Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

31.05.2019 року заявник, [PERSON] ,звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу - свідоцтва № 65 на право особистої власності на жилий будинок від 22 січня 1990 року, виданого Виконавчим комітетом Полтавської міської ради народних депутатів на підставі рішення виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів № 83 від 21 лютого 1984 р. замість свідоцтва про право на спадщину від 03.03.1980 року № 1-1377, на 1/16 частину жилого будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , виданого на ім`я [PERSON] . У вказаному свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок була допущена помилка в прізвищі заявника. Оскільки дана обставина перешкоджає заявнику володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власність на свій розсуд, заявник вимушений був звернутися до суду. У судовому засіданні заявник заяву підтримав, наполягав на її задоволенні. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення заяви не заперечував. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшла висновку про задоволення заяви. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва № 65 на право особистої власності на жилий будинок від 22 січня 1990 року, виданого Виконавчим комітетом Полтавської міської ради народних депутатів на підставі рішення виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів міста Полтави № 83 від 21 лютого 1984 року замість свідоцтва про право на спадщину від 03.03.1980 року № 1-1377, на праві особистої власності належить 1/16 частина жилого будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] . При видачі зазначеного вище свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок в ньому були допущена помилка в прізвищі заявника: у свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок прізвище заявника записано як « [PERSON] », що не збігається із записом його прізвища в паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 6 березня 1996 року, у якому прізвище заявника зазначене як « [PERSON] ». У зв`язку із чим у заявника виникла необхідність встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу - свідоцтва № 65 на право особистої власності на жилий будинок від 22 січня 1990 року. Відповідно до відмітки у паспорті заявника він з 05.08.1970 року зареєстрований та фактично проживає у будинку [ADDRESS] . У картці фізичної особи - платника податків про присвоєння ідентифікаційного номера прізвище заявника зазначено як « [PERSON] ». На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.02.1990 року заявнику належить 3/16 частини зазначеного вище жилого будинку, реєстровий напис на свідоцтві про право на спадщину свідчить про реєстрацію його права особистої власності Полтавським міжміським бюро технічної інвентаризації 09.02.1990 року (запис в реєстровій книзі № 8 за реєстровим №396). У технічному паспорті на вказаний будинок, що виготовлений станом на 01.08.2008 року Полтавським бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» у переліку власників 1/16 та 3/16 часток зазначений [PERSON] . Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право звернутися за захистом своїх прав до суду. В іншому порядку, окрім судового, встановити факт належності правовстановлюючого документу заявник не в змозі, тому вимушений був звернутися до суду з даною заявою. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з вимогами ст. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих та майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Ураховуючи те, що факт належності заявнику вказаного свідоцтва № 65 на право особистої власності на жилий будинок від 22 січня 1990 року підтверджується наданими ним доказами, суд приходить до висновку про задоволення заяви. Судові витрати на підставі ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved