Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

30.06.2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 25 квітня 2005 року знаходиться з відповідачем у зареєстрованому виконкомом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області шлюбі, за актовим записом №15. За період шлюбу у подружжя народились діти [PERSON], [INFO], [PERSON], 26 листопада 2014 року, які проживають разом із позивачем та знаходяться на її утриманні. Фактично сімя розпалась наприкінці 2016 року. З цього часу відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча за станом здоровя є працездатним, хронічними захворюваннями не страждає. Інших дітей [PERSON] не має, стягнень по іншим виконавчим листа не проводиться. Посилаючись на ст. 180 СК України, позивач просить суд, стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на свою користь на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки його доходу, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з дня подання позовної заяви до суду. До початку проведення судового засідання позивач надала суду заяву про розгляд справи без її участі, та підтримання заявлених вимог. Відповідач до початку проведення судового засідання надав суду заяву про розгляд справи без його участі та визнання позовних вимог [PERSON] Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах з 25 квітня 2005 року підтверджується копією Свідоцтва про шлюб, виданого 25 квітня 2005 року виконкомом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області [PERSON] І-КИ №004601, про що в Книзі реєстрації шлюбів 25 квітня 2005 року зроблено відповідний актовий запис за №15 (а.с.8). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження [PERSON] 1-КИ №027568, видане 02 вересня 2005 року виконкомом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області), [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження [PERSON] І-КИ №507766, видане у грудні 2014 року виконавчим комітетом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області)(а.с.5-6). Довідкою, виданою 19.06.2017 року Іларіонівською селищною радою Синельниківського району Дніпропетровської області, зазначено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають разом із матірю [PERSON] та знаходяться на її утриманні (а с. 8). Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способом виконання батьками цього обовязку відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України є в тому числі й присуджені за рішенням суду кошти (аліменти) у частці від доходу матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч.2-3 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15. 05. 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а також ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів ; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. З огляду на зазначене вище, суд, вважає, з урахування визнання відповідачем позову, про що надано суду відповідну заяву, доцільним та необхідним здійснити стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання двох дітей, у зазначеній позивачем [PERSON] частці, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, що відповідатиме вимозі ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Сторонам розяснити, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved