гривень на кожну дитину щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18 січня 2019 року збільшено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду від 06 березня 2018 року та постановлено стягувати з [PERSON] , в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1100 (одна тисяча сто) гривень на кожну дитину щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Неповнолітні діти, дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , проживають з матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідно до довідки №524 від 01.09.2020 року, неповнолітня дочка сторін [PERSON] з 01 вересня 2020 року навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Волинський фаховий коледж національного університету харчових технологій» на державній формі навчання, у зв`язку з чим потребує набагато більших витрат. Згідно довідки з лікарні від 27.10.2020 року, неповнолітній син сторін [PERSON] перебуває на обліку в окуліста, з діагнозом далекозорий астигматизм. Потребує постійної корекції та медикаментозного лікування. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; \~доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів. При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, Сімейний кодекс України встановлює підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17. Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України. Вирішуючи спір, суд виходить з того, що стягувач бажає змінити спосіб стягнення аліментів, визначивши його у частці від доходу відповідача, відповідно суд доходить висновку про необхідність зміни аліментів, що стягуються з відповідача у твердій грошовій сумі та враховуючи положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхніх спільних дітей у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved