Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

31 серпня 2020 року [PERSON] звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] . Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] , яке видано Лиманською селищною радою Роздільнянського району Одеської області, актовий запис про шлюб №72 від 17 листопада 1990 року. Після реєстрації шлюбу, дружина змінила прізвище на [PERSON] . Неповнолітніх дітей від спільного шлюбу сторони по справі не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через постійні конфлікти. Дружина перестала поважати позивача як особистість, не рахувалася з його бажаннями, внаслідок чого між ними з 2010 року припинилися шлюбні стосунки. Стислий виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] , [INFO] , у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подала, до зали судових засідань не прибула, належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Згідно заяви, яка надійшла на адресу суду, [PERSON] позов [PERSON] визначає, просить розірвати шлюб, та після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON] . Заяви, клопотання. Матеріали позовної заяви містять клопотання позивача, згідно якого він позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Просить розгляд справи проводити за його відсутністю, та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 9). 28 вересня 2020 року на адресу суду надійшла заява [PERSON] , згідно якої вона позовні вимоги [PERSON] визнає, просить розірвати шлюб (а.с. 17). Процесуальні дії у справі. 03 вересня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі (а.с. 14-15). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , дата видачі 17 листопада 1990 року, між громадянином [PERSON] , [INFO] , та громадянкою [PERSON] , [INFO] , укледно шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 17 листопада 1990 року зроблено запис за №72 (а.с. 7). Згідно довідки з Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області від 28 серпня 2020 року №584, громадянин [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] , і має наступний склад сім`ї: дружина - [PERSON] (а.с. 8). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Згідно частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами статей 76-81 ЦПК України, засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, оцінивши аргументи сторін по справі, суд прийшов до висновку щодо наявності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно положень частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частини 8 статті 187 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно положень статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дане положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частини 1 статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Також, згідно положень статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У свою чергу, відповідно до статті 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного суду України 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до правової позиції Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду (Постанова від 30 травня 2019 року у справі №442/6319/16-ц), надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. На підставі статей 24, 56, 110, 112, 114, 115 СК України, та

Outcome: approved