Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

31 жовтня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із зазначеним вище позовом де просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на період навчання в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів, до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. В своїй позовній заяві позивач посилається на те, що на даний час вона навчається на 1 курсі денного відділення Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ. Вона мешкає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Однак, мати не в змозі самостійно утримувати її, оскільки на даний час не працює. У зв`язку з цим вона опинилась в скрутному матеріальному становищі та потребує матеріальної допомоги. Будь-яких інших доходів в неї немає. На даний час влаштуватися на роботу вона не має можливості, оскільки навчається на денній формі навчання. У зв`язку з цим вона змушена звернутись до суду з зазначеним позовом. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13.11.2019 року по справі було відкрито провадження та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Від відповідача [PERSON] , у запропонований йому ухвалою про відкриття провадження по справі від 13 листопада 2019 року строк, відзиву на позов до суду не надходило. Про розгляд справи відповідач повідомлявся належним чином шляхом направлення на його адресу судової повістки. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає, що є передбачені ст.ст. 280,281 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Відповідно до довідки №1900 від 14.08.2019 року [PERSON] у 2019 році вступила до Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ IV рівня акредитації і на теперішній час навчається на 1-му курсі денного відділення (наказ про зарахування від 02.08.2019 року № 164 о/с). Курсанти ДДУВС навчаються за державним замовленням та перебувають на утриманні у ВНЗ, що включає в себе забезпечення курсантів відповідно до затверджених норм: 1) грошовим, продовольчим, речовим та медичним забезпеченням; 2) комунальними послугами . Термін закінчення денної форми навчання: 2022 р. (а.с.6). На даний час позивач зареєстрована та проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 04.11.2014 року, [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Відповідач, являючись батьком повнолітньої [PERSON] , належної матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча може та повинен надавати таку допомогу, а її потреба у допомозі з боку батька знайшла своє підтвердження дослідженими судом доказами. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3, від 15.05.2006 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Таким чином, суд доходить висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд бере до уваги, що відповідно до дослідженої судом довідки, позивач навчається за державним замовленням, перебуває на утриманні у ВНЗ, що включає грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення. Крім того, позивач є здоровою та працездатною особою, утримується також з боку матері, тому розмір аліментів на її утримання у виді 1/4 частини від доходу відповідача є необгрунтованим. Таким чином, суд вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача аліменти на утримання позивачки [PERSON] в частці від заробітку (доходу) батька, але в меншому розмірі ніж вона просила, а саме у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку з дня подачі позову, а саме з 31.10.2019 року, на час навчання, але не довше ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову. Відповідно ст. 430 ЦПК України рішення суду підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір, від сплати якого позивача за законом звільнено. На підставі викладеного і у відповідності зі ст.ст. 141, 247, 263-265, 273, 354-355, 430 ЦПК України, суд ЦПК України, суд, -

Outcome: partial