Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

31.10.2016 р. [PERSON] (далі за тексом позивач) звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] (далі за текстом відповідач) на її користь на час навчання їх спільної доньки [PERSON] (14.12.1998 р. н.), щомісячно в розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходу (заробітку), починаючи з дня предявлення позову і до досягнення нею 23-річного віку, тобто до 14.12.2021 р. В своєму позові позивач посилається на те, що в наявний час донька [PERSON] навчається на першому курсі денної форми навчання в Одеському торговельно-економічному інституті Київського національного торговельно-економічного університету, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги від батька. Також позивач вказує, що відповідач працює та має можливість надавати таку допомогу, крім того такий обовязок покладений на нього законодавством, зокрема\~статтею 199 Сімейного кодексу України (далі за текстом СК України). У судове засідання позивач не зявився, 23.11.2016 р. надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити повністю. позивач просить суд розглядати справу в його відсутність, в заяві зазначив, що у разі неприбуття в судове засідання відповідача, згоден на прийняття заочного рішення по справі (а. с. 14). Відповідач в судове засідання не зявився; про дату, час та місце розгляду справи двічі повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення йому судових повісток про виклик до суду. Однак до суду не зявлявся, клопотання про розгляд справи у його відсутності не подавав, причини неявки до суду не відомі. Враховуючи викладене, суд ухвалив, у відповідності до ч. 4 ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) прийняти рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У звязку з неявкою сторін в судове засідання, суд ухвалив, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, повязані з обовязком батьків утримувати повнолітню дитину під час навчання, до досягнення нею 23-річного віку, тому при вирішенні даного спору слід керуватисяСімейним кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Зі свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що 16.06.2004 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Арцизького районного управління юстиції Одеської області розірвано шлюб між сторонами, про що зроблено відповідний актовий запис за номером 54 (а. с. 5). Згідно копії свідоцтва про народження та копії паспорту громадянина України, [PERSON] народилася 14.12.1998 р., в свідоцтві про її народження батьком вказаний відповідач по справі [PERSON] (а. с. 3, 4). Ці обставини відповідачем не оспорювалися. Зі змісту довідки №3406 від 31.10.2016 р., виданою виконавчим комітетом Арцизької міської ради Одеської області вбачається, що дочка [PERSON] проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні (а. с. 8). Як вбачається з копії договору №4 про надання освітніх послуг [PERSON] (14.12.1998 р. н.) навчається в Одеському торговельно-економічному інституті Київського національного торговельно-економічного університету, у період з 01.09.2016 р. по 30.06.2020 р., на денній формі навчання (а. с. 6). Відповідно до копії довідки №818 від 04.10.2016 р., [PERSON] навчається в Одеському торговельно-економічному інституті Київського національного торговельно-економічного університеті, на першому курсі денної форми навчання (а. с. 7). Відповідач [PERSON] працює машиністом тепловоза у виробничому підрозділі локомотивного депо Одеса-Сортувальна, що підтверджується довідкою виробничого підрозділу локомотивного депо Одеса-Сортувальна про доходи від 01.11.2016 р. (а. с. 15). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], яка досягла повноліття та навчається в Одеському торговельно-економічному інституті Київського національного торговельно-економічного університету на денній формі навчання. Згідно ст. 198 СК України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, потребуючих матеріальної допомоги, при умові, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Тобто, для виникнення аліментного зобовязання стаття 199 СК України передбачає наявність сукупності наступних юридичних фактів: продовження навчання донькою, після досягнення нею повноліття; недосягнення донькою встановленого законом віку 23 років; потреба доньки у матеріальній допомозі у звязку з навчанням; наявність у батьків можливості надавати матеріальну допомогу. Так, довідкою №818 від 04.10.2016 р., виданою Одеським торговельно-економічним інститутом Київського національного торговельно-економічного університету підтверджується той факт, що [PERSON] продовжує навчання після досягнення нею повноліття та навчається в навчальному закладі на денній формі навчання, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги (а. с. 7). Крім того, [PERSON] (14.12.1998 р. н.) не досягла 23 річного віку. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітньої доньки. Суд при визначенні розміру аліментів, виходить з положень статті 200 СК України, відповідно до якої суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У відповідності до ст. 182 СК України, суд при визначені розміру аліментів враховує стан здоровя та матеріальне становище доньки; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; а також інші обставини, що мають істотне значення для вирішення справи. Судом встановлено, що відповідач працює у виробничому підрозділі локомотивного депо Одеса-Сортувальна та отримує постійний заробіток, про що зазначила в позові позивач, даний факт не спростовував відповідач. Суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження такі факти, як потреба повнолітньої [PERSON] в отриманні матеріальної допомоги у звязку із навчанням та можливість надавати їй таку допомогу батьком [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Отже, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial