overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

2 серпня 2019 року до Варвинського районного суду Чернігівської області звернулась [PERSON] з зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 21 серпня 2018 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб. Дітей від шлюбу немає. З самого початку спільного проживання шлюбні відносини не склалися через ревнощі чоловіка та сварки З липня 2019 року вона проживає у своїх батьків. Спільного господарства у них з чоловіком ніколи не було. Спору щодо спільного сумісного майна подружжя немає. Дітей немає. На примирення не згодна, просить розірвати шлюб. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала повністю та зазначила, що вона змінила місце проживання, місце роботи та має намір створити іншу сім`ю. Просить після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON] . Відповідач [PERSON] згоден на розірвання шлюбу, проте не визнає факт безпідставних ревнощів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що з 21 серпня 2018 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (прізвище до укладення шлюбу - [PERSON] ), [INFO] , перебувають у шлюбі, зареєстрованому Виконкомом Антонівської сільської ради, село Антонівка Варвинського району Чернігівської області, про що складено відповідний актовий запис № 02 (а.с. 8). Дітей від шлюбу немає. Як убачається з позовної заяви, шлюбні відносини не склалися. З липня місяця 2019 року позивачка разом з відповідачем не проживає. Спору щодо спільного сумісного майна подружжя немає. На примирення позивачка не згодна, оскільки вона має намір створити іншу сім`ю. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладені позивачкою обставини, суд дійшов висновку про те, що сім`я розпалась остаточно та поновлена бути не може. За таких обставин суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, а тому його слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачці [PERSON] слід відновити дошлюбне прізвище - [PERSON] , оскільки вона виявила таке бажання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки сплачений нею судовий збір у розмірі 768 гривні 40 копійок (а.с. 1, 2).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

2 січня 2014 року позивач звернувся з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що 31.07.2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 6990 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, зобов'язання не виконав, внаслідок чого станом на 31.10.2013 року виникла заборгованість в сумі 31442,96 грн., з них: за кредитом 7017,09 грн., процентів за користування кредитом 22452,40 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 1473,47 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, надіслала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання вдруге не з'явився, хоча своєчасно був повідомлений про місце, дату і час розгляду справи судовою повісткою, надісланою рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням. Про причину неявки суд не повідомив. Клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Судом встановлено, що відповідно до заяви [PERSON] отримав кредит у розмірі 6990 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3 % на місяць, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно з п.п. 6.5, 6.6, 8.6 умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість по кредиту, процентах за його використання і оплачувати комісію на умовах договору; в разі невиконання зобов'язань на вимогу банку виконати зобов'язання по поверненню кредиту; у разі порушення строків погашення кредиту банк має право вимагати сплати штрафу в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (а.с. 12-19). Відповідно до розрахунку заборгованість за договором становить 31442,96 грн., з них: за кредитом 7017,09 грн., процентів за користування кредитом 22452,40 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 1473,47 грн. (а.с. 7-11). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Підстав для стягнення з відповідача фіксованого штрафу в розмірі 500 грн. немає, оскільки встановлення розміру штрафу як неустойки у фіксованій твердій грошовій сумі законом не передбачено (ст. 549 ЦК України). На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що відповідач порушив умови договору, внаслідок чого виникла заборгованість і її слід стягнути з відповідача частково, крім фіксованого штрафу в розмірі 500 грн., а саме в сумі 30942 грн. 96 коп. (31442,96-500).

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

2 травня 2019 [PERSON] звернулася до суду із \~заявою, в якій посилаючись на те, що вона завагітніла, але не досягла шлюбного віку,\~просить надати їй право на шлюб з [PERSON] . В судове засідання заявник та заінтересовані особи, які були належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, не з`явилися,\~ заявивши клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності. При цьому, заявник свою заяву підтримала повністю, а заінтересовані особи проти її задоволення не заперечили. Суд,\~дослідивши матеріали справи\~ вважає, що заява \~ [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом частини 3 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) справи про надання права на шлюб розглядаються в порядку окремого провадження.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до частини 3 статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до статті 23 частини 2 Сімейного Кодексу України (далі СК України), за \~заявою \~особи, \~яка \~досягла \~шістнадцяти \~років, \~за рішенням \~суду \~їй може \~бути \~надано \~право \~на \~шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Судом встановлено, що датою народження [PERSON] є 28 травня 2002 року, отже, на день розгляду даної цивільної справи, остання досягла шістнадцятирічного віку. З консультативного висновку акушера-гінеколога обласної комунальної установи «Житомирський обласний перинатальний центр Житомирської обласної ради» від 24 квітня 2019 року вбачається, що [PERSON] знаходиться на обліку в жіночій консультації з приводу вагітності, термін якої становить 5 тижнів. З огляду на вищевикладене, суд прийшов до переконання, що надання [PERSON] права на шлюб буде відповідати її інтересам. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

2 травня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що 16 липня 2011 року уклав шлюб з відповідачем. У подружжя в шлюбі народилися діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, подружні відносини між подружжям не склалися через різні погляди на шлюб та сім`ю, фактичні шлюбні відносини припинені, подружжя разом не проживає, спільного господарства подружжя не веде. Спір щодо майна відсутній. Ухвалою суду від 27 травня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено розгляд справи в підготовчому засіданні. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області 16.07.2011р. зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що засвідчується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] , актовий запис № 675 (а.с. 5). У подружжя народилася діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 9-10). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, сторони втратили почуття взаємної любові, поваги, шлюб існує лише формально. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам неповнолітніх дітей, а тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

2 червня 2003 року в с. Самгородок Смілянського району помер [PERSON]. Його дочка [PERSON] звернулась до суду з позовом до Самгородоцької сільської ради про визнання права власності на будинковолодіння № 28 по вул. Т. Головченка в с. Самгородок, який належав померлому. Одержати свідоцтво про право на спадщину позивач не може у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житло. Сторони в судове засідання не зявилися, надавши заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі, позивач позовні вимоги підтримав, відповідач їх визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно із свідоцтвом про смерть серії 1-СР № 212860, [PERSON] помер 2 червня 2003 року в с. Самгородок Смілянського району Черкаської області. Як вбачається із свідоцтва про народження серії VІІ-УР № 0570657 та свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-СР № 391180, померлий доводився позивачу батьком. У відповідності з довідкою Самгородоцької сільської ради № 255 від 26 серпня 2016 року згідно з погосподарською книгою № 2 за номером обєкта № 11-0246-1 [PERSON] належав будинок № 28 по вул. Тихона Головченка в с. Самгородок Смілянського району. Як вбачається з повідомлення нотаріуса від 22 листопада 2016 року № 2298/02-14 після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] Дружина померлого [PERSON] подала заяву про відмову від спадщини. При вирішенні спору застосуванню підлягають норми матеріального права, що діяли на момент відкриття спадщини, оскільки відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі. У відповідності до ст. 548 ЦК України (редакції 1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, а тому за позивачем слід визнати право власності на будинок, що залишився після смерті [PERSON] На підставі викладеного, ст. 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року),

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

2 червня 2014 року до суду звернулася [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, між ними постійно вникають сварки, чоловік не надає допомоги у веденні домашнього господарства. Спроби налагодити стосунки виявилися безрезультатними. Фактично сім'я розпалася і її подальше збереження неможливе. Від шлюбу спільних дітей не мають, однак відповідач відмовляється розірвати шлюб в органах РАЦСу. Спільно нажите майно вони розділять пізніше. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов визнав. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], відповідача [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 9 червня 2008 року сторони уклали шлюб (а.с. 6). Від цього шлюбу позивачка та відповідач дітей не мають. Фактично шлюбні стосунки між подружжям припинені. На примирення позивачка категорично не згодна, оскільки збереження шлюбу шкодить її інтересам. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Спору щодо спільно нажитого майна немає. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Встановлено, що при реєстрації шлюбу прізвище позивачки не змінювалося. На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

2 червня 2014 року позивач звернувся з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що за усним договором позики передав відповідачу у власність 22630 кг зерна на суму 37000 гривень по розписці від 10 жовтня 2012 року, проте до цього часу відповідач борг не повернув. Позивач та його представник позов підтримали та змінили предмет позову і просять стягнути з відповідача заборгованість за договором купівлі-продажу. Позивач пояснив, що передав відповідачу зерно, а той мав через місяць повернути йому плату за нього. Проте на даний час жодні кошти ним не сплачені. Відповідач позов визнав, та пояснив, що зерно здав на елеватор і підприємці повинні були повернути кошти позивачу. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з розпискою від 10 жовтня 2012 року [PERSON] отримав від [PERSON] 22630 кг зерна по ціні 1,63 грн. за 1 кг на суму 37000 грн. і зобов'язався повернути гроші до 10 листопада 2012 року (а.с. 4). Враховуючи, що позивач передав товар відповідачу, чого останній не заперечує, а відповідач свої зобов'язання по договору не виконав, не оплативши даний товар, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Визнання відповідачем позову відповідає закону, не порушує нічиїх прав, свобод та інтересів інших осіб, а тому визнання позову необхідно прийняти і ухвалити рішення про задоволення позову відповідно до ст. 174 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

2 червня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - Банк) звернулося в суд з цим позовом, в якому вимагало стягнути з [PERSON] борг за кредитним договором, вказуючи, що станом на 19.03.2014р. відповідач заборгував 1073,04 грн. основного боргу за кредитним договором від 09.06.2007р., 18,61грн. заборгованості по процентам за користування кредитом та 332,19 грн. заборгованості за комісіями. Представник позивача Сікорська Л. В. в судове засідання не з'явилася, подала заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився також, у телефонному режимі повідомив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. З урахуванням позицій сторін, дослідивши матеріали справи, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Встановлено, що 09.06.2007р. між сторонами було укладено кредитний договір №003-09227-090607 (а. с. 3-4), відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 1500 (однієї тисячі п'ятсот) грн. на придбання певного майна/послуг, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5% на рік та платою за ведення кредитної справи в розмірі 2,5% в місяць. Однак, в порушення умов договору, відповідач станом на 19.03.2014р. заборгував 1073,04 грн. основного боргу за кредитним договором, 18,61 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом та 332,19 грн. заборгованості за комісіями. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, у визначений у ньому строк. Ч.ч.1, 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і у випадку прострочення його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач станом на 19.03.2014р. заборгував Банку 1073,04 грн. основного боргу за кредитним договором від 09.06.2007р., 18,61грн. заборгованості по процентам за користування кредитом та 332,19 грн. заборгованості за комісіями, то з метою захисту прав позивача, як сторони кредитного договору, з [PERSON] на його користь необхідно стягнути вказані кошти в примусовому порядку, а також понесені ним у справі судові витрати у виді судового збору в розмірі 243 грн. 60 к.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

2 червня 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на неповнолітню дитину з [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстровано 17.11.2007 року виконкомом Родинської міської ради Донецької області, актовий запис № 86. Від шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. Відповідач на теперійшій час добровільно ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивачка вимушена звернутися до суду. Відповідач працює, не є інвалідом, інших утриманців немає. Враховуючи викладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючі з дня пред'явлення позову і до повноліття дитини. Позивачка до судового засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб сторони знаходяться у юридичному шлюбі, який зареєстровано 17.11.2007 року виконкомом т Родинської міської ради Донецької області, актовий запис № 86 (а.с. 8). Від шлюбу мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження видане виконкомом Родинської міської ради м. Красноармійська Донецької області, актовий запис № 26 ( а.с. 9). Стаття 79 Сімейного Кодексу України передбачає, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. За статтею 80 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. У статті 180 СК України зазначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 2 статті 182 СК України передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] ганни Ігорівни задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючі з дня пред'явлення позову, тобто з 2 червня 2015 року. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] також необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243,60грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів.

Outcome: approved