overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

5 травня 2014 року заявник звернувсяь до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме належності йому правовстановлюючого документу. В обґрунтування заяви заявник вказував, що йому на праві власності належать земельна ділянка, площею 0,0400 га. для ведення садівництва СТ «Металург», розташованої на території Галицинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. Зазначене право власності підтверджується правовстановлюючим документом - державним актом на право приватної власності на земельну ділянку, виданим на його ім'я з зазначенням прізвища «[PERSON]», замість «[PERSON]». В зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду з вказаною заявою. Заявник в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд заяви про встановлення факту за його відсутності, заяву підтримав, просив її задовольнити. Заінтересована особа - головне управління держкомземагенства Миколаївської області в суд свого представника не направили, про дату та час слухання справи судом повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності докази по справі суд встановив наступне. В жовтні 2010 року [PERSON], [INFO], отримав паспорт громадянина України (а.с.5). Згідно державного акту на право приватної власності на землю Серії [NUMBER], виданого на підставі рішення 11 сесії 3 скликання Галицинівської сільської Ради народних депутатів від 22 червня 2000 року № 9 [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0400га, на території Галицинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області для ведення садівництва СТ «Металург» (а.с.7). Суд приходить до висновку, що заявник [PERSON], зазначений як власник в досліджених судом правовстановлюючих документах, та [PERSON], вказаний в паспорті громадянина України серії [NUMBER], є одним і тим же громадянином. На підставі викладеного, заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки встановлення цього факту необхідне для реалізації права як власника нерухомого майна.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

5 травня 2014 року заявниця звернулася із зазначеною заявою до суду, в якій просила надати їй право на укладення шлюбу з громадянином [PERSON], [INFO]. Мотивувала ти, що почала зустрічатися з ним, вони покохали один одного і [INFO] року в них народився син - [PERSON] Посилаючись на те, що вони бажають проживати разом як повноцінна сім'я, але укласти шлюб не можуть, так як вона не досягла вісімнадцяти років, просила суд надати їй право на укладення шлюбу. Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду, дослідивши матеріали провадження, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 23 СК України, шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Особі, яка досягла шістнадцяти років, може бути надано право на шлюб за рішенням суду, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. [PERSON] [INFO], є неповнолітньою, і вона спільно проживає з [PERSON], [INFO]. Вони кохають один одного і у них народився син - [PERSON], [INFO]. Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про достатність підстав для надання заявниці права на укладення шлюбу, оскільки це відповідає її інтересам. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

5 травня 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, неодноразово припиняли сімейні відносини, сенсу в збережені сім'ї не вбачає. В зв'язку з вищевикладеним просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з вищенаведених підстав. Суду пояснив, що скандали виникали в сім'ї через відсутність любові та поваги, відносини дружини з іншими чоловіками, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, на даний час створив іншу сім'ю. Відповідач в судовому засіданні суду пояснила, що сімейні відносини припинили через побиття відповідача, відносини з іншими чоловіками у неї були з ініціативи чоловіка, на розлучення вона погоджується однак не погоджується з мотивами розлучення. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 03.01.2001 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Ватутінського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №03, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від вказаного шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 5, 6). Суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки сторони не бажають перебувати у шлюбі, а примушування до шлюбу не допускається - збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати пов'язані з розглядом справи підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

5 травня 2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося. Збереження шлюбу з відповідачем є неможливим. В зв'язку з вищевикладеним просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з вищенаведених підстав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, як вбачається з поданої заяви, просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 18 червня 2011 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис №611, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від вказаного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Як вбачається з поданої позовної заяви, яка не заперечується відповідачем сімейне життя не склалося. Сім'я існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім'ї є не доцільним. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки сторони не бажають перебувати у шлюбі, а примушування до шлюбу не допускається - збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати пов'язані з розглядом справи підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

5 травня 2014 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 26 вересня 2009 року сторони перебувають у шлюбі. Мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. Зазначивши, що спільне життя із відповідачем не склалося, через несумісність характерів, різних поглядів на життя, що призвело до припинення шлюбних відносин між сторонами з 13 квітня 2014 року, а тому просить розірвати шлюб. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в тому обсязі, що визначений у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Суд, із згоди позивача ухвалив заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів відповідно до ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26 вересня 2009 року. Мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження та свідоцтвом про народження дитини. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини з 13 квітня 2014 року, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

5 травня 2015 року позивач звернувся з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Після смерті його матері залишилось спадкове майно - земельна частка (пай) та житловий будинок. Усе своє майно вона заповіла своєму сину. Позивач є єдиним спадкоємцем покійної [PERSON] У квітні 2015 року позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, йому було відмовлено, оскільки пропущено строк звернення для прийняття спадщини. Даний строк було пропущено через хворобу позивача. Просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги із підстав, зазначених у позовній заяві та пояснив, що [INFO] померла його мати [PERSON]. До смерті нею було складено заповіт, яким усе своє майно вона заповіла йому. Нотаріальною конторою йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з тим, що він пропустив строк для її прийняття. Строк для прийняття спадщини він пропустив, оскільки захворів і не встиг вчасно звернутись до нотаріальної контори. Те, що він є спадкоємцем, підтверджується копіями паспорта та свідоцтва про народження. Інших осіб, які б претендували на спадкове майно, немає. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав повністю і пояснив, що позивач дійсно є сином спадкодавця. Інших осіб, які б претендували на обов'язкову частку в спадщині немає. Судом встановлено, що після смерті матері позивача, яка померла [INFO] (а.с. 3), залишилося спадкове майно. Позивач є спадкоємцем, що підтверджується копіями паспорта, заповіту, свідоцтва про народження та укладення шлюбу спадкодавцем, а також довідкою Колпитівської сільської ради (а.с. 4, 5, 14-17). Інших осіб, які б мали право на обов'язкову частку в спадковому майні, судом не встановлено. Отже, позивач, як єдиний спадкоємець за заповітом, не може оформити спадщину, тому що пропустив строк для її прийняття. Строк для прийняття спадщини пропустив з поважних причин, оскільки захворів. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вищенаведені обставини свідчать, що позивач є спадкоємцем і строк для прийняття спадщини пропустив з поважних причин і цих причин представник відповідача не оспорює. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Отже, визнання представником відповідача позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому його необхідно прийняти. Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

5 травня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати їх з [PERSON] шлюб та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона не проживає з відповідачем з листопада 2016 року, так як мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому і звернулась до суду з позовною заявою. В судове засідання позивач не зявилась, просила справу розглянути без її участі. Одночасно наполягавлана задоволенні позовних вимог, з наведених у позові підстав. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день та час судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами поштової кореспонденції. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу, в порядку, передбаченому гл.8 ЦПК України, у відсутність відповідача, який згідно ст.74 ЦПК України повідомлений про день та час розгляду справи належним чином і позов задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 7 листопада 2014 року, згідно свідоцтва про шлюб 1-КИ № 291615 від 7 листопада 2014 року (а.с. 7), але з листопада 2016 року спільно не проживають, оскільки мають різні погляду на сімейне життя та ведення спільного господарства. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини позивача: доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). Дитина знаходиться на утриманні позивача, що підтверджується довідкою квартального комітету № 10 Смілянської міської ради № 115376 від 4 травня 2017 року (а.с.9). Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки дитина знаходиться на утриманні матері, позивач добровільно допомоги на її утримання не нададає, то суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки у розмірі ? частини всих видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мі мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору за позовні вимоги щодо розірвання шлюбу в сумі 640 грн. На підставі викладеного, ст. 110, 112, 180, 181, 182 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

5 травня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що перебуває у шлюбних відносинах з відповідачем з 11 листопада 2006 року. Мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки, яка проживає разом із нею, не надає. На підставі наведеного позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно з дня звернення до суду з позовом до досягнення дитиною повноліття. Позивачка та її представник [PERSON] в судове засідання не зявились, надали заяви, в яких підтримали позовні вимоги, справу розглянути за їх відсутності, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений телефонограмою від 8 травня 2017 року, зареєстрованою в книзі реєстрації вихідних телефонограм за № 495, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надавав. На підставі ст.224 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлені такі обставини та відповідні до них правовідносини. Позивачка є матірю, а відповідач - батьком дитини [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачкою та знаходиться у неї на утриманні. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Між сторонами не досягнуто домовленості щодо способу виконання обов'язку утримувати дитини відповідачем, який проживає окремо, у зв'язку з чим кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню з нього за рішенням суду. При визначені розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує, що відповідач працездатний, інших осіб, яких зобовязаний утримувати за законом, не має, дитина джерела засобів до існування не має. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку батька, щомісячно, з 5 травня 2017 року, дня подання позову, і до повноліття дитини. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у зв'язку із тим, що позивачку, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. ст.180-183 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

5 травня 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач не виконує свої зобовязання щодо своєчасного повернення кредиту та плати за користування кредитом. Представник позивача в судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення, позовні вимоги підтримав (а.с. 37). Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи (про що свідчить поштове повідомлення а.с. 43) відповідач не з`явився до суду, не повідомив про причини неявки. Зясувавши позицію позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення \~з таких міркувань. 11.02.2014р. між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір кредиту № б/н, за яким відповідачу був наданий кредит у розмірі 2300.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору кредиту позивач виконав свої зобов'язання з надання кредиту. Через невиконання [PERSON] своїх зобов'язань виникла заборгованість в розмірі 32391.83 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Оскільки відповідач станом на 11.04.2017р. заборгував ПАТ КБ «Приватбанк» 32391.83 грн., та добровільно не сплачує борг, то з метою захисту прав позивача, як сторони кредитного договору, з [PERSON] на його користь необхідно стягнути вказані кошти в примусовому порядку, а також понесені ним у справі судові витрати у виді судового збору в розмірі 1600 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

5 травня 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач не виконує свої зобовязання щодо своєчасного повернення кредиту та плати за користування кредитом. Представник позивача в судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення, позовні вимоги підтримав (а.с. 39). Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи (про що свідчить поштове повідомлення а.с. 44) відповідач не з`явився до суду, не повідомив про причини неявки. Зясувавши позицію позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення \~з таких міркувань. 16.02.2012р. між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір кредиту № б/н, за яким відповідачу був наданий кредит у розмірі 300.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 20.40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору кредиту позивач виконав свої зобов'язання з надання кредиту. Через невиконання [PERSON] своїх зобов'язань виникла заборгованість в розмірі 23953.26 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Оскільки відповідач станом на 28.02.2017р. заборгував ПАТ КБ «Приватбанк» 23953.26 грн., та добровільно не сплачує борг, то з метою захисту прав позивача, як сторони кредитного договору, з [PERSON] на його користь необхідно стягнути вказані кошти в примусовому порядку, а також понесені ним у справі судові витрати у виді судового збору в розмірі 1600 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved