Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

4 листопада 2013 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання договору та стягнення коштів, посилаючись на те, 15 квітня 2013 року між сторонами було укладено договір №GE251I на виготовлення та встановлення вікон. За умовами договору виконавець брав на себе зобов'язання передати у власність замовника виготовлені вироби на протязі 40 робочих днів з моменту укладення договору. 30 травня 2013 року між сторонами було укладено договір №GE290I. За даними договорами позивачем було сплачено кошти в сумі 4 990 грн. В кінці травня 2013 року відповідач доставив ПВХ конструкції відповідно до договору №GE251I, про те, вони не відповідали розмірам віконної рами, а тому мали бути перероблені виконавцем, за договором GE290I конструкції були доставлені, але не в повному обсязі, відсутній козирок і з'єднувачі. Станом на 21 жовтня 2013 року роботи по виготовленню та передачу ПВХ конструкцій не виконані. На неодноразові звернення позивача відповідач не відреагував, 22 жовтня 2013 року ФОП [PERSON] була направлена вимога-претензія. З огляду на що позивач просить розірвати укладені договори, стягнути з відповідача кошти в сумі 4 990 грн. , моральну шкоду в сумі 5 000 грн., витрати на правову допомогу, вартість проведених експертних досліджень в сумі 3 037 грн. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі. У випадку неявки відповідача не заперечив, щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, заяви про розгляд справи без його участі не надсилав, про причини неявки суд не повідомив. Суд, із згоди позивача ухвалив заочний розгляд справи відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS]. 15 квітня 2013 року між [PERSON] та фізичною особою підприємцем [PERSON] був укладений договір замовлення GE251I на виконання робіт по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій, загальною площею 3,52 кв.м., білого кольору, профілю ІМЕХ. П.1.8 договору зазначено, також вид конструкції на технічному кресленні з боку петель. Ціна договору відповідно до п.2.1 становить 3 616 грн. П.3.3 Договору передбачено, що перед придбанням продукції замовник зобов'язаний самостійно ознайомитися із споживчими властивостями товару та послуг, що надаються його виконавцем у вигляді нормативних документів фірми-виробника, відповідно до ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів». Виконавець отримав кошти в сумі 3 355 грн., які позивач сплатив за рахунок отриманого кредиту №2003460851 від 15 квітня 2013 року. 30 травня 2013 року між сторонами було укладено договір GE290I на виконання робіт по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій, загальною площею 0,858 кв.м., білого кольору, профілю ІМЕХ. П.1.8 договору зазначено, також вид конструкції на технічному кресленні з боку петель. Ціна договору відповідно до п.2.1 становить 1 636 грн. (завдаток 1 585). Виконавець отримав завдаток від замовника, підтвердженням чого є товарний чек від 30 травня 2013 року на цю суму. Відповідно до п.3.9 обох договорів обов'язки виконавця за даним договором вважаються виконаними в повному обсязі після підписання замовником акту прийому-передачі виробу. Однак відповідач взяті на себе зобов'язання за договорами GE251I від 15 квітня 2013 року та GE290I від 30 травня 2013 року не виконав. Так згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження від 20 жовтня 2013 року №6-53-13 фактичні розміри метало пластикового блоку, що знаходиться в квартирі [ADDRESS] відповідають тим розмірам, що зазначені у договорі GE251I від 15 квітня 2013 року (2 470 мм. х 1 425 мм.), однак фактичний розмір віконного блоку мав би бути згідно вимог нормативних документів і розмірів віконного прорізу лоджії 2 435 мм. х 1 425 мм. Згідно ст.865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Листом Верховного суду України від 1 лютого 2013 року «Про судову практику з розгляду цивільних справи про захист прав споживачів» було висловлено правову позицію, відносно того, що при вирішенні спорів про захист прав споживачів слід ураховувати, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов'язання, в тому числі й за спричинену шкоду, лежить на продавцеві (виготівникові). До фактів, які підлягають доказуванню у справах про захист прав споживачів, насамперед, слід віднести: чи мало місце придбання продукції (замовлення послуги); чи надавалась інформація про товар (послугу) і яка саме; відомості про властивості товару та відповідність їх потребам споживача та вимогам встановлених нормативів; чи мало місце використання товару; чи мало місце заподіяння шкоди, що завдана життю, здоров'ю або майну споживача. Згідно п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» у справах за позовами про захист прав споживачів, порушених внаслідок недостовірної або неповної інформації про товар (роботу, послугу) чи недобросовісної його реклами, суд має виходити з припущення, що споживач не має спеціальних знань про властивості та характеристики товарів (робіт, послуг). В силу ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно Постанови КМ України №172 від 25 березня 1994 року «Про реалізацію окремих положень Закону України «Про захист прав споживачів»», що також було обумовлено договором, скло нарізане або розкроєне під розмір визначений покупцем, обміну (поверненню) не підлягає у зв'язку із чим договір розірваний бути не може. Також договором зазначено, що ПВХ конструкції виготовлені на замовлення та під розмір замовника відповідно до ст.184 ЦК України є річчю з індивідуально визначеними ознаками. Відповідно до ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Оскільки, виконавець взяті на себе зобов'язання за договорами від 15 квітня 2013 року та 30 травня 2013 року не виконав, на вимоги позивача виконати умови договору після спливу 60 робочих днів не відреагував, суд приходить до висновку, що укладені договори слід розірвати. Працівники ФОП [PERSON], демонтувавши рами лоджії у квартирі позивача 29 травня 2013 року її в подальшому за умовами договору не засклили, внаслідок чого актом від 18 жовтня 2013 року складеного з участю представників ЖЕК №7 встановлено обставину, з якої вбачається, що дощ вільно потрапляв на лоджію, що в подальшому призвело до появи грибка на стінах у кімнаті площею 5 кв.м. Розмір завданого цим збитку згідно звіту з незалежної оцінки від 25 жовтня 2013 року виконаного ТзОВ «Центр експертиз та бізнесу «Капітал-Інвест» становить 1137 грн. В силу ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) У зв'язку із порушенням умов договору ФОП [PERSON], позивач поніс витрати пов'язані із проведенням будівельно-технічного дослідження та виготовлення звіту для визначення розміру завданого матеріального збитку внаслідок потрапляння дощу на лоджію у квартирі в сумі 1 900 грн., який підлягає стягненню з відповідача. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з вини ФОП [PERSON] була допущена бездіяльність, пов'язана із невиконанням умов договору GE251I від 15 квітня 2013 року що призвело до заподіяння шкоди майну позивача, яка підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON], що проявилось у бездіяльності, безпідставному зволіканні та невиконанні умов договору, завданням матеріального збитку, що змусило його вживати додаткових зусиль для для нормалізації свого життя, тривалість та глибину страждань, суд, враховуючи вимоги розумності та справедливості, вважає, за необхідне визначити розмір моральної шкоди в сумі 800 грн. Судові витрати по справі становлять 409 грн. 40 коп. та складаються із судового збору в сумі 229 грн. 40 коп. та витрат за оголошення публікації про виклик в судове засідання відповідача в сумі 180 грн., оскільки позов задоволено частково, а саме на суму 8 777 грн., що становить 67,37% від ціни позову 13 027 грн., з відповідача на користь позивача слід стягнути 275 грн. 81 коп.

Outcome: approved