Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

31.08.2015 року ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» («ВiЕйБi Банк») звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору №BLаЖГА00030090 від 23 квітня 2011 року в сумі 77 187,16 грн. В обґрунтування заявленого позову посилався на те, що 23.04.2011 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» і [PERSON] був укладений кредитний договір №BLаЖГА00030090, вiдповiдно до умов якого банк надав вiдповiдачу кредит на поточнi потреби в розмiрi 15 000,00 грн., з термiном повернення кредиту 23.04.2014 року. Процентна ставка встановлена на рiвнi 15% рiчних, щомiсячна плата в виглядi комісії за управлiння кредитом 1,75% вiд суми кредиту. Вiдповiдач зобов`язався сплачувати проценти i комiсiю за управлiння кредитом щомiсячно в день повернення кредиту вiдповiдно до платежiв, передбачених в Графiку погашення заборгованостi за кредитом. Банк виконав договiрнi зобов`язання за цим договором в повному обсязi, а вiдповiдач вiд виконання зобов`язань ухиляється, в зв`язу з чим за ним утворилась заборгованість, загальна сума якої станом на 07.08.2015 року становить 77187,16 грн., з них: прострочена до повернення сума кредиту 8860,90 грн., простроченi проценти за користування кредитом 3620,75 грн., комiсiя за РО (комiсiя за управлiння кредитом) 4725,00 грн., плата за пропуск платежів 59980,51 грн. Представник позивача повiдомив, що на пiдставi постанови Правлiння НБУ вiд 19.03.2015 №188 «Про вiдкликання банкiвської ліцензії та лiквiдацiю ПАТ «Всеукраїнський акцiонерний банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладiв фiзичних осiб прийнято рiшення вiд 20.03.2015 р. №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВiЕйБi Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на лiквiдацiю банку», вiдповiдно до якого з 20.03.2015 р. розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВiЕйБi Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на лiквiдацiю ПАТ «ВiЕйБi Банк» Славкiну М.А. 18.12.2015 року Дзержинським районним судом м. Харкова ухвалено заочне рішення, яким позов ПАТ «Всеукраїнський акцiонерний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованостi за кредитним договором задоволений. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «ВiЕйБi Банк» суму заборгованостi за кредитним договором №BLаЖГА00030090 вiд 23.04.2011 року в розмiрi 77187,16 грн.; стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 1218,00 грн. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.02.2018 року за заявою представника [PERSON] [PERSON] , заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.12.2015 року по цивільній справі за позовом ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано і справа призначена до розгляду за правилами позовного провадження з викликом сторін. 03.04.2018 року представник [PERSON] [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, просила позовні вимоги ПАТ «ВіЕйБіБанк» відхилити в зв`язку з пропуском строків позовної давності, недоведеністю і необґрунтованістю позову. В обґрунтування цієї вимоги представник відповідача посилалась на те, що відповідно до Правового висновку Верховного суду України від 23 листопада 2016 року у справі №6-2134цс16, Постанови Верховного суду України від 14\~грудня 2016\~рокуу справі №6-2462цс16, початок перебігу спливу строку позовної давності за кредитом починається з моменту останнього платежу за кредитом, який проведено відповідно до умов кредитного договору. Оскільки Позичальник припинив виконувати свої зобов`язання у січні 2012 року, строк позовної давності щодо стягнення коштів по зазначеному договору сплив у січні 2015 року через 3 роки за моменту пропуску чергового платежу. Також представник [PERSON] зазначає, що відповідно до умов укладеного кредитного договору строк кредитування визначений до 23.04.2014 року. Саме до цієї дати і діяли взяті на себе відповідачем перед банком зобов`язання. Таким чином, нарахування процентів є правомірним лише до 23.04.2014 року. Втім, згідно наданого позивачем розрахунку, проценти, штрафи і комісії продовжували нараховуватися банком аж до серпня 2015 р. Представник відповідача вважає такими, що не підлягають задоволенню, вимоги позивача про стягнення з [PERSON] плати за пропуск платежів в сумі 59980,51 грн., оскільки такий платіж в умовах договору відсутній, і що це за сума, як вона була нарахована з наданих позивачем документів залишається незрозумілим. Посилаючись на наданий банком графік, представник відповідача вказує, що станом на момент закінчення строку дії кредитного договору на 24 квітня 2014 року відповідно до наданого банком графіку у позичальника існує заборгованість 8860,90 грн. прострочена заборгованість по кредиту, 1994,28 грн. прострочена заборгованість по відсотках, 4662,50 грн. прострочена заборгованість по комісії за РО, а разом - 15515,68 грн., і залишається незрозумілим, яким чином банком була розрахована інша суму, які платежі, не обумовлені кредитним договором, були включені банком до позовних вимог. Окрім того, вказує представник відповідача, суду взагалі не були надані належні докази надання [PERSON] будь-яких коштів. Документи, додані до позовної заяви, не містять первинних документів, які б підтверджували виконання банком умов договору. На підставі викладеного представник відповідача вважає заявлені позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та поданими з пропуском строку позовної давності. В судове засідання представник позивача не з`явився, причину неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] , а також його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, до суду [PERSON] було подано заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідача. Суд, вивчивши матеріали справи та докази, надані сторонами по справі в обгрунтування своїх вимог та заперечень на позовні вимоги, доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до договору банківського обслуговування №BLаЖГА00030090 вiд 23.04.2011 року, укладеного мiж ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» i [PERSON] , ПАТ «Всеукраїнський акцiонерний банк» надав [PERSON] кредит в сумi 15 000,00 грн. з термiном повернення кредиту 23.04.2014 року. Процентна ставка встановлена на рiвнi 15% рiчних, комiсiя за управлiння кредитом 1,75% вiд суми кредиту. Позивачем прийняті на себе зобов`язання за кредитним договором були виконані в повному обсязі. Однак, [PERSON] прийняті на себе зобов`язання належним чином не виконувались, в зв`язку з чим виникла заборгованість. Позивачем до суду надано розрахунок заборгованості станом на 07.08.2015 року, відповідно до якого загальна заборгованість становить 77187,16 грн., з них: прострочена до повернення сума кредиту 8860,90 грн., простроченi проценти за користування кредитом 3620,75 грн., комiсiя за РО (комiсiя за управлiння кредитом) 4725,00 грн., плата за пропуск платежів 59980,51 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частина 1 ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повертати позикодавцеві позику в строк та в порядку, встановлені договором. Суд дійшов висновку про те, що відповідно до матеріалів справи, ПАТ «Всеукраїнський акцiонерний банк» надав [PERSON] кредит в сумi 15 000,00 грн. Оскільки зобов`язання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконував, з нього підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за основною сумою боргу, за процентами та передбачена умовами договору, комiсiя за РО (комiсiя за управлiння кредитом) в межах дії кредитного договору до 24 квітня 2014 року. В свою чергу, суд не приймає до уваги доводи представника відповідача [PERSON] щодо пропуску строків позовної давності через початок його перебігу з моменту останнього платежу за кредитом, який проведено відповідно до умов кредитного договору. Суд приймає до уваги визначений умовами договору строк дії договору до 23.04.2014 року. З урахуванням загального строку договору кредиту, позовну заяву позивачем подано в межах строку позовної давності в серпні 2015 року. При цьому, суд погоджується з доводами представника [PERSON] [PERSON] щодо того, що договір кредиту є строковим, і строк його дії визначено до 23 квітня 2014 року, отже нарахування процентів за користування кредитами поза межами даного строку суперечать положенням ст. 530, 631 Цивільного кодексу України. Суд погоджується, що станом на момент закінчення строку дії кредитного договору на 24 квітня 2014 року відповідно до наданого банком графіку у позичальника існує заборгованість:8860,90 грн. прострочена заборгованість по кредиту; 1994,28 грн. прострочена заборгованість по відсотках; 4662,50 грн. прострочена заборгованість по комісії за РО, а разом - 15515,68 грн. Щодо суми стягнення в розмірі 59 980,51 грн., визначеного як «плата за пропуск платежів», суд зазначає, що відповідно до умов договору, зазначений платіж не передбачено до нарахування, тому у цій частині позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на користь позивача 15 515,68 грн., з яких 8 860,90 грн. прострочена заборгованість по кредиту; 1 994,28 грн. прострочена заборгованість по відсотках; 4662,50 грн. прострочена заборгованість по комісії за РО. В іншій частині позовних вимог відмовити. Вiдповiдно до рiшення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладiв фiзичних осiб №63 вiд 20.03.2015 про початок процедури ліквідації ПАТ «ВiЕйБi Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на лiквiдацiю банку, з 20.03.2015 р. розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акцiонерний банк» з вiдшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осiб коштів за вкладами фізичних осiб. Згiдно з п. 22 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збiр» (в редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом), вiд сплати судового збору звiльняється, зокрема, уповноважена особа Фонду гарантування вкладiв фiзичних осiб у справах, пов`язаних зi здiйсненням тимчасової адміністрації i ліквідації банку. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума судового збору на користь держави. Відповідно до положень ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, при цьому судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Позовну заяву подано до суду у 2015 році. Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2015 року становить 1218,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial