Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

29 листопада 2019 року в провадження судді Рівненського міського суду Рівненської області [PERSON] надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів, зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позову позивач вказує, що йому на праві власності належить земельна ділянка площею 0,2 га по [ADDRESS] . 01.08.2018 року та 01.01.2019 року між ним та відповідачем було укладено договори позички, відповідно до яких позичкодавець передає користувачу у користування земельну ділянку зі сплатою 3500,00 грн., щомісячно. Земельну ділянку він передав у належному стані. Однак при поверненні земельної ділянки він виявив, що на ній перебуває сміття, побутові та будівельні відходи і до того ж відповідач заборгував йому 17500 грн. за користування земельною ділянкою. На день звернення ним до суду відповідач умови договору позички не виконав, а тому він змушений захисти своє порушене право в судовому порядку. Ухвалою судді [PERSON] від 11 грудня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Рішенням Вищої ради правосуддя від 8 вересня 2020 року суддя [PERSON] звільнена у відставку. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 вересня 2020 року справа № 569/21975/19 розподілена судді Рівненського міського суду Рівненської області Кучиній Н.Г. Ухвалою від 29 вересня 2020 року прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів, зобов`язання вчинити певні дії та призначено справу до судового розгляду. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, де вказав, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти винесення заочного розгляду справи у разі відсутності відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, виконуючи вимоги ст.280 ЦПК, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, суд прийшов до такого висновку. Судом встановлено, що 01 серпня 2018 року та 01 січня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договори позички (а.с. 7, 8). З дослідженого в судовому засіданні договору позички від 01 січня 2019 року вбачається, що сторони уклали цей договір про таке. Предметом позички є земельна ділянка площею 0,2 га по [ADDRESS] , з оплатою 3500 грн. в місяць, яку позичкодавець передає користувачу у безоплатне користування на строк, що становить 5 місяців (п.4.1 Договору). Остаточною датою користування позичкою вважається 01 червня 2019 року (п.4.2 Договору) За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні(позичальникові) грошові кошти, або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 2 ст. 1046 ЦК України проголошує, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Суду належних та допустимих доказів, що відповідач не отримував земельну ділянку в користування терміном на 5 місяців з оплатою 3500,00 грн щомісячно, доказів того, що підписи в договорі позички від 01.01.2019 року не його, не надано, не надано доказів отримання земельної ділянки в користування всупереч волі відповідача іншими особами, доказів погашення заборгованості або наявності спору щодо розміру заборгованості не має, а неявка до суду відповідача судом розцінюється як небажання в законний спосіб захистити свої права. Добровільне підписання відповідачем договору позички 01.01.2019 року, свідчить про згоду особи, яка його підписувала, з текстом та всіма умовами, викладеними в цьому документі. З оглянутої в судовому засіданні розписки від 03.05.2019 року, укладеної відповідачем [PERSON] вбачається, що останній зобов`язується оплатити позивачу орендну плату за земельну ділянку в розмірі 17500 грн. до 01 червня 2019 року та звільнити дану земельну ділянку. Згідно з ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Через неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань заборгованість відповідача за договором позички від 01.01.2019 року становить - 17500,00 грн., протилежного суду не надано та судом не здобуто, а тому наявні підстави для стягнення боргу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведено позовні вимоги в частині стягнення грошових коштів в розмірі 17500 грн. Відповідач не надав суду доказів на спростування позовних вимог позивача ( їх зменшення чи відмову в задоволенні позову). Неповернення відповідачем грошових коштів призвело до виникнення заборгованості перед позивачем. Однак, всупереч, виниклій заборгованості, відповідачем оплати щомісячних платежів в розмірі 3500,00 грн. за користування земельною ділянкою проведено не було, що є порушенням права позивача, яке підлягає захисту судом і порушення якого, підлягає усуненню відповідачем, а тому позов в частині стягнення заборгованості за користування земельною ділянкою в розмірі 17500,00 грн підлягає до задоволення. Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача привести у належний стан земельну ділянку, то суд виходить з такого. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 2 ст. 16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: також припинення дії, яка порушує право(п.3); відновлення становища, яке існувало до порушення . Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. В судовому засіданні встановлено, що позивач передав у користування відповідачу земельну ділянку площею 0,2 га по [ADDRESS] , яка перебуває на праві власності позивача у належному стані. З позову вбачється, що відповідач повернув позивачу земельну ділянку у неналежному стані, залишивши на ній сміття, побутові та будівельні відходи, проте протилежного суду не надано та в ході розгляду справи не здобуто. Пункт 5 договору від 01.01.2019 року визначає порядок повернення позички. Так, при настанні дати, зазначеної в п. 4.2 цього договору користувач зобов`язується протягом двох календарних днів повернути позичкодавцю позику в такому ж стані, в якому вона перебувала на момент її передачі користувачу. Позичка вважається поверненою позичкодавцю з моменту підписання акті приймання-передачі позички уповноваженими представниками сторін та скріплення цього акта їх печатками. Враховуючи вищевикладене та те, що земельна ділянка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить позивачу на праві власності та позивач має право захистити своє порушене право шляхом приведення у належний стан цієї земельної ділянки, яку відповідно до договору позички відповідач повинен був повернути позичкодавцю позику в такому ж стані, в якому вона перебувала на момент її передачі користувачу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині також підлягають до задоволення, зобовязавши відповідача привести у належний стан земельну ділянку, площею 0,20 га, що по [ADDRESS] , шляхом звільнення її від сміття, побутових та будівельних відходів Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. При зверненні до суду з позовом, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1152,60 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 1152 грн. 60 коп.

Outcome: approved