Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

30 жовтня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Подільської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, третя особа: [PERSON], про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування. В позові зазначив, що [INFO] в с. Поділля Веселинівського району Миколаївської області помер [PERSON]. В наслідок його смерті відкрилась спадщина, до складу якої, зокрема, увійшло право власності на три земельні ділянки площею 6,2 га, кадастровий номер [NUMBER], площею 0,19 га, кадастровий номер [NUMBER] та площею 0,08 га, кадастровий номер [NUMBER], розташовані на території Подільської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на які було посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданим 30 липня 2004 року Веселинівською райдержадміністрацією Миколаївської області, зареєстрованим у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010401000775. За життя [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів позивачу. Позивач прийняв спадщину, подавши до Веселинівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. В серпні позивач звернувся до державного нотаріуса з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Нотаріус відмовила у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки у зв'язку з тим, що документ про належність спадкового майна спадкодавцеві не відповідає вимогам закону, а саме: «План меж земельної ділянки» не затверджено печаткою Веселинівського районного управління (відділу) земельних ресурсів. Оскільки в позасудовому порядку усунути виявлені в державному акті недоліки позивач не зміг, він звернувся до суду з вказаним позовом та просить визнати за ним право власності у порядку спадкування за заповітом на успадковані ним після смерті [PERSON] земельні ділянки. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, у позові просив розглядати справу у його відсутність за участю його представника [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Представник відповідача Подільської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області в судове засідання не з'явився. Від сільського голови Лясковського В.В. надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника сільської ради, позов визнають повністю. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, письмових заперечень не надала. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с. Поділля Веселинівського району Миколаївської області помер [PERSON], смерть якого була зареєстрована 22 грудня 2016 року виконавчим комітетом Подільської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області за актовим записом № 14, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої зокрема увійшло право власності на земельні ділянки площею 6,2 га, кадастровий номер [NUMBER], площею 0,19 га, кадастровий номер [NUMBER] та площею 0,08 га, кадастровий номер [NUMBER], розташовані на території Подільської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на які було посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданим 30 липня 2004 року Веселинівською райдержадміністрацією Миколаївської області, зареєстрованим у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010401000775. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Матеріалами спадкової справи № 15/2017 встановлено, що 01 листопада 2011 року [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений секретарем Подільської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області та зареєстровано в реєстрі за № 34. Згідно вказаного заповіту [PERSON] все своє майно заповів [PERSON], тобто позивачу по справі. Інших спадкоємців, які б відповідно до ст. 1241 ЦК України мали право на обов'язкову частку в спадщині, судом не встановлено. Матеріалами тієї ж спадкової справи встановлено, що позивач у встановлений законом шестимісячний термін прийняв спадщину, шляхом подання до Веселинівської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 серпня 2017 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на успадковані ним після смерті [PERSON] земельні ділянки. Свою відмову нотаріус обґрунтувала тим, що документ про належність спадкового майна спадкодавцеві не відповідає вимогам ст. 47 Закону України «Про нотаріат», а саме: «План меж земельної ділянки» не затверджено печаткою Веселинівського районного управління (відділу) земельних ресурсів. Згідно листа відділу у Веселинівському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області № 223/108-17 від 31.08.2017 року позивачу відмовлено в усунені недоліків в державному акті, оскільки Веселинівський районний відділ земельний ресурсів припинив своє існування. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 02 квітня 2002 року № 449 «Про затвердження форми державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою», чинної на момент видачі спадкодавцю державного акта, державний акт на право власності на земельну ділянку, а саме «План меж земельної ділянки» повинен засвідчуватись підписом та печаткою начальника управління (відділу) земельних ресурсів. Згідно п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 16 ЦК України, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Судом встановлено, що [PERSON] за життя правомірно набув право власності на земельні ділянки, що підтверджується: - розпорядженням Веселинівської райдержадміністрації Миколаївської області від 04 червня 2002 року № 263-р, яким надано дозвіл на виготовлення проектів щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок (паїв) 393 громадянам в межах території Подільської сільської ради згідно з додатком, де під номером 208 зазначений [PERSON]; - технічною документацією зі складання державних актів на право приватної власності на землю громадянам України (374 чоловік - 387 паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території подільської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області де, зокрема, містяться відомості про земельні ділянки передані в приватні власність [PERSON], а саме: земельні ділянки площею 6,19 га, кадастровий номер [NUMBER], площею 0,19 га, кадастровий номер [NUMBER], та площею 0,08 га, кадастровий номер [NUMBER]; - розпорядженням Веселинівської райдержадміністрації Миколаївської області від 23 грудня 2003 року № 797-р «Про затвердження технічної документації зі складання державних актів на право власності на землю (374 чоловіка) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Подільської сільської ради», згідно якого громадянам, зокрема, [PERSON] передану у власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського, в межах території Подільської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області; - державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданим 30 липня 2004 року Веселинівською райдержадміністрацією Миколаївської області на підставі розпорядження Веселинівської райдержадміністрації № 797-р віж 23 грудня 2002 року, зареєстрованим у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010401000775. Згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки № НВ-4803968522017 від 13.10.2017 року, НВ-4803964012017 від 12.10.2017 року, № НВ-4803964422017 від 12.10.2017 року, при реєстрації земельних ділянок в Державному земельному кадастрі уточнено площу земельних ділянок з 6,2 га на 6,1952 га, з 0,19 га на 0,1878 га та з 0,08 га на 0,0758 га. та уточнено кадастровий номер земельної ділянки 0,0758 га з [NUMBER] на кадастровий номер [NUMBER]. Згідно ст. 125 ЗК України (в редакції від 04.06.2004 року, чинній на момент видачі [PERSON] державного акту) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. У відповідності до статей 1225 ЦК України і 131 ЗК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] за життя набув право власності на вище зазначені земельні ділянки, а позивач [PERSON] в свою чергу прийняв спадщину за заповітом у встановленому законом порядку. Оскільки до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріуса, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] та визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом на успадковані земельні ділянки. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved