Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

31.01.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що від сумісного життя з [PERSON] мають доньку [PERSON], яка знаходиться на її утриманні. На даний час донька є повнолітньою та продовжує своє навчання у Запорізькому національному технічному університеті на денній формі навчання, стипендію не отримує, оплату за навчання сплачує вона. Відповідач у добровільному порядку допомогу на утримання доньки не надає. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів, встановлених для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня находження позову до суду та до досягнення донькою 23-річного віку. 19.02.2019 року ухвалою судді було відкрито спрощене провадження по справі. 28.03.2019 року до суду надійшов відзив на позов представника відповідача адвоката [PERSON], в якому вона просить суд в задоволенні позову відмовити. Вказує, що [PERSON] через проблеми із здоровям обмежений у працездатності, на даний час не працює та знаходиться на утриманні у своєї сімї. Крім того, у відповідача є на утриманні неповнолітній син [PERSON]. У відповідача відсутня у володінні нерухомість або рухоме майно, інші майнові права. 22.04.2019 року від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій вона вказала, що відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів на своїх дітей. Просить суд врахувати, що вона через тяжкі матеріальні та сімейні обставини, не має можливості самостійно утримувати доньку під час її навчання. Вона хворіє, не працює, має кредитну заборгованість. Утримує хвору матір [PERSON], яка має мінімальний розмір пенсії. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримала, пояснила суду, що хвороба, на яку хворіє відповідач не обмежує його у працездатності. Представник відповідача адвокат [PERSON] просила суд в задоволенні позову відмовити, пояснила, що [PERSON] не працює, тяжко хворіє, донька [PERSON] під час навчання проходить практику, за що отримує грошову винагороду, тому матеріальної допомоги не потребує. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи представників сторін, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, та прийшов до наступних висновків. Батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] проживає разом з матірю за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] навчається з Запорізькому національному технічному університеті з 01.09.2018 року, згідно додаткової угоди №1 до договору про надання освітніх послуг, вартість навчання становить за другий навчальний рік 11\~448 грн, третій рік 11\~872 грн., четвертий 12455 грн. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. [PERSON] є повнолітньою, матеріалами справи підтверджується, що вона продовжує навчання, а тому за наявності можливості надавати матеріальну допомогу, батько [PERSON] зобовязаний надавати допомогу на її утримання. Суд враховує, що [PERSON] навчається на денній формі навчання, стипендію не отримує, навчання є платним. Посилання представника відповідача на те, що [PERSON] отримує грошові кошти під час проходження практики, матеріалами справи не підтверджуються. [PERSON] має захворювання хронічний тромбофлебіт глибоких вен нижніх кінцівок. Суд враховує, що хвороба є хронічною, проте докази того, що вона обмежує працездатність відповідача, в матеріалах справи відсутні. [PERSON] має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], сплачує на його користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень за рішенням суду. Відомості про доходи відповідача в матеріалах справи відсутні, його представник пояснила, що [PERSON] знаходиться на утриманні сімї. Разом з тим, доказів непрацездатності відповідача суду не надано. Інші обставини, які суд враховує суд при визначенні аліментів відповідно до пунктів 3-1, 3-2 ч.1 ст.182 СК України, відсутні. Таким чином, суд встановив, що [PERSON] у звязку із навчанням на денній платній формі навчання та відсутністю стипендії, потребує матеріальної допомоги своїх батьків. Відповідач, хоча і обмежений у можливості надавати таку допомогу у звязку із утриманням іншої дитини, хронічною хворобою, проте не є непрацездатним, а тому може надавати допомогу на утримання доньки [PERSON], у звязку із цим суд визначає аліменти у розмірі, меншому ніж просить позивач у своїх вимогах. Суд, з урахуванням всіх встановлених обставин, вирішив стягнути з відповідача аліменти на користь [PERSON] на утримання повнолітньої доньки [PERSON], у розмірі 1/8 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 31.01.2019 року та до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення донькою 23-річного віку. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів на рівні, не меншому ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] не є дитиною, а є повнолітньою. Тому дане положення до даних правовідносин не застосовується. Обмеження аліментів розміром у десять прожиткових мінімумів, встановлених для дитини відповідного віку, не підлягають застосуванню з аналогічних підстав, а також у звязку із тим, що розповсюджується на вимоги про стягнення аліментів за судовим наказом згідно п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України. Судовий збір підлягає стягненню з [PERSON] на користь держави, оскільки позивач сплачена від сплати судового збору при подачі позову. На підставі викладеного та

Outcome: partial