Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

29 вересня 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що згідно укладеного договору між позивачем та відповідачем №б/н від 16.05.2012 року, відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом у заяві про надання їй банківських послуг відповідач підтвердила, що ознайомилася з Умовами і Правилами надання банківських послуг та тарифами ПриватБанку. Однак відповідач свої зобовязання за договором належним чином не виконувала, у звязку з чим допустила заборгованість на загальну суму 5941,43 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту 1995,22 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом 3187,09 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - фіксована частина; 259,12 грн. процентна складова. Тому позивач просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Однак, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. На задоволенні позову наполягає та згоден на заочний розгляд справи /а.с.39/. Тому справа розглянута у відсутність представника позивача. Відповідачу направлялися судові повістки про виклик за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Однак до суду повернулися конверти з довідками «за зазначеною адресою не проживає» /а.с.52, 65, 83/. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі відсутності особи, яка бере участь у справі, за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик вручений їй належним чином. Тому справа розглянута у відсутність відповідача в порядку ч.4 ст.169, ст.224 ЦПК України з постановленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між сторонами було укладено договір № б/н від 16.05.2012 року, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку, яка входить до складу зарплатного пакету (сукупність зарплатної та кредитної картки), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що відповідає вимогам ст.1054 ЦК України /а.с.6, 7-33, 87/. Даний договір складається з заяви позичальника, яка підписана відповідачем, та Умов та правил надання банківських послуг. Підписавши зазначену заяву про надання банківських послуг, відповідач підтвердила, що ознайомилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Приватбанку. Відповідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, після отримання Банком від Клієнта необхідних документів, а також Заяви, Банком проведено перевірку наданих документів та прийнято рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту у сумі 300 грн. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшено до 2000 грн. /а.с.6, 26, 79/. Факт отримання кредитної картки саме відповідачем підтверджується витягом з бази даних Приватбанку /а.с.85, 88/, на якому міститься фото відповідача з карткою в руці. Особа відповідача встановлена на підставі паспорта громадянина України серія КМ №637947, який виданий 04 лютого 2010 року Красноокнянським РВ ГУМВС України. Такі ж відомості про серію і номер паспорта відповідача містяться і в заяві позичальника /а.с.7/. Як вбачається з копії паспорта, яка долучена до матеріалів справи, паспорт з вищезазначеними серією і номером дійсно видавався саме відповідачу /а.с.34/. Відповідно до п.п.2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, процентах за його користування, по перевитратах кредитного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У випадку невиконання зобов'язань за договором, на вимогу кредитора виконати зобов'язання по поверненню кредиту /в тому числі простроченого кредиту і Овердрафту/, сплатити винагороду банку /а.с.28/. П.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому грошовому зобов'язанню, передбаченому цим договором більш ніж на 30 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. плюс 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій /а.с.29/. З наданого позивачем розрахунку заборгованості видно, що станом на 30 червня 2015 року заборгованість по кредитному договору склала 5941,43 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту 1995,22 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом 3187,09 грн.; штраф 759,12 грн. /а.с.5/. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно п.п.2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, ст.ст.526, 1049, 1050, 1054 ЦК України позичальник зобовязаний належним чином виконувати взяті зобовязання, повернути кредит та сплатити проценти, в строки та в порядку, що встановлені договором. При цьому, відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобовязання, або не виконав його в строк, передбачений договором. Так як відповідач не виконала зобовязання в строк, передбачений кредитним договором, то позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір.

Outcome: approved