Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

31.07.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. 12.08.2020 року відкрито провадження у даній справі. Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що 13.07.2012 року, між ним та відповідачкою зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів про шлюб Євпаторійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, про що зроблено актовий запис № 281. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . З листопада 2019 року сторони перестали проживати разом, вести спільне господарство, шлюбні відносини припинені. Позивач, повідомлений належним чином у судове засідання не з`явився, надавши заяву, згідно якої просив розглядати справу у його відсутність, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідач, повідомлена належним чином, у судове засідання не з`явилася, надавши заяву, згідно якої просила розглядати справу у її відсутність, не заперечуючи на задоволенні позовних вимог. Оскільки у судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд прийняв рішення про розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 13.07.2012 року, відділом державної реєстрації актів про шлюб Євпаторійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено актовий запис № 281 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ) /а.с.6/. Сімейне життя у подружжя не склалося. Подружжя проживає окремо. Сім`я фактично розпалася та існує лише формально. Причиною розпаду сім`ї стало те, що між сторонами виникають часті непорозуміння та сварки, претензії, у зв`язку з втратою один до одного почуття поваги та любові, мають різні погляди на життя, побут, ведення господарства. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 1 статті 110 СК України, встановлено право одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином забезпечується принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У зв`язку з тим, що під час підготовки справи до розгляду були виявлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позиції інтересів подружжя, суд не надавав строку на примирення і приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї неможливе та суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Ч.1 ст.142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення по справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, то позивачу з державного бюджету слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову, а саме: 420,40 грн. (50% від 840,80 грн., сплаченого позивачем через термінал № 4890, ПАТ «Універсальний Банк», за квитанцією №1941550673 від 03.03.2020 року. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved