Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

29.11.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] Ухвалою суду від 30.11.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання. Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження. Обгрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] вказує, що на підставі договору дарування вона є власником квартири [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] В травні 2014 відповідач виїхав на роботу в Російську Федерацію. З того часу в квартирі не проживає, жодних стосунків з сім'єю не підтримує. В листопаді 2017 року шлюб між ними було розірвано. Реєстрація колишнього чоловіка створює їй незручності та додаткові матеріальні витрати за комунальні послуги, так як не може оформити субсидії, тому вона вимушена звернутися з даним позовом до суду і просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом, оскільки не проживає в квартирі з 2014 року. Судові витрати згідна нести самостійно. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи повідомлявся своєчасно, належним чином. Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності відповідача [PERSON] Заслухавши позивача [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що на підставі договору дарування квартири, укладеного 26.03.2003 року та посвідченого приватним нотаріусом Кам'янець-Подільського міського нотаріального округу Саварчуком М.М., реєстровий № 1519, позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. В квартирі зареєстрований колишній чоловік власника [PERSON], який з травня 2014 року в ній не проживає, а рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від року шлюб між подружжям розірвано. Факт не проживання [PERSON] [ADDRESS], понад один рік, підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї № 4180 від 21.10.2015 року ; актом перевірки паспортного режиму № 179 від 25.10.2018 року, складеного працівниками ОСББ «Терем, 76» та показами свідків [PERSON], [PERSON], даними ними в судовому засіданні, які є сусідами позивача та підтвердили факт не проживання відповідача в квартирі понад три роки. Частиною 2 статті 405 Цивільного кодексу України, передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частинами 1, 2 статті 319 цього кодексу передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 346 вказаної норми права передбачено, що право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин [PERSON] слід визнати таким, що втратив право на користування вище вказаною квартирою. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІУ зняття з реєстрації місця проживання особи можливе на підставі заяви самої особи, або на підставі рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Судові витрати позивач згідна нести самостійно.

Outcome: approved