Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

30 жовтня 2017 року до суду із позовною заявою звернувся [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики. В позовній заяві зазначено, що 11 червня 2016 року позивач надав в позику відповідачу грошові кошти в сумі 1\~200 доларів США, а [PERSON] в свою чергу зобовязалася повернути дані грошові кошти після закінчення строку, обумовленого в договорі. В супереч умовам договору позики, [PERSON] у встановлений строк не виконала узяті на себе зобовязання та не повернула борг, в добровільному порядку сплатити кошти відмовляється. З огляду на вищевикладене, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором позики в сумі 1\~200 доларів США, що станом на 30 жовтня 2017 року по курсу НБУ еквівалентно 32\~250 грн. 94 коп. та стягнути судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надав заяву, у якій просить суд розгляд даної справи проводити за його відсутності та зазначив, що вимоги позову підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечив проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як було встановлено судом, що 11 червня 2016 року між сторонами було укладено договір позики, у відповідності до якого, [PERSON] взяла в борг у [PERSON] суму коштів в розмірі 1\~200 доларів США, терміном на 6 місяців з дня написання даної розписки. На підтвердження укладення вищезазначеного договору позики та його умов відповідачем [PERSON] 11 червня 2016 року було надано розписку (а.с. 9). На момент розгляду цивільної справи борг за договором позики від 11 червня 2016 року становить 1 200 доларів США, що станом на 30 жовтня 2017 року по курсу НБУ еквівалентно 32 250 грн. 94 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Враховуючи наведене вище, позивач, як позикодавець, має право вимагати повернення боргу. Відповідач, як позичальник, в порушення взятих на себе зобов'язань, позику в розмірі 1\~200 доларів США за договором позики від 11 червня 2016 року, не повертає, тому, зазначена сума підлягає стягненню на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 640 грн. 00 коп. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved