Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

30.10.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, факту сумісного проживання та визнання права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування після [PERSON], померлої 20.10.2013 року. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 20.10.2013 року її баба [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй, згідно свідоцтва №503 на право власності на житло від 02.03.1994 року, квартиру [ADDRESS]. Ще при житті [PERSON] був складений заповіт, яким вона заповіла позивачу [PERSON], [PERSON] батьку позивача та відповідачу [PERSON] тітці позивача в рівних частинах кожному квартиру [ADDRESS]. 29.05.2001 року [PERSON] помер так і не отримавши спадщину після своєї матері [PERSON] померлої 20.10.2013 року, а тому позивач [PERSON] має право на спадкування за правом представлення на ту частину спадщини, яка б була успадкована її батьком. Відповідач [PERSON] мешкає в Росії, до нотаріальної контори у встановлений законом строк з заявою про прийняття спадщини не зверталась, отримувати спадщину не бажає, крім того позивач [PERSON] виплатила їй 1/3 частину вартості спадкової квартири в сумі 19840 грн. У встановлений законом строк позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, але у видачі даного свідоцтва їй було відмовлено, оскільки прізвище спадкодавця в свідоцтві про смерть вказано «Андрєєва», а в заповіті «Андреева», крім того прізвище позивача в паспорті вказано «Андрєєва», а в заповіті «Андреева», у звязку з чим позивачу було рекомендовано звернутись до суду. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить встановити факт належності [PERSON], померлій 20.10.2013 року, заповіту від 16.06.1999 року, яким [PERSON] заповіла [PERSON], [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS], в рівних частинах кожному, встановити факт належності [PERSON] заповіту від 16.06.1999 року, яким [PERSON] заповіла [PERSON], [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS], в рівних частинах кожному, встановити факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON], померлою 20.10.2013 року, та визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] у звязку з прийняттям спадщини після баби [PERSON], померлої 20.10.2013 року, як за спадкоємцем за заповітом. В судове засідання позивач не зявилась, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявилась, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутності. Оскільки відповідач позов визнала, тому відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Правовідносини між сторонами регулюються наступними правовими нормами. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.ч.1, 3 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого законом строку, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, на підставі ст.ст.1222, 1223, 1268 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved