Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

30.12.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогою про стягнення витрат з утримання у навчальному закладі у розмірі 31957,82 грн. Представник позивача у судове засідання не прибув, у поданій заяві просить суд здійснити розгляд справи у його відсутність. Відповідач позов не визнав. Дослідивши докази по справі приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. У судовому засіданні встановлено, що згідно п.1 наказу ректора Київського національного університету внутрішніх справ №568 від 31.07.2009 року відповідач з 01.09.2009 року був зарахований курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ, за спеціальністю «правознавство». Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1709-р від 27.08.2010 року «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ», Київський національний університет внутрішніх справ був реорганізований у Національну академію внутрішніх справ. Указом Президента України №887/2010 від 31.08.2010 року «Про Національну академію внутрішніх справ», за вказаним вищим навчальним закладом збережено статус національного. 29.09.2009 року між Київським національним університетом внутрішніх справ, Головним управлінням МВС України у Чернігівській області та відповідачем було укладено договір про підготовку фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр», за спеціальністю «правознавство» у вказаному вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України №09-562, який був доповнений додатковим договором №1 від 29.11.2012 року. Пунктом 3.3 глави 3 вказаного договору було передбачено обовязок відповідача відшкодовувати фактичні витрати на підготовку у разі звільнення з органів внутрішніх справ протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням. 14.06.2013 року відповідач закінчив навчання та перебував на службі в органах МВС України. Відповідно до наказу начальника Управління МВС України у Чернігівській області №358 о/с від 18.09.2015 року, відповідач звільнений зі служби згідно п.64 «Ж» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за власним бажанням). Згідно Рішення Конституційного суду України від\~04.03.2004року №5-рп/2004,\~\~\~положення частини третьої статті 53 Конституції України «держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах» необхідно розуміти так, що безоплатність освіти як конституційна гарантія реалізації права на освіту означає можливість здобуття освіти в державних і комунальних навчальних закладах без внесення плати у будь-якій формі за освітні послуги визначених законодавством рівня, змісту, обсягу і в межах тих видів освіти, безоплатність яких передбачена частиною третьою статті 53 Конституції України. Відповідно до ч.1 ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Законом України «Про вищу освіту» (в редакції від 17.01.2002 року, від 01.07.2014 року),\~не закріплені норми про обов'язковість трирічного відпрацювання та відшкодування у встановленому порядку до державного бюджету вартості навчання, а тому Порядок відшкодування особами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 року №313, як нормативний акт нижчого рівня, суперечить змісту вищевказаного закону та не може застосовуватись до спірних правовідносин. Таким чином,\~обов'язковість відпрацювання або відшкодування вартості навчання випускниками вищого навчального закладу призводить до порушення їх конституційного права на працю, що вільно обирається або на яку вони вільно погоджуються, та порушення права на безоплатність вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах. Виходячи з вищевказаної норми Конституції України, яка має найвищу юридичну силу серед інших нормативних актів правові підстави для задоволення позову відсутні. Судові витрати по справі, які поніс позивач із сплати судового збору необхідно віднести на його рахунок.

Outcome: dismissed