Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

30.10.2013 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно направлення Охтирського міськрайонного центру зайнятості №185130626 від 27.06.2013 р. її було направлено для працевлаштування на посаду економіста до КП «Благоустрій» Охтирської міської ради. Згідно наказу №54 від 01.07.2013 р. її було прийнято на роботу з 01.07.2013 р. з випробувальним терміном на три місяці. 01.10.2013 р. о 16-40 год. її було викликано до керівництва та надано для ознайомлення наказ №95 від 01.10.2013 р. та строковий трудовий договір, згідно якого її мали прийняти на роботу на посаду економіста на умовах строкового трудового договору на термін три місяці з 01.10.2013 р. по 31.12.2013 р. Однак вона відмовилася від цього, пояснивши, що за направленням її мають прийняти на роботу на умовах безстрокового трудового договору. На що отримала відповідь, що в такому разі її буде звільнено в зв'язку із закінченням випробувального терміну. Після чого їй було вручено копію наказу №95 від 30.09.2013 р., яким її було звільнено з посади економіста з 30.09.2013 р. із закінченням випробувального терміну (ст. 28 КЗпП України) та виплатою компенсації за 6 днів. З даним наказом вона не згодна, тому просить суд поновити її на роботі на посаді економіста, стягнути на її користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогул та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 2000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що вона є інвалідом 2 групи, а тому вважала, що із Охтирського міськрайонного центру зайнятості, де вона перебувала на обліку для працевлаштування, вона була направлена на роботу в КП «Благоустрій» на посаду економіста як інвалід, а тому їй іспитовий строк встановили незаконно. Крім того, її чітко не ознайомили з її посадовими обов'язками. Фактично нарікань з боку керівництва на неї не було, хоча вона економістом тривалий час не працювала, тому потребувала сторонньої допомоги. По закінченню іспитового строку їй запропонували укласти строковий договір, але вона відмовилася, тому її, як вона вважає незаконно, звільнили. Просила суд визнати звільнення незаконним, поновити її на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодувати на її користь моральну шкоду в розмірі 2000 грн. Представник відповідача Чижик С.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю та пояснив, що дійсно, [PERSON] за направленням Охтирського міськрайонного центру зайнятості була прийнята на загальних підставах на посаду економіста КП «Благоустрій» з випробувальним терміном 3 місяці, оскільки керівництво підприємства не було впевнене в її професійних здібностях та підготовці, про що був виданий відповідний наказ №54 від 01.07.2013 року, з яким вона була ознайомлена. При цьому її також було ознайомлено із правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором, проінструктовано з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної безпеки, а також з посадовою інструкцією, однак від підпису про ознайомлення з посадовою інструкцією [PERSON] відмовилася, посилаючись на те, щоб дану інструкцію було розроблено спеціально для неї. За весь час роботи на підприємстві позивачка, маючи вищу економічну освіту, зарекомендувала себе як працівник, який не відповідає професійно-кваліфікаційним вимогам. Зокрема вона неналежним чином виконувала свої посадові обов'язки, документи заповнювала під диктовку або порівнюючи та переписуючи із раніше складених документів. В актах виконаних робіт допускала грубі арифметичні та граматичні помилки, на зауваження не реагувала. З цього приводу керівництву були направлені доповідні записки від 18.09.2013 р., 26.09.2013 р., 01.10.2013 р., однак давати будь-які пояснення з цього приводу [PERSON] відмовилася, про що було складено відповідні акти. В зв'язку з цим керівництвом їй було запропоновано укласти строковий трудовий договір на 3 місяці, а коли позивачка відмовилася від пропозиції, її згідно наказу №95 від 01.10.2013 р. було звільнено у зв'язку із незадовільним проходженням випробувального терміну з виплатою компенсації за 6 днів. Вважає, що жодних порушень трудового законодавства з боку підприємства не було допущено, а тому позовні вимоги потрібно залишити без задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, вивчивши матеріали справи, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] відповідно до направлення на працевлаштування Охтирського міськрайонного центру зайнятості №1855130626 від 27.06.2013 р. була направлена для працевлаштування на посаду економіста до КП «Благоустрій» (а.с.8). Крім того, [PERSON] 17.06.2013 р. подала заяву до КП «Благоустрій» про прийняття її на роботу економістом з 01.07.2013 р. (а.с.9). Згідно наказу №53 від 27.06.213 р. по КП «Благоустрій» посаду економіста було введено в штатний розпис підприємства з 01.07.2013 р. (а.с.73) та відповідно до наказу №54 від 01.07.2013 р. [PERSON] було прийнято на посаду економіста з випробувальним терміном три місяці з 01.07.2013 р. (а.с.74). В судовому засіданні з'ясовано, що [PERSON] є інвалідом другої групи (а.с.14), але як вбачається із наданих суду документів, а також досліджених показів свідка [PERSON], який працює на посаді заступника директора Охтирського міськрайонного центру зайнятості, допитаного в судовому засіданні від 13.02.2014 р., [PERSON] була направлена на роботу до КП «Благоустрій» не як інвалід, направлений на роботу відповідно до рекомендації медико-соціальної експертизи, а на загальних підставах. При цьому, як пояснив вказаний свідок, зазначена посада економіста [PERSON] була запропонована і вона могла від даної пропозиції відмовитися, але позивачка погодилася працювати в КП «Благоустрій». Отже, посилання позивачки на те, що їй як інваліду не може бути встановлене випробування при прийнятті на роботу, спростовуються поясненнями свідка [PERSON], а також наданими та дослідженими документами, з яких вбачається, що [PERSON] дійсно була направлена на посаду економіста на загальних підставах, про що їй було відомо, адже вона ознайомилася з наказом про прийняття на роботу, де було зазначено, що вона приймається на роботу з випробувальним терміном. Тобто [PERSON] мала повне право відмовитися від запропонованої посади, зазначивши, що як інвалід, вона не повинна проходити випробування та запропонувати керівництву КП «Благоустрій» прийняти її на роботу безстроково. Крім цього, як зазначили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], допитані в судовому засіданні, після прийняття [PERSON] на посаду економіста їй були надані для ознайомлення посадова інструкція економіста, про що не заперечує і сама позивачка, але вказує на те, що посадова інструкція була для економіста, який працював на 0,5 ставки, а тому ставити свій підпис про ознайомлення вона відмовилася і наполягає на тому, що вона фактично із своїми обов'язками не ознайомлена. Також зазначені свідки в судовому засіданні вказали, що [PERSON] неналежним чином виконувала свої обов'язки та доручену роботу через дуже низький рівень професійний знань, про що вони неодноразово доповідали керівництву та надавали з цього приводу письмові доповідні записки. Вказані слова свідків підтвердила частково і сама позивачка, вказавши в судовому засіданні, що до прийняття на роботу в КП «Благоустрій» вона не працювала економістом тривалий час. Відповідно до ст. 26 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу. Випробування не встановлюється при прийнятті на роботу: осіб, які не досягли вісімнадцяти років; молодих робітників після закінчення професійних навчально-виховних закладів; молодих спеціалістів після закінчення вищих навчальних закладів; осіб, звільнених у запас з військової чи альтернативної (невійськової) служби; інвалідів, направлених на роботу відповідно до рекомендації медико-соціальної експертизи. Випробування не встановлюється також при прийнятті на роботу в іншу місцевість і при переведенні на роботу на інше підприємство, в установу, організацію, а також в інших випадках, якщо це передбачено законодавством. Згідно ст. 28 КЗпП України, якщо протягом строку випробування встановлено невідповідність працівника роботі, на яку його прийнято, власник або уповноважений ним орган протягом цього строку вправі розірвати трудовий договір. Тобто, якщо результат випробування виявився незадовільним, то керівник підприємства має повне право звільнити працівника як такого, що не витримав випробування. На підтвердження того, що працівник не витримав випробування, мають бути надані відповідні документи, які саме - законодавство не регламентує. В даній справі такими доказами є покази зазначених вище свідків, а також доповідні записки від 18.09.2013 р. (а.с.75), 26.09.2013 р. (а.с.77) та акти про відмову [PERSON] давати будь-які пояснення з цього приводу (а.с.76, 78). Отже, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що у керівника КП «Благоустрій» були підстави вважати, що [PERSON] не пройшла випробування, а тому на законних підставах був виданий наказ №95 від 01.10.2013 р. про її звільнення в зв'язку з незадовільними результатами випробування (а.с.81). В зв'язку з цим суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивачки. На підставі викладеного, ст.ст. 26, 27, 28 КЗпП України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 61, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed