Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

31 травня 2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Свої вимоги позивач мотивує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають двох повнолітніх доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Обидві доньки досягли повноліття та продовжують навчання, проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Повністю утримувати доньок самостійно вона не має змоги. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньок не надає, а тому вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 09 червня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У відзиві відповідач позовні вимоги визнав частково, просив стягнути з нього аліменти в розмірі 1/6 з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця. Щодо решти позову заперечував, пославшись на те, що до повноліття дітей частково сплачував аліменти, але через складні життєві обставини (онкозахворювання та смерть батька і дружини) мав заборгованість. На даний час залишається несплаченою заборгованість по штрафу за несвоєчасну сплату аліментів, виконавчому збору та витратами виконавчого провадження. Через погіршення здоров`я має значні витрати га обстеження та лікування. Крім цього карантинні обмеження мають наслідком проблеми працевлаштування, тому має незначний, нерегулярний та мінливий дохід. На утриманні має дружину, яка знаходиться у декретній відпустці, та малолітній син, який також потребує лікування. Позивач не надала доказів, які б свідчили про необхідний розмір витрат у зв`язку з навчанням, доньки навчаються на бюджетній формі та можуть отримувати стипендію. Тому позовні є недоведеними, так само як можливість відповідача сплачувати аліменти у вказаному розмірі. Викладене сторонами у відповіді на відзив та запереченнях зводиться до взаємного звинувачення в наданні суду неправдивої інформації. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, з підстав, які викладені в заявах по суті справи. Додатково позивач пояснила, що на навчання дівчат витрачає близько 2000 грн. на місяць, вони навчаються в медичному коледжі, тому крім необхідності придбання підручників (коледж не забезпечує студентів у повному обсязі) слід купувати додаткові речі, а саме одноразові маски, бахіли, халати, гумові рукавички, складові для фармпрепаратів, медичні довідники, під час дистанційного навчання має бути оплачений інтернет. Студентська їдальня у коледжі відсутня. Позиція відповідача також відповідає викладеному у відзиві та запереченнях. Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, безпосередньо дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, під час якого в них [INFO] народилися двоє доньок - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3, 11). Діти проживають разом з позивачем (а.с. 6). [PERSON] та [PERSON] є студентками Глухівського фахового медичного коледжу, навчаються на ІІІ курсі бюджетної форми навчання, не знаходяться на державному утриманні. Граничний термін навчання обох дівчат - 30.06.2020 року (а.с. 4-5). Відповідач має від іншого шлюбу сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 28, 29). Його дружина [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку (а.с. 31-32). Позивач працює художником у Глухівському міському палаці культури, має місячний посадовий оклад 3 174,78 грн. (а.с. 78). Крім дітей разом з нею проживають батьки пенсійного віку (а.с. 47). В свою чергу відповідач стверджує, що не має стабільного доходу та постійного місця роботи. Доказів на підтвердження сказаного не надає. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. Вирішуючи спір, суд враховує, що [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір`ю за місцем розташування навчального закладу, перебувають на її утриманні, навчаються у вищому навчальному закладі на денній формі навчання, не працюють, але за твердженням позивача отримують стипендію в розмірі 800 грн. на місяць. На думку суду, розмір стипендії вочевидь недостатній для повноцінного покриття витрат на навчання, тому відповідно до вимог сімейного законодавства повнолітні діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку батьків. Крім дітей на утриманні позивача перебувають батьки похилого віку, а її дохід за довідкою з місця роботи складає 3 174,78 грн. на місяць, що майже вдвічі менше мінімальної заробітної плати. Відповідач має на утриманні малолітнього сина та дружину, яка в даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку та не отримує заробітну плату. Разом з цим [PERSON] є особою працездатного віку, обмежень щодо його працевлаштування судом не встановлено. При цьому надана ним виписка з амбулаторної картки та чеки на придбання ліків (а.с. 33, 35-38) свідчать про наявність у відповідача ряду хвороб та певних витрат на лікування, але не свідчать про втрату працездатності в такому ступені, щоб не мати можливості виконувати обов`язок зі сплати аліментів своїм дітям. Щодо витрат на лікування сина відповідача [PERSON] , то суду надана копія виписки з медичної картки, яке не дає змоги зробити висновок щодо розміру витрат, необхідних для такого лікування. Відтак, суд приходить до висновку про те, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання спільних з [PERSON] повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує те, що на даний час відповідач офіційно не працевлаштований, має на утриманні малолітнього сина та дружину та приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на обох доньок, тобто по 1/8 частині на кожну доньку, до закінчення кожною дитиною навчання або до досягнення 23-х років. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішення суду від дня пред`явлення позову, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про присудження аліментів з відповідача, починаючи з 31 травня 2021 року. Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат за подання позову про стягнення аліментів. На підставі викладеного і

Outcome: partial