Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

29 липня 2020 року позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просила суд, стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, щомісяця, починаючи від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною [PERSON] - трьох років, тобто до [INFO] . Позивачка в судове засідання не з`явилась, в позовній заяві позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила справу розглянути без її участі, не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Згідно зі ст. 280 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного про дату, час та місце судового засідання належним чином і не з`явився в судове засідання без поважних і без повідомлення причин, не подавши відзив на позов, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача, який не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи,суд дійшов висновку про доцільність задоволення позовних вимог позивачки щодо стягнення аліментів. Судом встановлено, що 28.10.2006 року сторони зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу сторони мають трьох спільних дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За останні роки між подружжям виникали суперечки, під час яких як вказує позивач в позовній заяві вона потерпала від приниження, психологічного та фізичного насильства, протягом тривалого часу поліпшення стосунків так і не відбулось. Спільне життя з чоловіком не склалося через різні життєві погляди, непорозуміння. На даний час в Овідіопольському районному суді Одеської області перебувають в провадження справи про розірвання шлюбу та про видачу обмежувального припису. Відповідач не надає коштів на утримання дружини та їх трьох спільних дітей, зокрема на харчування та забезпечення побутових потреб, тощо. Позивачці дуже важко забезпечувати дітей усім необхідним, тому вона змушена звернутися до суду. Крім того, позивачка здійснює домашній догляд за дитиною, до досягнення ним трирічного віку, у зв`язку із чим вона не має можливості працювати. Відповідач матеріально позивача не підтримує, будь-якої допомоги на її утримання не надає. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач є працездатним, сплачує аліменти на утримання дітей доньки [PERSON] , [INFO] , синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , інших стягнень на утримання інших непрацездатних осіб не має, таким чином, суд вважає, що відповідач може надавати допомогу на утримання дружини. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дружину, не встановлено. Згідно ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.4 цієї ж статті, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.6 ст.84 Сімейного кодексу України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно ст.80 СК України - аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд вважає, що позивач, з якою проживає дитина віком до трьох років, потребує матеріальної допомоги від чоловіка - батька дитини, а відповідач спроможний виплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з тих обставин, які зазначені відповідачем. Суд вважає можливим стягнути аліменти на утримання дружини в розмірі 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, щомісяця, починаючи від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною [PERSON] - трьох років, тобто до [INFO] . З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України та задоволення позову позивачки, яка в даному випадку звільнена від сплати судового збору по розгляду позовних вимог щодо стягнення аліментів, з відповідача на користь держави слід стягнути суму судового збору у сумі 840,80 грн. На підставі ст.ст. 12,13, 81, 141, 206, 259, 263-265, 430 ЦПК України, ст. ст. 80, 84, 180,182,188,191,192 СК України суд, -

Outcome: approved