Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

29.11.2018року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті [PERSON], який помер [INFO], відкрилась спадщина на нерухоме майно, до складу якої входить житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] залишився заповіт, за яким все майно, що належало йому на момент смерті спадкодавець заповів позивачу. Позивач є спадкоємцем за заповітом, спадкоємцем за законом є дружина спадкодавця [PERSON], яка відмовилась від спадщини, інші спадкоємці, які претендують на спадкове майно відсутні. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач не може оформити своїх спадкових прав після смерті заповідача, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, власником якого він був. Позивач звернувся з письмовою заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину до приватного нотаріуса Чуднівського районного нотаріального округу Журбея В.Л., однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. З метою отримання відомостей про реєстрацію спірного домоволодіння за померлим позивач звернулася до Бердичівського міжміського бюро технічної інвентаризації і йому було повідомлено про відсутність реєстрації правовстановлюючих документів на даний житловий будинок з господарськими спорудами. В судове засідання сторони не з'явились. В тексті позовної заяви міститься клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності. Від представника селищної ради Маркова І.А. до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника селищної ради, у якій одночасно зазначено, що селищна рада позов визнає повністю. На підставі статей 211, 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та здійснити судовий розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved