Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

30.11.2015 року представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що після смерті батьків позивача - [PERSON], який помер [INFO], та [PERSON], яка померла [INFO], залишилось спадкове майно - право власності на землю (середню земельну частку) площею 1,65 га згідно Сертифікату серії [NUMBER] від 06.06.1997 року, та право власності на землю (середню земельну частку) площею 1,15 га згідно Сертифікату серії [NUMBER] від 06.06.1997 року, які розташовані на території Стоянцівської сільської ради Мостиського району Львівської області. Стверджує, що позивач як спадкоємець першої черги спадкування за законом спадщину після смерті батьків прийняв, оскільки проживав з ними на час їхньої смерті. Інші спадкоємці першої черги на дане спадкове майно не претендують. Однак, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на право власності на зазначені земельні ділянки (оригіналів сертифікатів) та неможливість отримання їх дублікатів, позивач не може в позасудовому порядку оформити свої спадкові права у нотаріуса, у зв'язку із чим змушений звертатися до суду із даним позовом. З огляду на наведене, просить суд визнати за позивачем [PERSON] право власності на землю (середню земельну частку) площею 1,65 га, та право власності на землю (середню земельну частку) площею 1,15 га, які розташовані на території Стоянцівської сільської ради Мостиського району Львівської області, в порядку спадкування після смерті його батьків - [PERSON] та [PERSON] В судове засідання представник позивача не з'явився, проте подав заяву, в якій просить суд справу розглядати у його відсутності. Представник відповідача - Стоянцівської сільської ради Мостиського району Львівської області у судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі. Представник третьої особи - Мостиської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Представник третьої особи - Відділу Держгеокадастру у Мостиському районі Львівської області у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності та зазначає, що при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Мостиського районного управління юстиції Львівської області у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності та зазначає, що при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.11.2003 року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (батька позивача), до складу якої входить право власності на земельну ділянку (середню земельну частку) площею 1,15 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, що розташована на території с.Санники Стоянцівської сільської ради Мостиського району Львівської області, яка належала померлому на підставі Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER] від 06.06.1997року. Як вбачається із матеріалів справи, за життя спадкодавець [PERSON] заповіту не складав, своїм майном не розпорядився. Спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] була його дружина - [PERSON], яка на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем в с.Санники Мостиського району Львівської області, та після смерті чоловіка продовжувала проживати за вказаною адресою, тобто у відповідності до ст.549 ЦК України в редакції 1963 року вчинила дії, які свідчать про прийняття нею спадщини. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №42447230 від 14.12.2015року вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини після смерті останнього до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався, тобто інших спадкоємців першої черги спадкування після смерті [PERSON], які б прийняли спадщину, крім його дружини - [PERSON], немає. Згідно ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно вимог ст.548 ЦК УРСР в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, після смерті [PERSON] його право власності на спірну земельну ділянку (середню земельну частку) площею 1,15 га перейшло за загальними правилами в порядку спадкування до дружини - [PERSON] як до спадкоємця першої черги спадкування за законом, яка прийняла спадщину. Також судом встановлено, що 02.09.2010 року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (матері позивача). До складу даної спадщини, крім права власності на земельну ділянку (середню земельну частку) площею 1,15 га, що належала чоловіку померлої [PERSON], яке перейшло до [PERSON] в порядку спадкування, входить також право власності на земельну ділянку (середню земельну частку) площею 1,65 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, що розташована на території с.Санники Стоянцівської сільської ради Мостиського району Львівської області, яка належала померлій на підставі Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER] від 06.06.1997року. За життя спадкодавець [PERSON] заповіту не складала. Спадкоємцем першої черги спадкування за законом є син померлої - [PERSON], позивач у справі, який у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такими, що прийняв спадщину після смерті матері, оскільки постійно проживав разом із нею в с.Санники Мостиського району Львівської області на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявив про відмову від спадщини. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №42447204 від 14.12.2015року вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини після смерті останньої до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався, тобто інших спадкоємців першої черги спадкування після її смерті, які б прийняли спадщину, крім позивача [PERSON], немає. Разом з тим, через відсутність правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки (оригіналів вищевказаних Сертифікатів на право на земельну частку (пай)) позивач не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв'язку із чим звернувся до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтв про смерть [PERSON] та [PERSON]; копією свідоцтва про народження позивача [PERSON]; копіями Сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER] та серії [NUMBER] від 06.06.1997року; копією листів Стоянцівської сільської ради Мостиського району Львівської області №272 та №274 від 11.11.2015року; довідками, виданими виконавчим комітетом Стоянцівської сільської ради Мостиського району Львівської області №1310 та №1311 від 15.12.2015року; Інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори) щодо спадкодавців [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину на спірне спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. З огляду на наведене, оскільки судом безспірно встановлено, що на час відкриття спадщини [PERSON] належали спірні земельні ділянки площами 1,65 га та 1,15 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, що розташовані на території с.Санники Стоянцівської сільської ради Мостиського району Львівської області, та те, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкування за законом, що прийняв спадщину після смерті останньої, інших спадкоємців, що прийняли спадщину та претендують на таку, не має, суд приходить до висновку, що право власності на дане майно перейшло у порядку спадкування до позивача, а тому є всі підстави для задоволення позову та визнання за ним права власності на дане спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved