Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

29.07.2021р. ТОВ «Українська будівельна компанія «Львів» звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] вартості безпідставно набутого майна у розмірі 30 604 грн. 54 коп., 337 грн. 38 коп. інфляційних втрат, 260 грн. 89 коп. - 3 % річних від простроченої суми та 2 102 грн. сплаченого судового збору, а всього 33 304 грн. 81 коп. Свої вимоги мотивує тим, що ТОВ «УБК «Львів» є забудовником житлового комплексу по [ADDRESS]. Вказаним товариством організовано підключення цих багатоквартирних будинків до мереж електропостачання і згідно договору генпідряду на капітальне будівництво №2/24-01-2017 від 24.01.2017р., забудовник відшкодовує вартість цих послуг генеральному підряднику - ТОВ «Будівельна компанія «БУД-АРТ». Останнім, в свою чергу, укладено договір на постачання електроенергії із ТОВ «Львівенергозбут». Відповідач [PERSON] є власником нежитлового приміщення № 7, площею 49,7 кв.м. та № 7а, площею 36,4 кв.м., що знаходяться на першому поверсі житлового будинку [ADDRESS] . Вказані приміщення підключені до електропостачання в точці підключення лічильників, із початковими показаннями 00054 та 00002 кВт/год. З липня 2019р. по 01.04.2020р. відповідачем проводилися ремонтні роботи в належних їй приміщеннях, внаслідок чого було спожито електроенергію в кількості по приміщенню № 7 - 5349 кВт, та по приміщенню №7а - 5406 кВт, загальною вартістю 30 797,54 грн. З них позивачу було відшкодовано лише 193.00 грн. Вартість вказаної електроенергії в повному обсязі була оплачена позивачем. Між тим зазначає, що забудовник не є організацією, яка надає послуги електропостачання і не несе обов`язку надавати такі послуги власникам. Між ТОВ «УБК «Львів» та відповідачем не укладалось жодних договорів, які б надавали право відповідачеві здійснювати фактичне використання електроенергії за рахунок забудовника. Разом з тим, остання, як власник нежитлових приміщень, фактично безпідставно використовуєте послуги електропостачання за рахунок забудовника без відшкодування їх вартості. Враховуючи наведене, позивач вважає, що між сторонами виник спір з приводу набуття майна без достатньої правової підстави. На вимогу забудовника добровільно відшкодувати вартість електроенергії, відповідач не реагувала. Тому, оскільки повернення спожитої відповідачем електроенергії в натурі є неможливим, просить стягнути вартість такої в судовому порядку. Окрім того, в силу ст. 625 ЦК України, просить стягнути з відповідача інфляційні витрати за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої. Провадження у справі відкрито 10.08.2020р., розгляд справи призначено в спрощеному позовному провадженні. 01.09.2020р. відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву , в якому позов повністю заперечила. Свою позицію мотивує тим, що ТОВ «Українська будівельна компанія «Львів» не є виконавцем послуги з електропостачання, а також не є управителем будинку, відтак не має надавати такі послуги, а саме ТОВ «Львівенергозбут», як ліцензований енергопостачальник має право продавати електроенергію споживачам. При цьому, до позову не долучено доказу наявності в позивача із оператором системи розподілу ПрАТ «Львівобленерго» договірних відносин. Також зазначає, що електроенергія постачається генпідряднику ТОВ «УБК «БУД-АРТ» енергопостачальником ТОВ «Львівенергозбут» для будівельного майданчика. А згідно укладеного між ними 25.06.2019р. додаткового договору до Договору купівлі-продажу майнових прав № 5/7/КОМ/Р від 01.12.2018р., продавець/забудовник, в день встановлення покупцем вікон та вхідних дверей в нежитловому приміщенні, надає доступ до електричної енергії. Таким чином вважає, що використана електроенергія для встановлення за її рахунок вікон та дверей була повністю за рахунок споживача на будмайданчику. Крім цього вказує, що встановлений позивачем прилад обліку СО-И446 № 1592693 не підтверджує факту споживання нею спірної електроенергії, оскільки відсутній паспорт вказаного лічильника, свідоцтва про повірку, а також пломби з тавром організації або виробника, тому його покази не можуть братись до уваги. За усною домовленістю з директором ТОВ «УБК «Львів», вона за власні кошти придбала новий лічильник, передавши його позивачу для обліку електроенергії в приміщенні 7а. Окрім того, відповідач вважає ТОВ «УБК «Львів» неналежним позивачем в даному спорі, а подані товариством докази у вигляді квитанцій вважає неналежними та недопустимими доказами, оскільки відповідним чином такі не завірені. 04.09.2020р. представником позивача подано відповідь на відзив. Сторона зазначає, що ТОВ «БК» БУД-АРТ» здійснює лише організаційні дії щодо забезпечення електроенергією, проте фінансування електропостачання здійснюється виключно за рахунок ТОВ «УБК «ЛЬВІВ», як забудовник, на підставі Договору № 55966. Таким чином, [PERSON] безпідставно використовувала електроенергію для забезпечення належних їй приміщень, вартість якої повністю оплачена позивачем. Окрім того вказує , що строки виконання зобов`язання про повернення безпідставно отриманого майна не визначені, оскільки вимоги після 20.05.2020 р. відповідачу не надсилались, тому твердження останньої з цього приводу вважає безпідставними. Також вважає, що не заслуговують на увагу аргументи відповідача про те, що лічильник СО-И446 не підтверджує факту споживання електроенергії за спірний період, оскільки чинне законодавство не містить обов`язку систематичного повірки лічильника даного типу, а оцінка його відповідності здійснюється на добровільних засадах. Відповідач не була позбавлена права самостійно здійснити повірку вказаного засобу обліку, оскільки такий знаходиться в її приміщенні. При цьому, жодних зауважень чи сумнівів щодо показників лічильника в неї не було. Щодо тверджень відповідача про проведення нею розрахунків, згідно Додаткового договору купівлі-продажу майнових прав №5/7/КОМ/Р від 01.12.2018 р., зазначає що згідно п.7 Додаткового договору, сторони дійшли згоди зарахувати зобов`язання [PERSON] по оплаті виконаних позивачем додаткових будівельних робіт в рахунок зобов`язання позивача про встановлення вікон та вхідних дверей в приміщення. Відтак, самостійне встановлення [PERSON] вікон та дверей не є та не може бути розрахунком за спожиту електроенергію та жодного відношення до такого розрахунку немає. Ухвалою суду від 04.09.2020р. за клопотанням представника відповідача, було здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження цивільної справи, у розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 09.09.2020р. стороною відповідача подано заперечення на відповідять на відзив, в якому навела аргументи, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Просила у задоволенні позову відмовити за безпідставністю. 11.11.2020р. третя особа ТОВ «БК «БУД-АРТ» звернулось з самостійними вимогами до [PERSON] та просить стягнути з останньої 30 618 грн. 53 коп. вартості безпідставно набутого майна, інфляційних витрат та 3% річних. Свої вимоги мотивує тим, що вказане товариство є Генеральним підрядником по спорудженню будинку, в якому знаходяться нежитлові приміщення відповідачки. На ТОВ «БК «БУД-АРТ» покладено обов`язок, за рахунок замовника ТОВ «УБК «Львів», забезпечити виконання робіт всіма необхідними матеріальними ресурсами та послугами, в тому числі електропостачанням, що передбачено Додатковою угодою №1 до Договору генерального підряду на капітальне будівництво №2/24-01-2017 від 26.01.2017р. На виконання цих зобов`язань між ТОВ «БК «БУД-АРТ» та ТОВ «Львівобленерго» укладено Договір № 55966 на електропостачання. Відповідач [PERSON] , являючись власником нежитлових приміщень № 7 та № 7а на першому поверсі багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] , в період з липня 2019 року по квітень 2020 р., в тому числі, і в зимовий період проводила ремонтні роботи із використанням електроенергії, за яку оплачує ТОВ «УБК «Львів». Як наслідок, останньою спожито електроенергію на суму 30 797,54 грн., що підтверджується актами перевірки засобів обліку. Вартість вказаної електроенергії в повному обсязі була оплачена ТОВ «БК «БУД-АРТ» електропостачальній організації ТОВ «Львівенергозбут». Таким чином вважає, що відповідач зобов`язана відшкодувати її вартість третій особі, з врахуванням інфляційних витрат та 3 відсотків річних. 11.02.2021р. представник відповідача подала відзив на позов третьої особи, в якому вимоги ТОВ «БК «БУД-АРТ» повністю заперечує. Зазначає, що вказаний позов подано на тих самих правових підставах, з долученням до нього тих самих доказів, які лягли в основу первісного позову ТОВ «УБК «Львів» до неї , з тим же предметом спору. Проте, на її думку, ні замовник будівництва, ні генеральний підрядник не є управителями і не надають комунальні послуги, отже не мають права стягувати з неї спірні кошти за електроенергію. Окрім того, належні їй приміщення не обладнані належними приладами обліку, надані їй платіжні рахунки свідчать про оплату послуг поза спірний період, а тарифи визначені ТОВ «БК «БУД-АРТ» та ТОВ «УБК «Львів» з незрозумілої причини різняться між собою та суперечать тарифу, встановленому регулятором - НКРЕКП. За вказаних обставин, просить у задоволенні позову третьої особи - відмовити. Ухвалою суду від 12.03.2021 було прийнято до спільного розгляду зустрічний позов [PERSON] до ТОВ «Українська будівельна компанія «Львів», треті особи ТОВ «БК «БУД-АРТ», ТОВ «Львівенергозбут» про стягнення 210 грн. 97 коп., що включає в себе 9,76 грн. інфляційних витрат та 8,21 грн. - 3 % річних, як безпідставно набутого майна. В обґрунтування своїх вимоги [PERSON] зазначає, що пред`являючи первісний позов, ТОВ «УБК «Львів» визнало та відмінусовало від ціни позову суму 193,00 грн, які отримало від неї за спожиту електроенергію в нежитлових приміщеннях № 7 та № 7а у [ADDRESS] . Однак, між нею та забудовником немає договорів, які б надавали право ТОВ «УБК «Львів» отримувати кошти за спожиту електроенергію. А правовідносини з генерального підряду між ТОВ «УБК «Львів» та ТОВ «БК «БУД-АРТ» не породжують для неї жодних обов`язків по відшкодуванню енергоресурсів. 25.03.2021р. представник ТОВ «УБК «Львів» подав відзив на зустрічний позов, в якому вимоги [PERSON] повністю заперечив. Зазначає, що остання правомірно оплатила витрати за електроенергію по її нежитлових приміщеннях в сумі 193 грн., згідно квитанцій до прибуткового касового ордеру. При цьому вона визнає, що з липня 2020 року по квітень 2020 року, в тому числі і в зимовий період нею проводились ремонтні роботи у вказаних приміщеннях, які вона не тільки освітлювала та обігрівала, але й активно висушувала за допомогою електроприладів. Таким чином [PERSON] фактично безпідставно використовувала послуги електропостачання за рахунок ТОВ «УБК «Львів», а тому її вимоги про стягнення вказаних коштів вважає безпідставними. Ухвалою суду від 18.05.2021р. закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача за первісним позовом , ТОВ «УБК «Львів» , в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві, відповіді на відзив та відзиві на зустрічний позов. Просив основний позов задовольнити, у зустрічному відмовити. Що стосується вимог третьої особи із самостійними вимогами, то зазначив, що покладається на рішення суду. Крім того пояснив , що позивач за первісним позовом не надавав [PERSON] послуги з електропостачання, натомість саме позивач , на виконання вимог додаткової угоди до договору генерального підряду проводив оплату вартості використаної на будівництві електроенергії. Позивач просить задовольнити вимоги на підставі ст. 1212 ЦК України , та з врахуванням того , що [PERSON] , не маючи жодної правової підстави для користування електроенергією, використовувала таку з власної ініціативи . Тобто [PERSON] повинна повернути позивачу, за кошти якого було оплачено спожиту електроенергію, вартість набутого майна . Що стосується розміру відшкодування, то позивач виходив із ціни, яка була сплачена ним за електроенергію та показників лічильників, які обліковували її використання [PERSON] . При цьому слід врахувати, що зі згоди [PERSON] позивачем первинно був встановлений прилад обліку СО-И446 № 1592693, а в подальшому відповідачка за власні кошти придбала інший прилад обліку - НІК 2102-02.М2В, який обліковував використання нею електроенергії. Наведене, на думку представника свідчить про те, що між [PERSON] та позивачем за первісним позовом існували домовленості щодо використання майна, вартість якого сплачувало ТОВ «УБК «Львів». Про таку свідчить і часткова оплата [PERSON] коштів за користуванням майном, яке належало відповідачу. Відповідач за первісним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні зустрічний позов підтримали, у задоволенні первісного, та позову третьої особи із самостійними вимогами - ТОВ «БК «БУД-АРТ» , просили відмовити, зіславшись на обставини та факти, викладені у своїх заявах по суті. Представник третьої особи із самостійними вимогами - ТОВ «БК «БУД-АРТ» та третьої особи ТОВ «Львівенергозбут» в судове засідання не з`явились, причини неявки суду невідомі. Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідка [PERSON] , з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, дослідивши докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що ТзОВ «Українська будівельна компанія «Львів» є забудовником комплексу багатоквартирних житлових будинків по [ADDRESS] , в тому числі, будинку [ADDRESS] . Вказане товариство, в установленому законодавством порядку отримало право на використання земельної ділянки для спорудження об`єктів житлового будівництва, згідно договору про зміну сторони у договорі суперфіцію від 12.12.2016р., посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО Урюмовою Ж.М. (а.с. 23-26 ). На підставі Договору генерального підряду на капітальне будівництво №2/24-01-2017 від 24 січня 2017 р., забудовник відшкодовує вартість цих послуг генеральному підряднику - Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «БУД-АРТ», яким, в свою чергу, укладено договір на постачання електроенергії із спеціалізованою організацією - ТОВ «Львівенергозбут». У відповідності до Додаткової угоди №1 до Договору генерального підряду, укладеної 26.01.2017 р., Генеральний підрядник ТОВ БК «БУД-АРТ» за рахунок Замовника ТОВ «УБК «ЛЬВІВ» забезпечує виконання робіт всіма необхідними матеріалами, ресурсами та послугами, в тому числі, джерелами водо-, електро-, газопостачення, тощо. Вартість зазначених ресурсів та послуг в повному обсязі відшкодовуються Замовником Генеральному підряднику (пп.1 Додаткової угоди №1). Відтак, суд приймає до уваги ту обставину, що ТОВ «БК» БУД-АРТ» здійснює лише організаційні функції щодо забезпечення електроенергією, між тим фінансування електропостачання здійснюється виключно забудовником ТОВ «УБК «ЛЬВІВ», що передбачено вищевказаним договором. Згідно укладено між Генпідрядником ТОВ «УБК «ЛЬВІВ» та ТОВ «Львівенергозбут» договору № 55966, забезпечується електропостачання комплексу багатоквартирних будинків по [ADDRESS] . Оплата за електропостачання комплексу, в тому числі, житлового будинку № 70а, здійснюються за рахунок забудовника ТОВ «УБК «ЛЬВІВ». Тобто, на думку суду, саме у позивача за первісним позовом є право вимоги до [PERSON] з підстав ст. 1212 ЦК України . В матеріалах справи наявні належним чином завірені ТОВ «Українська будівельна компанія «Львів» копії рахунків за електричну енергію із зазначенням сум платежів за період з липня 2019 року по березень 2020 року (Том 1, а.с. 57-65) , а також належним чином завірені копії квитанцій (платіжних доручень) про оплату таких послуг за вказаний період (Том 1, а.с. 73-103). Окрім того, при зверненні до суду з позовом третьої особи із самостійними вимогами ТОВ «БК «БУД-АРТ» до [PERSON] , останнє долучило належним чином завірені копії рахунків за електроенергію із зазначенням суми платежів за липень 2019 по березень 2020 року (Том 2, а.с. 21-29), а також копії платіжних доручень (Том 2, а.с. 68-101). На підставі договору купівлі-продажу майнових прав від 01.12.2018р. № 5/7/КОМ/Р, [PERSON] придбала у ТзОВ «УБК «Львів» майнові права на нежитлове приміщення, площею 88,6 кв.м. у будинку [ADDRESS] . Згідно інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.34), [PERSON] на праві власності належать два нежитлові приміщення за вищевказаною адресою, площею 36,4 кв.м. та 49,7 кв.м. ТОВ «УБК «Львів», за згодою [PERSON] , організовано підключення мереж зазначеного багатоквартирного будинку до мереж електропостачання в точці підключення лічильників. Так, в приміщенні №7 встановлений лічильник електричної енергії СО-И446 №1592693 із початковим показником 00054, а в приміщенні №7а - лічильник електричної енергії НІК-2102-02.М2В №8238258 із початковим показником 00002. В період з липня 2019 року по 01.04.2020 р. власницею [PERSON] проводилися ремонтні роботи у вказаних нежитлових приміщеннях, що не заперечувалось сторонами у справі, підтверджено показаннями допитаного в якості свідка [PERSON] ; та відповідно було спожито електроенергію в кількості : по приміщенню № 7 - 5349 кВт, та по приміщенню №7а - 5406 кВт, загальною вартістю 30 797,54 грн. Даний факт стверджується актами зняття показників засобів обліку, копії яких знаходяться в матеріалах справи (а.с.46-56). З них позивачу було відшкодовано [PERSON] лише 193.00 грн., що стверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру № 114 від 22.08.2019 на суму 41,00 грн., № 117 від 03.09.2019 на суму 57,00 грн; № 135 від 03.10.2019 на суму 68,00 грн.; № 136 від 03.10.2019 на суму 27,00 грн. Таким чином, [PERSON] визнала той факт, що вона споживала електроенергію у належних їй приміщеннях, згідно показників встановлених забудовником лічильників, адже вносила за це оплату. Суд вважає голослівними посилання [PERSON] на те, що ТзОВ «УБК «Львів» порушено вимоги Закону України « Про ринок електричної енергії» , Правила роздрібного ринку електричної енергії « , Кодекс комерційного обліку електричної енергії». На думку суду, позивач за первісним позовом не надавав відповідачці послуг з електропостачання, а дозволяв користуватись майном, придбаним за кошти ТОВ «УБК «Львів», та на даний час правомірно вимагає повернути вартість цього майна. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Вказаним доказам суд надає віри, адже такі є належними, допустимими та достовірними, одержані у встановленому законом порядку, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, які входять до предмета доказування, а саме щодо проведення розрахунків між ТОВ «Українська будівельна компанія «Львів» та ТОВ «БК» БУД-АРТ». Отже, у зв`язку з фактичним використанням останньою електроенергії без правових підстав, між сторонами виникли зобов`язання з приводу набуття, збереження майна без достатньої правової підстави Згідно ст. 1212 ЦК України, Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. При цьому має значення лише сам об`єктивний результат: наявність безпідставного збагачення. Отже зобов`язання із повернення безпідставного набутого майна виникає з моменту безпідставного набуття такого майна та не залежить від попереднього пред`явлення вимоги потерпілою особою. Таким чином, сам факт попереднього пред`явлення чи не пред`явлення вимоги не впливає на зобов`язання відповідача щодо повернення безпідставно отриманого майна. Відтак, не заслуговують на увагу доводи [PERSON] про те, що строк виконання її зобов`язання щодо повернення безпідставно отриманого не визначено. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна (ст. 1213 ЦК України). В даному випадку, вартість безпідставно набутого майна підлягає поверненню безпосередньо тому, за рахунок кого воно набуте, тобто забудовнику ТОВ «УБК «ЛЬВІВ». Не заслуговують на увагу і доводи [PERSON] про те, що прилад обліку - лічильник СО-И446 не підтверджує факту споживання електроенергії за спірний період через відсутність повірки. В даному випадку, лічильник СО-И446 встановлений не для правильності розрахунків у сфері законодавчо регульованої метрології, згідно пп.7 4.2 ст. З Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність». Чинне законодавство не містить обов`язку систематичного повірки лічильника даного типу, а категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, визначені у п. 39 Переліку, затвердженому Постановою КМУ від 4 червня 2015 р. № 374: повірці підлягають лічильники активної (класи точності 0,01-2,0) та реактивної (класи точності 0,01-3,0) електроенергії. Крім того, прилади обліку електроенергії були встановлені за згодою ТОВ «УБК «ЛЬВІВ» та [PERSON] , з метою визначення вартості майна ( електроенергії ) , яку повинна повернути [PERSON] особі, що проводила його оплату на виконання умов письмових договорів. У разі незгоди із розміром такої оплати , [PERSON] вправі була не використовувати майно( електроенергію), яке було нею набуте без достатньої правової підстави. Що стосується тверджень [PERSON] з приводу розрахунків згідно Додаткового договору купівлі-продажу майнових прав №5/7/КОМ/Р від 01.12.2018 р., суд зазначає наступне. Пунктом 7 Додаткового договору від 25.06.2019р. до договору купівлі-продажу майнових прав № 5/7/КОМ/Р від 01.12.2018 р. встановлено, що Покупець, в рахунок оплати вартості будівельних робіт в загальній сумі 38 000 грн., самостійно встановлює металопластикові вікна та вхідні двері в нежитловому приміщенні. Отже, сторони дійшли згоди зарахувати зобов`язання [PERSON] по оплаті виконаних позивачем додаткових будівельних робіт в рахунок зобов`язання позивача про встановлення вікон та вхідних дверей в приміщення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку , що позов ТОВ «Українська будівельна компанія «Львів» до [PERSON] про стягнення з неї вартості безпідставно набутого майна слід задовольнити. У задоволенні позову третьої особи з самостійними вимогами ТОВ «БК» БУД-АРТ» до [PERSON] та у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ТОВ «Українська будівельна компанія «Львів», третя особи ТОВ «БК «БУД-АРТ», ТОВ «Львівенергозбут» про стягнення вартості безпідставно набутого майна слід відмовити. Задовольняючи первісний позов, суд враховує вимоги ст. 625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційне збільшення суми боргу за період з 01.04.2020 р. по 13.07.2020 р. становить 337,38 гри., 3% річних від простроченої суми за вказаний період становить 260.89 грн., згідно наданого позивачем розрахунку. На підставі викладеного,

Outcome: approved