Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

31 серпня 2017 року до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості звернулось ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК». Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказав, що відповідно укладеного договору б/н від 11.11.2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 1800,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну карту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов договору та відповідного законодавства відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобовязання по погашенню кредиту, в результаті чого станом на 07 серпня 2017 року виникла заборгованість у розмірі 15766,35 грн., що складається з: заборгованості за кредитом 1609,15 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 12930,23 грн., а також штрафів відповідно до пункту п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500,00 грн. штраф (процентна складова) 726,97 грн. Позивач просить стягнути з відповідача всю суму заборгованості та судові витрати за розгляд справи судом у розмірі 1600,00 грн. Відповідач 09 листопада 2017 року подав свої заперечення на позов, в якому висловив свою позицію стосовно справи. Позов визнав частково в розмірі 4824 грн., до решти позовних вимог просив застосувати строки позовної давності (а.с.49, 64). Позивач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, суду подав заяву в якій виклав прохання, проводити розгляд справи за відсутності його представника (а.с.3, 38). Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, суду подав заяву в якій виклав прохання, проводити розгляд справи за його відсутності (а.с.49, 64). Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Згідно з ст.ст.1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до заяви відповідача від 11.11.2013 р. (а.с.5) він згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку і виразив свою згоду на те, що вказана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.7-30). Отже між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та відповідачем 11.11.2013 року укладено договір, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 1800,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку. Згідно з ст.526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтями 610 та 623 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. У відповідності до умов кредитного договору відповідач взяв на себе зобовязання вносити не менше обовязкового щомісячного платежу у рахунок погашення заборгованості до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості (а.с.6). Умови договору відповідачем [PERSON] порушені, про що свідчить розрахунок, наданий позивачем (а.с. 4). Згідно розрахунку, з 28.02.2014 року відповідач допустив прострочення виконання зобовязання. Таким чином з наступного дня, тобто 01.03.2014 року у позивача виникло право вимоги до відповідача щодо належного виконання зобовязання. У відповідності з ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки, відповідач визнав заборгованість у розмірі 4824,00 грн. а визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що наявні всі законні підстави для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості по кредиту у розмірі 4824,00 грн. У відповідності, ч.1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У відповідності, ч.1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно із частинами 3, 4, 5 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судового рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. У відповідності до ч. ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Обставин, що свідчать про зупинення чи переривання перебігу строку позовної давності, судом не встановлено. З матеріалів справи вбачається, що на момент звернення до суду із позовом позивачем пропущено строк позовної давності та не наведені поважні причини його пропуску.За таких обставин, клопотання відповідача про застосування строку позовної давності до невизнаної частини заборгованості за кредитним договором б/н від 11.11.2013 року (а саме 15766,35 грн. 4824,00 грн. = 10942,35 грн.) підлягає до задоволення. Таким чином з урахуванням всіх обставин в їх сукупності, суд вважає, що в цій частині позовних вимог необхідно відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому, в звязку з частковим задоволенням позову, з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягти 496 грн. 00 коп.

Outcome: partial