Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

31.05.2017 року [PERSON] звернулась з позовом про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що її чоловіку [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.12.1997 року у рівних частках належало 33/100 частин домоволодіння [ADDRESS]. За життя 18.06.2009 року [PERSON] заповів спірне майно[PERSON] Після смерті чоловіка позивач 02.09.2015 року звернулась до державного нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину, проте, у видачі такого свідоцтва було відмовлено. Позивач в судове засідання не з'явилась, повідомлена про розгляд справи належним чином, надала заяву, згідно якої позов підтримала, просила розглянути справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не зявились, повідомлені про розгляд справи належним чином, представниками надані заяви про розгляд справи без їх участі. При таких обставинах, суд вважає можливим в порядку ст. 224 ЦПК України ухвалення заочного рішення у справі. Зясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належало 11/100 частин домоволодіння [ADDRESS]. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про право власності на житло від 29.12.1997 року, зареєстрованим за №3-11002. За життя 18.06.2009 року [PERSON] заповів спірне майно[PERSON] 02.07.2014 року [PERSON] помер (свідоцтво про смерть від 02.07.2014 року відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі реєстраційної служби ОМУЮ, актовий запис №6778). Після смерті чоловіка позивач 02.09.2015 року звернулась до приватного нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину. Постановою приватного нотаріуса від 19.05.2017 року їй відмовлено в отриманні такого свідоцтва. Підставою для відмови стала розбіжність часток у правовстановлюючих документах. Зазначені обставини, однак, в процесі розгляду справи не знайшли підтвердження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. За правилами ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Так, позивач, звертаючись до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину просила прийняти спадщину відповідно до заповіту, а саме на 11/100 частин домоволодіння [ADDRESS], які за життя належали на праві власності [PERSON] Наявності інших спадкоємців за законом та заповітом згідно із спадковою справою №523/2015 до майна [PERSON] судом не встановлено. Протягом шести місяців з часу смерті спадкодавця позивач не заявляла про відмову від спадщини. При таких обставинах, вимоги про визнання за позивачем права власності на 11/100 частин домоволодіння [ADDRESS] є обґрунтованими та доведеним в процесі розгляду справи, спосіб захисту права з урахуванням відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії є обраним позивачем правомірно.

Outcome: approved