Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

5 вересня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою про стягнення аліментів та до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач не надає добровільно допомоги на утримання дитини. Згідно позовної заяви позивач [PERSON] вказує про те, що з відповідачем [PERSON] перебувала у шлюбі, що був зареєстрований 5 травня 2012 року. 4 жовтня 2016 року на підставі рішення Демидівського районного суду Рівненської області шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Від шлюбу з відповідачем мають одну малолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. З відповідачем спільно не проживають, дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач [PERSON] не надає допомогу на утримання дитини, хоч є працездатним, має нерегулярні, однак високі доходи від тимчасових заробітків; інших утриманців не має, а тому може надавати допомогу на утримання дитини. З вказаних підстав у позовній заяві позивач [PERSON] просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1000,00 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою та до досягнення дитиною повноліття. Крім того, у позовній заяві позивач [PERSON] просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь понесені витрати на надання правової допомоги в розмірі 1000,00 гривень. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася. Пердставник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву в якій просив судовий розгляд справи провести без його участі, вказував про те, що позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі. За відсутності відповідача [PERSON], повідомленого у встановленому порядку про час та місце судового розгляду справи, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання 18 жовтня 2017 року не зявився втретє, хоч про час та місце його проведення був повідомленим у встановленому порядку, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення № 3520000695828, № 3520000706560 (а.с. 24, 25, 28, 29), в звязку з чим, в силу вимог ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту ЦПК України), відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про час розгляду справи. Причини неявки в судове засідання відповідач [PERSON] не повідомив, клопотань про проведення судового розгляду справи без його участі чи відкладення судового засідання до суду не подавав. За таких обставин, за наявної згоди представника позивача, суд приходить до висновку про вирішення справи у заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності, за внутрішнім переконанням, приходить до наступного висновку. В силу вимог ст. 180 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно Свідоцтва про народження серії І-ГЮ №194818 (а.с. 7) [PERSON] народилася 30 жовтня 2013 року, її батьком вказаний [PERSON], а матірю [PERSON]. Як встановлено згідно довідки №379, виданої Демидівською селищною радою Рівненської області 30 серпня 2017 року (а.с. 8), позивач [PERSON] проживає в [INFO], та разом з нею проживає малолітня дочка [PERSON], [INFO]. П. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачає, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ч. 3 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі. Беручи до уваги ту обставину, що відповідач не має постійного місця роботи, а отже постійного заробітку (доходу), суд приходить до висновку про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання дочки [PERSON] [INFO], у твердій грошовій сумі. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів, суд враховує майновий стан відповідача та малолітньої дитини, стан їх здоровя; те, що відповідач [PERSON] є працездатним, не має основного місця роботи, але отримує дохід від виконання сезонних робіт та робіт по найму і приходить до висновку про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини в розмірі 1000,00 гривень. При цьому, суд вважає, що вказаний розмір аліментів, з урахуванням майнового стану відповідача, не буде завищеним в нинішніх умовах проживання, а також з урахуванням віку дитини сторін по справі, її потреб та не буде таким, що створить відповідачеві додаткові труднощі матеріального характеру. Відповідач [PERSON] інших неповнолітніх чи непрацездатних осіб на утриманні не має. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача та стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дитини в розмірі 1000,00 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду з позовною заявою та до досягнення дитиною повноліття. При вирішенні спору, суд також враховує вимоги ст. 182 СК України, згідно яких мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», установлено, що у 2017 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 травня становить 1426,00 гривень. На підставі ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів, в межах суми платежу за один місяць, суд допускає до негайного виконання. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України понесені позивачем витрати на надання правової допомоги в розмірі 1000,00 гривень, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON], оскільки понесення таких витрат позивачем [PERSON] підтверджено документально (а.с. 12,14). Крім того, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 гривень, з урахуванням положень Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року щодо встановленого мінімального розміру судового збору за подання до суду позовів майнового характеру та того, що на час подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів позивач [PERSON] була звільнена від сплати судового збору. Підстав для звільнення відповідача [PERSON] від сплати судового збору не встановлено. Відповідно до ст.ст. 180-184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 88, 214, 215, 224, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved