Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

30 грудня 2020 року, позивач [PERSON] звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси із вищевказаною позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 03.12.2005 року, актовий запис за № 1157, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Позивач у позовній заяві просить суд шлюб розірвати, посилаючись на те, що протягом останніх років відношення з Відповідачем поступово погіршувались. В результаті чого, між сторонами зникло взаєморозуміння. Будь-які спроби в свій час примиритися не дали бажаних результатів, оскільки у сторін різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Таким чином, подружні відносини між сторонами припинилися близько року потому до дня подання позову. 3 цього часу сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Тому, позивач вважає за необхідне розірвати шлюб між ним та Відповідачем. Спір з приводу майна, набутого за час перебування у шлюбі, яке належить сторонам на праві спільної сумісної власності, на момент звернення з цим позовом відсутній. Від шлюбу у сторін є неповнолітня донька. 21 січня 2021 року Малиновським районним судом м. Одеси було винесено ухвалу, якою вказану цивільну справу у зв`язку із тим, що даний спір не підсудний Малиновському районному суду м. Одеси, надіслано за підсудністю до Овідіопольського районного суду Одеської області. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 26.03.2021 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 21.04.2021 року. В судове засідання 21.04.2021 року позивач не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, подав до суду заяви щодо розгляду справи за його відсутністю, спору про місце проживання дитини не має, сторони дійшли згоди щодо проживання дитини з матір`ю. В судове засідання 21.04.2021 року відповідач не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, подала до суду заяви щодо розгляду справи за її відсутністю, спору про місце проживання дитини не має, сторони дійшли згоди щодо проживання дитини з матір`ю, позов підтримує. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі з 03.12.2005 року, шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеса, про що складено відповідний актовий запис № 1157 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу народилася дитина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 10.05.2006 року). Дослідивши матеріали справи, а також той факт, що один з подружжя або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, тому що родина фактично розпалася і її відновлення неможливо. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть. Шлюб - це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім`ї. Добровільність шлюбу одна з основних його засад. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу, у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб, одного з подружжя неможливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. За ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Як вбачається з пояснень позивача зазначеної вільної згоди між сторонами по справі немає. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що шлюб носить формальний характер, подальше сумісне проживання суперечить інтересам сторін, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved