Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

29.10.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, у розмірі ? частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів, встановлених для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня надходження позову до суду та до досягнення донькою 23-річного віку. В обґрунтування позову зазначила, що їх з відповідачем повнолітня донька проживає з нею, перебуває на її утриманні та з 01.09.2018 року навчається у Запорізькому Національному університеті на денній формі навчання за контрактом, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги свого батька, який проживає окремо від них. Вважає, що матеріальне становище відповідача дозволяє йому надавати допомогу доньці. Ухвалою судді від 08.11.2018 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилам спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У відповідності до\~ст. 178 ЦПК України\~відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі. В судове засідання сторони не зявилися, натомість надали суду заяви, в яких просять справу розглядати без їх участі. Позивач зазначила, що позовні вимоги підтримує, відповідач не заперечував проти задоволення позову. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано, у звязку з чим суд відповідно до вимог ч. 8 ст. 178, ч.2 ст. 247 ЦПК України вирішив розглядати справу за наявними матеріалами без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. Від шлюбу, який було розірвано 17 січня 2008 року, сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Повнолітня [PERSON] зареєстрована за адресою:\~[INFO] разом з матірю. Згідно копій довідки №\~2318 від 12.09.2018 року та договору №\~144/Д про надання освітніх послуг від 13.08.2018 року [PERSON] є студенткою 1-го курсу факультету фізичного виховання Запорізького національного університету та навчається за денною формою за контрактом. \~ \~ \~ \~Згідно ст.\~198\~СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. У відповідності до ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як передбачено п. 20\~постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомоги; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як зазначила позивач у позові, на теперішній час вона не працює, на підтвердження чого надала суду копію трудової книжки, згідно відомостей якої 04.11.2016 року їй припинено виплату допомоги по безробіттю. Відповідач, в свою чергу, в наданій суду заяві позов визнав, проти його задоволення не заперечував, отже з запропонованим позивачем розміром аліментів погодився. Таким чином, в цій частині позовна заява як обґрунтована та така, що відповідає вимогам закону, підлягає задоволенню. Разом з тим, на думку суду, вимоги позивача щодо стягнення аліментів у розмірі не менше ніж 50% розміру прожиткового та не більше 10 прожиткових мінімумів, встановлених для дитини відповідного віку, не ґрунтуються на нормах закону, оскільки за змістом ст.\~6,\~182\~СК України зазначений мінімальний гарантований розмір аліментів встановлено для неповнолітніх дітей, а обмеження десятьма прожитковими мінімумами стосується вимог про стягнення аліментів, заявлених у наказному провадженні. З огляду на те, що позивачка в порядку позовного провадження просить стягнути аліменти на повнолітню дитину до закінчення нею навчання, і нормативно-правове врегулювання даних правовідносин передбачено відповідною спеціальною главою СК України, заявлені позивачкою в цій частині вимоги задоволенню не підлягають. Згідно ст.\~191,\~201\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, в даному випадку з 29.10.2018 року. Оскільки позивач по даній категорії справ звільнена від сплати судового збору при подачі позову, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України\~ці витрати підлягають стягненню з відповідача. Крім того, у відповідності до ст.430 ЦПК України\~суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial