Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

29.11.2016р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON], в якому просив суд усунути перешкоди у його спілкування з донькою, які йому чинить відповідачка та визначити спосіб участі у вихованні доньки [PERSON], 28.04.2014р. народження (з урахуванням неодноразових уточнених позовних вимог (а.с. № 3 7, 77, 78, 128, 129, 180, 181). В обґрунтування заявлених позовних вимог з урахуванням остаточних уточнень від 29.06.2017р. (а.с. № 3 7, 180, 181), та в ході судового розгляду справи посилався на те, що він з листопада 2012р. по червень 2014р. перебував з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах, від яких у них 28.04.2014р. народилася донька [PERSON]. Після народження дитини відносини між ними погіршилися. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.02.2016р.,яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.03.2016р. його визнано батьком малолітньої [PERSON], про що Жовтневим ВДРАЦС ДМУЮ внесені зміни до актового запису № 648 від 08.05.2014р., а свідоцтво про народження дитини [PERSON] було видано повторно. Після припинення фактичних шлюбних відносин з відповідачкою, донька залишилася проживати з матірю. Відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні з донькою, виявляє відкрите небажання у зустрічах із дитиною. Рішенням АНД районної у місті Дніпропетровську ради від 11.05.2016р. № 120 визначено дні його побачень з донькою: кожні першу, третю суботу, неділю з 10.00 год. до 12.00 год., в присутності матері. Але рішення відповідачка не виконує, про що свідчать його звернення до органу опіки і піклування АНД районної у місті ради та до правоохоронних органів. При цьому, зазначав, що визначений рішенням органу опіки та піклування спосіб його участі у вихованні доньки не відповідає інтересам як його так і дитини. До того ж виконання визначеного порядку побачень з дитиною в присутності матері ускладнений тим, що між позивачем та відповідачкою склалися неприязні стосунки, а тому присутність відповідачки лише призводить до нових конфліктів, що може негативно вплинути на психологічний стан дитини. Стосовно можливого порядку побачень, зазначає, що він має гнучкий графік роботи. Згідно із наказами ДП «Виробничого обєднання «Південний машинобудівний завод імені Макарова» від 14.07.2016р. № 359, від 05.10.2016р. № 520 має одноденний робочий режим роботи - кожен понеділок. Отже може присвятити доньці більше часу, ніж визначено рішенням органу опіки і піклування. Враховуючи викладене, просив суд в остаточній редакції позовних вимог від 29.06.2017р. (а.с. № 180, 181) зобовязати відповідачку не чинити йому перешкоди у спілкуванні з донькою [PERSON], у її вихованні під час перебування дитини у дошкільному навчальному закладі, загальноосвітньому навчальному закладі, визначити йому способи участі у вихованні дитини у такому порядку. 1) щопятниці, після відвідування дитиною дошкільного навчального закладу до 19.00 год. цього ж дня, без присутності матері та інших осіб в місцях дозвілля та відпочинку або за місцем проживання [PERSON], з правом забирати дитину з дошкільного навчального закладу; 2) кожної суботи, з 10.00 год до 19.00 без присутності матері та інших осіб в місцях дозвілля або за місцем проживання [PERSON], із забезпеченням ним всіх необхідних умов для нормального харчування і відпочинку дитини, з зобовязанням матері протягом 6-ти місяців після ухвалення судового рішення забезпечити доставку дитини до місця проживання батька [PERSON] 3) додаткові святкові дні, а саме Новорічні (1 січня нового року з 15.00 до 18.00 щороку); Різдвяні (7 січня - щороку), Травневі свята (2 та 3 травня - щороку) з 10.00 до 19.00 але не менше 6 годин поспіль, день народження дитини - 28 квітня щороку, час побачень з 16.00 до 19.00, але не менше 3-х годин поспіль в місцях дозвілля та відпочинку або за місцем проживання [PERSON] без присутності матері; 4) сумісний відпочинок з дитиною в санаторії, курорті, пансіонаті, базі відпочинку тривалістю до 14 днів на рік ( з 01.07. по 14.07. включно або з 01.08. по 14.08. включно) без супроводу матері. Позивач та його представник адвокат [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 29.11.2016р. (а.с. № 67) в судовому засіданні 31.07.2017р. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] (діє на підставі договору про надання правової допомоги від 16.11.2016р. - а.с. № 74, 75), в судових засіданнях по справі уточнені позовні вимоги визнали частково, тільки у спосіб та періоди, які зазначені рішенням органу опіки та піклування від 16.01.2017р. Відповідачка також надала письмові заперечення на позов (а.с. № 79 83), в яких зазначала, що відповідач після народження доньки відмовлявся визнавати себе її батьком, а тому при реєстрації народження доньки він записаний батьком за її вказівкою. Через деякий час [PERSON] звернувся до суду із вимогами про встановлення в батьківства, які були задоволені. Наразі вона разом з двома доньками, в т.ч. зі спільною з позивачем донькою, проживає однією сімєю із [PERSON], з яким 02.04.2016р. зареєструвала шлюб. Зазначає, що з моменту народження доньки [PERSON] (28.04.2014р.) і до набрання законної сили рішенням суду (23.03.2016р.) про встановлення батьківства, дитина не мала контакту з батьком. Після винесення рішення органом опіки та піклування від 11.05.2016р. про призначення днів побачень кожні першу, третю суботу, неділю з 10:00 год. до 12:00 год. в присутності матері, вони відбувалися за іншим графіком, який на думку відповідачки, відповідає інтересам дівчинки. Відповідачка вважає, що беручи до уваги вік дівчинки, встановлення більшої кількості зустрічей з батьком, аніж зазначено в рішенні органу опіки та піклування, надання 14-денного спільного відпочинку, не відповідатиме інтересам малолітньої, оскільки буде надмірно порушуватись звичайний режим та порядок її щоденного життя. Вважає, що порядок побачень [PERSON] з донькою, визначений рішенням органу опіки та піклування, цілком відповідає стосункам, які склались у нього з донькою. У заяві до органу опіки і піклування [PERSON] вказує, що донька його називає «дядею», що свідчить про відсутність довірливих стосунків та контакту між батьком та дитиною. Малолітня [PERSON] ніколи з [PERSON] однією сімєю не проживала, не сприймає його як батька. Дитина проживає в родині, яка складається з її матері, її чоловіка - [PERSON] та сестри - [PERSON]. Крім того, графік роботи позивача (один день на тиждень) не може впливати на збільшення кількості побачень, адже позивач може змінити роботу. Крім того, позивач не сплачує аліментів на утримання дитини, стягнутих рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.06.2016р., Оскаржив рішення до апеляційного суду, який новим рішенням стягнув з [PERSON] аліменти в розмірі 1/6 від усіх видів доходу та 1/10 на утримання матері доньки. Однак це рішення позивач в повній мірі не виконує. ВДВС у Красногвардійскому районі відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду. Частина коштів, які позивач підтверджує наданими суду чеками про сплату аліментів, були повернуті [PERSON] Що стосується чеків про оплату продуктів харчування, непродовольчих товарів, ліків, то вони не можуть свідчити про придбання їх доньці, оскільки вони не збігаються з датами днів їх побачень. Позивач просить надати йому побачення з донькою кожної суботи та неділі з 10.00 до 19.00 без присутності матері, а також проводити з донькою Новорічні, Різдвяні, Травневі свята та день народження дитини. На думку відповідачки, надання побачень в такому режимі приведе до дисбалансу прав батька та матері щодо рівності їх прав на участь у вихованні дитини, оскільки мати також бажає проводити вихідні та свята з донькою, мати можливість спільно проводити час, відвідувати розважальні заклади та місця для відпочинку та дозвілля дітей. Крім того, проведення спільного відпочинку з дитиною тривалістю 14 днів з огляду на малолітній вік дівчинки, неможливий, оскільки батько не має навичок спілкування з такими дітьми, не зможе забезпечить ані дотримання режиму дня та відпочинку, харчування з урахуванням вікових, особливостей дівчинки та стану здоровя. Такі вимоги на сьогоднішній день є передчасними та не в інтересах дитини. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради в судові засідання по справі неодноразово не зявлявся, будучи повідомленим належним чином (а.с. № 57, 135), між тим, 16.03.2017р. на е/пошту суду направив листа, в якому просив суд розглянути справу за відсутності їх представника (а.с. №130), також направив до суду свій висновок від 16.01.2017р. № 5/5-11 (а.с.№ 64-65). За таких обставин, суд вислухав думку учасників процесу, 24.04.2017р. суд постановив ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про початок розгляду цивільної справи, а в судовому засіданні 31.07.2017р. про закінчення розгляду справи за відсутності представника третьої особи (а.с. № 142зв., а.с. № 192). Так само, 31.07.2017р. суд постановив ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про закінчення розгулу справи за відсутності відповідачки, з урахуванням того, що її інтереси захищає представник [PERSON] Під час розгляду справи судом було задоволено клопотання відповідачки та 07.06.2017р. допитані свідки [PERSON] та [PERSON] (а.с. №161-164, 165-167), клопотання про прослуховування CD-диску відповідачка в судовому засіданні 12.07.2017р. відкликала (а.с. № 126,127, 190). Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно частини 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 12 Закону України „Про охорону дитинства, на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобовязані виховувати дітей, піклуватися про їх здоровя, фізичний, духовний, моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частина 3 ст. 11 та ст. 15 вищеназваного закону встановила, що предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків, прямих контактів. Стаття 141 СК України зазначає, що мати, батько мають рівні права, обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Згідно з частинами 2, 3 ст. 157 СК України той з батьків, з ким проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий із батьків має право звернутися з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоровя одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Судом встановлено, що сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі, але перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких народилася донька [PERSON], 28.04.2014р. Батьківство позивача [PERSON] визнано рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.02.2016р., залишеного без змін Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.03.2016р. (а.с. № 9 - 13). Малолітня [PERSON] постійно проживає за адресою: [INFO], що не заперечується сторонами. Позивач одружений та має ще одну малолітню дитину - [PERSON] Даніла, 10.07.2016р.н., що підтверджується свідоцтвами про шлюб та про народження дитини (а.с. № 102, 103). Відповідачка також заміжня та має доньку він іншого чоловіка - [PERSON], з яким 02.04.2016р. зареєструвала шлюб (а.с. №108, 109). Між сторонами по справі не має порозуміння з питань участі обох батьків у спілкування з їх спільною дитиною - [PERSON] та участі у її вихованні. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Амур-Нижньодніпровської районної ради у м. Дніпропетровську від 11.05.2016р. № 120 призначено дні побачень [PERSON] з донькою [PERSON]: кожну першу, третю суботу, неділю з 10.00 год. до 12.00 год., в присутності матері. Як вбачається з Висновку органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпра від 16.01.2017р. № 5/5-11, зробленому після відкриття провадження у даній справі, органом опіки та піклування прийнято рішення про доцільність систематичних побачень [PERSON] з донькою [PERSON]: кожні перші та треті вихідні дні місяця (субота, неділя) з 10.00 год. до 12.00 год., в присутності матері. Тобто, попереднє рішення залишено без змін (а.с. № 64, 65). Суд вважає, що в судовому засіданні не знайшли підтвердження доводи позивача про те, що відповідачка не виконує рішення виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради від 11.05.2016р. № 120 «Про призначення днів побачень батьку [PERSON] з малолітньою [PERSON]Є.». Зокрема, з наданих позивачем документів заяв до Амур-Нижньодніпровського ВП ДВ ГУНП в Дніпропетровській області, управління служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної ради у м. Дніпрі (а.с. № 21 31), а також з Висновку органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпра від 16.01.2017р. № 5/5-11 (а.с. № 64, 65) не вбачається, що відповідачка не дала позивачу доньку для побачення у визначений у рішенні органу опіки та піклування день. Разом із тим, суд вважає, що між сторонами існує спір з питань участі обох батьків у спілкування з дитиною та її вихованні, що встановлено з їх пояснень сторін в ході судового розгляду справи та інших матеріалів справи. Крім того, обставини існування конфлікту між сторонами з питань участі обох батьків у вихованні доньки підтвердили й допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] (завідувач дитячого садка) та [PERSON] (сусідка відповідачки) (а.с. № 161-164, 165-167). Як видно з матеріалів справи, між сторонами дійсно існував спір з приводу батьківства позивача [PERSON] щодо доньки [PERSON], який було передано на розгляд компетентного суду. Між тим, суд не находить підстав для повного задоволення позовних вимог [PERSON], оскільки ті дні та ті часи спілкування, на яких наполягає позивач, не дають можливості спілкування матері зі своєю дитиною на рівних умовах з батьком, оскільки вона працює на посаді інспектора № 8 батальйону № 1 УПП в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції. Згідно графіку її роботи на І квартал 2017р. відповідачка несе службу через кожні дві доби, при цьому одного разу вдень, іншого разу вночі (почергово), що підтверджується довідкою від 11.06.2017р., графіком роботи на червень 2017р. (а.с. № 171, 172). При цьому, інколи робочі дні й ночі можуть припадати на вихідні та святкові дні. Навіть, позивач з урахуванням цих обставин, 29.06.2017р. зменшив свої позовні вимоги і не наполягав на спілкуванні з донькою у неділю (а.с.№ 182-183). Позивач працює один день на тиждень понеділок, що видно з наказів ДП «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» (а.с. № 151 158). Суд не може положити в основу рішення суду висновок від 16.01.2017р. № 5/5-11 в цілому і ця позиція суду узгоджується з положеннями ч. 6 ст.19 СК України, оскільки він не є достатньо обґрунтованим та не відповідає в повній мірі інтересам дитини, а в ньому не враховано режим роботи відповідачки, яка працевлаштована з 24.02.2017р., де режим її роботи передбачає чергування, (а.с. № 148, 172), не враховано й режим роботи позивача, який працює 1 день на тиждень - понеділок (а.с. № 151 158). Так, у висновку зазначено, що орган опіки та піклування вважає доцільним призначати час спілкування позивача з донькою кожні перші та треті вихідні дні місяця (субота, неділя) з 10.00 год. до 12.00 год., тоді як судом встановлено, що позивач працює лише у понеділок. При цьому позивач 29.06.2017р. уточнив свої позовні вимоги та не просив суд призначити дні побачення в неділю, а наполягав на призначенні інших днів для побачень щопятниці після відвідування дитиною дитячого садку і до 19.00год., кожної суботи з 10.00год. до 19.00.год. та додаткові святкові дні. Крім того, органом опіки та піклування зовсім не враховані ті обставини, що відповідачка працює у органах поліції з графіком роботи - через дві доби, а тому кожні два дні має вихідний, а позивач працює один день на тиждень понеділок. Отже, підводячи підсумок вищезазначеному, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково по п. 1 його позову,а саме зобовязати відповідачку не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з донькою та участі у вихованні доньки [PERSON], 28.04.2014р.народження. В частині вимог щодо зобовязання не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні під час перебування дитини у дошкільному навчальному закладі та загальноосвітньому навчальному закладі, то в цій частині вимог слід відмовити, оскільки за правилами перебування (навчання) дітей у цих закладах не передбачена взагалі присутність та участь будь-кого з батьків. Суд також вважає за необхідне, частково задовольнити п.2 позовних вимог, а саме визначити наступний порядок спілкування та участі у вихованні [PERSON] по відношенню до доньки [PERSON] - тричі на тиждень, а саме: кожний вівторок та четвер з 17год.15хв. до 20год.15хв. або кожну середу та пятницю з 17год.15хв. до 20год.15хв. (в залежності від вихідних [PERSON] після чергування за місцем роботи) в місцях дозвілля та відпочинку у присутності матері; кожну суботу або неділю з 10год.00хв. до 14год.00хв. (в залежності від вихідних [PERSON] після чергування за місцем роботи) в місцях дозвілля та відпочинку у присутності матері, а також додаткові святкові дні кожного року 1 січня та 02 травня з 16год.00хв. до 19год.00хв. (або інші три години поспіль за домовленістю сторін) в місцях дозвілля та відпочинку у присутності матері, а також в день народження дитини кожного року 28 квітня з 16год.00хв. до 19год.00хв. (або інші три години поспіль за домовленістю сторін) в місцях дозвілля та відпочинку у присутності матері. Відмовляючи позивачу в наданні йому часу на побачень з донькою кожного року 07 січня, судом враховано те, що 01 січня та 07 січня це святкові дні, які знаходяться зовсім поруч. Крім того, у порівнянні з новорічними та травневими святами, різдвяне свято складає тільки 1 день, крім того, зазвичай це родинне свято, яке святкується в дуже вузькому колі членів родини. Відмовляючи позивачу в наданні йому часу на побачень з донькою за його місцем проживання, суд не може положити в основу прийняття позитивного в цій частині для позивача рішення акт від 17.02.2016р., проведеного спеціалістами у справах дітей Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради, оскільки на сьогодні [PERSON] одружений та має ще одну малолітню дитину. Згідно відповіді на адвокатський запит до Управління-служби у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради № 11/65-01-18 від 13.01.2017р. (а.с. № 88), дружина [PERSON] не була зазначена в акті, оскільки заявник не повідомив спеціалістів, що перебуває у шлюбі, а дитина на момент складення акту ще не народилась. Крім того, [PERSON] відмовився від повторного обстеження житлових умов. Отже, житлові умови позивача не пристосовані для відвідування і не відповідають інтересам дитини. Відмовляючи у побаченнях з дитиною протягом тижня, в святкові дні та в день народження без присутності матері та в тій частині вимог, що стосується сумісного відпочинку влітку без присутності матері, суд враховує вік дитини, стать, а головне це те, що відносини між батьками цієї дитини та дитиною не мали усталеного характеру, притаманного звичайним сімейним стосункам визнаним у суспільстві. Як встановлено судом у цій справі та при розгляді цивільної справи №210/15650/14ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства та зміну прізвища дитини дитини (а.с. № 9-13) [PERSON] та [PERSON] з листопада 2012р. по червень 2014р. перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких у них 28.04.2014р. народилася донька [PERSON]. Отже, в червні 2014р., коли сторони перестали проживати разом, дитині було не більше 2-х місяців. Дівчинка зовсім не знає батька. Як зазначила відповідачка, [PERSON] не бажає бути з батьком без неї, оскільки не знала позивача від самого народження та ставиться до нього, як до чужої людини. Судом при відмові у задоволенні певної частини позовних вимог [PERSON] також враховано відповідь Комунального спеціального загальноосвітнього навчально-реабілітаційного закладу «Дніпропетровський обласний методичний психолого-медико-педагогічний центр» від 11.01.2017 за № 11 на адвокатський запит, де зазначається, що адаптація дитини у віці до 3-х років у спілкуванні з батьком має відбуватись з обовязковою присутністю матері (а.с. № 84). При розгляді цієї справи суд не дає оцінку доказам, які сторони надавали суду на підтвердження (спростування) сплати позивачем аліментів(ухилення від виконання рішення про стягнення аліментів), наявності заборгованості по ним, розміру участі у матеріальному забезпеченні дитини з боку батька, оскільки предметом позовних вимог у цій справі є визначення способу участі у вихованні доньки, а не позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до доньки, тощо. При цьому, відмовляючи в певній частині позовних вимог [PERSON] суд зазначає, що відповідач не буде позбавлений права через декілька років подати новий позов з урахуванням віку дитини та їхнього досвіду спілкуванням за декілька років (у разі, якщо вони з матір,ю дитини знову не знайдуть порозуміння з цих питань). Отже,позовні вимоги за вищезазначених обставин підлягають частковому задоволенню. Визначення такого способу, порядку, часу спілкування та участі позивача у вихованні сина буде повністю відповідати положенням, як вищезазначених Закону України „Про охорону дитинства і відповідних норм сімейного законодавства, так і ст.ст. 9,12 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р. (ратифікована ВРУ 27.02.1991р.), де зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним або обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це не суперечить найкращім інтересам дитини. Прийняття судом рішення про часткове задоволення позовних вимог судом також враховані положення ч.8 ст. 7 СК України, де зазначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливім урахуванням інтересів дитини. Обговорюючи питання про судові витрати відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, враховуючи що позовні вимоги позивача задоволено частково, то судові витрати по справі слід розподілити наступним чином. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір за вимогами немайнового характеру у розмірі 580грн. (а.с.№2), в той час як згідно ставок судового збору на 2016р. до сплати підлягало 551грн.20коп. Таким чином, судовий збір в розмірі 28грн. 80коп. може бути повернутий позивачу відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі надходження від нього відповідної заяви. З огляду на те, що позовні вимоги позивача задоволено частково, та враховуючи розяснення, що містяться в п. 36 постанови ВССУ № 10 від 17.10.2014р. з подальшими змінами «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» ( якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну), то з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 275грн. 60коп. В іншій частині, в стягненні судового збору відмовити, у звязку з відмовою в позові. На підставі викладеного,

Outcome: partial