Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

30 вересня 2020 року до Новосанжарського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] (надалі також позивач, [PERSON] ) до [PERSON] (надалі також відповідач, [PERSON] ) про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня подачі заяви по день повноліття. Ухвалою суду від 22 жовтня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 12-13). Аргументи учасників справи В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначала, що з відповідачем [PERSON] вони перебували у фактичних шлюбних відносинах. Сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьком яких у свідоцтвах про народження, відповідно, серії [NUMBER] від 05 вересня 2016 року та серії [NUMBER] від 23 січня 2018 року, записаний відповідач [PERSON] . Позивачем зазначено, що вони з відповідачем припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Після припинення сімейно-шлюбних відносин діти залишились проживати з [PERSON] . [PERSON] зазначила, що коштів на утримання дітей не вистачає, а відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання дітей. З огляду на викладене, вона змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] 20 листопада 2020 року відповідачем до суду надано відзив на позовну заяву (а.с. 18-19), за змістом якого [PERSON] проти позову частково заперечував. Зокрема, відповідачем зазначено, що на даний час на виконанні у Новосанжарському районному ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) перебуває виконавчий лист, виданий Новосанжарським районним судом від 11.01.2016 про стягнення з нього, [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] , щомісячно, починаючи з 03.11.2015 до досягнення дитиною повноліття. З огляду на викладене, відповідачем вказано, що у разі задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), то сумарно з нього буде стягуватися 58 відсотків від його доходу (заробітку), що суперечить вимогам частини 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження». Враховуючи зазначене, просив суд, стягнути з нього аліменти на користь позивача на утримання дітей у розмірі ј частини всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини певного віку, щомісячно. Позивач 25 листопада 2020 року до суду надала відповідь на відзив (а.с. 25-27), в якій зазначала наступне. Позивачем акцентовано увагу на тому, що відповідачем не доведено належним чином обставин, які позбавляють його можливості сплачувати аліменти на їх спільних дітей у тому розмірі, що зазначений у позовній заяві. Безпосередньо, відповідач не довів його незадовільного матеріального становища, не вказав про неналежний стан його здоров`я, не довів обставин покращення матеріального становища дітей і позивача. Посилання відповідача на те, що розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків його заробітної плати, у тому числі у разі відрахувань за кількома виконавчими документами, вважала безпідставними, оскільки, відповідно до частини 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», \~це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином (а.с. 37), клопотань про відкладення судового розгляду до суду не надходило. 09.12.2020 від [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд відповідної справи без її участі, в якій вона також просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с. 31). Відповідач, в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив суд розглянути справу без його участі та зазначив свою пропозицію про стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання дітей у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини певного віку щомісячно (а.с. 18-19). Також, від відповідача 22 грудня 2020 року до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій ним вказано про часткове заперечення проти позову з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву (а.с. 43). Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за даної явки, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 05 вересня 2016 року (а.с. 6), та [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 23 січня 2018 року (а.с. 7). Судом встановлено, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сімейно-шлюбні відносини припинили. З матеріалів справи вбачається, що спільні діти [PERSON] та [PERSON] перебувають на утриманні матері і сторони не дійшли згоди щодо добровільної сплати аліментів відповідачем, з огляду на що, позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання їх неповнолітніх дітей. Норми права, які підлягають застосуванню Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно з частиною 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. За змістом частини 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», відрахування із заробітної плати боржника в розмірі до 70% можливе за наявності однієї з умов: або відбування боржником покарання у виді виправних робіт, або стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Висновки щодо правозастосування З огляду на викладені норми чинного законодавства, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до вищевказаних положень Закону України «Про виконавче провадження», при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей допускається загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника до 70 відсотків. За змістом частини 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», відрахування із заробітної плати боржника в розмірі до 70% можливе за наявності однієї з умов: або відбування боржником покарання у виді виправних робіт, або стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. \~ \~ \~ \~Отже, аргумент позивача про неможливість стягнення з нього аліментів у заявленому позивачкою розмірі у зв`язку з тим, що загальний розмір відрахувань з його заробітку (доходу) буде становить більше 50 %, не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до частини 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір відрахувань із заробітної плати у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей не може перевищувати 70 відсотків, а не 50 %, як наполягав [PERSON] . \~ \~ \~ \~Досліджуючи при визначені розміру аліментів обставини, передбачені частиною 1 статті 182 СК України, суд зазначає, що відповідачем не надано доказів на підтвердження задовільного матеріального становища дітей, або наявності у нього такого стану здоров`я або матеріального забезпечення, що унеможливлює сплату ним аліментів у розмірі, вказаному у позовній заяві. \~ \~ \~ \~Натомість позивачем надано до суду довідку про отримання допомоги при народженні дитини, що є її єдиним доходом, оскільки [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с. 42). \~ \~ \~ \~Аргумент відповідача\~про те,\~що з\~нього вже\~стягуються аліменти\~на підставі\~ виконавчого\~листа,\~виданого Новосанжарським\~районним судом\~від 11.01.2016,\~на утримання\~дочки -\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~також не\~є підставою\~для визначення\~суми аліментів\~у розмірі\~меншому,\~ніж про\~це просить\~позивач,\~оскільки відповідно\~до правової\~позиції Верховного\~Суду,\~викладеної в\~постанові від\~16.09.2020\~у справі\~№ 565/2071/19, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно\~\~з іншою. Суд враховує матеріальне становище дітей, які є малолітніми, та не мають самостійного заробітку чи доходу. Зазначає, що [PERSON] та\~ [PERSON] перебувають на утриманні матері [PERSON] . Відповідачем даного факту не спростовано. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що відповідач є особою працездатного віку, і судом не встановлено обставин, які вказували б на неможливість відповідачем сплачувати аліменти у розмірі, заявленому в позові, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Отже,\~з відповідача\~підлягають стягненню\~на користь\~позивача аліменти\~на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Згідно з статтею 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнена на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір». Отже, відповідно до положень частини 6 статті 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 840 грн 80 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На викладеного,

Outcome: approved