Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

30.07.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] і просить постановити рішення, яким розірвати їхній шлюб зареєстрований 10.10.2001 року в відділі рагс Івано-Франківського міського управління. З позовної заяви поданої позивачем, вбачається, що 10.10.2001 року в відділі рагс Івано-Франківського міського управління було зареєстровано шлюб між сторонами. У шлюбі народилася одна дитина: дочка, [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося по тій причині, що у них, як в подружжя відсутнє взаєморозуміння. Разом не проживають більше восьми років, а також не спілкуються. Шлюб носить формальний характер, сім`я розпалася, збереження якої є недоцільне. Просить позовні вимоги задовольнити з викладених у позові підстав. Позивач в судове засідання не з`явився. Згідно поданої ним заяви, позовні вимоги підтримує повністю з наведених в позові підстав і просить справу розглянути без його участі. Дочку, [PERSON] залишити проживати з відповідачем. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча у встановленому законом порядку була повідомлена про час та місце судового засідання, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнала. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч.3, ч.4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10.10.2001 року в відділі рагс Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10.10.2001 року (а.с.6). У шлюбі народилася одна дитина: дочка, [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Сімейне життя у подружжя не склалося по тій причині, що у них відсутнє взаєморозуміння, разом не проживають більше восьми років. Шлюбно-сімейні відносини припинилися, сім`я розпалася остаточно. Згідно ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Дочку залишити проживати із матір`ю. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач звільнений від сплати судового збору, згідно ст.5 ч.1 п.9, Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року за №3674-VІ, зі змінами, що підтверджується копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 21.01.2019р., згідно якої [PERSON] має інвалідність першої групи (а.с.8). У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір. На підставі вищенаведеного та ст.ст. 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved