Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

30.11.2018 року [PERSON] звернулася до Хортицького районного суду м. Запоріжжя із позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та [PERSON] 20.01.2010 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї, актовий запис № 50. В обґрунтування позову зазначила, що шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені з вересня 2010 року з причин відсутності любові та взаємоповаги, різних поглядів на життя та постійних суперечок. Вказала також, що спільних дітей та майна з відповідачем не має, місце його перебування їй невідомо. Збереження цього шлюбу вважає неможливим, оскільки має намір укласти новий. Ухвалою судді від 13.12.2018 року за позовом відкрито загальне позовне провадження та розпочато підготовче провадження. Ухвалою від 11.01.2019 року підготовче провадження закрито, а справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 6, 11 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, у зв'язку з чим суд відповідно до вимог ч.2 ст. 247, ч.1 ст. 280 ЦПК України вважає за необхідне розглянути справу в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. Шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], був зареєстрований 20 січня 1910 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї, актовий запис № 50, про що свідчить відповідне свідоцтво про шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини не змінилося. Згідно з ч.1 ст.21, ч.1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ст.110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Звернення позивачки до суду з цим позовом суд розцінює як відсутність її вільної згоди на перебування у шлюбі, що з урахуванням закріпленого в ст. 24 СК України принципу його добровільності є суттєвою обставиною для вирішення судом даної справи. Крім того, згідно з ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як зазначила позивач у позові, і що не було спростовано відповідачем, сімейні стосунки між подружжям припинені ще з вересня 2010 року, з того часу подружжя проживає окремо один від одного, спільне господарство ними не ведеться, спільних дітей від шлюбу не мають, примирення небажане та неможливе, на теперішній час шлюб має лише формальний характер, отже його збереження суперечитиме інтересам подружжя. За таких обставин суд вважає, що позовна заява як обґрунтована та така, що відповідає вимогам закону та інтересам подружжя, підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved