Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

29 вересня 2016 року [PERSON], звернувся до суду з позовом та просив витребувати з незаконного володіння [PERSON], належне позивачу рухоме майно, а саме: вантажний автомобіль, марки «ГАЗ», моделі «52-27», державний номерний знак [NUMBER], який перебуває у незаконному володінні відповідача [PERSON], та стягнути з останнього 551.21 грн., понесених витрат по оплаті судового збору, і 500.00 грн., понесених витрат за надання правової допомоги при зверненні до суду. В обґрунтування вимог зазначив, що він має у власності вантажний автомобіль, марки «ГАЗ», моделі «52-27», державний номерний знак [NUMBER], синього кольору, 1987 року випуску, шасі № 0956614, що постійно знаходився на зберіганні у його батька [PERSON], за адресою: вул.Жовтнева, 25 в с.Зубковичі Олевського району Житомирської області, де на даний час проживає відповідач [PERSON] У судовому засіданні позивач [PERSON], заявлені позовні вимоги підтримав із підстав, які наведені у позові, при цьому надав суду пояснення про те, що він придбав зазначений автомобіль у 1995 році, у свого знайомого [PERSON], який проживає в АР Крим, і 27.05.1995 року даний автомобіль зареєстрував в Коростенській МРЕВ УДАІ в Житомирській області. Після чого за життя батька [PERSON], він, разом із останнім, за місцем проживання батька, в с.Зубковичі по вул.Жовтнева, 25 Олевського району Житомирської області збудували гараж, де і залишив на зберігання вказане авто, оскільки на той час проживав у іншій місцевості. Зазначений вище автомобіль належить йому на підставі усного договору купівлі-продажу та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 27.05.1995 року. Після смерті батька [PERSON], його рідний брат [PERSON], [INFO] відповідач по справі заволодів належним йому рухомим майном: вантажним автомобілем, марки «ГАЗ», моделі «52-27», державний номерний знак [NUMBER], та утримує його без будь-яких правових підстав. У звязку із чим він просить суд на підставі ст.387 ЦК України задовольнити його позов, оскільки відповідач у добровільному порядку відмовляється повернути належне йому рухоме майно. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], житель [INFO], надав суду свідчення про те, що він проживає за вказаною адресою. У нього по сусідству проживають брати: [PERSON], та [PERSON] Так за життя їхнього батька [PERSON], позивач [PERSON], придбав у власність вантажний автомобіль, марки «ГАЗ», моделі «52-27», державний номерний знак [NUMBER], якого залишив по місцю зберігання і проживання його батька, за адресою: с.Зубковичі по вул.Жовтнева, 25 Олевського району Житомирської області, оскільки позивач проживав на той час у іншій місцевості. На даний час спірний автомобіль знаходиться по місцю проживання відповідача, в с.Зубковичі по вул.Жовтнева, 25 Олевського району Житомирської області, якого відповідач у добровільному порядку відмовляється повернути власнику - позивачу, мотивуючи свою відмову тим, що спірне авто є спадковою масою. Відповідач [PERSON], у судове засідання не зявився, хоча належним чином і завчасно був повідомлений про день, час і місце розгляду справи про, що свідчить розписка щодо отримання судової повістки. Клопотання про відкладення розгляду справи або клопотання про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило, у звязку із чим, суд, за згодою позивача, і на підставі положень ст.ст.224, 225 ЦПК України ухвалив проводити розгляд справи в заочному порядку. Заслухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). За таких обставин, судом встановлено, що у відповідності до ст.ст.386, 387 ЦК України, з яких слідує, що держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Зі змісту зазначених норм цього Кодексу випливає те, що розглядуваний спосіб захисту права власності застосовується у тому випадку, коли власник фактично позбавлений можливості володіти й користуватися належним йому майном, тобто коли це майно незаконно вибуває з його володіння. При цьому позивач повинен довести належність йому майна на праві власності чи на іншому речовому праві. Відповідачем за даним позовом виступає незаконний володілець майна. При цьому незаконним володільцем визнається така особа, яка здійснює володіння майном без належних правових підстав. Підсумовуючи вищенаведене та оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивача надав суду належні докази щодо незаконного володіння відповідачем зазначеного у позовній заяві рухомого майна: вантажного автомобіля, марки «ГАЗ», моделі «52-27», державний номерний знак [NUMBER], загальна вартість, якого на думку позивача складає близько 50 000.00 грн. Таким чином, відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, від 27 травня 1995 року, серії ІОС № 029828, (оригінал якого було досліджено у судовому засіданні), вантажний автомобіль, марки «ГАЗ», моделі «52-27», державний номерний знак [NUMBER], синього кольору, 1987 року випуску, шасі № 0956614, належить [PERSON], (а.с.6). Відтак, судом встановлено, що спірне рухоме майно, а саме: вантажний автомобіль, марки «ГАЗ», моделі «52-27», державний номерний знак [NUMBER], синього кольору, 1987 року випуску, шасі № 0956614, про витребування якого просить позивач, незаконно без відповідної на то правової підстави знаходиться у відповідача. Відповідно до змісту ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом України. Статтею 60 ЦПК України крім того покладено обовязок доказування і подання доказів сторонами. Із зазначеної статті слідує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Так відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин, позивач надав суду належні і допустимі докази того, що майно яке [PERSON], просить витребувати у відповідача належить саме позивачу, надавши при цьому докази про якісний та кількісний склад цього майна і що цим майном саме заволодів відповідач без належної правової підстави, а відтак позов позивача до відповідачів слід задовольнити, - витребувати з незаконного володіння [PERSON], вантажний автомобіль, що належить [PERSON], та передати вказане майно [PERSON] На основі вищевикладеного та

Outcome: approved