Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

8 червня 2010 року публічне акціонерне товариство «Мегабанк» (далі - Банк) звернулося до суду із зазначеним первісним позовом, в якому свої вимоги обґрунтовувало наступним чином. 17 лютого 2003 року між Банком та [PERSON] був укладений договір № 40 оренди приміщення, за яким остання надала Банку приміщення будинку за адресою: Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. Одеська, 46-а, з метою розміщення в ньому Первомайського відділення Банку. 15 вересня 2006 року між Банком та [PERSON] була укладена додаткова угода до вказаного договору, за якою вона стала орендодавцем приміщення. Одночасно [PERSON] з 18 лютого 2003 року займала посаду керівника Первомайського безбалансового відділення, яке і розміщувалося в орендованому приміщенні. Банком, з метою належного функціонування банківського відділення були проведені поліпшення орендованого приміщення на загальну суму 68097 грн. 77 коп. Між тим 3 листопада 2009 року [PERSON] подала до Банку заяву про розірвання договору оренду та звільнення приміщення через невиконання орендарем його умов про належне використання орендованого майна та непроведення його поточного ремонту. Посилаючись на те, що через безпідставне намагання [PERSON] розірвати договір оренди Банк вимушений був закрити Первомайське відділення, через це він недоотримав прибуток в сумі 80120 грн. 72 коп. та поніс витрати по вивезенню майна в сумі 9190 грн. Вказуючи, що неправомірні дії [PERSON] нанесли Банку збитки на загальну суму 157408 грн. 49 коп., просив їх стягнути з неї на свою користь. Під час розгляду справи [PERSON] подала зустрічний позов, в якому просила договір оренди розірвати та стягнути з Банка на свою користь матеріальну шкоду в сумі 23533 грн.00 коп. та моральну в сумі 1500 грн., які були їй нанесені невиконанням орендарем умов договору. В судовому засіданні представник Банку первісний позов підтримала, а проти зустрічного позову заперечувала повністю. [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнала та заперечувала проти його задоволення, а свій зустрічний позов підтримала та просила його задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів суд вважає, що позови підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Так, судом було встановлено, що 17 лютого 2003 року між Банком та [PERSON], дочкою відповідачки за первісним позовом, був укладений договір № 40 оренди приміщення (далі - Договір), за яким остання надала Банку в строкове платне користування приміщення будинку за адресою: Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. Одеська, 46-а, яке належало їй на праві власності. Мета оренди будинку була узгоджена сторонами і полягала в розміщенні та функціонуванні в ньому офісу Первомайського відділення Банку, що було виписано в п. 1.1 Договору. Одночасно, 18 лютого 2003 року [PERSON] Т.1. була призначена на посаду начальника Первомайського відділення Банку, яке і розміщувалося в зазначеному орендованому приміщенні. В подальшому. 15 вересня 2006 року, в зв'язку з переходом права власності на будинок до [PERSON]. до договору оренди були внесені зміни, за якими вона стала його орендодавцем. Потому в листопаді 2009 року [PERSON] звернулася до Банку з письмовою заявою про розірвання договору оренди та звільнення приміщення будинку в строк до 4 грудня 2009 року. Як підстави для цього вказувала, що орендарем систематично порушувалися умови п. 4.2. Договору, які полягали в не проведені поточного ремонту, в тому числі ремонту покрівлі, стін, порогів. Окрім цього зазначала, що орендна плата не індексувалася, а цільове призначення приватного житлового будинку не змінено. Пунктом 4.2. Договору, на який вона посилалася, передбачено, що орендар зобовязаний дбайливо поводитися з ввіреними йому матеріальними цінностями приміщення, утримувати орендоване приміщення в належному технічному стані, дотримуватися санітарних норм, правил техніки безпеки та протипожежної безпеки, охорони праці. Далі 30 листопада 2009 року на засіданні правління Банку було прийнято рішення про закриття Первомайського відділення №1 ПАТ «Мегабанк». Позивач за первісним позовом посилався на те, що закриття відділення було вимушене через подання орендодавцем заяв про дострокове розірвання Договору та виявлення раніше невідомого того факту, що орендований будинок є житловим і його цільове призначення не змінено. Між тим з таким посиланням суд не може погодитися, оскільки відповідно до протоколу № 46 засідання правління Банку від ЗО листопада 2009 року Первомайське відділення № 1 не було ліквідоване з цієї підстави. В протоколі взагалі не зазначено підстав ліквідації відділення. Тому в задоволенні вимог щодо втрати можливого прибутку в сумі 80120 грн. 72 коп. через закриття відділення слід відмовити, оскільки в судовому засіданні не було підтверджено доказами, що ліквідація відділення, та як наслідок втрата прибутку, стала причиною намагання [PERSON] достроково розірвати договір оренди. До того ж, на думку суду, виглядає сумнівним така причина ліквідація, адже це не позбавляло Банк орендувати інше приміщення для роботи його відділення. З цих же підстав необхідно відмовити в задоволенні позову і в частині вимог про стягнення 9190 грн. 00 коп. витрат на демонтаж, вантажно-розвантажувальні роботи, транспортування майна через закриття відділення. Що ж стосується вимог про стягнення понесених витрат на поліпшення орендованого будинку в розмірі 68097 грн. 77 коп., то суд зазначає наступне. Статтею 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Також, в статті 778 ЦК України зазначено, що наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. а якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення. Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю. Якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування 1ЮТ( їх вартості. Окрім цього статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. З наданих Банком документів про проведення робіт вбачається, що вони були направлені на організацію роботи відділення Банку. Тобто для спеціальної комерційної мети, тому на думку суду не можуть бути визнані як поліпшення, зроблені для житлового будинку. Суд вбачає за можливе задовольнити вимоги про стягнення понесених витрат тільки на наступні поліпшення орендованого приміщення: підєднання будинку до газифікації в розмірі 521 грн. 23 коп., та проведені телефонізації за договором від і грудня 2006 року в розмірі 14945 грн. 00 коп.. оскільки вони можуть використовуватися для житлового будинку і вони не можуть бути відєднанні від нього. Посилання відповідачки за первісним позовом на те. що всі поліпшення були проведені всупереч вимогам п. 5.1. Договору без письмової згоди орендодавця, суд вважає необгрунтованими, оскільки вона, будучи керівником Первомайського відділення № 1 Банку, сама здійснювала організацію роботи працівників відділення в орендованому приміщенні, підшукувала осіб, які проводили підрядні роботи та складала первинні документи по їх виконанню. Працюючи керівником відділення вона з 2003 року була достовірно обізнана про всі роботи, які були виконані в орендованому приміщенні, і не заперечувала проти їх проведення. Щодо вимог за зустрічним позовом суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог, при цьому кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (випадки звільнення від доказування). Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Пунктом 4.6. Договору передбачено обов'язок орендаря повернути орендоване приміщення в належному стані в разі закінчення його дії або його дострокового розірвання. Однак роботи по приведенню орендованого приміщення до належного житлового стану Банком проведені не були. Тобто позивачка за зустрічним позовом має право вимог щодо покладення на Банк зобовязань про виконанню таких робіт або ж по стягненню витрат, понесених на ремонт житлового будинку. Між тим вимог по виконанню зобов'язань п. 4.6. Договору нею заявлено не було, а були заявлені вимоги про стягнення 17537 грн. 00 коп. майбутніх витрат відновлювального ремонту. Але дані вимоги суд не може задовольнити, оскільки їх розмір не був підтверджений в судовому засіданні належними та допустими доказами. Так, наданий нею договір від 11 лютого 2010 року, укладений з приватним підприємством «Зодчий», на проведення ремонтних робіт приміщення будинку по вул. Одеській 46-а на суму 17 537 грн. 00 коп., підписаний тільки представником підрядчика, а тому відповідно до ст. ст. 207, 208 ЦК України не відповідає вимогам щодо належного оформлення письмового правочину. Проектно-кошторисна документація по виконанню робіт також не узгоджена із замовником. Тому в задоволенні вимог по зустрічному позову про стягнення збитків в сумі 17537 грн.00 коп. слід відмовити. Також слід відмовити в задоволенні вимог [PERSON] Т.1. про відшкодування збитків у виді заміни замків та ремонту ролету вхідних дверей, оскільки належними доказами також не було підтверджено, що ці збитки були нанесені неправомірними діями співробітників Банку. Позивачка за зустрічним позовом вказувала, що заміна замків та ремонт ролету був проведений після протиправних дій представників Банку, які намагалися проникнути до приміщення будинку 10 лютого 2010 року. В той же час, в постанові від 15 лютого 2010 року про відмову в порушенні кримінальної справи за фактом прибуття представників ПАТ «Мегабанк» до орендованого приміщення 10 лютого 2010 року таке посилання відсутнє і іншими доказами не підтверджено. Окрім цього [PERSON] Т.1. просила стягнути на її користь з Банку несплачену орендну плату в загальній сумі 4500 грн. 00 коп. Однак дана вимога не може бути задоволена, оскільки як було встановлено в судовому засіданні та підтверджено письмовими доказами орендна плата їй була виплачена в повному розмірі шляхом перерахування на її рахунок. Посилання позивачки за зустрічним позовом, що вона його закрила при звільненні з роботи не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, так як вона сама визнала, що в січні 2010 року знімала готівку з цього рахунку. Статтею 611 ЦК України передбачено настання правових наслідків через невиконання або неналежне виконання зобов'язань у виді відшкодування моральної шкоди, якщо це передбачено договором чи законом. Враховуючи, що відшкодування морального збитку не було передбачено укладеним між сторонами Договором, і такої підстави не передбачено законом, тому вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. Як вже було зазначено, то відповідно до ст. 773 ЦК України та ст. 150 ЖК України житлове приміщення повинно використовуватися за призначенням без нанесення йому шкоди. Між тим приміщення житлового будинку по вул. Одеській 46-а в м. Первомайську було передано в оренду за договором № 40 від 17 лютого 2003 року під офіс банківського відділення. Воно використовувалося в комерційних цілях, хоча його цільове призначення змінено не було, що суперечить зазначеним вище нормам закону. Тому вимоги [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню, а договір оренди - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з судові витрати підлягають стягненню пропорційно задоволеним вимогам. На підставі викладеного,

Outcome: partial