Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

31.07.2020 [PERSON] звернулася із вказаним позовом у якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 07 серпня 2019 року Бердичівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 07 серпня 2019 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, втрату любові та поваги один до одного. На даний час подружні відносини вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально, примирення неможливе. Просить стягнути судові витрати та вирішити питання про відновлення її дошлюбного прізвища. Відзив на позовну заяву не надходив. Ухвалою від 04 вересня 2020 року у справі відкрито спрощене провадження. Сторони у судове засідання не з`явилися. Відповідач про час і місце слухання справи повідомлений належним чином у відповідності до положень статей 128, 130, 131 ЦПК України. Позивачка до суду спрямувала заяву про підтримання позову, надала згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді. У зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалося. Судом, відповідно до статті 280 ЦПК України, ухвалено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб, 07 серпня 2019 року Бердичівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( а.с. 5). Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з сторін, що мають істотне значення (частина друга статті 112 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, твердить, що шлюбні відносини припинені з відповідачем, вони втратили спільні почуття любові та поваги, а відповідач будь-яких заперечень проти розірвання шлюбу до суду не спрямував, суд доходить висновку, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, тому шлюб між сторонами слід розірвати. Прохання позивачки відновити її дошлюбне прізвище « [PERSON] » відповідає положенням до ст. 113 СК України, відповідно до якої особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки стягнути компенсувати 840,8 грн судових витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved