Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

29 жовтня 2020 року [PERSON] звернулась до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» про відшкодування шкоди, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь 150 228 (сто п`ятдесят тисяч двісті двадцять вісім) гривень шкоди, заподіяної у зв`язку з втратою годувальника. Стягнути з відповідача на її користь 50 076 (п`ятдесят тисяч сімдесят шість) гривень витрат на спорудження надгробного пам`ятника та здійснити розподіл судових витрат та покласти на відповідача витрати професійної правничої (правової) допомоги. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 29.01.2019 року на 14 км автодороги Одеса-Білгород-Дністровський-Монаші Овідіопольського району Одеської області відбулася ДТП за участі автопоїзда у складі сідельного тягача «Volvo FH12», реєстраційний номер [NUMBER] та напівпричепа - контейнеровоза «Sommer», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, допустив некерований виїзд автопоїзда на смугу зустрічного руху, ігноруючи вимоги горизонтальної дорожньої розмітки 1.1, допустив послідовне зіткнення із мікроавтобусом «Mercedes-Benz Sprinter», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобілем «Mazda 6», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , які рухались по зустрічній смузі в зустрічному напрямку. Пасажир мікроавтобуса «Mercedes-Benz Sprinter», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , отримала тілесні ушкодження у вигляді: а) відкритої черепно-лицевої травми: множинних саден, різаних та забійних ран голови, багато уламкових переломів хрящів та кісток носа, переломів верхньої і нижньої щелепи, крововилива в м`яких тканинах лобної ділянки голови, лінійного перелому кісток черепу, крововиливів під м`якими мозковими оболонками обох півкуль головного мозку та мозочку, крововиливів в шлуночки головного мозку; б) закритої w травми шиї: саден шиї, розтрощення ріжків під`язикової кістки, хрящів гортані та трахеї, циркулярного крововилива в м`яких тканинах гортані; в) закритої травми грудної клітини та живота: забою лівої легені, повного поперечного розриву дуги аорти з крововиливом в ліву плевральну порожнину, розривів печінки, селезінки; г) травми кінцівок: саден тильної поверхні обох кистей рук, синця лівої гомілки, закритих переломів лівих великогомілкової та малогомілкової кісток з крововиливом в м`яких тканинах лівої гомілки, які перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті, та від яких [PERSON] загинула на місці дорожньо-транспортної пригоди. Вищенаведені обставини встановлені ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 06.12.2019 року у справі № 509/3142/19, якою кримінальне провадження № 12019160000000060 від 29.01.2019 року з обвинувальним актом за обвинуваченням [PERSON] , [INFO] , у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.3 КК України закрито у зв`язку зі смертю обвинуваченого. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06.02.2020 року ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 06.12.2019 року у справі № 509/3142/19, якою, в зв`язку зі смертю обвинуваченого [PERSON] , було закрито кримінальне провадження № 12019160000000060 від 29.01.2019 року, та був скасований арешт на майно змінено. Доповнено резолютивну частину ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 06.12.2019 року вказівкою про визнання [PERSON] потерпілим у кримінальному провадженні № 12019160000000060 від 29.01.2019 року. В іншій частині ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 06.12.2019 року залишено без змін. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, разом з цим, на адресу суду надійшло клопотання представника позивачки, адвоката Петрик О.В. про розгляд справи за відсутності сторони позивача, в якому представником зазначено про підтримку позовних вимог в повному обсязі Представник відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» в судове засідання також не з`явився, при цьому, 09.03.2021 року (вх. № 4341/21) надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог про стягнення на користь [PERSON] 50 076,00 грн. витрат на спорудження надгробного пам`ятника. Проте, заперечує вимоги позивача про стягнення на її користь 150 228,00 грн. шкоди, заподіяної у зв`язку з втратою годувальника. В обґрунтування якої зазначив, що оскільки позивачем не надано довідки про доходи загиблої [PERSON] , а саме за рік до настання дорожньо-транспортної пригоди, то відсутні підстави для задоволення позову. І оскільки дорожньо-транспортна пригода, яка відбулась 29.01.2019 року в Одеській області, сталась саме внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, оскільки її учасниками є транспортний засіб «Mercedes-Benz Sprinter», реєстраційний номер [NUMBER] , та транспортний засіб «Volvo FH12», реєстраційний номер [NUMBER] , а тому шкоди завдана смертю [PERSON] має бути відшкодована як ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ», так і ПрАТ «СК «Євроінс Україна» (оскільки зазначена страхова компанія застрахувала цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprinter», реєстраційний номер [NUMBER] ). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що,здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. За загальними правилами статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 29.01.2019 року на 14 км автодороги Одеса-Білгород-Дністровський-Монаші Овідіопольського району Одеської області відбулася ДТП за участі автопоїзда у складі сідельного тягача «Volvo FH12», реєстраційний номер [NUMBER] та напівпричепа - контейнеровоза «Sommer», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, допустив некерований виїзд автопоїзда на смугу зустрічного руху, ігноруючи вимоги горизонтальної дорожньої розмітки 1.1, допустив послідовне зіткнення із мікроавтобусом «Mercedes-Benz Sprinter», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобілем «Mazda 6», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , які рухались по зустрічній смузі в зустрічному напрямку. Пасажир мікроавтобуса «Mercedes-Benz Sprinter», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , отримала тілесні ушкодження у вигляді: а) відкритої черепно-лицевої травми: множинних саден, різаних та забійних ран голови, багато уламкових переломів хрящів та кісток носа, переломів верхньої і нижньої щелепи, крововилива в м`яких тканинах лобної ділянки голови, лінійного перелому кісток черепу, крововиливів під м`якими мозковими оболонками обох півкуль головного мозку та мозочку, крововиливів в шлуночки головного мозку; б) закритої w травми шиї: саден шиї, розтрощення ріжків під`язикової кістки, хрящів гортані та трахеї, циркулярного крововилива в м`яких тканинах гортані; в) закритої травми грудної клітини та живота: забою лівої легені, повного поперечного розриву дуги аорти з крововиливом в ліву плевральну порожнину, розривів печінки, селезінки; г) травми кінцівок: саден тильної поверхні обох кистей рук, синця лівої гомілки, закритих переломів лівих великогомілкової та малогомілкової кісток з крововиливом в м`яких тканинах лівої гомілки, які перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті, та від яких [PERSON] загинула на місці дорожньо-транспортної пригоди. Вищенаведені обставини встановлені ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 06.12.2019 року у справі № 509/3142/19, якою кримінальне провадження № 12019160000000060 від 29.01.2019 року з обвинувальним актом за обвинуваченням [PERSON] , [INFO] , у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.3 КК України закрито у зв`язку зі смертю обвинуваченого. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06.02.2020 року ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 06.12.2019 року у справі № 509/3142/19, якою, в зв`язку зі смертю обвинуваченого [PERSON] , було закрито кримінальне провадження № 12019160000000060 від 29.01.2019 року, та був скасований арешт на майно змінено. Доповнено резолютивну частину ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 06.12.2019 року вказівкою про визнання [PERSON] потерпілим у кримінальному провадженні № 12019160000000060 від 29.01.2019 року. В іншій частині ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 06.12.2019 року залишено без змін. Внаслідок смерті у ДТП [PERSON] було заподіяно шкоду [PERSON] , [INFO] , яка станом на дату ДТП досягла пенсійного віку. [PERSON] була призначена опікуном [PERSON] у 2002 році, що підтверджується розпорядженням № 2232 від 27.12.2002 року виконавчого комітету Київської районної адміністрації Одеської міської ради. [PERSON] виховала [PERSON] , замінила їй матір. Як встановлено рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 12.09.2019 року у справі № 496/1328/19, яке набрало законної сили 14.10.2019 року, [PERSON] проживала та вела спільне господарство з [PERSON] за адресою [ADDRESS] з 21.10.2011 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0863 га, кадастровий номер: 5121085200:02:002:0441, та житловий будинок з надвірними господарськими спорудами, що знаходяться за адресою [ADDRESS] , про що свідчать договори купівлі-продажу від 23.08.2018 року та витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.03.2018 року. Після смерті як спадкоємець за законом, [PERSON] звернулась до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини, але листом № 1355/02-14 від 22.03.2019 року їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду з метою підтвердження факту проживання однією сім`єю з [PERSON] . Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 12.09.2019 року у справі №496/1328/19 встановлено факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] з 21.10.2011 року до дня смерті [PERSON] , а саме до [INFO] за адресою [ADDRESS] . Як вбачається з довідки Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області від 06.04.2020 року № 751, [PERSON] знаходилась на утриманні [PERSON] до дня її смерті [INFO] , проживала з нею сумісно та вела спільне господарство. [PERSON] провела поховання [PERSON] . Так, [PERSON] понесла витрати на спорудження надгробного пам`ятника [PERSON] в розмірі 52 000 грн., що підтверджується накладною № 45 та товарним чеком від 18.04.2019 року на суму 52 000 грн. Також, [PERSON] було заподіяно шкоду, пов`язану з втратою годувальника, оскільки на дату ДТП вона досягла пенсійного віку, тобто була непрацездатною та перебувала утриманні в [PERSON] , що підтверджено довідкою Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області від 06.04.2020 року № 751. Як вбачається з рішення Біляївського районного суду Одеської області від 12.09.2019 року у справі № 496/1328/19, яке набрало законної сили 14.10.2019 року, [PERSON] проживала та проживає у будинку, що належав на праві власності [PERSON] , яка загинула у ДТП. Щодо тверджень відповідача про те, що шкоду [PERSON] було заподіяно внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, тому шкода завдана смертю [PERSON] має бути відшкодована як ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» так і ПрАТ «СК «Євроінс Україна» як страховика водія мікроавтобуса «Mercedes-Benz Sprinter», реєстраційний номер [NUMBER] , то такі доводи не заслуговують на увагу з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 1188 ЦК України, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Тобто, потерпілий має право вибору до кого пред`являти вимоги про відшкодування шкоди в повному обсязі чи в частині. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Оскільки, шкоду [PERSON] було заподіяно смертю [PERSON] з вини [PERSON] , який керував джерелом підвищеної небезпеки - автопоїздом у складі сідельного тягача «Volvo FH12», реєстраційний номер [NUMBER] та напівпричепа - контейнеровоза «Sommer», реєстраційний номер [NUMBER] , то в нього настала цивільно-правова відповідальність за заподіяну в результаті ДТП шкоду. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на дату ДТП була застрахована в ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.», поліс № [NUMBER] . Оскільки, цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди на дату ДТП була застрахована, то у відповідача, як у страховика, виник обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну при експлуатації забезпечених транспортних засобів. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі по тексту - Закон), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Дорожньо-транспортна пригода в результаті якої загинула [PERSON] є страховим випадком. Отже, відповідач зобов`язаний відшкодувати шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу автопоїзда у складі сідельного Тягача «Volvo FH12», реєстраційний номер [NUMBER] та напівпричепа - контейнеровоза «Sommer», реєстраційний номер [NUMBER] , відповідно до положень Закону. Відповідно до п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до ст. 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) інвалідам - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», установлено у 2019 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 4173 гривні. Враховуючи те, що загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, тобто не менше ніж 36*4173=150228 грн., то [PERSON] , як непрацездатній особі, яка перебувала на утриманні в загиблої [PERSON] , має бути відшкодовано 150228 грн. шкоди, заподіяної у зв`язку з втратою годувальника. Після пред`явлення позову позивач отримала відомості про доходи загиблої [PERSON] за 4 місяці до дати смерті у виді довідки про доходи № 908 від 13.11.2020 року, виданої ГУНП в Одеській області, яка була приєднана до матеріалів цивільної справи 15.02.2021 року, з якої вбачається, що [PERSON] займала посаду слідчого в ГКНП в Одеській області. Згідно довідки про доходи, дохід [PERSON] за жовтень 2018 року - січень 2019 року з вирахування податків і зборів становив 29 560,31 грн. З довідки про доходи позивача [PERSON] вбачається, що її доход у виді пенсії за віком був значно меншим ніж дохід [PERSON] на утриманні якої вона перебувала та становив за листопад 2018 року - 1509,68 грн., за грудень 2018 року - 1554,68 грн., за січень 2019 року - 1726,88 грн. Окрім того, допомога, яку вона постійно одержувала від загиблої була основним засобом для існування позивача, що підтверджено довідкою Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області від 06.04.2020 року № 751, з якої вбачається, що [PERSON] знаходилась на утриманні [PERSON] до дня її смерті [INFO] . Відповідно до п. 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, Оскільки, страхова виплата відшкодування витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника не може перевищувати 12*4173=50076 грн., то відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу 50076 грн. витрат на спорудження надгробного пам`ятника з 52000 грн. фактично понесених витрат на спорудження надгробного пам`ятника. Позивач звернулася до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» з повідомленням про ДТП та заявами на виплату страхового відшкодування шкоди до яких додала всі необхідні документи для прийняття рішення про відшкодування шкоди, проте ТДВ «CK «Ю.ЕС.АЙ.» не здійснило виплату відшкодування шкоди. Ураховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, тому позов підлягає задоволенню та суд вважає за можливе стягнути із відповідача на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 200 304,00 грн. (двісті тисяч триста чотири грн. 00 коп.), з яких 150 228,00 грн. шкоди, заподіяної у зв`язку з втратою годувальника, 50 076,00 грн. витрати на спорудження надгробного пам`ятника. У зв`язку з розглядом справи позивач поніс судові витрати в розмірі 9000,00 грн., що підтверджено відповідними документами, а саме: договором про надання професійної правничої (правової) допомоги № 6/н та додатку №2 від 17.04.2020 року, розрахунку розміру професійної правничої (правової) допомоги №1, копія рахунка-фактури №26-10/01 від 26 жовтня 2020 року, квитанції про оплату №75419163 та акта наданих послуг від 21.01.2021 року. У відповідності до вимог ч.2 ст.141 ЦПК України понесені судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved