Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

30 квітня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. 29.05.2015 [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON], в якій просить стягнути з останньої на його користь аліменти на утримання неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частки від усіх видів її заробітку (доходу). У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову відмовити. Відповідач позов не визнав, мотивуючи це тим, що він до звернення позивача з позовом до суду та протягом місяця після цього виконував свій батьківський обовязок по матеріальному забезпеченню дітей та їх вихованню. Також відповідач просив задовольнити зустрічний позов. Позивач до суду не зявилася, про час і місце розгляду справи оповіщена, про причини неявки суду не повідомила. Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 2001 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії 1-ЕЛ № 042519 від 10.08.2001 (а.с. 3). Від шлюбу мають трьох неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO] (а.с. 4), [PERSON], [INFO] (а.с. 5), [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Як убачається з довідки Чернігівського обласного центру соціально-психологічної допомоги Чернігівської облдержадміністрації від 16.06.2015 № 01-19/54 та не оспорюється відповідачем, [PERSON] разом з дітьми, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], зарахована на тимчасове проживання до закладу 27 травня 2015 року у звязку з конфліктною ситуацією з чоловіком. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» \~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. \~Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обовязок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей. В силу положень статті 181 цього Кодексу способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому\~діти у будь-якому випадку повинні бути захищені та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної\~Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 60 ЦПК України передбачений обовязок кожної зі сторін довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно консультативних висновків Чернігівської обласної дитячої консультативної поліклініки від 18.04.2015, [PERSON] хворіє на сколіоз І ступеню, [PERSON] на плоскостопість І ступеню, а [PERSON] має порушення постави (а.с. 8-21). [PERSON] з 04.03.2003 працює в КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» на посаді лікаря офтальмолога відділення мікрохірургії ока (а.с. 143). Згідно довідки ДПІ у м. Чернігові від 01.09.2015 № 12431/9/25-26-11-01-15, [PERSON] є директором громадського обєднання «Чернігівщина» (а.с. 199). Також [PERSON] має сина, [PERSON], [INFO], матірю якого є [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЕЛ № 161810 (а.с. 179). Отже, у справі судом встановлено, що діти сторін проживають разом з матірю, мають погіршений стан здоровя, перебувають на її утриманні та потребують матеріальної допомоги, а відповідач спроможний надавати таку допомогу. Суд критично ставиться до показань допитаних у судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] щодо надання матеріальної допомоги дітям, оскільки вони суперечать та спростовуються показаннями свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] З огляду на викладені обставини, положення ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, враховуючи обовязок батька утримувати неповнолітніх дітей, його працездатність, стан здоровя та матеріальне становище як дітей, так і їх батька, наявність у відповідача іншої дитини сина [PERSON], який також потребує матеріальної підтримки батька, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивача належить стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, що є достатнім для утримання дітей. При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що згідно ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже у разі виникнення потреби у додаткових витратах на дітей, що викликані особливими обставинами, до яких входить в тому числі і хвороба дитини, законодавством передбачений обовязок того з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів, також брати участь у таких витратах, який кореспондується з правом позивача звернутися до суду з позовом про їх стягнення. Суд не погоджується з доводами відповідача про необхідність стягнення аліментів з 29.05.2015, оскільки в силу приписів ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 30.04.2015. Також суд не убачає підстав для задоволення зустрічного позову про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей, оскільки в ході судового розгляду встановлено, а останній не спорював той факт, що [PERSON] разом з дітьми проживає в Чернігівському обласному центрі соціально-психологічної допомоги Чернігівської облдержадміністрації. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з [PERSON] необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн. на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial