Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

30 квітня 2020 року, [PERSON] звернулася до суду з названим позовом, в якому просила суд, розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 13.01.1996 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Овідіопольського району Одеської області (актовий запис № 01), в якому у сторін народилася малолітня донька [PERSON] , [INFO] , яку після розірвання шлюбу, позивачка просила суд залишити проживати разом з нею, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та інтереси, різні погляди на життя та побут, втрату з відповідачем один до одного необхідних почуттів любові, поваги, взаєморозуміння і підтримки, внаслідок чого, на протязі тривалого часу у сторін постійно виникали суперечки по всім життєвим питанням, що призвело до негативного ставлення один до одного, а спроби порозумітися та відновити повноцінну сім`ю не принесли бажаного результату, сторони фактично не підтримують подружніх стосунків, а тому їхній шлюб носить суто формальний характер, збереження сім`ї неможливо і розірвання шлюбу буде відповідати їхнім спільним інтересам та інтересам малолітньої доньки. В судове засідання позивачка не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки не повідомила, однак на адресу суду надіслала заяву, в якій повністю підтримала свій позов, який просила задовольнити і слухати справу без її участі, незважаючи на факт надання судом місячного строку на примирення подружжю згідно ухвали суду від 24.06.2020 р. (а.с. 17,20,22). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, однак на адресу суду надіслав заяву, в якій повністю визнав позов, та просив суд слухати справу без його участі, вказуючи при цьому, що у наданий судом, за його клопотанням місячний строк він не примирився з позивачкою (а.с. 23). Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що офіційно, шлюб між позивачкою та відповідачем був зареєстрований 13.01.1996 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Овідіопольського району Одеської області (актовий запис № 01), що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданого 13.01.1996 р., в якому у сторін народилася малолітня донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.11.2011 р. (а.с. 3,7). З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у подружжя не склалося через різні характери та інтереси, різні погляди на життя та побут, втрату позивачки з відповідачем один до одного необхідних почуттів любові, поваги, взаєморозуміння і підтримки, внаслідок чого, на протязі тривалого часу у подружжя постійно виникали суперечки по всім життєвим питанням, що призвело до негативного ставлення один до одного, а спроби порозумітися та відновити повноцінну сім`ю не принесли бажаного результату, сторони фактично не підтримують подружніх стосунків, а тому їхній шлюб носить суто формальний характер, збереження сім`ї неможливо і розірвання шлюбу буде відповідати їхнім спільним інтересам та інтересам малолітньої доньки. За клопотанням відповідача, ухвалою суду від 24.06.2020 р. подружжю [PERSON] був наданий місячний строк на їхнє примирення, в який вони не примирилися, що підтверджується письмовими заявами обох сторін, в яких вони наполягали на розірванні шлюбу (а.с. 17,22,23). Статтею 24 СК України передбачено шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Одночасно, статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку допомогою фізичного або психічного насильства - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 24 СК України передбачено шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах, враховуючи згоду відповідача з позовом, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин буде суперечити інтересам і свободам позивачки, малолітньої дитини, та моральним засадам суспільства. Питання щодо розподілу судових витрат у виді судового збору в порядку ст. 141 ЦПК України позивачем у позові не ставиться, а тому судом не розглядається.

Outcome: approved