Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

6 травня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 06 травня 2011 року о 17 годині 15 хвилин [PERSON], керуючи належним йому (позивачу) автомобілем «Опель-Омега» державний номер [NUMBER], рухався по вул. З.Білої у м. Новомосковську Дніпропетровської області, в автомобілі в якості пасажира знаходилась дружина [PERSON] - [PERSON] В районі школи № 6 на автомобіль впав стовбур дерева (тополі), оскільки в зазначений час відповідачі проводили спил дерев. У результаті автомобіль отримав механічні пошкодження, а [PERSON] - тілесні ушкодження. Діями відповідачів йому завдана матеріальна шкода на суму 31 297,00 грн., а також моральна шкода, яка полягає в тому, що він пережив стрес, душевні страждання через пошкодження свого майна. Посилаючись на ст.ст. 22, 23, 1166 ЦК України [PERSON] просив стягнути з відповідачів на його користь 31 297,00 грн. на відшкодування завданої матеріальної шкоди та 20 000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди (а.с. 2-4). Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 87-90). В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового про задоволення позову (а.с. 108-110). Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що 06 травня 2011 року в м. Новомосковську на вул. З.Білої в районі загальноосвітньої середньої школи № 6 велися роботи по спилюванню дерев. Приблизно о 17-00 годині тополя, яка була спиляна, впала на автомобіль «Опель-Омега» державний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON], а володільцем на підставі довіреності на право розпорядження - [PERSON], в автомобілі в якості пасажира перебувала [PERSON], якій спричинені легкі тілесні ушкодження. Відмовляючи у задоволенні позову, суд посилався на те, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2014 року встановлено, що за результатами перевірки, проведеної Новомосковським МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, 27 жовтня 2011 року оперуповноваженим СДСБЕЗ Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області старшим лейтенантом Руденко О.О. винесена постанова про відмову в порушення кримінальної справи у відповідності до п.2 ст. 6 КПК України. У відповідності до постанови, встановлено, що перевірка проводилася за заявою [PERSON], який скаржився на дії невідомих йому осіб, з вини яких 06 травня 2011 року на його автомобіль впало дерево, яке спилювали вищевказані особи. В ході перевірки з'ясовано, що 06 травня 2011 року о 17 годині під керівництвом [PERSON] та [PERSON] в м. Новомосковську по вул. З.Білої в районі ЗСШ 3 6 велись роботи по спилюванню дерев. Безпосереднім виконавцем спилу дерев були [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] О 17-00 годині по вул. З.Білої м. Новомосковськ рухався автомобіль «Опель-Омега» державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], в якості пасажира рухалась [PERSON] В цей момент на автомобіль в результаті спилювання впало дерево, завдавши пошкоджень автомобілю, а також, тілесних ушкоджень [PERSON] Крім того, суд посилався на те, що факт спричинення шкоди позивачу, і її розмір встановлено, однак, суд позбавлений можливості захистити права позивача у обраний ним спосіб, оскільки доказів того, що спільними діями відповідачів йому спричинена шкода, суду не надано. Однак, із висновками суду у повній мірі погодитись неможливо з наступних підстав. Так, відповідно до ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно до ч.3 ст.10, ч.1, 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім того ч.1 ст.11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Із матеріалів справи вбачається, що постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 27 жовтня 2011 року, винесена оперуповноваженим СДСБЕЗ Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області старшим лейтенантом Руденко О.О. - прокурором не підписана, тому посилання суду на цю постанову як на преюдиційну - не відповідає вимогам не тільки ч.3 ст. 61 ЦПК України, але і в цілому ст. 57-59 ЦПК України. У той же час висновки суду про те, що шкода спричинена позивачу, - протирічать фактичним обставинам справи і рішенню Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2014 року, оскільки судом встановлено, і не заперечувалось представником позивача [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі нотаріально посвідченої довіреності, - шкода спричинена саме [PERSON], який є володільцем автомобіля «Опель-Омега» державний номер [NUMBER], на підставі довіреності на право розпорядження автомобілем, і саме він поніс витрати на проведення авто товарознавчого дослідження, і повинен здійснити ремонтні роботи по відновленню автомобіля. За таких обставин та виходячи із того, що [PERSON] шкода не спричинена і тому він не є належним позивачем, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду підлягає зміні у частині обґрунтування мотивів відмови у задоволенні позову (п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України), що не позбавляє [PERSON] права на звернення до суду.

Outcome: partial