Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

29 листопада 2013 року [PERSON] звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу у сумі 7000,00 гривень, свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] взяв у неї гроші у сумі 10000,00 гривень, які зобов'язався повернути до 01.05.2013 року, про що власноруч написав розписку. До часу звернення до суду [PERSON] повернув [PERSON] грошові кошти частково в сумі 3000,00 гривень, решту в розмірі 7000 гривень не повернув взагалі, тому позивач змушена звернутися до суду з цим позовом, також позивач просить стягнути з відповідача 500,00 гривень за послуги адвоката та судові витрати в сумі 229,40 гривень. В призначене судове засіданні позивач не з'явилася, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В призначене судове засіданні відповідач не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 24), причин неявки в судове засідання не повідомив, заяв про розгляд справи в його відсутності не надав, заперечень на позов не надав. З урахуванням неявки в судове засідання належним чином повідомленого відповідача від якого не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та згоду позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, оцінивши докази, які містяться у справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] отримав від [PERSON] гроші в сумі 10000,00 гривень та зобов'язувався їх повернути до 01.05.2013 року, про що позивачем було надано власноруч написану відповідачем розписку (а.с. 8, 27). Таким чином, вищевикладене свідчить про те, що сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики й розписка свідчить про укладення договору позики між позивачем та відповідачем, відповідно до якого відповідач отримав від позивача 10000,00 гривень,які він зобов'язувався повернути до 01.05.2013 року. Відповідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позичальником) у строк та в порядку, що встановлені договором. В позовній заяві [PERSON] зазначає, що відповідач частково повернув гроші у сумі 3000,00 гривень, решту боргу у сумі 7000 гривень відповідач позивачу не повернув, доказів в спростування цих обставин відповідачем суду не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач не виконав свого обов'язку з повернення частини позики, що залишилася, чим припустив порушення умов договору позики. За таких обставин, з врахуванням порушення [PERSON] умов договору позики щодо своєчасного і повного повернення боргу, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] боргу в розмірі 7000,00 гривень обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача 500,00 гривень на оплату послуг адвоката. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. В підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу позивачем до матеріалів справи надано звіт адвоката [PERSON] від 29.11.2013 року, відповідно до якого адвокат надала правову допомогу, яка полягала, зокрема, в укладенні договору з [PERSON] про надання правової допомоги і роз'яснення порядку її надання, порядок звернення до суду з приводу позбавлення батьківських прав, вивчення обставин казусу тощо. Згідно цього звіту адвокатом [PERSON] в якості гонорару одержано від [PERSON] 500,00 гривень (а.с. 9). Проте, до позовної заяви позивачем не надано договору про надання правової допомоги, укладеного з адвокатом. Також, з звіту від 29.11.2013 року вбачається, що правова допомога надавалася з питання позбавлення батьківських прав, тобто правова допомога не стосувалася витра, пов'язаних з розглядом цієї цивільної справи про стягнення боргу, тому в частині стягнення з відповідача 500,00 гривень за правову допомогу суд відмовляє за необґрунтованістю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 229,40 гривень.

Outcome: partial