Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

31.01.2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Львівської міської ради, відділу Держземагенства у м.Львові, третьої особи содового товариства «Медик» про визнання за ним права власності на земельну ділянку [NUMBER], площею 0,0466га., яка розміщена на території обслуговуючого кооперативу «Садове товариство «Медик» в урочищі Збоїще у м.Львові в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] р. померла його дружина [PERSON], якій на праві приватної власності належало наступне майно а саме: квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], грошові вклади та земельна ділянка [NUMBER] площею 0,0466 га, яка розташована на території обслуговуючого кооперативу «Садове товариство «Медик» у м.Львові. Після смерті спадкодавця, позивач звернувся до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових справ, в результаті чого отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. Однак в спадщину прийняв лише квартиру [ADDRESS] у м.Львові та грошові вклади. Що стосується земельної ділянки [NUMBER] площею 0,0466 га, яка розташована на території обслуговуючого кооперативу «Садове товариство «Медик» у м.Львові то йому було відмовлено у відкритті спадщини, оскільки він не мав державного акту на право власності на земельну ділянку, яка належить померлій. З метою реалізації та захисту своїх спадкових прав змушений звернутись до суду. У судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності від 30.03.2014 р. (а.с.39) позовні вимоги підтримали в повному обсязі, зіславшись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача Львівської міської ради Партика Н.С., яка діє на підставі довіреності від 14.01.2011 р. (а.с.33) у судовому засіданні проти позову заперечувала. Просила в позові відмовити. Представник відповідача відділу Держземагенства у м.Львові Антоняк Б.Ю., який діє на підставі довіреності від 14.01.2011 р. (а.с.33) у судовому засіданні проти позову заперечував та поясниив, що позивачем відділу не заявлено жодних вимог. Просив у позові відмовити. Представник третьої особи садового товариства «Медик» голова правління товариства Балавнєва Л.М. у судовому засіданні проти позову не заперечувала та пояснила, що спірну земельну ділянку після смерті дружини обробляє позивач і на неї ніхто інший не претендує. Просила позов задовольнити. Суд, заслухавши пояснення сторін, представників, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії членського квитка [NUMBER] від 04.06.1987 року [PERSON] була членом обслуговуючого кооперативу «Садове товариство «Медик»(а.с.15-16). Приватним нотаріусом ЛМНО [PERSON] 10 серпня 2009 року за №421 було посвідчено доручення [PERSON] на приватизацію земельної ділянки на представника [PERSON], що підтверджується витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей №11558074 від 10.08.2009 р. (а.с.45). Згідно долученог витягу з протоколу №2/8 загальних зборів садового товариства «Медик» від 23.08.2009 року членами кооперативу одноголосно було прийнято рішення про приватизацію ділянки садового товариства, оформлення документів по приватизації земельних ділянок кооперативу доручено [PERSON] та Балавнєвій Л.М. (а.с.46). Як вбачається з акту встановлення і узгодження меж земельної ділянки гр. [PERSON] за [NUMBER] ОК «Садове товариство «Медик» ур. Збоща у м.Львові від 10.05.2010 року було проведено встановлення і узгодження меж даної ділянки і опис положення їх на місцевості (а.с.54). Після чого [PERSON] прийняла межові знаки підписавши складений акт прийому-передачі межових знаків на збереження від 20.10.2011 року (а.с.55-56). Згідно ухвали Львівської міської ради 9-ї сесії, 6-го скликання №1991 від 13.12.2012 року про передачу членам обслуговуючого кооперативу «Садове товариство «Медик» земельних ділянок в урочищі Збоїща за згідно з додатком до вищезгаданої ухвали [PERSON] як члену обслуговуючого кооперативу «Садове товариство «Медик» передано для ведення садівництва земельну ділянку [NUMBER] площею 0,0466 га з подальшим виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку та проведення його державної реєстрації (а.с.6-10). Сплата [PERSON] адміністративних послуг за державну реєстрацію земельної ділянки у розмірі 65,00 грн. підтверджується долученою копією квитанції №145 (а.с.19, 30). Проте незважаючи на вищенаведене [PERSON] так і не був отриманий державний акт про право власності на дану земельну ділянку. З копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], виданого 18.05.1968 року Виконкомом Львівської міської ради депутатів трудящих УРСУ, актовий запис 701 (а.с.17) вбачається, що позивач [PERSON] та [PERSON] були чоловіком та дружиною. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] року, про що міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 04.02.2013 року зроблено відповідний запис у Книзі реєстрації смертей № 176 та видано свідоцтво про смерть (а.с.18). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно - квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], грошові вклади та земельна ділянка [NUMBER] площею 0,0466 га, яка розташована на території обслуговуючого кооперативу «Садове товариство «Медик» у м.Львові. Спадкоємцями першої черги по смерті [PERSON] є: [PERSON] - позивач по справі - її чоловік та діти [PERSON] та [PERSON], які згідно поданих 18.02.2014 року суду заяв не претендують на прийняття спадщии (а.с.28-29). З оглянутої у судовому засіданні копії спадкової справи № 76/2013 вбачається, що [PERSON] 04.03.2013 року подав до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом після кого він та [PERSON] і [PERSON] 20.11.2013 року подали заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.спадк.спр.1-2). В подальшому на підставі даних заяв 20.11.2013 року державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Ярошенко Ж.С. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частку спадкового майна (а.спадк.спр.32-44). Проте земельна ділянка [NUMBER] площею 0,0466 га, яка розташована на території обслуговуючого кооперативу «Садове товариство «Медик» у м.Львові не увійшла в склад спадкового майна, оскільки спадкодавцем [PERSON] не був отриманий державний акт про право власності на дану земельну ділянку. Згідно ч.1 та 2 ст.325 ЦК України, суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи; фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З врахуванням того, що заповіт [PERSON] не складався а її діти [PERSON] та [PERSON] згідно поданих суду заяв відмовились від прйняття спадщини, спадкоємцем першої черги за законом є позивач, її чоловік. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України становлять три складові: право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України в видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. З матеріалів спадкової справи №76/2013 оглянутої в судовому засіданні та пояснень позивача вбачається, що він звертався до нотаріальної контори з заявою про поняття спадщини, проте йому було відмовлено у зв'язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на земельну ділянку [NUMBER] площею 0,0466 га, яка розташована на території обслуговуючого кооперативу «Садове товариство «Медик» у м.Львові. З наведеного вбачається, що [PERSON] позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, зареєструвати право власності на нерухоме майно та реалізувати свої повноваження власника. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. До способів захисту цивільних прав та інтересів згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України відноситься, зокрема, визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передача спірної земельної ділянки у власність [PERSON] відбувалося територіальною громадою в особі Львівської міської ради безкоштовно. І таке право підтверджено ухвалою Львівської міської ради 9-ї сесії, 6-го скликання №1991 від 13.12.2012 року. Отже, на підставі наведеного вище, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволенню.

Outcome: approved