Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

29.12.2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ДУ «Роменська виправна колонія (№ 56)» і просить: стягнути з Державної установи «Роменська ВК (№ 56)» на його користь моральну шкоду в сумі 1000 грн., завданої йому внаслідок порушення його права на таємницю кореспонденції з Апеляційного суду Сумської області від 25.06.2016 р. № 11-кп/788/666/16, адресованої на його ім`я. В обґрунтування позову вказав, що за вироком Апеляційного суду Черкаської області від 24.03.2004 р. він засуджений до покарання у виді довічного позбавлення волі, яке відбуває в Роменські ВК-56. Відповідно ст. 31 Конституції України кожному гарантується таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції. Частиною 4 статті 113 КВК України передбачено, що кореспонденція, яку засуджені адресують уповноваженому Верховної ради України з прав людини, Європейському суду з прав людини, а також іншим відповідним органам міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, уповноваженим особам таких міжнародних організацій, до суду та прокуророві перегляду не підлягає і надсилається за адресою протягом доби з часу її подачі. Кореспонденцію, яку засуджені одержують від зазначених органів та осіб, перегляду не підлягає. Відповідно ч.2 ст. 14 КПК України втручання у таємницю спілкування можливе лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, з метою виявлення та запобігання тяжкому чи особливо тяжкому злочину, встановлення його обставин, особи, яка вчинила злочин, якщо в інший спосіб неможливо досягти цієї мети. 29.06.2016 року відповідач вручив йому повідомлення Апеляційного суду Сумської області від 25.06.2016 року №11-кп/788/666/16 про відкриття апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23.05.2016 р. До повідомлення було додано відповідну копію ухвали від 25 червня 2016 року. Даний лист відповідач зареєстрував в Журналі обліку вхідної кореспонденції осіб, які тримаються в установі 29.06.2016 р. за № 3775 у відкритому вигляді, про що свідчить штемпель колонії з відповідним реєстраційним індексом на цьому листі. Лист суду був адресований на його ім`я, копії цього листа з додатками були також адресовані прокурору Сумської області Матвійчуку В.А., прокурору Роменської місцевої прокуратури Скоромному О.М. та захиснику Макогону С.Г. Роменська ВК-56, як адресат, в листі суду зазначена не була. Судового рішення на перегляд його кореспонденції відповідач не має, пояснити чому вищезазначена кореспонденція не була зареєстрована в канцелярії установи в закритому вигляді і вручена йому була у відкритому вигляді відповідач пояснити відмовився. Протиправність поведінки відповідача полягає у невиконанні юридичного обов`язку, встановленого нормами права. Іншими словами протиправність у порушенні приписів правової норми, незалежно від того, знав чи не знав правопорушн6ик про неправомірність своєї поведінки. Незаконні дії відповідача завдали йому моральної шкоди. Здійснивши перегляд кореспонденції суду, адресованої на його ім`я, відповідач порушив його право на таємницю кореспонденції. Протиправні дії відповідача створили конфлікт між сторонами, який викликав у нього нервове потрясіння та тривалу напругу, оскільки, в силу тих чи інших обставин йому доводиться звертатися в суд з позовом до відповідача про визнання дій незаконними, а тому він знаходиться у вразливому становищі, адже розкриття відповідачем кореспонденції, адресованої судом на його ім`я, може призвести до того, що вона буде прочитана, що породжує ризик того, що при нагоді працівники пенітенціарної служби можуть йому помститися. Протиправна поведінка відповідача лягла на нього психологічним тягарем, оскільки відповідач не забезпечив його тримання під вартою в умовах, які відповідають принципові поваги до людської гідності, щоб спосіб і метод виконання заходу не задавали йому стресу, душевного страждання чи мук, які перевищували б неминучий рівень страждання, властивого триманню під вартою, і щоб з огляду на практичні вимоги, його здоров`я і добробут були належним чином забезпечені. Дані обставини порушили нормальний хід його життя, призвели до відчаю та посилили його душевні страждання, що безумовно не сприяло покращенню його психологічного стану. Тому просив стягнути з державної установи Роменська ВК № 56 на його користь моральну шкоду у сумі 1000 грн., заподіяної йому внаслідок порушення його права на таємницю кореспонденції з Апеляційного суду Сумської області від 25.06.2016 року № 11-кп/788/666/16, адресованої на його ім`я. В судовому засіданні 30.05.2019 року до матеріалів справи долучено письмовий уточнений відзив на позовну заяву [PERSON] згідно якого ДУ «Роменська виправна колонія (№56)» позов не визнає, вважає таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так позивач [PERSON] є засудженим до довічного позбавлення волі і з 04 травня 2005 року відбуває покарання в ДУ «Роменська ВК (№56)». В установі ведеться Журнал реєстрації вхідної кореспонденції, яка адресується самій установі та Журнал обліку вхідної кореспонденції осіб, які тримаються в установі у відповідності до Інструкції з організації перегляду кореспонденції (листування) осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах, затвердженої Наказом Міністерства юстиції 02.07.2013 № 1304/5 в межах календарного року. Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про попереднє ув`язнення» і статей 8, 113 КВК України скарги, заяви, клопотання і листи (кореспонденція) осіб, узятих під варту, та засуджених, які відбувають покарання у виправних колоніях мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання, середнього та максимального рівня безпеки, підлягають перегляду, за винятком кореспонденції, яку засуджені чи особи, взяті під варту, адресують Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини, Європейському суду з прав людини, а також іншим відповідним органам міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, уповноваженим особам таких міжнародних організацій, до суду та прокуророві чи захиснику у кримінальному провадженні, що здійснює свої повноваження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, Кореспонденція, яку засуджені та особи, взяті під варту, одержують від зазначених органів та осіб, перегляду не підлягає. 29.06.2016 року працівником канцелярії державної установи було отримане поштове відправлення з Апеляційного суду Сумської області. І згідно пункту 3.3.3 розділу 3.3 Типової інструкції з діловодства в органах установах виконання покарань ,слідчих ізоляторах і навчальних закладах,що належать до сфери управління Державної пенітенціарної служби України, затвердженої наказом Державної пенітенціарної служби України(що діяла на той час) «у службі діловодства розкриваються всі конверти за винятком тих, що мають напис «особисто». Оскільки дане поштове відправлення надійшло без напису [PERSON] і не мало надпису «особисто», воно було зареєстроване в журналі вхідної кореспонденції державної установи «Роменська ВК (№56)» за вхідним номером 3775 . Переглянувши відправлення було виявлено, що лист за № 11-кп/788/666/16 від 25.06.2016 року був адресований ДУ «Роменській виправній колонії (№56)» для вручення засудженому [PERSON] , що слідує із змісту самого листа. Вищеназваний лист був вручений позивачу 29.06.2016 року, згідно витягу з журналу обліку вхідної кореспонденції за 2016 рік. А тому, оскільки дане поштове відправлення з Апеляційного суду Сумської області надійшло на адресу установи вважають, що дії відповідача щодо перегляду листа в даному випадку є законними. Кореспонденція в запечатаному вигляді (конверті), що надходить з суду вручається протягом доби засудженим (особам, узятим під варту), якщо вона адресується засудженим. До перегляду вкладення до поштового відправлення (тобто до відкриття поштового конверта) інформацією про те, що лист надійшов для вручення засудженому [PERSON] установа не володіла. Також установа повідомляє, що оригінал поштового конверта з Сумського апеляційного суду Сумської області, яким направлявся лист за № 11- кп/788/666/16 від 25.06.2016 року в установі не зберігався, так як згідно з п.п.8 п.2 розділу III Правил організації діловодства га архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, установах і організаціях, затвердженої наказом МЮУ від 18.06.2015 року № 1000/5, (діючої на той час) конверти додавалися до документів і зберіганню не підлягали,так як не відносяться до документів постійного та тривалого зберігання. З приводу прохання позивача [PERSON] стягнути на його користь моральну шкоду в сумі 1000 гривень ДУ «Роменська ВК № 56» зазначає, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. В даному випадку з боку установи не було вчинено жодних протиправних дій по відношенню до засудженого [PERSON] , позивач підтримує соціально-корисні зв`язки шляхом листування, телефонних розмов, отримує посилки, приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених, займається самоосвітою, що свідчить про відсутність порушення нормального укладу його життя. Крім того ДУ Роменська ВК № 56 зазначає, що оскільки ч.3 ст.136 ЦПК України з підстав , зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати. При розподілі судових витрат між сторонами просили врахувати ту обставину, що державна установа «Роменська виправна колонія (№56)» є державною установою і згідно до затвердженого плану асигнувань загального фонду бюджету по програмі КПКВ 3601020 «Виконання покарань установами і органами Державної кримінально - виконавчої служби України» витрати на оплату судового збору не передбачено, про що надається відповідна довідка. Тому при ухваленні рішення по даній справі просимо звільнити державну установу від сплати судового збору. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити, посилаючись на викладені в позові обставини. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову [PERSON] заперечувала з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Додатково пояснила, що конверти додавалися до документів, які вручені [PERSON] . Підтверджень того, що конверт передано засудженому [PERSON] немає, оскільки таких розписок немає. Вони вважають що адресатом у листі вказана виправна колонія, а тому кореспонденція адресована установі для передачі [PERSON] , а не засудженому. [PERSON] засуджений до довічного позбавлення волі і відбуває покарання в Роменській виправній колонії № 56 Державного департаменту України з виконання покарань в Сумській області, вказана обставина сторонами не заперечувалася. 29.06.2016 року [PERSON] отримав повідомлення Апеляційного суду Сумської області від 25.06.2016 року №11-кп/788/666/16 про відкриття апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23.05.2016 року та копію ухвали від 25 червня 2016 року. При цьому в повідомленні адресат зазначений як «Засудженому для вручення [PERSON] ,[INFO]. [ADDRESS] .(а.с.10). На копії поштового конверта Апеляційний суд Сумської області адресатом, якому дане поштове відправлення направляється, вказано «Роменська виправна колонія №56 ( для вручення [PERSON] ) [ADDRESS] » ( а.с.11). В журналі реєстрації вхідної кореспонденції Роменської виправної колонії, за період з 30 березня по 6 липня 2016 року мається запис від 29.06.16 за № 3775, згідно якого документ № 788/666/16 надійшов з апеляційного суду для вручення [PERSON] (а.с.28-29). Наведені факти свідчать, що між сторонами виник спір про відшкодування моральної шкоди внаслідок порушення права засудженого на таємницю кореспонденції і при його вирішенні, суд застосовує норми матеріального права, на які посилаються сторони. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За приписами ст. 31 Конституції України кожному гарантується таємниця листування. Винятками можуть бути встановлені лише судом у випадках, передбачених законом, з метою запобігти злочинності чи з`ясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншим способом одержати інформацію неможливо. В ч. 1, ч.2 ст. 270 ЦК України зазначено, що відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Цим Кодексом та іншим законом можуть бути передбачені й інші особисті немайнові права фізичної особи. Частинами 1, 2 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Частинами 3, 4 ст. 113 Кримінально-виконавчого кодексу України (з змінами та доповненнями внесеними законом від 08.04.2014 року) визначено, що кореспонденція, яку одержують і надсилають засуджені до відбування покарання у виправних колоніях мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання, середнього та максимального рівня безпеки, підлягає перегляду. Кореспонденція, яку засуджені адресують Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини, Європейському суду з прав людини, а також іншим відповідним органам міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, уповноваженим особам таких міжнародних організацій, суду та прокуророві, перегляду не підлягає і надсилається за адресою протягом доби з часу її подачі. Кореспонденція, яку засуджені одержують від зазначених органів та осіб, перегляду не підлягає. Відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Кримінально-виконавчого кодексу України щодо адаптації правового статусу засудженого до європейських стандартів», прийнятого 8.04.2014 року, яким було унесені зміни до ч.4 ст.113 КВК України було передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і доручено Кабінету Міністрів України у тримісячний строк після набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність з цим Законом та забезпечити перегляд і скасування центральним органом виконавчої влади з питань виконання покарань, іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів, що суперечать цьому Закону. Вищезазначений Закону України набрав чинності з 07.05.2014 року. Згідно п.4 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Інструкції з організації перегляду кореспонденції (листування) осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах» від 02.07.2013 року № 1304/5 відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про попереднє ув`язнення» і статей 8, 113 Кримінально-виконавчого кодексу України скарги, заяви, клопотання і листи (кореспонденція) осіб, узятих під варту, та засуджених, які відбувають покарання у виправних колоніях мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання, середнього та максимального рівня безпеки, підлягають перегляду, за винятком випадків, передбачених абзацом другим цього пункту. Кореспонденція, яку засуджені чи особи, взяті під варту, адресують Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини, Європейському суду з прав людини, а також іншим відповідним органам міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, уповноваженим особам таких міжнародних організацій, до суду та прокуророві чи захиснику у кримінальному провадженні, що здійснює свої повноваження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, перегляду не підлягає і надсилається за адресою протягом доби з часу її подачі. Кореспонденція, яку засуджені та особи, взяті під варту, одержують від зазначених органів та осіб, перегляду не підлягає. Частина 7 статті 130 ЦПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачала, що якщо учасник справи перебуває під вартою або відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, обмеження волі, арешту, повістка та інші судові документи вручаються йому під розписку адміністрацією місця утримання учасника справи, яка негайно надсилає розписку та письмові пояснення цього учасника справи до суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази зібрані у справі, оцінюючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов не обґрунтований і задоволенню не підлягає. Такий висновок суду ґрунтується на наступному: в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази на підтвердження того, хто був зазначений на конверті, що надійшов до установи, адресатом. Тому, будь який висновок суду щодо даної обставини, буде припущенням, яке не ґрунтується на досліджених судом доказах, а випливає з міркувань та припущень тієї чи іншої сторони; з огляду на попередній висновок суду, відсутні беззаперечні підстави вважати, що відповідач порушив право позивача на таємницю кореспонденції, відкривши адресовану йому кореспонденцію, оскільки неможливо беззаперечно встановити хто саме зазначений був адресатом на конверті в якому надійшла кореспонденція. Позивач [PERSON] ухвалою Роменського міськрайонного суду від 03 січня 2019 року звільнений від сплати судового збору. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору, а суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, витрати зі сплати судового збору в даній справі необхідно віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed