Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

29 липня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В заяві зазначає, що 17 вересня 2004 року, позивач уклала шлюб з відповідачем [PERSON], який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 989. Від цього шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Дитина в даний час перебуває на повному її утриманні та проживає з позивачем в м.Радехів, де самостійно своїми силами, позивач намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати її. Відповідач, ухиляється від виконання свого обов'язку матеріальну допомогу не надає, участі у вихованні сина не приймає, тобто не виконує жоден із тих обов'язків, які покладені на нього законом як на батька дитини. На час звернення до суду між ними не досягнуто згоди з приводу способу виконання обов'язку по утриманню дитини. На скільки відомо позивачу, відповідач неофіційно працює в Росії, де отримує нерегулярний, мінливий дохід, який повністю витрачає на свої потреби, тому вважає, що аліменти з відповідача слід стягувати у твердій грошовій сумі по 1500 гривень на дитину щомісячно починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитини повноліття. Просить ухвалити рішення про стягнення аліментів з [PERSON], [INFO], на її користь на утримання сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття з проведенням індексації розміру аліментів, відповідно до Закону. Позивач перед початком розгляду справи подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.13). Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалася позивач. Відповідач у судове засідання не зявився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Тому, згідно з ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача в заочному порядку, на підставі наявних доказів, чого не заперечила позивач у письмовій заяві. У відповідності до ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з таких підстав. Суд встановив, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 17.09.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції, актовий запис за № 989 (а.с.7) Від шлюбу у них народився син [PERSON] [INFO] (а.с. 6.). Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, обовязок надавати утримання неповнолітніх дітей, тобто дітей, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Виходячи з норм вказаної статті, приймаючи до уваги, що неповнолітня дитина позивача проживає разом із останньою та перебуває на повному її матеріальному утриманні і домовленості між нею та відповідачем про способи виконання обовязку утримувати дитину не досягнуто, суд вважає вимоги позивача про стягнення із відповідача аліментів на утримання неповнолітьої дитини є правомірними. Згідно із ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги, тому з нього необхідно стягувати аліменти в примусовому порядку. Визначаючи розмір аліментів, судом враховано те, що дитина потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працездатними та може таку надати. У звязку з тим, що відповідач є працездатного віку, тому суд прийшов до висновку, що стягнення аліментів на утримання дитини розмірі 1000 гривень (з проведенням індексації, відповідно до закону), буде відповідати інтересам дитини обставинам справи і вимогам закону. Враховуючи вищенаведене, вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів; обовязок обох батьків утримувати дитину до досягнення повноліття; суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, а відтак підлягають до часткового задоволення. У відповідності до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При наявності у позивача доказів про одержання відповідачем доходів у більшому розмірі, а також документального підтвердження додаткових витрат на особливі потреби дитини, вона не позбавлена у майбутньому заявити вимогу про збільшення розміру аліментів. У відповідності із вимогами с т.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати стягнути із відповідача.

Outcome: partial