Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

30.11.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Краматорського управління по газопостачанню та газифікації про стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні. В обґрунтування позову посилається на те, що 06.11.2015 року на підставі наказу №414-к, вона була звільнена з підприємства за згодою сторін. Однак розрахунок при звільненні з нею проведено не було. 24.11.2015 року бухгалтерією підприємства їй була видана довідка про те, що заборгованість по заробітній платі та компенсації витрат за період з 01.08.2015 року по 31.10.2015 року складає 5352,54 грн. Вважає дії відповідача по невиплаті належних їй при звільненні сум незаконними та такими, що порушують її права. Відповідно до ст.117 КЗпП України відповідач повинен сплатити їй середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Просить суд стягнути з відповідача належну їй при звільненні суму 5352,54 грн. та середній заробіток за весь час затримки по день предявлення позову у сумі 2362,80 грн. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові та просила їх задовольнити. Представник відповідача за довіреністю - [PERSON], у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог заперечує у повному обсязі. Як вбачається з письмових заперечень, наданих представником відповідача, ПАТ «Донецькоблгаз» є юридичною особою, до складу підприємства входять 19 відокремлених підрозділів юридичної особи, один з яких Краматорське управління по газопостачанню та газифікації. Внаслідок проведення на території Донецької області АТО та втрати керування майновими комплексами 7 структурних підрозділів (місцезнаходження яких зареєстроване на території, не підконтрольній Україні), господарську діяльність структурних підрозділів паралізовано (деяких тимчасово призупинено на час проведення АТО (відповідно до рішення [PERSON] ПАТ «Донецькоблгаз»). В зв'язку з чим, діяльність підприємства знаходиться у важкому фінансовому стані. Також відповідно до сертифікатів ТПП України засвідчено настання обставин непереборної сили з 01.07.2014 року для ПАТ «Донецькоблгаз» при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області щодо виконання законодавчих актів України (на момент видачі сертифікатів обставини тривають та дату закінчення їх терміну встановити не можливо). Керівництвом підприємства докладаються великі зусилля для стабілізації фінансово-господарської діяльності підприємства у наведених вище обставинах. У звязку з тим, що затримка розрахунку по заробітній платі сталася через форс мажорні обставини, на які Відповідач не міг вплинути будь яким чином, відсутня і його вина. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Перевіривши надані докази, вислухавши пояснення позивача, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] працювала у Краматорському управлінні по газопостачанню та газифікації Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» з 1 квітня 1999 року. 06 листопада 2015 року [PERSON] звільнено з підприємства за згодою сторін за пунктом 1 ст.36 КЗпП України, про що було видано наказ №414-к від 06.11.2015 року та внесено запис до трудової книжки (а.с. 5-6) Як встановлено у судовому засіданні, у день звільнення відповідачем не проведено повний розрахунок з [PERSON] Як вбачається з довідки ПАТ «Донецькоблгаз» від 24.11.2015 року №04-29/251, на день звільнення [PERSON] борг по заробітній платі складав 5352,54 грн. (а.с. 7) Зазначена заборгованість була виплачена позивачці 14.01.2016 року, що не заперечується сторонами. Позивачка у судовому засіданні підтвердила виплату їй заборгованості по заробітній платі, спору про належні до виплати суми між сторонами не має. Згідно довідки про середню заробітну плату за останні 2 місяці роботи у жовтні та вересні 2015 року фактично відпрацьовано 30 днів, нарахована заробітна плата за відпрацьований час складає 4256,12 грн. (а.с. 27) Згідно із ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, за положеннями статті 117 КЗпП України обовязковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку проте, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини у невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. Згідно ст. 4 КЗпП України законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Відповідно ч.1 ст. 9 ЦК України кореспондується з вищевказаною статтею КЗпП України щодо застосування ЦК України до врегулювання відносин, зокрема, до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами. З огляду на неврегульованість трудовим законодавством відносин з приводу відшкодування майнової та моральної шкоди, положення цивільного законодавства можуть поширюватися на ці відносини. Враховуючи позовні вимоги у даній справі, зокрема, вимоги щодо виплати компенсації у звязку з несвоєчасною виплатою належних працівникові сум, тобто свого роду відшкодування завданої майнової шкоди, а також відшкодування моральної шкоди, що регулюються главою 82 ЦК України, застосуванню підлягають положення цивільного законодавства. Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобовязання, за умови що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків. Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення субєкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для субєктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що обєктивно унеможливлюють виконання зобовязань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обовязків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо. Відповідно до висновків Торгово-промислової палати України від 30.07.2014 року за №2059/05-4, від 30.07.2014 року за №2085/05-4, від 28.11.2014 року за №1996 (а.с.21) встановлено, що терористичні акти, диверсії, захоплення будівель і споруд, захоплення заручників, блокування і пошкодження обєктів транспортної системи, відсутність ефективного контролю органів державної влади України на території Донецької та Луганської областей, що підтверджується листами СБУ від 13.06.2014 року за № 33/2117, від 04.07.2014 року за №16/3105, унеможливлюють виконання зобовязань, зокрема, розрахунки по оплаті праці, а тому Торгово-промислова палата дійшла висновку що дійсно настали обставини непереборної сили з 01 липня 2014 року для ПАТ «Донецькоблгаз» при здійсненні господарської діяльності на території м. Краматорськ та Донецької області, які свідчать про наявність загрози виникнення/накопичення податкового боргу та є підставою для відстрочення грошових зобовязань/податкового боргу. На момент видачі висновків Торгово промисловою палатою України обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що не виплата належних працівнику сум при звільненні позивача відбулася не за виною ПАТ « По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», а в наслідок настання обставин непереборної сили, що було доведено в судовому засіданні відповідачем, а станом на 14.01.2016 року відповідачем було сплачено позивачу заборгованість по заробітній платі у повному обсязі. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку за час затримки при звільненні слід відмовити.

Outcome: dismissed