Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

30 жовтня 2020 року заявниця [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про розірвання шлюбу, заінтересована особа: [PERSON] , посилаючись на наступні обставини. 27 вересня 2013 року вона, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1338. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду сім`ї є те, що між нею і [PERSON] склалися неприязні стосунки, які пов`язані з відсутністю взаємоповаги, взаєморозуміння, взаємної любові, а також різні погляди у неї та відповідача на сумісне життя. В зв`язку з цим виникали сварки та різні сімейні непорозуміння, що і призвело до припинення шлюбних відносин. Таким чином, їхня сім`я розпалась повністю і перспектив на примирення не має. Шлюб носить формальний характер і зберігати його надалі недоцільно. За вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2020 року, [PERSON] засуджено до позбавлення волі, строком на 2 роки за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів за даним вироком та вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.04.2019 року шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбуття [PERSON] визначити покарання 5 (п`ять) років 1 (один) місяць позбавлення волі. Просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований 27 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1338, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON] , стягнути на її користь судові витрати (а.с. 1-2). Ухвалою судді від 02 листопада 2020 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами окремого провадження на 02 грудня 2020 року о 10 год. 00 хв. (а.с. 14). Розгляд справи декілька раз відкладався в зв`язку із ненаданням пояснень та позиції з приводу даної справи заінтересованою особою [PERSON] , останній раз до 12 лютого 2021 року о 11 год. 00 хв. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, відповідно до чинного законодавства. Згідно заяви, яка була надала до суду і зареєстрована 18.11.2020 року за вх. № 44374, просила справу за її заявою про розірвання шлюбу, яка призначена на 02.12.2020 року о 10 год. 00 хв. розглядати за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище - [PERSON] та стягнути на її користь сплачений судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп. (а.с. 16). Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час судового засідання повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення. З даного поштового повідомлення вбачається, що судова повістка була отримана уповноваженою особою 26.01.2021 року. Також, з боку заінтересованої особи не було надано пояснення на заяву заявниці [PERSON] . Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Отже, зацікавлена особа отримала судову повістку за вісімнадцять днів до судового засідання. Неявка учасника справи, який належним чином повідомлений про місце, дату і час судового засідання і від якого не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, не перешкоджає його розгляду. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги заявника [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України у поряду окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 27 вересня 2013 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що 27 вересня 2013 року складено відповідний актовий запис № 1338, де прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини - [PERSON] / [PERSON] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданої 27 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с. 6). З матеріалів справи убачається, що подружжя від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , про що в матеріалах справи свідчить копія свідоцтва про народження, серії [NUMBER] (а.с. 7). Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2020 року, [PERSON] засуджено до позбавлення волі, строком на 2 роки за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів за даним вироком та вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.04.2019 року шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбуття [PERSON] визначити покарання 5 (п`ять) років 1 (один) місяць позбавлення волі (а.с. 8-9). Встановлено, що спільне життя у подружжя не склалося, сім`я фактично розпалася, шлюб існує формально. Подружжя не підтримують ніяких відношень та переконані, що подальше збереження шлюбу неможливе і суперечить їхнім інтересам. Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 1 СК України, завданням Сімейного кодексу України є зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб. Відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 1 цього Кодексу, завданням Сімейного кодексу України є побудова сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Частиною 2 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки, спільне життя у подружжя не склалось, шлюб існує формально, подружжя не пов`язано спільним побутом, не підтримують ніяких відношень та переконані, що подальше збереження шлюбу неможливе і суперечить їхнім інтересам, суд приходить до висновку, що родина фактично розпалась та її поновлення неможливе, у зв`язку з чим, шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Звертаючись до суду з заявою про розірвання шлюбу, заявник [PERSON] просила суд стягнути з заінтересованої особи [PERSON] судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп. Однак, відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. А тому, сплачені судові витрати у сумі 420 гривень 40 копійок (чотириста двадцять гривень сорок копійок), які документально підтверджуються наявною в матеріалах справи квитанцією (а.с. 10) віднести за рахунок заявника [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved