Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

31.05.2016 року представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 06.07.2006 року помер [PERSON] (батько позивачів), після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 1,0322 га, що розташована на території Завязанцівської сільської ради, що належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, а також земельна ділянка (середня земельна частка) площею 2,03 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка перейшла до останнього в порядку спадкування після смерті дружини [PERSON], яка померла 30.11.2000року. Стверджує, що позивачі спадщину після смерті батька прийняли, оскільки проживали разом з ним на час смерті. Однак, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на право власності на зазначені земельні ділянки (оригіналів державного акту та сертифікату) та неможливість отримання їх дублікатів, позивачі не можуть в позасудовому порядку оформити свої спадкові права у нотаріуса, у звязку із чим змушені звертатися до суду із даним позовом. З огляду на наведене, просить суд визнати за позивачами право власності на вищевказані земельні ділянки площею 1,0322 га та площею 2,03 га, що розташовані на території Завязанцівської сільської ради, в порядку спадкування після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] В судове засідання представник позивачів не зявився, проте у позовній заяві такий просив справу розглядати у його відсутності за наявними у справі матеріалами. Представник відповідача Завязанцівської сільської ради Мостиського району Львівської області у судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі. Представник третьої особи Мостиської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Представник третьої особи Мостиської районної державної адміністрації Львівської області, у судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Представник третьої особи Відділу Держгеокадастру у Мостиському районі Львівської області у судове засідання не зявився і не повідомив про причини своєї неявки, а також від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.11.2000 року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON]. До складу даної спадщини входить право власності на земельну ділянку площею 1,0322 га, що розташована на території Завязанцівської сільської ради Мостиського району Львівської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер земельної ділянки 4622482800:13:000:0017), що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №565661 від 26.08.2005 року. Крім того, до складу даної спадщини входить також право власності на земельну ділянку (середню земельну частку) площею 2,03 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, що розташована на території с.Костильники Завязанцівської сільської ради Мостиського району Львівської області, відповідно до Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №7685 від 25.05.1997 року, що перейшло до спадкодавця [PERSON] в порядку спадкування від його дружини [PERSON], яка померла 30.11.2000року. Як вбачається із матеріалів справи, за життя спадкодавець [PERSON] склав заповіт від 16.11.2005року, яким усе своє майно заповів в рівних частинах своїм дітям: сину [PERSON] та дочці [PERSON] - позивачам у справі, які у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважають такими, що прийняли спадщину, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявили про відмову від спадщини. Спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON], немає. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №44153780 від 13.06.2016 року вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини після смерті останнього до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Тобто інших спадкоємців після смерті [PERSON], які б претендували на спадщину, крім позивачів, немає. В той же час, через відсутність правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки (оригіналу вищевказаного державного акту та сертифікату) позивачі не можуть в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у звязку із чим звернулися до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON]; копією Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №7685 від 25.05.1997 року; копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №565661 від 26.08.2005року; копією заповіту [PERSON] від 16.11.2005 року; листами Завязанцівської сільської ради Мостиського району Львівської області від 18.02.2016року; копіями довідок, виданих виконавчим комітетом Завязанцівської сільської ради Мостиського району Львівської області №439 від 18.02.2016року та №611 від 21.06.2016року; Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру «спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину» та зі Спадкового реєстру «заповіти/спадкові договори» щодо спадкодавця [PERSON] від 13.06.2016року. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачами у порядку спадкування. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. З огляду на наведене та враховуючи встановлені судом обставини про те, що спадкодавцю [PERSON] на час смерті належали спірні земельні ділянки та те, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями в рівних частинах за заповітом усього майна свого батька [PERSON] та прийняли спадщину, спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадщині та претендують на таку, немає, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позову та визнання за позивачами права власності на спірні земельні ділянки у порядку спадкування за заповітом по ? за кожним. На підставі викладеного,

Outcome: approved