Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

5 вересня 2014 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] з вимогою розірвати шлюб, зареєстрований 4 червня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 62, від якого є неповнолітня дитина. Посилалася на ту причину, що на протязі останніх двох років сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення фактичних сімейних відносин та втрати сенсу подальшого збереження шлюбу. У судовому засіданні позивач позов підтримала і просила розірвати шлюб, підтвердивши наявність обставин, зазначених у позовній заяві. Відповідач позов визнав і також просив розірвати шлюб, пославшись на неможливість його збереження. Судом встановлено, що згідно наданої копії свідоцтва про шлюб [PERSON], який народився [INFO] року, громадянин України і [PERSON], яка народилася [INFO] року, громадянка України, зареєстрували шлюб 04.06.2005 р., про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 62. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON]; дружини [PERSON]. Місце реєстрації: відділ реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області. Подружжя має неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження. Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Сторонами визнано, що нормальні відносини між ними припинилися через погіршення взаємовідносин, що призвело до припинення спільного проживання та фактичного припинення сімейних відносин. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За правилом ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя своїми правами не користується, свої обов'язки не виконує, проживає роздільно, взаємовідносини, що склалися між подружжям, не притаманні сім'ї і не відповідають її інтересам. Можливості примирення подружжя та відновлення нормальних сімейних відносин немає. Спору про місце проживання дитини немає, після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з матір'ю, а батько братиме участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За встановлених обставин справи суд вважає, що позов необхідно задовольнити і розірвати шлюб. Підстав для зміни прізвищ подружжя у зв'язку з розірванням шлюбу немає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору на суму 243 грн. 60 коп..

Outcome: approved