Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

30 березня 2015 року представник позивача, Моторного (транспортного) страхового бюро України, звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (надалі відповідач) про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 06 жовтня 2011 року, з вини відповідача, яка керувала автомобілем «ОРЕL» державний номерний знак [NUMBER] була скоєна дорожньо-транспортна пригода. В результаті вище зазначеної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «ВАЗ-2101» державний номерний [NUMBER] під керуванням громадянина [PERSON], який належить громадянинові [PERSON] на праві власності. Вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Сакського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 20 жовтня 2011 року. Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб, відповідно до висновку експерта складає 7 842,35 грн., в тому числі 20% ІІДВ. Відповідно до ст.39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», законодавства України та свого Статуту. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст.39 ч.2.1 Закону). Відповідно до ст.41 п.41.1 п.п. «а» Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст.1.6. Закот України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Відповідач на дату дорожньо-транспортної пригоди не виконав вимогу Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності», та не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. 23 січня 2012 року, [PERSON] скориставшись своїм правом передбаченим Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», подав відповідну заяву, як того вимагає ст.35 п.35.1 вказаного Закону, з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану відповідачем. Відповідно до ст.11 ЦК України - цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди. Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством. Відповідач відшкодування за завдану матеріальну шкоду добровільно не сплатив. В зв'язку з настанням події, передбаченої ст.41 п.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування [PERSON] в розмірі 6 770,35 гри., виходячи з наступного розрахунку: 7 842.35 грн. (розмір шкоди) - 1 072,00 грн. (вартість автомобіля в пошкодженому стані). Відповідно до ст.1191 ЦК України, та ст.38 п.2 ч.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст.1191 ЦК України та ст.38 п.2 ч.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після проведення виплати у Моторного (транспортного) страхового бюро України виникло право зворотної вимоги до відповідача. Листами Моторне (транспортне) страхове бюро України зверталося до відповідача з проханням добровільно компенсувати завдані збитки, але нажаль сума відшкодування сплачена не була. Моторне (транспортне) страхове бюро України відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду і не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На підставі вищевикладеного просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Крім того, 13 травня 2015 року, представником позивача до канцелярії суду було надано додаткові письмові пояснення, з яких вбачається, що згідно Централізованої бази МТСБУ на ТЗ, яким було завдано шкоди ([NUMBER]), під керуванням відповідача [PERSON] було оформлено поліс серії АА №0994444 у страховій компаній «Княжа», проте даний поліс був оформлений на умовах 3 типу. Відповідно до ст.15.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на момент ДТП) договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності можуть укладатися на умовах страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування, особою, вказаною в договорі страхування, або однією з осіб, зазначених у договорі (договір III типу). Враховуючи, що за полісом оформленим на ТЗ, яким було завдано шкоди ([NUMBER]) була застрахована відповідальність лише [PERSON], а винуватець ДТП [PERSON] до полісу вписана не була, то відповідно [PERSON] є особою, яка не застрахувала свою цивільну правову відповідальність. Відповідно до ст.41 п.41.1 п.п. «а» Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Представник позивача до зали суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Суд, приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157 ЦПК України, зі згоди представника позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 жовтня 2011 року, приблизно о 17.40 год., громадянка [PERSON], на перехресті вул. Фестивальної і пров. Юний в м. Саки, керуючи транспортним засобом «Опель Омега», державний реєстраційний номер [NUMBER], у порушення вимог п.16.12 ПДДУ, наближаючись до перехрестя рівнозначних доріг не надала дороги транспортному засобу ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер [NUMBER], який наближався до перехрестя з правого боку, внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби було пошкоджено. Відповідно до постанови Сакського міськрайонного суду АРК від 20 жовтня 2011 року, відповідача [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. (а.с.5, 6). В силу ч.4 ст.61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та вчинені вони цією особою. Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб, відповідно до висновку експерта складає 7 842,35 грн., в тому числі 20% ІІДВ (а.с.42-69). Відповідач [PERSON] на дату дорожньо-транспортної пригоди не виконала вимогу Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не мала чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. Відповідно до ст.41 п.41.1 п.п. «а» Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно з ст.1.6. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», власниками транспортних засобів є юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. [PERSON], відповідно до ст.35, п.п.41.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 23 січня 2012 року звернувся до позивача з заявою про відшкодування шкоди, заподіяної під час дорожньо-транспортної пригороди в розмірі 7 842,35 грн. (а.с.7). Відповідно до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до положень ст.21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. Згідно ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди. Стаття 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством. Зі звіту серії SL №16859, складеного експертною компанією «Укравтоекспертиза» про оцінку колісного транспортного засобу ВАЗ 2101 реєстраційний номер [NUMBER] вбачається, що, матеріальний збиток, в результаті пошкодження транспортного засобу при ДТП складає 7 842,35 грн. (а.с.42-69). Відповідно до наказу №867 від 19 березня 2012 року, позивачем прийнято рішення про виплату [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 6 770,35 грн. (а.с.9). Згідно з довідкою №1 від 13 березня 2012 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, розмір страхового відшкодування складає 6 770,35 грн. (а.с.10). З платіжного доручення №1381 від 22 березня 2012 року вбачається, що сума страхового відшкодування у розмірі 6 770,35 грн. перераховано [PERSON] (а.с.11). Згідно ст.1191 ЦК України, та ст.38 п.2 ч.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст.1191 ЦК України, та пп. а) п.41.1. ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Підпунктом 38.2.1. пункту 38.2. ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. З урахуванням наведеного, суд вважає вимоги позивача в частині стягнення суми страхового відшкодування обґрунтованими, оскільки на момент настання дорожньо-транспортної пригоди 06 жовтня 2011 року відповідач, з вини якого настала вказана дорожньо-транспортна пригода, не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача коштів, понесених у зв'язку зі сплатою страхового відшкодування, у розмірі 6 770,35 грн. Згідно вимог ст.ст.27, 28, 29, 30 ЦПК України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог. Відповідно до п.1 ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого ним судового збору 243,60 грн.(а.с.1). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved