Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

29 грудня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, в якому вказав, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, що складається із земельної ділянки, яка призначена для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] площею 0,0407 га. Позивач є спадкоємцем за законом, який звернувся до нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав та на підставі його заяви заведена спадкова справа у Другій Вознесенській державній нотаріальній конторі. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину оскільки за життя спадкодавець [PERSON] не зареєструвала своє право на земельну ділянку, визнане за нею рішенням суду. Посилаючись на те, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, а також відмови нотаріуса в оформленні спадкових прав, позивач просив визнати за ним право власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, на адресу суду від представника позивача надійшла заява, в якій він просить просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача Вознесенської міської ради в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, на адресу суду надіслав заяву, в який просить слухати справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні було встановлено, що [INFO] року в с. Білоусівка Вознесенського району Миколаївської області померла [PERSON]. (а.с.6). Позивач [PERSON] є сином спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5), та спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Відповідно до довідки нотаріуса на підставі його заяви заведена спадкова справа в Другій Вознесенській державній нотаріальній конторі № 1/2014 від 13.01.2014 року (а.с.12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою [ADDRESS] площею 0,0407 га. Право власності на вказану земельну ділянку було визнане за [PERSON] рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 травня 2010 року. Однак оскільки за життя [PERSON] не зареєструвала своє право власності на земельну ділянку, як того вимагала ст.125 Земельного кодексу України, то право власності на земельну ділянку у неї не виникло. З цих підстав позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку, що підтверджується довідкою державного нотаріуса Другої Вознесенської державної нотаріальної контори від 11.12.2014 року № 1809/02-14. Згідно ч.2 ст. 124 Конституції України юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі. Ст. 55 Конституції України гарантує судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Тобто, будь-які цивільні права та інтереси, які охороняються законом, можуть заслуговувати на судовий захист. Згідно ст.. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи те, що в судовому засіданні було встановлено неможливість оформлення позивача своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, а також ст.16 ЦК України, яка передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам закону, суд вважає за можливе визнати право власності в порядку спадкування на спадкове майно за [PERSON] після смерті матері [PERSON].

Outcome: approved