Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

30 жовтня 2017 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась [PERSON] із позовною заявою до Харківської міської ради, в якій просить суд визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Харків, вул. Каширська, 12, за набувальною давністю. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона протягом більш ніж 35 років є користувачем земельної ділянки біля будинку №12 по вул. Каширській у м. Харкові. Позивач зазначає, що добросовісне користування вказаною земельною ділянкою підтверджується також тим, що вона неодноразово зверталась до відповідних органів для отримання документальних даних про наявність/відсутність даних про власника зазначеної земельної ділянки. З отриманих даних, позивач дійшла висновку, що вказана земельна, якою вона добросовісно та відкрито користується, нікому не належить на праві власності, а тому позивач не порушувала нічиїх прав. Оскільки право власності на земельні ділянки біля будинку 12 по вул. Каширській у м. Харкові ні за ким не зареєстровано, земельні ділянки для будівництва допоміжних приміщень, господарських будівель, споруд Харківською міською радою нікому не надавались, то позивач, на підставі ст. 119 ЗК України звернулася до Харківської міської ради із заявою від 06.07.2017 року про передачу безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва індивідуального гаражу орієнтованою площею 0,01 га за адресою: м. Харків, вул. Каширська, 12 та відповідно просила надати дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки на зазначеній території. [PERSON] містобудування та архітектури [PERSON] містобудування, архітектури та генерального плану виконавчого комітету Харківської міської ради від 06.07.2017 року позивача повідомлено, що відповідний проект рішення, після погодження в установленому законом порядку з відповідними службами міської ради, буде винесено на розгляд сесії Харківської міської ради. У звязку з тривалим затягуванням розгляду заяви позивача від 06.06.2017 року про передачу земельної ділянки у власність, [PERSON] звернулася з відповідним запитом до [PERSON] містобудування, архітектури та генерального плану виконавчого комітету Харківської міської ради. [PERSON] організаційної роботи Харківської міської ради (якому було пере направлено вищевказаний запит) позивача повідомлено, що у Харківській міській раді відсутня інформація про дату, час та місце проведення чергової сесії Харківської міської ради, на якій буде винесено на розгляд її заяву від 06.06.2017 року про передачу земельної ділянки у власність. Позивач вказує, що понад три місяці її заяву від 06.06.2017 року про передачу земельної ділянки у власність по вул. Каширській, 12 у м. Харкові не розглянули. У звязку\~з наявним\~порушенням з\~боку Харківської\~міської ради\~прав позивача\~на отримання\~земельної ділянки\~у власність,\~та оскільки\~іншим шляхом\~набути право\~власності на\~дану земельну\~ділянку позивач\~не має\~можливості,\~[PERSON]\~вимушена звернутися до суду з вищезазначеним позовом. Ухвалою суду від 31.10.2017 року позовну заяву [PERSON] до Харківської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю залишено без руху, з наданням строку на усунення недоліків (том 1 а.с.16). 08.11.2017року ухвалою суду продовжено процесуальний строк, наданий позивачу для усунення недоліків позовної заяви (том 1 а.с. 21). 29.11.2017 року ухвалою суду відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено судове засідання (том 1 а.с. 46). Ухвалою суду від 22.12.2017 року справу за позовною заявою [PERSON] до Харківської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Також, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державну інспекцію з контролю за використанням і охороною земель у Харківській області. Призначено підготовче засідання (том 1 а.с. 88-90). Ухвалою суду від 22.01.2018 року прийнято зустрічний позов Харківської міської ради до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованого нерухомого майна, в якому позивач за зустрічним позовом просить суд зобовязати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою по вул. Каширській, 12 у м. Харкові, шляхом знесення самочинно збудованого нерухомого майна нежитлової будівлі (гараж на два бокси). В обґрунтування зустрічного позову представник позивача, зокрема, посилається на норму ст. 376 ЦК України і зазначає, що в ході проведення позапланової перевірки було встановлено, що будівництво обєкту «гараж біля житлового будинку № 12 по вул. Каширській у м. Харкові» проводилось на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, без документу, що надає право на виконання будівельних робіт, без містобудівної документації та затвердженого у встановленому порядку проекту, такий обєкт є самочинним будівництвом. Тому Харківська міська рада, як власник земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво, звертається до суду з даним позовом. 22.01.2018 року ухвалою суду витребувано у дільниці № 45 КП «Жилкомсервіс» інформацію у вигляді довідки або акту щодо часу (періоду, строку) безперервного відкритого користування [PERSON] земельною ділянкою орієнтовною площею 0, 01 га, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Каширська, 12 та знаходиться під гаражами № 11 та № 12 на запити від 30.11.2017 року та від 12.01.2018 року [PERSON] та її представника за довіреністю [PERSON] Крім того, відстрочено позивачу за зустрічним позовом Харківській міській раді сплату судового збору за подання зустрічної позовної заяви до ухвалення судового рішення у справі.Прийнято зустрічний позов Харківської міської ради до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованого нерухомого майна до спільного розгляду з первісним позовом. При цьому Харківською міською радою сплачено судовий збір в розмірі 1762 грн. (том 1 а.с. 120-122, 127). Ухвалою суду від 19.03.2018 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] про розєднання позовних вимог. Задоволено клопотання сторін про залучення до участі у справі третіх осіб.Замість Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель у Харківській області залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору\~[PERSON] з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Харківській області. Також, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору\~[PERSON] Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області Державної архітектурно-будівельної інспекції України.Строк проведення підготовчого провадження продовжено на 30 днів (том 1 а.с. 180-182). 04.04.2018 року ухвалою суду апеляційну скаргу позивача [PERSON] на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.03.2018 по вказаній цивільній справі повернуто заявнику (том 1 а.с. 203-204). 18.04.2018 року ухвалою суду задоволено клопотання учасників справи. Замість [PERSON] Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області Державної архітектурно-будівельної інспекції України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору\~Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю [PERSON] територіального контролю Харківської міської ради. Замість [PERSON] з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Харківській області залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору\~Головне управління Держгеокадастру у Харківській області. Також, задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів.Витребувано з КП «Жилкомсервіс»\~оригінал або належним чином завірену копію [PERSON] обстеження від 12.12.2017, складеного членами комісії дільниці 45 КП «Жилкомсервіс»\~відносно факту користування [PERSON] земельною ділянкою 0,01 га, що розташована на прибудинковій території житлового будинку №12 по вулиці Каширській у місті Харкові. Строк проведення підготовчого провадження продовжено на 30 днів (том 1 а.с. 219-222). 10.05.2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження \~у цивільній справі\~за позовом [PERSON] до Харківської міської ради, треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю [PERSON] територіального контролю Харківської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю та зустрічним позовом Харківської міської ради до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованого нерухомого майна. Призначено справу до судового розгляду по суті (том 1 а.с. 244-245). У судовому засіданні представник позивачаза первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримав у в повному обсязі, просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Зустрічний позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на необґрунтованість та недоведеність зустрічної позовної заяви, надав відзив (том 1 а.с. 136-140) та заперечення на відповідь на відзив (том 1 а.с. 171-172). При цьому представник позивача не зміг точно вказати яким саме чином позивач користується спірною земельною ділянкою, не підтвердив і інформацію, викладену у зустрічному позові щодо того, що саме [PERSON] будувала нерухоме майно, про знесення якого ставляться вимоги у зустрічному позові. Представник відповідачаза первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ХМР - [PERSON], який діє на підставі довіреності, та який одночасно представляє інтереси третьої особи за первісним позовом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю [PERSON] територіального контролю ХМР, у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення. Зустрічні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у зустрічній позовній заяві, відповіді на відзив (том 1 а.с. 149-155). Представником третьої\~особи Головного\~управління Держгеокадастру\~у Харківській\~області \~[PERSON],\~яка діє\~на підставі\~довіреності,\~надано до\~суду письмові\~пояснення та\~додаткові письмові\~пояснення,\~у яких\~вона також\~просила суд проводити розгляд справи у судовому засіданні без участі представника зазначеної третьої особи. У письмових поясненнях представником третьої особи зазначено, що відсутність будь-якого з наступних елементів свідчить про відсутність достатніх підстав для реалізації норм інституту набувальної давності, а саме: 1) володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; 2) володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; 3) володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Крім того, добросовісне користування земельною ділянкою може бути визнано таким у разі використання її за цільовим призначенням з дотриманням користувачем екологічного, земельного, аграрного, містобудівного, водного та іншого законодавства, виконання правил добросусідства та обмежень, повязаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Таким чином, відкрите користування земельною ділянкою передбачає, що інформація про таке користування була відома уповноваженим органам, але вони не порушували питання про самовільне використання даної земельної ділянки. Окрім того, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 119 Земельного кодексу України, право на земельну ділянку за давністю користування не виникає у громадян автоматично. Передача у власність земельної ділянки на підставі набувальної давності відбувається в порядку, визначному для безоплатної передачі земельних ділянок у власність (том 1 а.с. 249-251). Суд, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Спірною є земельна ділянка біля будинку №12 по вул. Каширській у м. Харкові. З листа [PERSON] містобудування та архітектури [PERSON] містобудування, архітектури та генерального плану від 21.04.2017 року за №Б-1-6/12/214/17.01.01-07 вбачається, що рішення стосовно надання власникам будинку за адресою:м. Харків, вул. Каширська, 12, земельної ділянки для будівництва допоміжних приміщень, господарських будівель, споруд за вказаною адресою Харківською міською радою не приймалися (том 1 а.с. 10). Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 29.05.2017 року за №31-20-9, 1-9306/0/19-17 стосовно надання інформації про земельну ділянку, яка розташована на території м. Харків, [PERSON] рекомендовано скористатися Публічною кадастровою картою України, яка знаходиться на сайті Держгеокадастру України (том 1 а.с. 14,15). Згідно листа [PERSON] діловодства Харківської міської ради від 31.05.2017 року за № 178/0/33-17 позивача повідомлено, що за період з 01.01.2011 року по 31.05.2017 року до [PERSON] діловодства Харківської міської ради звернень від фізичних чи юридичних осіб стосовно земельної ділянки, розташованої по вул. Каширській, 12 у м. Харкові, не надходило. За інформацією [PERSON] містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської ради щодо надання земельної ділянки для будівництва гаражу по вул. Каширській, 12 у м. Харкові не приймалися. Відповідно до інформації Архівного відділу Харківської міської ради від 31.05.2017 № 61, в Архівному відділі відсутня інформація щодо звернень будь-кого до Харківської міської ради у період з 1970 по теперішній час з проханням виділити земельну ділянку під забудову гаража за адресою: м. Харків, вул. Каширська, 12 (том 1 а.с. 13). [PERSON] 06.06.2017 року звернулась до Харківської міської ради з заявоюна підставі ст. 119 ЗК України, в якій просить передати безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва індивідуального гаражу орієнтованою площею 0,01 га за адресою: м. Харків, вул. Каширська, 12, а саме під гаражами за №8,9,10,11,12 та відповідно надати їй дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки на зазначеній території (том 1 а.с. 11). [PERSON] містобудування та архітектури [PERSON] містобудування, архітектури та генерального плану виконавчого комітету Харківської міської ради від 06.07.2017 за № Б-6-22060/1-17.08-39 позивача повідомлено, що відповідний проект рішення, після погодження в установленому законом порядку з відповідними службами міської ради, буде винесено на розгляд сесії Харківської міської ради (том 1 а.с. 12). У вироку Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.08.2015 року за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України, встановлено, що 07.11.2014 року, приблизно о 02 годині, проходячи по вул. Каширська в м. Харкові, у [PERSON] виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, після чого він, діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом пошкодження даху, незаконно проник в приміщення гаражу, розташованого за адресою: м. Харків, вул.Каширська, 12, який належить [PERSON], де таємно викрав дроти зі сплаву міді загальною вагою 11,8 кг., вартістю згідно висновку експерта №4097 від 18.12.2014 р. 649,00 грн., після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому [PERSON] матеріальну шкоду на загальну суму 649, 00 грн. (а.с.56-59). [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (том 1 а.с.38). Разом з тим, встановлені вироком обставини жодним чином не свідчать про безперервне та відкрите користування саме позивачем [PERSON] спірною земельною ділянкою. Також суд, оцінюючи надані докази на підтвердження позовних вимог за первісним позовом, не вважає належними і допустимими доказами письмові пояснення [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про допит яких в якості свідків позивачем клопотання (заява) не подавалась (т. 1 а.с. 42-44). Також не вважає суд належним і допустимим доказом акт обстеження від 12.12.2017 року, складений працівниками дільниці №45 КП «Жилкомсервіс» та мешканцями, оскільки правомірність і факт складання такого акту (т.1 а.с.210) спростовується листом КП «Жилкомсервіс» (т.1 а.с.231). 14.12.2016 року головним спеціалістом сектору інспекційної роботи Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю [PERSON] територіального контролю Харківської міської ради [PERSON] складено [PERSON] №703-А перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил відповідно до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та згідно з Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.11 №553, на підставі наказу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю [PERSON] територіального контролю Харківської міської ради №1 від 11.04.2016 року, листа адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради від 25.11.2016 №2087/0/152-16 (вх.№4524/0/39-16 від 29.11.2016) направлення для проведення позапланової перевірки №703-н від 06.12.2016 року проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил назва та місцезнаходження обєкта будівництва «гараж біля житлового будинку №12 по вул. Каширській у м. Харкові». За результатами перевірки встановлено: біля житлового будинку за адресоювул. Каширська, 12 в м. Харкові розташовано нежитлові будівлі, під час перевірки виїздом на місце встановлено факт наявності незавершеної будівництвом нежитлової будівлі (гаражу) на два бокси з піно блоку та силікатної цегли. В єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів Державної архітектурно-будівельної інспекції України, розміщеному на офіційному сайті Держархбудінспекції України, інформація щодо вищевказаного обєкта відсутня. Згідно листа адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради від 25.11.2016 №2087/0/152-16 будівельні роботи проводить гр. [PERSON], що проживає за адресою: [INFO]. Під час проведення перевірки будівельні роботи не проводились. Субєкт містобудування, що має відношення до даного обєкта будівництва з відповідними підтверджуючими документами був відсутній (а.с.36-37). Однак, даний акт, підтверджуючи факт знаходження за певною адресою обєкту незавершеного будівництва не підтверджує ні факт вчинення такого будівництва [PERSON], ні факт користування [PERSON] земельною ділянкою за адресою: м. Харків, вул. Каширська, 12., оскільки складений у відсутність субєкту містобудування. Разом з тим на даний акт представник позивача за зустрічним позовом посилається як на єдиний доказ наявності підстав для задоволення зустрічних позовних вимог. При цьому лист заступника директора [PERSON] територіального контролю Харківської міської ради від 14.08.2017 року №11360/0/226-17, адресований [PERSON] свідчить про те, що Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю [PERSON] територіального контролю Харківської міської ради за результатами позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на обєкті «гараж біля житлового будинку №12 по вул. Каширській у м. Харкові» (акт перевірки від 14.12.2016 №703-А) постанови, протоколи про адміністративне правопорушення, приписи про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та приписи про зупинення підготовчих будівельних робіт не виносились (т.1 а.с.141). Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен мас право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. За визначенням ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: -договори та інші правочини; -створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; -завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; - інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: - визнання права; - визнання правочину недійсним; - припинення дії, яка порушує право; - відновлення становища, яке існувало до порушення; - примусове виконання обов'язку в натурі; - зміна правовідношення; - припинення правовідношення; - відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; - відшкодування моральної (немайнової) шкоди; - визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Положеннями ч. 1, 2 ст. 331 ЦК України встановлено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Статтею 325 ЦК України визначається право приватної власності, за визначенням якої суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими. Право державної власності та комунальної власності визначено ст.ст. 326, 327 ЦК України. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, щопідлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. За визначенням ч.1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Відповідно до ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а)придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно- правовими угодами; б)безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в)приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г)прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. В силу ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 за № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до\~частини першої статті 344 ЦК\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України). Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється\~Земельним кодексом України, зокрема\~статтею 119. Також, у п. 11 вказаної Постанови зазначено, що враховуючи положення\~статей 335\~і\~344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Згідно з ч.1 ст.119 ЗК України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом (для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара - ст. 121 ЗК України). Відповідно до ч. 3 листа ВСУ від 29.10.2008 N 19-3767/0/8-08 норма ст. 119 ЗК України щодо набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю може застосовуватися з 1 січня 2017 відповідно до п. 1 розділу IX «Прикінцеві положення» ЗК України. У відповідності до п. «д» ч. 1 ст. 121 ЗК Українигромадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара. З іншого боку, представник позивача за зустрічним позовом посилається як на підставу позовних вимог на положення ст. 376 ЦК України (самочинне будівництво), відповідно до якої 1.Житловийбудинок,\~будівля,\~споруда,\~інше нерухоме\~майно вважаються\~самочинним будівництвом,\~якщо вони\~збудовані або\~будуються на\~земельній ділянці,\~що не\~була відведена\~для цієї\~мети,\~або без\~відповідного документа,\~який дає\~право виконувати\~будівельні роботи\~чи належно\~затвердженого проекту,\~або з\~істотними порушеннями\~будівельних норм\~і правил. 2.\~Особа,\~яка здійснила\~або здійснює\~самочинне будівництво\~нерухомого майна,\~не набуває\~права власності\~на нього. 3.\~Право власності\~на самочинно\~збудоване нерухоме\~майно може\~бути за\~рішенням суду\~визнане за\~особою,\~яка здійснила\~самочинне будівництво\~на земельній\~ділянці,\~що не\~булла їй\~відведена для\~цієї мети,\~за умови\~надання земельної\~ділянки у\~встановленому порядку\~особі під\~уже збудоване\~нерухоме майно. 4. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.7. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов'язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час розгляду даної справи в судовому засіданні позивачем [PERSON] та її представником на підставі наданих суду доказів не доведено ні факт добросовісного заволодіння чужим майном певною земельною ділянкою з визначеними межами, ні факт та тривалість відкритого, безперервного володіння нею (в тому числі яким чином), а також не доведено вичерпання позивачем всіх заходів позасудового врегулювання даного спору і отримання права власності на земельну ділянку в порядку, передбаченому земельним законодавством. При цьому позивачем за зустрічним позовом в судовому засіданні не доведено факт здійснення самочинного будівництва саме [PERSON], а також наявність передбачених законом підстав для усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою по вул. Каширській, 12 у м. Харкові саме шляхом знесення самочинно збудованого нерухомого майна нежитлової будівлі (гараж на два бокси), при відсутності відповідних приписів, адресованих позивачу і підтвердження невиконання таких приписів позивачем. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а тому відсутні підстави для задоволення як первісного позову так і зустрічного позову. Відповідно ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення первісного та зустрічного позовів, а позивач [PERSON] відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА за №463501) є інвалідом ІІ групи та звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд покладає судові витрати на позивача за зустрічним позовом в розмірі сплаченого ним судового збору при зверненні із зустрічним позовом. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed