Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

8 травня 2014 года [PERSON] звернулась в суд з позовом до ТОВ «Скіф-2» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди. Вона обґрунтовувала свої вимоги тим, що працювала у відповідача випускаючим редактором з 2 січня 2007 року по 3 березня 2014 року. В день звільнення відповідач не провів з нею повний розрахунок, що є порушенням ст.116 КЗпП України. На її думку заборгованість по заробітній платі з урахуванням несплачених відпускних складає 20000грн. Тому просила стягнути заборгованість по заробітній платі у вказаному розмірі, а також стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені з 4 березня 2014 року по день ухвалення рішення у справі у розмірі 6920грн. Крім того, просила стягнути моральну шкоду у зв'язку з вказаними порушеннями законодавства про працю в розмірі 1000грн., яка полягає у моральних стражданнях у зв'язку з несплатою їй заробітної плати, що змушує прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Позивач [PERSON] в судове засідання не явилась, подала заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі та просила розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача позов визнала частково та пояснила суду, що заборгованість по заробітній платі на час звільнення позивачки складала 5060грн.32коп., компенсація за невикористану відпустку - 2565грн.15коп. В день звільнення [PERSON] належна їй загальна сума 7625грн.47коп. виплачена не була, але ця заборгованість їй була сплачена 5 червня 2014 року і на день розгляду справи заборгованості по зарплаті перед позивачкою немає. У зв'язку із затримкою розрахунку вона не заперечує проти стягнення з ТОВ «Скіф-2» на користь позивачки середнього заробітку за період з 4 березня 2014 року по 5 червня 2014 року, тобто по день фактичного розрахунку. У задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди просила відмовити, оскільки моральна шкода позивачці завдана не була. Заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працювала у відповідача випускаючим редактором з 2 січня 2007 року, а 3 березня 2014 року була звільнена з роботи на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін (а.с.11-13). У відповідності до вимог ч.1ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення [PERSON] належні при звільненні суми виплачені відповідачем не були. Заборгованість підприємства по заробітній платі перед [PERSON] становила 7625грн.47коп. (а.с.33), але ця заборгованість була сплачена 5 червня 2014 року, що сторонами не оспорюється, і у стягненні заборгованості по заробітній платі слід відмовити у зв'язку із її сплатою на час розгляду справи судом. Частиною першою статті 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Тому, з відповідача на користь [PERSON] слід стягнути середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні з 4 березня 2014 року по 5 червня 2014 року включно, тобто по день фактичного розрахунку. Вирішуючи питання про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд керується Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 з відповідними змінами. Згідно п.2 Порядку обчислення такого середнього заробітку визначається виходячи з виплат за останні два календарні місяці, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. У даному випадку подією, з якою пов'язана виплата середнього заробітку є звільнення позивача з роботи 3 березня 2014 року. Останні два календарних місяці, протягом яких працював позивач і які суд бере до уваги для розрахунку, були січень та лютий 2014 року. Згідно з довідкою (а.с.34) при п'ятиденному робочому тижні середньоденний заробіток позивача складає 77,52грн. (1805,00грн.+1373грн.32коп.) : (21дн.+20дн.), а час затримки розрахунку складає 65 днів, і, таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку, який слід стягнути з відповідача на користь позивача, складає 5038грн.80коп. (77,52грн.х65дн.) Суд також вважає, що вказані порушення з боку відповідача законних прав позивача призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, вимагали від [PERSON] додаткових зусиль для організації свого життя. Розмір спричиненої моральної шкоди слід встановити в 1000грн. Визначаючи такий розмір моральної шкоди суд враховує характер та глибину душевних страждань позивача, а також вимоги розумності та справедливості. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд вважає за необхідне згідно з вимогами ст.88 ЦПК України присудити з відповідача судові витрати, а саме, стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 487грн.20коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial