Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

30.04.2020 року Публічне акціонерне товариства «МТБ Банк» звернулося до суду з цим позовом до [PERSON] та [PERSON] , зазначаючи, що 11.09.2007 року між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «МТБ Банк», та [PERSON] був укладений договір № 00103/RD про надання кредиту у вигляді не поновлювальної кредитної лінії на суму 49414,00 доларів США. Зобов`язання [PERSON] були забезпечені шляхом укладання між ВАТ «Морський транспортний банк» та [PERSON] договору поруки від 11.09.2007 року № 00077rd, у зв`язку з чим вони є солідарними відповідачами за пред`явленим до стягнення боргом. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов`язань з повернення кредиту виникла заборгованість. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.04.2017 року у справі № 202/551/16-ц стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Банку заборгованість за кредитним договором № 00103/RD від 11.09.2007 року, яка станом на 23.11.2016 року становила 17782,81 доларів США, з яких: 14753,78 доларів США - кредитні кошти; 3029,03 доларів США - проценти на основну суму боргу; 36380,31 грн. - пеня за несплачені проценти. Вказане рішення суду набрало законної сили 07.07.2017 року. На виконання вказаного рішення суду було видано два виконавчі листи, котрі були пред`явлені до примусового виконання до Індустріального ВДВС м. Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Однак станом на час подання позову рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.04.2017 року не виконано. Позивач зазначив, що на теперішній час відповідачі мають перед банком заборгованість у розмірі 14 511,15 доларів США за кредитом та 1556,05 доларів США - за процентами. У зв`язку з цим, враховуючи, що рішення суду не виконано, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь 3% річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України від простроченої суми заборгованості за період з 01.04.2017 року по 31.03.2020 року у розмірі 1527,72 долари США та судові витрати у справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову, зазначаючи, що позивачем пропущено встановлений законом трирічний строк позовної давності. Так, позивач дізнався про порушення своїх прав ще 01.02.2016 року, тобто мав право звернутися до суду з цим позовом з 01.02.2016 року по 01.02.2019 року. Однак з цим позовом позивач звернувся до суду лише 30.04.2020 року. Тому відповідач просив суд застосувати до вимог позивача строк позовної давності. Також, відповідач зазначив, що строк дії кредитного договору, укладеного між ним та позивачем, ще не закінчився, оскільки він встановлений у кредитному договорі до 10.09.2022 року, що свідчить про те, що ним не порушено терміни своєчасного повернення суми позики. Крім того, відповідач зазначив, що позивачем не підтверджено факт не виконання умов кредитного договору позичальником, оскільки позивачем навіть не було надано первинних бухгалтерських документів на підтвердження видачі йому кредиту. Також позивачем не надано детального розрахунку заборгованості, з якого було б зрозуміло, виходячи з яких обставин формувалися суми грошових коштів, котрі просить стягнути позивач. Крім того, відповідач зазначив, що його не було повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором 28.12.2017 року, у зв`язку з чим він не повинен сплачувати проценти неналежному кредитору за період з 28.12.2017 року. Просив відмовити позивачеві у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову, зазначаючи, що позивачем пропущено встановлений законом трирічний строк позовної давності. Крім того, відповідач вказав, що грошовою одиницею України є гривня, натомість позивач просить стягнути 3% річних у валюті доларах США. Відповідач зазначив, що не зрозуміло, чому з цим позовом до нього з [PERSON] звернулося ПАТ «МТБ Банк», якщо кредитний договір був укладений з ВАТ «Морський транспортний банк», а рішення про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором ухвалено на користь ПАТ «Марфін Банк». Просив відмовити позивачеві у задоволенні позову. Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги ПАТ «МТБ Банк» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.09.2007 року між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «МТБ Банк», та [PERSON] був укладений договір № 00103/RD про надання кредиту у вигляді не поновлювальної кредитної лінії на суму 49414,00 доларів США. Зобов`язання [PERSON] були забезпечені шляхом укладання між ВАТ «Морський транспортний банк» та [PERSON] договору поруки від 11.09.2007 року № 00077rd, у зв`язку з чим вони є солідарними відповідачами за пред`явленим до стягнення боргом (а.с. 30). У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов`язань з повернення кредиту виникла заборгованість. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.04.2017 року у справі № 202/551/16-ц стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Банку заборгованість за кредитним договором № 00103/RD від 11.09.2007 року, яка станом на 23.11.2016 року становила 17782,81 доларів США, з яких: 14753,78 доларів США - кредитні кошти; 3029,03 доларів США - проценти на основну суму боргу; 36380,31 грн. - пеня за несплачені проценти. Вказане рішення суду набрало законної сили 07.07.2017 року (а.с. 20-23). На виконання вказаного рішення суду було видано два виконавчі листи, котрі були пред`явлені до примусового виконання до Індустріального ВДВС м. Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Однак станом на час подання позову рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.04.2017 року не виконано (а.с. 24-29). Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, тобто строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з частиною 1 статті 260 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Частинами 3 та 4 статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки судовим рішенням по справі № 202/551/16-ц встановлено, що відповідачі свої зобов`язання за кредитним договором та договором поруки належним чином не виконують, станом на час розгляду цієї справи вказане рішення суду не виконане, заборгованість відповідачами не погашена, суд приходить до висновку про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача 3% річних від суми боргу у розмірі 1409,07 доларів США за період з 29.04.2017 року по 31.03.2020 року (14511,15 доларів США - заборгованість за кредитом х 3 х 1067 днів /365 /100 = 1272,61 доларів США) + (1556,05 доларів США - заборгованість за відсотками х 3 х 1067 днів /365 /100 = 136,46 доларів США). Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «МТБ Банк» частково, суд вважає, що 3 % річних підлягають стягненню з відповідачів за період з 29.04.2017 року, а не з 01.04.2017 року як просить у позовній заяві позивач, з наступних підстав. Відповідачами заявлено про застосування до вимог позивача строку позовної давності, тому, враховуючи, що Банк має право на стягнення з відповідачів 3% річних в межах трирічного строку позовної давності, а до суду з цим позовом позивач звернувся 29.04.2020 року (а.с. 38), суд вважає, що періодом, за який з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню 3% річних є період з 29.04.2017 року (з дати подання позову) по 31.03.2020 року (дату розрахованих позивачем 3% річних, з урахуванням того, що суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог). Суд не приймає до уваги заяву відповідачів щодо пропуску позивачем строку позовної давності для звернення до суду з вимогами про стягнення 3% річних з наступних підстав. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 року № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19) дійшла наступного висновку. До правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ч. 2 статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу). Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. За таких обставин, прострочення відповідачами виконання зобов`язань за кредитним договором є триваючим, на час розгляду справи зобов`язання є невиконаним, у зв`язку з чим право банку на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову, а отже банком не пропущено строк позовної давності для звернення до суду з позовом про стягнення 3% річних. Стосовно посилань відповідача [PERSON] та те, що встановлений у кредитному договорі строк його дії до 10.09.2022 року не закінчився, у зв`язку з чим ним не порушено терміни своєчасного повернення суми позики, суд зазначає, що, звернувшись у лютому 2016 року до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, Банк змінив строк виконання основного зобов`язання, у зв`язку з чим вважається, що строк виконання основного зобов`язання, тобто повернення всієї суми боргу, настав. Стосовно ненадання позивачем доказів на підтвердження наявності заборгованості відповідачів за кредитним договором та факту видачі кредиту, суд зазначає, що вказані обставини встановлені рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.04.2017 року і відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України доказуванню у цій справі між тими самими сторонами не підлягають. Факт невиконання вказаного рішення суду станом на час подання позову підтверджується наданими позивачем роздруківками інформації про виконавче провадження з виконання вищезазначеного рішення суду (а.с. 26-29). Щодо ненадання позивачем детального розрахунку заборгованості, з якого було б зрозуміло, виходячи з яких обставин формувалися суми грошових коштів, котрі просить стягнути позивач, суд зазначає, що розмір заборгованості, з якого розраховуються 3% річних, встановлений рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.04.2017 року, а розрахунок 3% річних наданий позивачем (а.с. 31). Стосовно заперечень відповідача [PERSON] факту укладення та підписання ним договору поруки від 11.09.2007 року № 00077rd з ВАТ «Морський транспортний банк» суду зазначає, що відповідачем на підтвердження вказаної обставини не наданого жодного доказу, відповідачем не заявлялося клопотання про призначення експертизи для з`ясування справжності його підпису на вказаному договорі, не заявлялося клопотання про витребування оригіналу вказаного договору для його огляду в судовому засіданні. Суд не приймає до уваги посилання відповідачів на те, що кредитний договір та договір поруки були укладені з ВАТ «Морський транспортний банк, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.04.2017 року стягнуто з них суму боргу за цими договорами на користь ПАТ «Марфін Банк», а з цим позовом до суду про стягнення з них 3% річних звернувся ПАТ «МТБ Банк», оскільки відповідно до наданої позивачем копії статуту ПАТ «МТБ Банк» рішенням Загальних зборів акціонерів (протокол № 36 від 08.07.2010 року) назву та тип ВАТ «Морський транспортний банк» змінено на ПАТ «Марфін Банк; згідно з рішенням позачергових Загальних зборів акціонерів (протокол № 56 від 28.12.2017 року) назву ПАТ «Марфін Банк» змінено на ПАТ «МТБ Банк» (а.с. 10-13). За таких обставин, відступлення права вимоги за кредитним договором та договором поруки не відбувалося, а отже посилання на вказані обставини відповідачів є безпідставними. Стосовно посилання відповідача [PERSON] на неправомірність нарахування 3% річних у валюті доларах США замість грошової одиниці України - гривні суд зазначає наступне. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 року по справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) дійшла наступного висновку. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. При обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. 3% річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Оскільки за кредитним договором № 00103/RD від 11.09.2007 року його сторонами визначено валюту надання кредиту та його повернення долар США, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.04.2017 року з відповідачів стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором у валюті доларах США, а отже і 3% річних мають розраховуються з урахуванням простроченої суми у доларах США. За таких обставин, суд задовольняє позовні вимоги ПАТ «МТБ Банк» частково. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 1051,00 грн. з кожного.

Outcome: partial