overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

29 жовтня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 05 вересня 2017 року Нововолинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис №205. Від спільного проживання в подружжя є малолітній син [PERSON] , [INFO] . Вимоги позивач обгрунтовує тим, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та ведення домашнього господарства. З 2019 року фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не пов`язані спільним побутом. Неодноразові спроби примирення були нетривалими. Подальше перебування в шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам. Вважає, що примирення і збереження сім`ї є неможливим, оскільки сім`я існує формально, а тому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем [PERSON] . Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву, просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задоволити (а.с.25). Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, просить справу слухати у його відсутності, позов визнає повністю, не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем [PERSON] (а.с.26). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, із врахуванням засад добровільності шлюбу, встановлених ст.24 Сімейного кодексу України, а також того, що сторони згідні на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати. Враховуючи, що до початку розгляду справи по суті відповідач визнав позов, суд, відповідно до вимог ст.141, ст.142 ЦПК України, стягує з відповідача [PERSON] в користь [PERSON] 50 відсотків сплаченого останньою судового збору, що становить 420,40 грн. і підтверджується документально (а.с.2), а решту 50 відсотків, що становить 420,40 грн., суд повертає позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

29 жовтня 2020 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було укладено 07 серпня 1993 року у Нововолинському міському відділі ЗАГСу Волинської області, актовий запис №294. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07 серпня 1993 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] . У шлюбі народилося двоє дітей які на даний час повнолітні. Подружнє життя з відповідачем не склалося через різницю в поглядах на життя та побут, виховання дітей. Відповідач не проявляє їй та сім`ї належної уваги та турботи, живе власним життям і інтересами. Зазначає, що відносини між ними припинені, вони не спілкуються та не ведуть спільного господарства, а тому подальше перебування в шлюбі суперечить її інтересам. Просить розірвати їх шлюб в судовому порядку та стягнути з відповідача в її користь судові витрати у справі. У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності, позов підтримала, просила його задоволити (а.с.18). У підготовче засідання відповідач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав, не заперечив щодо розірвання шлюбу (а.с. 19). Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та наявність законних підстав, шлюб між позивачем та відповідачем суд розриває. Також, враховуючи вимоги ст.141, ст.142 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] 50% сплаченого нею судового збору, що становить 420,40 грн. та підтверджується документально (а.с.3), а решту 50%, суд повертає позивачу з Державного бюджету України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

29 жовтня 2020 року до суду надійшла заява [PERSON] про надання права на шлюб. 02 листопада 2020 року заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Заява [PERSON] обгрунтована тим, що у квітні 2019 року вона познайомилась з [PERSON] , [INFO] . Між ними склалися дуже теплі і щирі стосунки, вони мають взаємні міцні почуття любові та поваги один до одного. Перебуваючи у відносинах з [PERSON] , вона завагітніла. Вони з [PERSON] , маючи намір укласти шлюб, звернулись до Окнянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), щоб подати заяву про реєстрацію шлюбу, однак їм було відмовлено, оскільки вона не досягла шлюбного віку - 18 років. Надання права на шлюб для неї є необхідним і відповідає її інтересам, оскільки у них із [PERSON] незабаром народиться спільна дитина, яку вони бажають виховувати як повноцінна родина, тому вони хочуть оформити свої стосунки згідно вимог чинного законодавства України, шляхом укладення шлюбу. Тому вона змушена звернутись до суду з зазначеною заявою. Заявник в судовому засіданні на задоволенні заяви наполягала, надавши аналогічні пояснення. Заінтересована особа - [PERSON] підтвердив обставини, зазначені в заяві, та проти задоволення заяви [PERSON] не заперечував. Заінтересована особа - [PERSON] також не заперечувала проти задоволення заяви та пояснила, що вона є матір`ю заявника і вважає, що надання її доньці права на шлюб не суперечить інтересам останньої, так як між її донькою та [PERSON] серйозні відносили, вони обдумано підійшли до рішення про утворення сім`ї. Крім того, вони мають спільне бажання, щоб їх дитина народилася у шлюбі. Представник заінтересованої особи Окнянського районного відділу державної реєстрції актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явилася, однак від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. /а.с.14-15/. Тому справа розглянута у відсутність представника зазначеної заінтересованої особи, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Вислухавши пояснення заявника, заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст.22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Як вбачається з копії паспорта заявника [PERSON] , остання народилася [INFO] , досягла шістнадцяти років, однак не досягла шлюбного віку /а.с.4/. Заявник [PERSON] перебуває у стані вагітності /а.с.6/. Особа, з якою заявник бажає укласти шлюб - [PERSON] досяг шлюбного віку /а.с.17/. Статтею 23 СК України встановлено, що за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Судом встановлено, що заявник [PERSON] досягла шістнадцяти років - віку, з якого суд може надати право на шлюб, укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] відповідає інтересам заявника та інтересам її майбутньої дитини, а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

29 жовтня 2020 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем зареєстрований 16 серпня 2013 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, згідно актового запису № 912 розірвати. В обґрунтування позову зазначила, що 16 серпня 2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу у них дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені з 2017 року. Причиною розпаду сім`ї є несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя, тому сім`я розпалася остаточно і відновлена бути не може. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та просить шлюб розірвати, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач \~ [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явився,\~про час\~і місце\~розгляду справи\~був належним\~чином повідомлений,\~причини неявки\~суду не\~повідомив. Відзиву на позов не надійшло. Зі згоди позивача та на підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони 16 серпня 2013 року уклали шлюб (арк.с.4). Від зазначеного шлюбу у них дітей немає. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть з 2017 року, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

29 жовтня 2020 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що з 17 жовтня 1998 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У шлюбі мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Наразі шлюбні відносини між ними фактично припинено, шлюб існує формально. Причиною розпаду відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, різні погляди на життя та сімейні обов`язки. Спільне господарство між подружжям не ведеться, проживають окремо. Вважає, що шлюб розпався остаточно, просила його розірвати. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ухвали суду від 16 листопада 2020 року справа розглядається у спрощеному провадженні із викликом сторін у судове засідання. Разом з позовом від позивачки надійшла заява, про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі. 05 лютого 2021 року від відповідача [PERSON] надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, не заперечує проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим ухвалити рішення у відсутність сторін на підставі наявних доказів та приходить до висновку про обґрунтованість пред`явленого позову з наступних підстав. Згідно із положеннями ст. 18, 51, 56, 110 Сімейного кодексу України (далі за текстом «СК України»)дружина і чоловік мають рівне право на повагу своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, в тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Іллічівський відділом реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя Донецької області від 17 жовтня 1998 року, актовий запис № 366. У шлюбі мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження. Про наявність спору щодо визначення місця проживання неповнолітньої доньки, а також майнового характеру станом на день розгляду справи сторонами не заявлено. На підставі викладеного, зважаючи також на визнання пред`явленого позову відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства та моральним засадам суспільства, не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% від понесених нею та документально підтверджених витрат з оплати судового збору. Інша частина витрат з оплати судового збору підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету. На підставі ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

29 жовтня 2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги [PERSON] зазначила, що з відповідачем зареєстрували шлюб 15 лютого 1992 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Вказувала, що подружнє життя не склалось, через психологічну несумісність, відповідач зловживає спиртними напоями, як наслідок ображає, виникають сварки та скандали. Як подружжя разом не проживають. Ухвалою суду від 09 листопада 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач [PERSON] відзив на позов не подав. Тому, відповідно до ст.280 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи. Відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що між сторонами 15 лютого 1992 року зареєстровано шлюб Понінківською селищною радою Полонського району Хмельницькій області, актовий запис №7, від спільного проживання мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Через відсутність спільних інтересів, різні погляди на життя та непорозуміння, сторони припинили сімейні відносини і спільне проживання. Зазначені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожної сторони та їх дитини, тому, відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд знаходить підстави для розірвання між сторонами шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

29 жовтня 2020 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 19 листопада 1997 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просила їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не з`явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, позивачка в позові просила провести розгляд справи за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України, суд, вважаючи за можливе здійснити заочний розгляд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 19 листопада 1997 року Воскресенською селищною радою Жовтневого району Миколаївської області між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 24. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що має істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

29 жовтня 2020 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що з 10 квітня 2007 перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину. Фактично шлюбі стосунки між подружжям припинено. Причина розпаду сім`ї полягає у відсутності взаєморозуміння, взаємоповаги, втраті почуттів. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просила його розірвати. Позивачка до судового засідання не з`явилась надавши заяву з проханням провести розгляд справи без її участі. На задоволенні позову наполягає. Відповідач [PERSON] будучи у встановленому порядку повідомленим про час і місце розгляду справи, до суду повторно не прибув з невідомих причин, будь-яких заяв чи клопотань по суті справи не надав. За наведених обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України, та дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наведеного. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 квітня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого 10 квітня 2007 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 201. Згідно свідоцтва про народження, виданого 27 серпня 2007 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №638, [PERSON] народився [INFO] , батьками якого зазначені сторони по справі. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ст. 110 СК України один із членів подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивачка скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберегти шлюб з відповідачем За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим, тому він підлягає розірванню. Відповідно до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 840,80 гривень, сплачений позивачем за подання даного позову, покладається на відповідача. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

29 жовтня 2020 року ТОВ «Хмельницькгаз збут» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання природного газу в розмірі 10\~631,79 грн. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач не регулярно сплачувала за надані послуги з постачання природного газу, внаслідок чого утворилась заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про здійснення розгляду справи без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань в судове засідання не направляла. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду представника позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] за особовим рахунком № [NUMBER] . Договір постачання природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах, а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 67 Житлового кодексу України\~плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Незважаючи на неодноразові попередження про необхідність повного погашення заборгованості, відповідач систематично недоплачує за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 10\~631,79 грн. Дані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості та іншими доказами, що знаходяться в матеріалах справи. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому з відповідача на користь ТОВ «Хмельницькгаз збут» підлягає стягненню заборгованість за послуги з постачання природного газу в сумі 10\~631,79 грн. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі становлять 2 102 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved