Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

8 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] померла його баба, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER], актовий запис № 12. Після її смерті відкрилась спадщина у виді земельної ділянки, яка розташована на території Довгалівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області. За життя [PERSON] скористалася правом і залишила розпорядження на випадок своєї смерті у формі заповіту. У встановлений законом термін він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, взяв в своє користування державний акт на право власності на земельну ділянку, проте змушений звернутися до суду для визнання за ним право власності на земельну ділянку, оскільки іншого способу оформити спадщину немає. Позивач в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити (а.с. 20). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте голова Довгалівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області - [PERSON] надіслав до суду лист про неможливість з'явитись в судове засідання, просив розглянути справу у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог (а.с. 19). З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: -ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; -ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; -ст.392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності; -ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO] (а с. 6), відкрилась спадщина у виді земельної ділянки, яка розташована на території Довгалівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, яку у шестимісячний строк [PERSON] прийняв, як єдиний спадкоємиць за заповітом (а.с. 7, 8), проте не має можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, тому з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за ним право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved