Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

30 травня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між ними та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. При цьому аліменти просила стягувати у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, або за умови, якщо відповідач не працює і немає інших доходів із середньої заробітної плати працівника відповідної категорії або некваліфікованого працівниками в м. Полтаві, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги в частині розірвання шлюбу позивач обґрунтувала тим, що подружні стосунки припинились через відмінність поглядів на шлюб та сім`ю, нехтування відповідача сімейними цінностями, ініціювання ним сварок. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність та підтримання позовних вимог. Відповідач, будучі належним чином повідомленим судом про час та місце розгляду справи за місцем своєї реєстрації (ч.8 ст. 128 ЦПК) в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв по суті справи від нього не надходило. В зв`язку з цим, суд відповідно до норм ст. 280 ЦПК України розглядає справу у заочному порядку та ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Так, 30 січня 2016 року сторони [PERSON] та [PERSON] у відділі ДРАЦС Шишацького РУЮ у Полтавській області зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 30 січня 2016 року (а.с.8). Сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] , виданим 25.08.2016 (а.с.9) Згідно доводів позовної заяви з березня 2019 року позивач проживає разом з дитиною окремо від відповідача. Позивач в категоричній формі наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи збереження сім`ї неможливим. Майнових претензій сторони один до одної не висловлювали. Спір щодо місця проживання неповнолітньої дитини на даний час відсутній. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За змістом ст.ст. 54, 55 СК України базовою засадою побудови сімейних відносин є рівність чоловіка і жінки, взаємні почуття любові і поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки це суперечило б волі та інтересам щонайменше одного з них (позивача), суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Враховуючи те, що позивач не виявила бажати змінити прізвище на дошлюбне, суд,

Outcome: partial