Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~31.12.2020 Кредитна спілка «ІСТОК» (далі за текстом позивач, КС «ІСТОК») звернулась до Великобурлуцького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] (далі за текстом перший відповідач, [PERSON] ) та до [PERSON] (далі за текстом другий відповідач, [PERSON] ) в якому просила стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за договором про споживчий кредит №КД-5187 від 19.09.2018р. станом на 31.12.2019р. у розмірі 140215,46 грн., що складається з: заборгованості за основною сумою кредиту у розмірі 45500,00 грн.; заборгованості за платою у розмірі 9387,15 грн., заборгованості по відсотках у розмірі 0,58 грн., інфляційних нарахувань у розмірі 5214,33 грн., 100% відсотків річних, згідно\~ст.625 ЦК\~та п.4.7.3. кредитного договору у розмірі 65113,39 грн., штрафу у розмірі 15000 грн. та сплачений судовий збір.\~ \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 19.10.2016 [PERSON] набув членства у Кредитній спілці «ІСТОК». 19.09.2018 між позивачем та першим відповідачем був укладений договір споживчого кредиту № КД-5187, згідно умов якого [PERSON] (позичальник) отримав кредит у розмірі 45500 грн., строком повернення до 28.09.2020р., процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 0,001% річних, а також платою за користування кредитом у сумі 52,35 грн. щоденно. З метою забезпечення виконання зобов`язань першого відповідача, 19.09.2018р. між позивачем та [PERSON] (поручитель) був укладений договір поруки №КД-5187 ДП1, згідно якого, поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Перший відповідач умови кредитного договору не виконав, припинив здійснювати погашення платежів, останній платіж першим відповідачем був зроблений 15.10.2019р., у зв`язку з чим позивач направив відповідачам вимоги про наявність заборгованості та з вимогою погашення заборгованості по кредитному договору. Проте, вказані звернення були залишені без відповіді та борг відповідачами не погашений, тому позивач звернувся до суду з позовом про дострокове погашення заборгованості за договором споживчого кредиту № КД-5187 від 19.09.2018.\~\~\~ \~ \~ \~ \~Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 02.03.2020 матеріали цивільної справи за позовом Кредитної спілки «ІСТОК» до [PERSON] , [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором направлено за територіальною підсудністю до Київського районного суду м. Харкова. \~ \~ \~ \~Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26.03.2020 цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження. Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 09.06.2020 позовні вимоги КС «ІСТОК» було задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь КС «ІСТОК» заборгованість за кредитним договором №КД-5187 від 19.09.2018 року станом на 31.12.2019р., за період з 19.09.2018р. по 31.12.2019р., у розмірі 140215,46 грн., що складається з: заборгованості за основною сумою кредиту у розмірі 45500,00 грн.; заборгованості за платою у розмірі 9387,15 грн.; заборгованості по відсотках у розмірі 0,58 грн.; інфляційних нарахувань у розмірі 5214,33 грн.; 100% відсотків річних, згідно\~ст.625 ЦК\~та п.4.7.3. кредитного договору у розмірі 65113,39 грн.; штраф у розмірі 15000 грн.; а також стягнуто з кожного з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі по 1051, 63 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09.03.2021 (суддя Попрас В.О.) заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення суду було задоволено; заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 09.06.2020 по справі за позовом КС «ІСТОК» до [PERSON] та [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано і призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 25.03.2021 перший відповідач подав відзив на позов в якому проти позовних вимог заперечував, просив відмовити у позові повністю. В обґрунтування заперечень посилався на те, що позивачем не надано пояснення щодо розміру заборгованості за Кредитним договором №КД-5187 від 19.09.2018р у сумі 140215,46 грн, а саме - не надано пояснення щодо врахування заборгованості по процентам, а також нарахування пені, штрафів, неустойки. Перший відповідач вважає, що заявлені позивачем до стягнення суми процентів не ґрунтуються на умовах кредитного договору і наданому самим же позивачем розрахунку, а тому не підлягають задоволенню. Також, на думку першого відповідача, надані позивачем виписка та розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлені робітниками банку, є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача, не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідачів. Перший відповідач вважає, що документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно нормам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Проте, позивачем не надано первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), а тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості першого відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці, є правильними. Іншого належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи та умовами кредитного договору, позивач не представив, хоча в цій частині саме на ньому лежить процесуальний обов`язок доказування. Тому, перший відповідач вважає, що позов не може бути задоволений, оскільки він є необґрунтованим, а позовні вимоги - недоведені. Крім того, перший відповідач зазначає, що відповідно до положень п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Перший відповідач вказує, що він перебуває на військовій службі з 21.11.2018 року у військовій частині [NUMBER] Східного ОТО Національної гвардії України м. Харків, та надавав до КС «ІСТОК» підтверджуючі документи, а тому враховуючи положення зазначеного закону йому не підлягали нарахуванню штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом. 12.04.2021 позивач надав відповідь на відзив першого відповідача, в якому зазначив, що не згодний з твердженнями першого відповідача, що сума заборгованості повинна бути підтверджена документами первинного бухгалтерського обліку, а також те, що позичальник, як військовослужбовець, має право на пільги. Позивач зазначає, що бухгалтерська довідка є універсальним документом, який може використовуватися для різних цілей. У разі, якщо бухгалтерська довідка фіксує, підтверджує господарські операції, вона має статус первинного документа. Це підтверджує Мінфін у своєму листі від 13.12.2004 р. № 31-04200-30-10/22823. Отже, наявна в матеріалах справи довідка, складена КС «ІСТОК» щодо заборгованості [PERSON] є належним і допустимим доказом заборгованості першого відповідача за Договором про споживчий кредит КД-5187 від 19.09.2018 року. Також, позивач вважає безпідставними посилання першого відповідача на положення п. 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки плата, інфляційні нарахування та спеціальна відповідальність, передбачена приписами статті 625 ЦК України, не зазначаються у Законі України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та члені сімей», на який посилається перший відповідач у відзиві. 29.04.2021 перший відповідач подав письмові пояснення по справі в яких просив врахувати погашення заборгованості за основною сумою кредиту за Договором про споживчий кредит № КД-5187 від 19.09.2018р. у розмірі 15 780,05 грн, а позовні вимоги задовольнити частково, а саме в частині стягнення заборгованості за основною сумою кредиту у розмірі 29719,95 грн. Вказав, що він є військовослужбовцем і дія п.15 ст. 14 Закону Україні «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» поширюється на нього з початку особливого періоду, тобто з 17 березня 2014 року, а тому з 17 березня 2014 року КС «ІСТОК» не мала права нараховувати відсотки за користування кредитом, штрафні санкції, пеню. Отже, сума процентів та штрафних санкцій, нараховані позивачем за Кредитним договором, за період з 19 вересня 2018 року по теперішній час підлягає перерахунку та зарахуванню в рахунок погашення основної суми кредиту. Перший відповідач вказує, що ним було здійснено погашення заборгованості за кредитом в розмірі 15780,05 грн. Таким чином, перший відповідач зазначає, що заборгованість за кредитом на даний час становить 29 719,95 грн. 18.05.2021 позивач надав заперечення на письмові пояснення першого відповідача в яких зазначив, що Закон України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо пільг військовослужбовців не поширюється на зарахування в оплату тіла кредиту інфляційних нарахувань, плати за надання кредиту й відсотків, нарахованих позичальнику згідно до статті 625 Цивільного кодексу України. Другий відповідач - [PERSON] у встановлений законом строк відзив на позов не надав. У зв`язку зі звільненням судді [PERSON] у відставку, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м. Харкова від 22.09.2021, справу передано на розгляд головуючому судді Лисиченко С.М. 27.09.2021 ухвалою Київського районного суду м. Харкова у складі головуючої судді Лисиченко С.М. справу прийнято до провадження та призначено її до розгляду. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в матеріалах справи наявна заява представника позивача (вх.№2299 від 29.04.2020) в якій представник позивача просив проводити розгляд справи без його участі, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Перший відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник першого відповідача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі першого відповідача. Другий відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв та клопотань д суду не подавав. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання з розгляду справи, суд вважає за можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, ухваливши рішення на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 19 жовтня 2016 року до КС «ІСТОК» звернувся [PERSON] із заявою на вступ до кредитної спілки (а.с. 11). На засіданні правління КС «ІСТОК», оформленого протоколом № 136 від 19.10.2016 року, на підставі рішення спостережної ради КС «ІСТОК про делегування правлінню повноважень (витяг з протоколу спостережної ради № 21 від 20 липня 2004 року) заяву [PERSON] на вступ до кредитної спілки розглянуто та прийнято рішення про прийом [PERSON] в члени КС «ІСТОК». (а.с.12-13) 19 жовтня 2016 року [PERSON] сплатив вступний внесок та обов`язковий пайовий внесок, що підтверджується прибутковим касовим ордером № 1415 від 19.10.2016 року та № 1416 від 19.10.2016 року відповідно (а.с. 14). Таким чином, на підставі ст. 10, ч.2. ст. 16 Закону України «Про кредитні спілки» [PERSON] набув членства у КС «ІСТОК». 19 вересня 2018 року [PERSON] подав до КС «ІСТОК» заяву на отримання кредиту у сумі 45500 грн. в якій зазначив, що в забезпечення повернення кредиту, надає поруку третьої особи, яка буде нести солідарну відповідальність по погашення кредиту - [PERSON] (а.с. 15) З протоколу засідання кредитного комітету КС «ІСТОК» від 19.09.2018 вбачається, що кредитний комітет прийняв рішення про надання кредиту члену кредитної спілки [PERSON] кредиту в сумі 45500,00 грн. строком на 24 місяці (а.с. 16). 19 вересня 2018 року між [PERSON] (позичальник) та КС «ІСТОК» (кредитор) укладено договір про споживчий кредит № КД-5187 відповідно до п. 1.1. умов якого, кредитор на умовах цього договору надає позичальнику грошові кошти (кредит) у сумі 45 500 грн. 00 коп., а позичальник зобов`язується повернути наданий кредит і виконати свої обов`язки за даним договором в повному обсязі (а.с. 17-18). Згідно п.п. 1.2, 1.3 договору про споживчий кредит № КД-5187 від 19.09.2018 строк дії договору становить 24 календарних місяців - до 28 вересня 2020 року; цільове призначення кредиту споживчий на ремонт, на умовах його забезпечення, строковості, повернення та платності. Відповідно до п.п.2.5, 2.6 договору про споживчий кредит № КД-5187 від 19.09.2018, плата за надання кредиту становить 52,35 грн. щоденно, нарахування якої розпочинається від дня фактичного отримання позичальником грошових коштів та здійснюється щомісячно, виходячи з фактичної кількості днів у місяці до дня повного погашення кредиту. У п. 3.2 договору про споживчий кредит № КД-5187 від 19.09.2018 визначено, що процентна ставка за користування кредитом становить 0,001% річних. Відповідно до п. 3.4. вказаного договору, базою для нарахування відсотків є сума кредиту, вказана в п. 1.1. кредитного договору. Згідно п. 4.1. договору про споживчий кредит № КД-5187 від 19.09.2018 позичальник щомісячно сплачує кредитору платіж, що складається з нарахованої плати, частини кредиту та процентів за користування кредитом, до дати та у розмірі, що вказані у Графіку повернення кредиту та сплати зобов`язань, наведеному у додатку до кредитного договору, який є його невід`ємною частиною. Згідно п.4.3. договору про споживчий кредит № КД-5187 від 19.09.2018 платежі проводяться позичальником згідно з [PERSON] у повному обсязі шляхом внесення готівкою в касу або на зазначений у договорі рахунок. З Графіку повернення кредиту та сплати зобов`язань, який є невід`ємною частиною договору про споживчий кредит № КД-5187 від 19.09.2018, вбачається, що позичальник, з 19.09.2018 по 26.08.2020, щомісячно, зобов`язався сплачувати кредитору платіж в розмірі 3510,00грн, а з 26.08.2020 по 28.09.2020 зобов`язався внести останній платіж у сумі 3513,53 грн. (а.с. 17, зворотна сторона) З метою\~забезпечення виконання\~зобов`язань\~першого відповідача\~за договором\~про споживчий\~кредит №\~КД-5187\~від 19.09.2018,\~19\~вересня 2018\~року між\~КС «ІСТОК»\~ та\~ [PERSON] (поручитель) укладено Договір поруки № КД-5187 ДП1 відповідно до п.п. 1.1 умов якого, поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед кредитором відповідати всім своїм майном за повне та своєчасне виконання [PERSON] всіх зобов`язань, передбачених умовами договору про споживчий кредит № КД-5187 від 19.09.2018. (а.с. 19). Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором про споживчий кредит № КД-5187 від 19.09.2018 та видав 19.09.2018 позичальнику [PERSON] кредит у сумі 45500,00 грн, що підтверджується видатковим касовим ордером б/н від 19.09.2018 (а.с.20). Однак, перший відповідач своїх зобов`язань за договором про споживчий кредит № КД-5187 від 19.09.2018 належним чином не виконував, не сплачував кредитору платіж розмірі та строк, що встановлені у Графіку повернення кредиту та сплати зобов`язань, що не заперечується і самим першим відповідачем. Згідно матеріалів справи, у період з 19.09.2018 (дата видачі кредиту) по 31.12.2019 (подання позивачем позову) перший відповідач провів лише п`ять платежів на загальну суму 15165,00 грн., а саме: 13.12.2018 платіж у сумі 2500,00 грн, 19.03.2019 платіж у сумі 3500,00 грн. 20.06.2019 платіж у сумі 2000,00 грн., 24.07.2019 платіж у сумі 3565,00 грн та 15.10.2019 платіж у сумі 3600,00 грн. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 6.2.2. договору про споживчий кредит № КД-5187 від 19.09.2018, у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів більш як на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці, кредитор, з урахуванням вимог, передбачених ст. 16 ЗУ «Про споживче кредитування», набуває право: вимагати від позичальника дострокового повного погашення кредиту та нарахованих плати та відсотків згідно умов Договору до дня повного виконання зобов`язань за Договором; вимагати відшкодування збитків, завданих кредитору внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього Договору; вимагати від поручителів дострокового повного погашення кредиту та нарахованих плати та відсотків, згідно умов Договору. Якщо протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитора, позичальник не погасив кредит та/або нараховані проценти та плату, кредитор набуває право звернутись до суду для стягнення в примусовому порядку. Якщо протягом цього періоду позичальник усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитора втрачає чинність. \~ \~ \~ \~Крім того, у п. 4.7 умов договору про споживчий кредит № КД-5187 від 19.09.2018 сторони визначили відповідальність сторін за порушення умов договору, зокрема, у разі порушення позичальником виконання зобов`язань зі сплати платежів за договором дострокове повернення позичальником кредиту в порядку, передбаченому п.п. 6.2.2 договору; сплата позичальником штрафу у розмірі 1000,00 грн. за порушення сплати кожного платежу згідно графіку платежів; повернення позичальником суми боргу (основної суми кредиту, плати та процентів) з урахуванням встановленого індексу інфляції та 100% річних від простроченої суми за весь час прострочення сплати зобов`язань за договором, згідно ст. 625 ЦК України. У зв`язку з несвоєчасним та неналежним погашенням першим відповідачем кредиту, згідно п. 6.2.2 умов договору про споживчий кредит, 26.02.2019 позивач направив на адреси першого та другого відповідачів вимоги про наявність заборгованості за договором про споживчий кредит №КД-5187 від 19.09.2018 з вимогою про погашення наявної заборгованості по кредитному договору (26-28). Однак, як вбачається з матеріалів справи, ані перший, ані другий відповідач не погасили заборгованість за договором про споживчий кредит № КД-5187 від 19.09.2018, що і стало підставою для звернення позивачем до суду з даним позовом про дострокове стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості за кредитом, яка, згідно розрахунку позивача, станом на 31.12.2019р. становить 140215,46 грн. та складається із заборгованості за основною сумою кредиту у розмірі 45500,00 грн.; заборгованості за платою у розмірі 9387,15 грн.; заборгованості по відсотках у розмірі 0,58 грн.; інфляційних нарахувань у розмірі 5214,33 грн.; 100% відсотків річних згідно\~ст.625 ЦК\~та п.4.7.3. кредитного договору у розмірі 65113,39 грн.; штрафу у розмірі 15000 грн.\~ При цьому, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що сплачені першим відповідачем платежі на загальну суму 15165,00 грн були зараховані позивачем в рахунок погашення заборгованості першого відповідача по платі за кредит. Також, судом встановлено, що з 21.11.2018 по теперішній час [PERSON] перебуває на військовій службі та працює у військовій частині [NUMBER] Східного ОТО Національної гвардії України м. Харків, що підтверджується довідкою [NUMBER] №203 від 04.04.2020. Суд зазначає, що принцип свободи договору та\~приписи\~статті 6 ЦК України\~визначають співвідношення між актами цивільного законодавства та договором. За змістом частини третьої цієї статті сторони у договорі\~на власний розсуд можуть урегулювати у договорі відносини, диспозитивно врегульовані в актах цивільного законодавства та не можуть відступати від імперативних його положень. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином, згідно умов договору, вимог ЦК. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно частини 1\~статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. Частиною 2статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статті 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За\~ч.1\~статті 1048 ЦК України\~- позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики,\~якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.2. ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як було встановлено вище, перший відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за договором про споживчий кредит № КД-5187 від 19.09.2018 зі сплати платежів у встановлені у Графіку строки та розмірах. Разом з цим, у відповідності до ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції. Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту - військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває до теперішнього часу. Крім того, Національний банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Оскільки першим відповідачем надано суду документи, що підтверджують його статус військовослужбовця, суд приходить до висновку про необхідність застосування у спірних правовідносинах пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». \~ \~ \~ \~Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 25.09.2019 по справі №521/9626/15-ц, та від 11.12.2019 по справі №521/7927/16-ц. \~ \~ \~ \~Щодо посилань позивача на те, що приписи п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не поширюються на плату за користування кредитом, визначену у твердій сумі, суд зазначає наступне. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.05.2021 по справі №149/1499/18 роз`яснила, що за приписами ч.1\~ст. 1048 ЦК України\~розмір і порядок одержання процентів за користування позикою встановлюються договором. Якщо сторони встановили плату за користування позикою у процентному відношенні до суми позики, то це дозволяє обчислити розмір такої плати у твердій сумі на час, коли цю плату слід внести. Якщо ж сторони встановили таку плату у твердій сумі на час, коли її слід внести, то це дозволяє зробити зворотний розрахунок і визначити розмір плати за користування позикою у процентному відношенні до суми позики. Отже, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що способи визначення такої плати у твердій сумі та у процентному відношенні є еквівалентними (взаємозамінними). За таких обставин, приписи пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» поширюються і на плату за користування кредитом, визначену у твердій грошовій сумі, оскільки вона є еквівалентною платі за користування кредитом, визначеній у відсотках. Враховуючи викладене, з огляду на те, що відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, суд дійшов висновку про відмову в позові в частині стягнення фтрафу, процентів за користування кредитом, плати за користування кредитом а також щодо необхідності зменшення розміру заборгованості за тілом кредиту на розмір сплаченої першим відповідачем у період дії особливого періоду плати за користування кредитом. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача відсотків, нарахованих згідно ст. 625 ЦК України суд зазначає наступе. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга\~статті 625 ЦК України). Правовідносини стосовно здійснення позикодавцем права на визначену договором плату за користування позикою за час, на який він її надав, та правовідносини щодо здійснення позикодавцем права на проценти внаслідок невиконання позичальником обов`язку повернути кошти до визначеного терміну є різними за змістом. Термін «користування чужими грошовими коштами» (стаття 536 ЦК України) використовується у двох ситуаціях: 1) одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу; 2) прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Законодавство встановило наслідки як надання можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (стаття 1048 ЦК України), так і наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх (стаття 625 ЦК України) (див.\~постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі N 910/10156/17\~(пункти 34, 35, 38) і від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17 (пункти 6.20-6.24)). Припис абзацу другого частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України,\~право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.\~ Зазначені висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25.05.2021 по справі №149/1499/18. Як вбачається з матеріалів справи, станом на момент пред`явлення позивачем до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України та звернення до суду з даним позовом, термін повернення позики (кредиту) з платою за користування нею ще не настав, а тому, нарахування позивачем відсотків, визначених ст. 625 ЦК України є неправомірним. За таких обставин, станом на 31.12.2019 сума заборгованості першого відповідача за договором про споживчий кредит № КД-5187 від 19.09.2018 становила 30335,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Я було\~встановлено вище,\~виконання зобов`язань\~першого відповідача\~за договором\~про споживчий\~кредит №\~КД-5187\~від 19.09.2018,\~було забезпечено\~договором поруки\~№ КД-5187\~ДП1від\~19.09.2018,\~укладеним між\~КС «ІСТОК»\~та другим\~відповідачем (поручитель), відповідно до п.п. 1.1 умов якого, поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов`язання перед кредитором відповідати всім своїм майном за повне та своєчасне виконання першим відповідачем всіх зобов`язань, передбачених умовами договору про споживчий кредит № КД-5187 від 19.09.2018. З огляду на те, що перший відповідач належним чином не виконав вимоги договору про споживчий кредит № КД-5187 від 19.09.2018, забезпечений договором поруки № КД-5187 ДП1 від 19.09.2018, та заборгованість першого відповідача станом на 31.12.2019 за кредитним договором становила 30335,00 грн., суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення в солідарному порядку з першого та другого відповідачів 30\~335, 00 грн. заборгованості за основною сумою кредиту за договором про споживчий кредит №КД-5187 від 19.09.2018р. станом на 31.12.2019р. Питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору суд вирішує відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial