Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

29 травня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 07 вересня 2020 року виконкомом Волокитинської сільської ради Путивльського району Сумської області було зареєстровано шлюб з відповідачем за відповідним актовим записом № 03. Від шлюбу мають спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] .. Спільне життя у подружжя не склалось, у зв`язку з відсутністю спільних інтересів з чоловіком, різних поглядів на життя, втратою почуття любові та поваги один до одного, відсутністю взаєморозуміння. З відповідачем спільного господарства не ведуть. Подальше збереження сім`ї неможливе. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] .. Сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. До початку розгляду справи від позивача надійшли заяви про розгляд справи за її відсутності, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище чоловіка. Відповідач надіслав заяву про визнання позову [PERSON] та розгляд справи без його участі. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Безпосередньо дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України), сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 07 вересня 2010 року виконкомом Волокитинської сільської ради Путивльського району Сумської області, про що 07 вересня 2010 року зроблено відповідний актовий запис за № 03 (а.с. 14). Від вказаного шлюбу мають спільного сина [PERSON] , [INFO] (а.с.14). Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, відсутність згоди позивача на примирення та згоду відповідача на розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх неповнолітній дитині, що має істотне значення у даній справі. Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати у розмірі 840,80 грн. (а.с. 1). У зв`язку із визнанням позову відповідачем та відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» слід повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 420,40 грн. На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, решта сплаченого судового збору в сумі 420,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved