Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

31 жовтня 2019 року позивач звернулась з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинком [ADDRESS] , посилаючись на те, що вона є власником зазначеного будинку, інший співвласник будинку померла, з 1995 року в будинку зареєстровано місце проживання її онука [PERSON] , у 2016 році онук забрав свої особисті речі і виїхав з будинку, місце його фактичного проживання невідоме. Реєстрація відповідача в будинку створює позивачу перешкоди в оформленні субсидії на сплату комунальних послуг. Тому позивач просить усунути перешкоди у здійсненні нею права користування будинком [ADDRESS] шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком на підставі на ч.2 ст.405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.71 Житлового кодексу України. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, пояснив, що позивач є співвласником будинку [ADDRESS] . Інший співвласник мати відповідача [PERSON] померла. Відповідач після звільнення з місць позбавлення волі у 2017 році з`явився за місцем реєстрації, забрав свої речі і пішов. Його фактичне місце проживання позивачу невідомо, онук не підтримує з нею стосунків. Позивач не має можливості оформити субсидію, оскільки не має даних про відповідача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином рекомендованим листом з повідомленням, направленим за місцем реєстрації, причину неявки не повідомив, відзиву на позов чи будь-яких заяв не надійшло. Зі згоди представника позивача суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. За даними електронного Реєстру територіальної громади м.Павлограда [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.24). Зі змісту ухвал Ленінського районного суду м.Полтави у справі № 553/518/16-к від 15 лютого 2016 року та у справі № 553/3213/16-к, які містяться у Єдиному державному реєстрі судових рішень, видно, що [PERSON] з 2004 року відбував покарання в місцях позбавлення волі згідно вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2005 року. Кінець строку покарання 16 серпня 2017 року. Згідно акта, складеного 17 жовтня 2018 року головою квартального комітету №84 м.Павлограда за участю сусідів [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS] з серпня 2017 року по теперішній час (а.с.6). У Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні відомості про право власності на будинок [ADDRESS] (а.с.29). За відомостями, наданими КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації», право власності на будинок [ADDRESS] зареєстровано станом на 24 травня 1986 року за [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 14 квітня 1986 року Першою Павлоградською держнотконторою, реєстраційний номер 2-1341 (а.с.31). [PERSON] померла [INFO] (а.с.5). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, наданої Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою, спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] не заведено. З копії домової книги (а.с.13) видно, що відповідач [PERSON] син померлої [PERSON] на час відкриття спадщини був зареєстрований за однією адресою з померлою матір`ю, тому відповідно до положень ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України, вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК України). Таким чином відповідач [PERSON] є спадкоємцем за законом після померлої співвласниці будинку [PERSON] , який фактично прийняв спадщину. За змістом ст.317, 319,\~321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Тому відповідач, як спадкоємець співвласника жилого приміщення, не може втратити право користування цим приміщенням. Відповідач [PERSON] зареєстрований в будинку [ADDRESS] , фактично не проживає за зазначеною адресою з 2017 року, однак не знявся з реєстрації, чим перешкоджає співвласнику цього будинку позивачу [PERSON] у здійсненні права користування будинком, а саме в оформленні субсидії на сплату комунальних послуг. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про наявність у позивача права, передбаченого ст. 391 ЦК України, вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування своїм майном і вважає за можливе захистити порушене право позивача шляхом зняття з реєстрації місця проживання відповідача в будинку [ADDRESS] . Судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору у сумі 768 грн 40 коп, підлягають стягненню з відповідача на її користь відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial