Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

31.08.2021 позивач звернулась до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, малолітнього сина [PERSON] , [INFO] залишити проживати з матір`ю. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з 18.06.2012, про що свідчить свідоцтво про шлюб, зареєстрований Виконкомом Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис №17, серія [NUMBER] . Від спільного подружжя народився син [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього року сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Позивач вважає, що подальше перебування в шлюбі є недоцільним, оскільки позивач та відповідач люди різних характерів і протилежних поглядів на життя, а тому у них постійно виникають різні спори, сварки та непорозуміння. Через це вони втратили повагу та любов один до одного та припинили подружні відносини. За таких обставин позивач вважає, що їхній шлюб існує формально, а тому повинен бути розірваним. Малолітній син сторін [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишається проживати з матір`ю. Позивач у судове засідання не з`явилась, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. За таких обставин, з урахуванням положень ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 18.06.2012, між [PERSON] та [PERSON] , 18 червня 2012 року зареєстровано шлюб та Виконкомом Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, зроблено актовий запис №17, прізвище позивача змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.8). У шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №900, та Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, 30 квітня 201 року серії [NUMBER] (а.с.9). Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Спільні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються СК України. Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того суд звертає увагу на те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Таким чином оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально і його збереження суперечить інтересам позивача, то шлюб між сторонами слід розірвати. Що стосується вирішення вимог, зазначених у позові про визначення місця проживання малолітнього сина сторін, то при цьому суд виходить з наступних мотивів: Відповідно до ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ч.1 та ч.2 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки, судом встановлено, що на даний час дитина проживає разом з матір`ю, спору щодо визначення її місця проживання немає, то позовна вимога підлягає задоволенню Одночасно суд роз`яснює, що у разі виникнення спору щодо визначення місця проживання дітей судом сторони мають право вирішити дане питання окремо у судовому порядку або органом опіки та піклування. При цьому, суд звертає увагу, що таке рішення суду не позбавляє можливості та обов`язку кожного з батьків, приймати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дитини. Таким чином позов підлягає до задоволення. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої в даному випадку сплачений судовий збір слід стягнути з відповідача в користь позивача. На підставі наведеного та

Outcome: approved