Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

31.01.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів, встановлених для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 19.02.2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилам спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, представник позивача надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за відсутності позивача та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 6, 11 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, у звязку з чим суд відповідно до вимог ч.2 ст. 247, ч.1 ст. 280 ЦПК України вважає за необхідне розглянути справу в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. Як встановлено з матеріалів справи, на підставі рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14.03.2016 року з відповідача [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.12.2015 року і до повноліття дитини до 22.05.2029 року. За змістом статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану,погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року був збільшений розмір мінімальний розмір аліментів. Так, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01.01.2019 року прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років складає 2027 грн. Як вбачається з матеріалів справи, після прийняття судом рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] змінилися потреби дитини, через що донька сторін потребує більших витрат, повязаних із забезпеченням повсякденних побутових потреб, харчування, навчання, організації дозвілля, оздоровлення. Доказів того, що відповідач в інший спосіб, крім сплати аліментів у визначеному судовим рішенням розмірі, приймає участь у матеріальному утриманні неповнолітньої доньки, від якої проживає окремо, відповідачем не надано. За віком та станом здоровя відповідач є працездатним без обмежень, інших осіб не утримує, як безробітна особа, на обліку не перебуває. На час розгляду справи чинним законодавством встановлено, що розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів, який відповідач сплачує на утримання дитини, явно не відповідає вимогам достатності для забезпечення повсякденних потреб дитини з урахуванням її віку та стану здоровя, обмежує позивача у можливостях за рахунок допомоги з боку батька придбати дитині мінімально необхідне. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про збільшення розміру аліментів з відповідача на утримання спільної дитини сторін узгоджуються з вимогами ст.51 ч.2 Конституції України, ст.141, 180, 181, 182 СК України про обовязок батьків утримувати неповнолітню дитину шляхом сплати аліментів у частці від доходів, підстав звільнити батька від виконання цього обовязку суд не встановив. При визначені розміру аліментів, який позивач визначила 1/4 частині, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, суд у контексті визначення справедливого їх розміру враховує такий елемент, як урахування притаманного конкретній країні рівня життя, адже некритичне слідування заявленим вимогам у частині визначення розміру аліментів може призвести до істотного порушення балансу інтересів сторін. Виходячи з справедливих й розумних критеріїв належного розміру аліментів, суд визначає розмір аліментів 1/4 частині заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно щомісячно, що є достатнім для забезпечення потреб дитини з урахуванням всіх інших встановлених по справі обставин та фактично відповідає мінімальному розміру аліментів на дитину відповідного віку. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави суд стягує судовий збір у розмірі 768,40 грн. від попередньої сплати якого позивач звільнена.

Outcome: approved