Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

8 липня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу із відповідачем, зареєстрованого 20 лютого 1985 року Березівською сільською радою Попаснянського району Луганської області, за актовим записом № 6. В позовній заяві позивач зазначає, 20 лютого 1985 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Березівською сільською радою Попаснянського району Луганської області, було зроблено актовий запис за №6. Від шлюбу у них народилося двоє дітей, які на сьогоднішній час є повнолітніми. Спільне життя з відповідачем не склалося, на протязі останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме його інтересам. Вважаю, що шлюб між ними є формальними, оскільки особисті відносини уже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування та взаєморозуміння. Продовжувати такі шлюбні відносини, він не бажаю. Надання строку на примирення не виправить стан їх шлюбних відносин, скільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення в минулому не принесли жодних результатів, а лише погіршить стан його відносин з відповідачем та продовжить їх перебіг в часі. Просив постановити рішення, яким розірвати шлюб , укладений між ним та [PERSON], який зареєстрований 20 лютого 1985 року Березівською сільською радою Попаснянського району Луганської області, за актовим записом № 6. В судове засідання позивач не з»явився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просив постановити рішення про задоволення позову, проти заочного рішення не заперечує (а.с.16). Відповідач у судове засідання не з»явилася, хоч про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просила постановити рішення про задоволення позову, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує (а.с.17). Тому, згідно з ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи, чого не заперечив позивач у письмовій заяві. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси. Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із врахуванням наведеного, на підставі ст.158, п.3 ч.1 ст.169, ч.4 ст.174 та ч.2 ст.197, ст.224-233 ЦПК України, розгляд справи проведено без участі сторін та на підставі представлених суду доказів без фіксування судового засідання технічними засобами. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 20 лютого 1985 року Березівською сільською радою Попаснянського району Луганської області, актовий запис № 6 (а.с.4). Сторони спільно не проживають, подружніх стосунків не підтримують, їх сім'я фактично розпалася й подальше подружнє життя є неможливим. Причинами розпаду сім'ї є відчуження один від одного, відсутність взаєморозуміння. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя, який виявив прояв з власної ініціативи, з поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Приймаючи до уваги заяву позивача, згоду на розірвання шлюбу відповідача, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. У відповідності із вимогами ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне судові витрати стягнути із відповідача.

Outcome: approved