Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

31 серпня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позов мотивує тим, що їй на праві власності належить житловий будинок за адресою: м. Словянськ, вул. Бірюзова, 7. Окрім неї за вказаною адресою зареєстровані її донька, [PERSON], зять, [PERSON], та онук, [PERSON] Проте за вказаною адресою відповідачі не проживають з вересня 2013 року, тому позивач вважає їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач, [PERSON], в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов просила задовольнити, проти заочного рішення не заперечувала. Представник позивача, [PERSON], в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Відповідачі, [PERSON], [PERSON], [PERSON], в судове засідання не зявилися, про час, дату і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. У ході судового засідання було встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: Донецька обл., м. Словянськ, вул. Бірюзова, 7, на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 24.10.2002 року, записаного в реєстрову книгу №77 за реєстровим №17841. Відповідачі, [PERSON], [PERSON], та [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою комітету мікрорайону «ЖД №2» від 28.07.2015р. та копією домової книги. Судом встановлено, що відповідачі вибули з даного будинку за власним бажанням та з вересня 2013 року в будинку не зявлялися та не цікавилися його станом. Перепон у користуванні житлом їм ніхто не чинив. За приписами ч.ч. 1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Проте відповідно до вимог ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченому законом. Підстави позбавлення члена сімї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України. Згідно до ч.2 ст. 405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Допитані в судовому засіданні як свідки [PERSON] та [PERSON], пояснили, що є сусідками позивача, зазначили, що в зазначеному будинку відповідачі не мешкають з 2013 року, вони виїхали за межі України де живуть та працюють, перепон в користуванні будинком позивача їм ніхто не чинив. Судом встановлено, що відповідачі не мешкають в будинку №7 по вул. Бірюзовій в м. Словянську Донецької області з вересня 2013 року, тобто понад один рік, в добровільному порядку виписатися з вказаного будинку не бажають. Виходячи з вищевказаного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають повному задоволенню. Позивач не ставить питання щодо відшкодування судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved