Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

30.12.2014 року [PERSON] (Далі - Позивач) звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.03.2014 року помер її чоловік, [PERSON], який на час смерті мав у власності житловий будинок з допоміжними господарськими побудовами за адресою пров. Шкільний, 18 в м. Гребінка Полтавської області. На час смерті вони проживали разом у спадковому будинку. Проте вона позбавлена можливості в позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину за законом внаслідок відсутності правовстановлюючих документів на спірний будинок. З огляду на викладене просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на вказане майне. Позивач, третя особа та відповідач у судове засідання не зявились, надіслали заяви, згідно яких просять розглядати справу без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує, а третя особа та представник відповідача проти позовних вимог не заперечує. Зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Відповідно до частини 4 статті174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі свідоцтва про смерть серії І-КЕ 2644 судом встановлено, що [PERSON] (далі-спадкодавець) помер 10.03.2014 року (а.с.7). Таким чином, в силу частин 1 та 2 статті 1220 ЦК України 10 берзня 2014 року на усі права та обовязки, що належали йому на цей момент відкрилась спадщина. Судом встановлено, що 17.07.2004 року між позивачем та спадкодавцем було укладено шлюб, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії І-КЕ №110306 (а.с.7). Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги за законом. Згідно постанови державного нотаріуса Гребінківської державної нотаріальної контори спадщину після смерті [PERSON] прийняли позивач та третя, особа, що не заявляє самостійних вимог, однак позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок. Відповідно до статті 3 ЦПК України та статті 15 ЦК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту порушене, невизнане або оспорюване право. Згідно договору купівлі-продажу № ГР-64 від 21.04.1999 р., зареєстрованим за № 275 21.04.1999 р. комунальним підприємство «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» [PERSON] купив житловий будинок за адресою Полтавська область, Гребінківський район, с. Рудка, пров. Шкільний, 18 (а.с. 9). Таким чином, відповідно до статті 227 ЦК УРСР № 1540-VI від 18.07.1963 р. в редакції, чинній на момент укладення договору, договір був зареєстрований за місцем знаходження будинку, отже спадкодавець згідно чинного на той час ЦК УРСР набув особистої власності на вказаний будинок та провів реєстрацію такого права. Відповідно до частин 3 та 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року за № 1952-IV з наступними змінами та доповненнями права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Таким чином, відповідне право залишилось дійсним до моменту смерті спадкодавця. Згідно технічного паспорта вказаний обєкт нерухомості складається із «А-1»-житлового будинку, «Б»-сараю, «б»-прибудови, «В»-вбиральні, «Г»-сараю, «Д»-погреба, «Е» - сараю - літньої кухні, «№1»-водогону, «№2»-огорожі, «№3»-воріт, «№4» - ями вигрібної (а.с. 13). Згідно ч. 1 ст. 381 ЦК України до складу садиби входять, зокрема, житловий будинок та господарсько-побутові будівлі. З огляду на викладене, позивач успадкувала вищевказані житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, на які право власності на момент відкриття спадщини належало спадкодавцю. Враховуючи, що заперечень проти позову не надійшло, визнання права власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за позивачем в порядку спадкування відповідає положенням чинного законодавства України, заявлені вимоги підлягають задоволенню. З огляду на викладене, на підставі ст. 15, ч. 1 ст. 381, ч.ч. 1 та 2 статті 1220 ЦК України, ст. 227 ЦК УРСР № 1540-VI від 18.07.1963 р., ч.ч. 3 та 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року за № 1952-IV з наступними змінами та доповненнями,

Outcome: approved