Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

30 листопада 2016 року позивачка звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом [PERSON] про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором, посвідченим 28 жовтня 2013 року за реєстровим № 1559 Хоміч О.М. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хоміч О.М. за реєстром № 853. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що між ТОВ «Альянс» та ПАТ «Банк Камбіо» було укладено кредитний договір № 130/10-13 від 28 жовтня 2013 року, в забезпечення якого між позивачкою та ПАТ «Банк Камбіо» було укладено іпотечний договір № 130/10-13-ІІ, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хоміч О.М., за реєстром № 1559. Позивачу стало відомо, що між ПАТ «Банк Камбіо» та відповідачем було укладено договір про відступлення права вимоги від 23 вересня 2014 року, за яким права кредитора за кредитним договором від 28 жовтня 2013 року передано відповідачу. Також було укладено спірний договір, посвідчений 28 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хоміч О.М., за яким ПАТ «Банк Камбіо» здійснило відступлення прав за іпотечним договором № 130/10-13-ІІ відповідачу. Позивачка вважає вказаний договір про відступлення прав за іпотечним договором таким, що підлягає визнанню недійсним, оскільки відповідач не має права на надання фінансових послуг та здійснення операцій з валютними цінностями, передача прав за іпотечним договором відбулась з порушенням умов договору та чинного законодавства: без проведення оцінки майна, без повідомлення позивачки (а.с. а.с. 2 - 7) Представник позивачки в судовому засідання позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з мотивів, зазначених в позовній заяві (а.с. а.с. 44 - 46, 212 - 213). Представник третьої особи без самостійних вимог - ТОВ «Альянс» в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, у своїх поясненнях позовні вимоги підтримав з мотивів, аналогічних зазначеним в позовній заяві, додатково вказав, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2016 року було визнано недійсним договір між ПАТ «Банк Камбіо» та відповідачем про відступлення прав за кредитним договором (а.с. а.с. 30 - 34). Відповідач в судовому засідання проти задоволення позову заперечував, вказував, що укладений договір не порушує прав і законних інтересів позивачки, для набуття прав за іпотечним договором відповідачу непотрібен статус суб'єкта фінансових послуг та ліцензія на здійснення валютних операцій. Відступлення прав за спірним договором відбулось відповідно до вимог цивільного законодавства. Що ж стосується рішення апеляційного суду, то воно оскаржене в касаційному порядку і скарга прийняття до розгляду касаційним судом (а.с. а.с. 184 - 189). Представник третьої особи без самостійних вимог - ПАТ «Банк Камбіо» в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 28 жовтня 2013 року між ПАТ «Банк Камбіо» та ТОВ «Альянс» було укладено кредитний договір № 130/10-13 про надання відзивної відновлювальної кредитної лінії в розмірі до 4 200 000 грн. (а.с. 173) З метою забезпечення виконання зобов'язань позивальника за кредитним договором між [PERSON] та ПАТ «Банк Камбіо» було укладено іпотечний договір № 130/10-13-ІІ, посвідчений 28 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хоміч О.М., за реєстром № 1559 (а.с. а.с. 13 - 17). За умовами вказаного іпотечного договору позивачка передала відповідачу в іпотеку нежитлове приміщення - магазин продовольчих товарів, що знаходиться в житловому будинку на 1-му поверсі за адресою: [ADDRESS] загальною площею 63,8 кв.м. (а.с. 13) 23 вересня 2014 року між ПАТ «Банк Камбіо», ТОВ «Альянс» та відповідачем було укладено договір відступлення права вимоги, згідно п.п. 1, 2.1. якого ПАТ «Банк Камбіо» відступило відповідачу права вимоги до ТОВ «Альянс» за кредитним договором від 28 жовтня 2013 року № 130/10-13 (а.с. 8). Також, між ПАТ «Банк Камбіо» та відповідачем було укладено спірний Договір відступлення права вимоги за іпотечним договором, посвідченим 28 жовтня 2013 року за реєстровим № 1559 Хоміч\~О.М. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хоміч О.М. за реєстром № 853 (а.с. а.с. 79 - 80). Згідно вказаного договору ПАТ «Банк Камбіо» передало відповідачу всі права іпотекодержателя за іпотечним договором № 130/10-13-ІІ, посвідчений 28 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хоміч О.М., за реєстром № 1559. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2016 року у цивільній справі № 200/21840/15-ц задоволено позовні вимоги ТОВ «Альянс», визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 23 вересня 2014 року між ПАТ «Банк Камбіо», ТОВ «Альянс» та [PERSON] (а.с. а.с. 35 - 38). Згідно ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч. 1 ст. 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно абз. 3 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Згідно ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст.216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Згідно ч. 2 ст. 548 Цивільного кодексу України недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Оскільки за рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2016 року визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 23 вересня 2014 року між ПАТ «Банк Камбіо», ТОВ «Альянс» та [PERSON], за яким відповідачу передавались права кредитора за основним зобов'язанням, забезпеченим іпотекою, підлягає визнанню недійсним і похідний від нього Договір відступлення права вимоги за іпотечним договором, посвідченим 28 жовтня 2013 року за реєстровим № 1559 Хоміч\~О.М. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хоміч О.М. за реєстром № 853 Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Оскільки позивачка є стороною правовідносин, які регулюються, зокрема, і спірним договором, вона має підстави для звернення до суду з позовом про визнання вказаного договору недійсним. При таких обставинах, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати позивача, яка складаються з сплаченого при подання позовної заяви судового збору (а.с. 1), підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved