Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

7 лютого 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: м. Покровськ, вул. Братів Клімових (колишня назва [PERSON]), 15. У вказаному будинку зареєстровані він, його дружина [PERSON], донька [PERSON] та зять [PERSON], однак з серпня 2005 року відповідачі не проживають у вказаному будинку без поважних причин, вони виїхали з нього разом зі своїми речами за межі території України. 7 лютого 2019 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. 8 лютого 2019 року ухвалою суду відкрито провадження, надано відповідачам 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження на 1 березня 2019 року. Позивач у підготовче засідання не зявився, надав суду заяву, в які просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі у підготовче засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Ухвалою суду від 1 березня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15 березня 2019 року. Відзив на позовну заяву відповідачами не надано. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в які просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, в судове засідання не зявилися без повідомлення причин, відзив не подавали. Згідно ст. 281 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши та оцінивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку № 15 по вул. Братів Клімових (колишня К.Иаркса) м. Покровськ, що підтверджується договором купівлі-продажу будинку від 26.09.1997 року, посвідченого державним нотаріусом Першої красноармійської державної нотаріальної контори (а.с. 5) та реєстраційним посвідченням (а.с. 4). Відповідно довідки від 05.02.2019 року виданої Комунальною установою Покровський координаційний комітет самоорганізації населення у будинку № 15 по вул.. Братів Клімових у м.Покровську Донецької області зареєстровані позивач [PERSON], його дружина [PERSON], його донька [PERSON] та зять позивача [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] не проживають у зазначеному будинку з 2005 року (а.с. 6). Відповідно акту, складеного головою КК № 9 05 лютого 2019 року, [PERSON] та [PERSON] не проживають у вказаному будинку з 2005 року по теперішній час (а.с. 7). Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини щодо права власника на користування своєю власністю та захист цього права шляхом усунення перешкод у користуванні власністю з одного боку та права члена сімї на користування житлом з іншого. Вказані правовідносини регулюються главами 29 та 32 Цивільного кодексу України. Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Водночас ч. 1 ст. 405 ЦК України визначає право члена сімї власника, який проживає з ним, на користування цим житлом відповідно до закону, однак таке право не є абсолютним і згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України воно втрачається у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що така домовленість відсутня між сторонами, як відсутні і інші правові підстави для користування власністю позивача з боку відповідача (договір, сервітут тощо). Доказів поважності причин відсутності [PERSON] та [PERSON] позивачем не надано і при розгляді справи судом не встановлено. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що факт відсутності [PERSON] та [PERSON] у належному позивачеві будинку понад один рік підтверджено належними доказами, і відповідно в наявності підстави для втрати ним права користування вказаним будинком, як членом сімї. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстраційного обліку здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду про позбавлення права користування жилим приміщенням. Таким чином позивач обрав належний засіб свого цивільного права в розумінні ст. 16 ЦК України, тому його вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved