Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

29 лютого 2020 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 25 листопада 2003 року задоволено позов СП «Український мобільний зв`язок» до [PERSON] про стягнення заборгованості. 10 листопада 2004 року старшим державним виконавцем ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Зазначеною постановою було накладено арешт на належну йому квартиру [ADDRESS] . Відповідне обтяження було зареєстровано 16 лютого 2005 року. 13 квітня 2005 року він повністю сплатив борг та передав оригінали квитанцій державному виконавцю. Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 23 серпня 2019 року при закінчення виконавчого провадження виконавцем не було знято арешт з квартири. 28 серпня 2019 року він звернувся до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою про зняття арешту з майна. Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві 04 вересня 2019 року листом повідомив його про те, що матеріали виконавчого провадження відсутні, оскільки були знищені через закінчення строку його зберігання. Просить суд ухвалити рішення, яким зняти арешт квартири [ADDRESS] . Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06 березня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. З письмових пояснень представника відповідача вбачається, що виконавче провадження знищене у зв`язку з закінченням строку зберігання. Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень не передбачено механізм та порядок зняття арешту по виконавчим провадженням, які відсутні в Автоматизованій системі виконавчого провадження та є знищеними (а.с. 47-48). Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 25 листопада 2003 року задоволено позов СП «Український мобільний зв`язок» до [PERSON] про стягнення заборгованості (а.с. 17-18). 10 листопада 2004 року старшим державним виконавцем ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Зазначеною постановою було накладено арешт на належну позивачу квартиру [ADDRESS] (а.с. 19). Відповідне обтяження було зареєстровано 16 лютого 2005 року. 13 квітня 2005 року [PERSON] повністю сплатив борг за рішенням суду, що підтверджується довідкою про відсутність заборгованості від 16 серпня 2019 року (а.с. 22). Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 23 серпня 2019 року при закінчення виконавчого провадження виконавцем не було знято арешт з квартири (а.с. 23). 28 серпня 2019 року [PERSON] звернувся до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою про зняття арешту з майна (а.с. 24-28). Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві 04 вересня 2019 року листом повідомив позивача про те, що матеріали виконавчого провадження відсутні, оскільки були знищені через закінчення строку його зберігання (а.с. 29). Згідно з частинами 1, 2 ст. 40 Закону України Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Позивач звернувся до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві з заявою про зняття арешту, проте листом від 04 вересня 2019 року відділом повідомлене про відсутність правових підстав для задоволення заяви (а.с. 29). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Згідно з ч. 5 цієї статті державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов`язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв. Аналогічні положення містяться і в Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127. У ст. 319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У ч. 1 ст. 321 ЦК України вказано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Наведе свідчить про те, що позивач має право на звернення до суду з позовом для усунення свого порушеного права, оскільки безпідставне обтяження його майна створює перешкоди в його використанні, зокрема, неможливості розпорядитись ним. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved