Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

2 березня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним вище позовом, в якому просила визнати бездіяльність Роменської міської державної нотаріальної контори (далі -ДНК) Головного управління юстиції в Сумській області щодо невиконання вимог ст. 49 Закону України Про нотаріат протиправною та зобовязати Роменську міську державну нотаріальну контору Головного управління юстиції в Сумській області вчинити певні дії, а саме видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом відповідно до ст. 1298 ЦК України та її заяви від 27.06.2014 року. Свої вимоги мотивувала тим, що 18 лютого 2012 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб. 16 грудня 2013 року [PERSON] помер і після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з: ? частини житлового будинку за адресою: м. Ромни, вул. Горького, 173; малої архітектурної форми кіоску (загальною площею 15 кв. м.), що розташований на орендованій земельній ділянці в м. Ромни по вул. Горького, 152; автомобіля OPEL Astra, 1.6 V, 2008 року випуску, державний номер [NUMBER]; власних грошових коштів на кредитній картці № 5577 2123 0072 7172 ПАТ КБ ПриватБанк в сумі 2354, 15 грн. та страхового відшкодування, що нараховане та виплачене на рахунок [PERSON] в ПАТ КБ ПриватБанк ПрАТ СК Провідна в м. Суми в сумі 22430, 27 грн. Позивачка, як спадкоємиця першої черги після смерті [PERSON] в порядку ст. 1261 ЦК України звернулася до Роменської міської державної нотаріальної контори з заявою від 27.06.2014 року про видачу свідоцтва про право на спадщину, в якій також просила в разі відмови у вчиненні нотаріальної дії винести відповідну вмотивовану постанову. Листом від 05.07.2014 року завідувач Роменської міської ДНК [PERSON] направив на адресу позивачки повідомлення про те, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 220/2013 і дружині померлого може бути видано свідоцтво на половину спільного майна. В той же час завідувач Роменської міської ДНК [PERSON] не видав їй ні свідоцтва про право власності, ні Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Позивачка вважає, що така бездіяльність Роменської міської держнотконтори є протиправною, а тому вона змушена звернутися до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю, пояснивши, що дійсно завідувач Роменською держнотконторою [PERSON] не видав їй свідоцтва про право на спадщину за законом, хоча вона надавала йому для огляду документи: техпаспорт на автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (видане до шлюбу), паспорт на кіоск, договір оренди землі, довідку на страхову суму. Але [PERSON], оглянувши їх, повернув назад. Спершу заяву про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом вона принесла в Роменську міську ДНК 20.06.2014 року, але в той день завідувач нотконторою [PERSON] олівцем вніс в заяву виправлення з проханням видати їй свідоцтво про право на частку в спільному майні подружжя. Вона передрукувала заяву, принесла і здала в нотконтору 27.06.2014 року. Пізніше з нотконтори надійшов лист, яким її повідомлено про заведення спадкової справи після смерті [PERSON] і що їй може бути видано свідоцтво на половину спільного майна. З вказаного листа вона зрозуміла, що їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Представник позивачки [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримала, додатково пояснивши, що документів для прийняття висновку щодо можливості видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину завідувач держнотконторою [PERSON] в листі від 05.07.2014 року у позивачки не витребовував. Нотаріус безпідставно відмовив у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом і не виніс постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, хоча позивачка у своїй заяві від 27.06.2014 року ставила таку вимогу. Тобто нотаріус [PERSON] допустив бездіяльність. Представник Роменської міської державної нотаріальної контори [PERSON], який також виступає в справі в якості третьої особи як завідувач Роменською міською державною нотаріальною конторою, в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, пояснивши, що після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа. Заяви про прийняття спадщини до нотконтори подали дочка померлого [PERSON] і дружина [PERSON] В заяві [PERSON] вела мову про видачу їй свідоцтва на частку у спільному майні подружжя. Повідомлення від 05.07.2014 року він надсилав обом спадкоємицям. [PERSON] не вбачає своєї бездіяльності в даному випадку, так як за видачею постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] до нотконтори не зверталась. Підтвердив, що у [PERSON] він не вимагав документів, а тільки оглянув їх, тобто перевірив склад спадкового майна. Документів про спадкове майно у спадковій справі немає. 2 липня 2014 року [PERSON] просила щоб він не видавав свідоцтво про право на спадщину дочці померлого. Звідси він зрозумів, що між позивачкою і спадкоємицею за заповітом [PERSON] виник спір по спадщині. Ніяких документів, що стосуються спадщини він не витребовував, а спадкоємиці після отримання ними його повідомлення не приходили до нотаріальної контори і документів не приносили. [PERSON] спочатку була написала в нотконтору заяву про прийняття спадщини, але так як був заповіт померлого на імя дочки [PERSON], то він сам цю заяву виправив, де позивачка в заяві вказала про видачу їй свідоцтва на право власності на частку в спільному майні подружжя, яке видається в разі смерті одного з подружжя. Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії він не видав [PERSON], бо вона не надала йому ніяких документів. Свідоцтво на частку у спільному майні подружжя він не видав позивачці тому, що є спір між нею і [PERSON]- дочкою померлого, який ще вирішується в суді. Заслухавши пояснення позивачки , її представника, представника відповідача і третю особу [PERSON],\~ дослідивши повно, всебічно та обєктивно наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії 1-БП № 070345 позивачка [PERSON] і [PERSON] 18 лютого 2012 року зареєстрували шлюб (а.с. 6). 16 грудня 2013 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 7). За життя [PERSON] склав заповіт, яким\~ \~ заповів все своє майно дочці [PERSON] Заповіт був посвідчений 12 листопада 2009 року приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу [PERSON] \~ та зареєстрований в реєстрі за № 2753 (а.с. 8). Спадкоємицею першої черги за законом\~ \~ після смерті [PERSON] є\~ \~ його дружина [PERSON] позивачка по справі. Обидві спадкоємиці вчасно звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Звертаючись до суду з даним позовом,\~ позивачка посилається на те, що Роменська міська державна нотаріальна контора допустила бездіяльність, що виразилося у невидачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом або ж у винесенні постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, що суперечить вимогам ст. 49 Закону України Про нотаріат. Судом встановлено, що [PERSON] після смерті її чоловіка [PERSON] звернулася до Роменської міської державної нотаріальної контори з заявою від 27.06.2014 року про видачу їй як свідоцтва про право на частку у спільному майні подружжя, яке видається в разі смерті одного з подружжя, та к і свідоцтва про право на спадщину за законом. Одночасно в заяві вона також прохала про те, якщо їй буде відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, то винести постанову про відмову (а.с. 9). Роменська міська державна нотаріальна контора в особі завідувача [PERSON] 5 липня 2014 року надіслала повідомлення спадкоємицям, в якому [PERSON] було повідомлено про те, що їй може бути видано свідоцтво на половину спільного майна як дружині померлого (а.с. 10). Проте, відповідач не видав такого свідоцтва позивачці і не виніс постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В силу вимог ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину , може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло декілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщину інших спадкоємців. Відповідно\~ \~ до ч. 1 ст.\~ 46 Закону України Про нотаріат нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Згідно з ч. 4 ст. 49 Закону України Про нотаріат на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобовязана викласти причини відмови в письмовій формі і розяснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Відповідно\~ \~ до статті\~ \~ 11 ЦПК\~ \~ України\~ \~ суд розглядає\~ \~ справи\~ \~ не інакше як за зверненням фізичних\~ \~ чи юридичних\~ \~ осіб, поданим відповідно\~ \~ до цього Кодексу, в межах\~ \~ заявлених ним вимог і на підставі\~ \~ доказів сторін та інших\~ \~ осіб, які беруть участь у справі. З огляду на зміст ст. ст. 10 ч. 3, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Задовольняючи частково позовні вимоги [PERSON], суд виходить з того, що відповідачем в судовому засіданні не доведено факту недопущення ним бездіяльності, що полягає у невинесенні Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії на заяву [PERSON] від 27 червня 2014 року, що є порушенням ч. 4 ст. 49 Закону України Про нотаріат. Представник відповідача і він же третя особа - завідувач держнотконторою [PERSON] в судовому засіданні дав пояснення, що дійсно він не виносив такої постанови, бо за постановою позивачка не зверталася. Але такі твердження [PERSON] є неправдивими і спростовуються заявою [PERSON] (передостаннім абзацом), в якій вона прохає про винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії у разі такої відмови (а.с. 9). Що стосується вимог позову про зобовязання Роменської міської державної нотаріальної контори видати позивачці свідоцтво про право на спадщину за законом, то така вимога не може бути задоволена судом, виходячи з наступного. Підстави відмови у вчиненні нотаріально дії перераховані в ч. 1 ст. 49 Закону України Про нотаріат. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус, або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії в письмовій формі виносить постанову, в якій викладає причини такої відмови (ч. 4 цієї статті). Статтею 50 Закону України Про нотаріат передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. В даному позові йде мова про бездіяльність відповідача, яку позивачка просить визнати протиправною, а не про неправомірне вчинення нотаріальної дії відповідачем чи про неправомірну відмову у вчиненні такої дії, оскільки завідувачем нотконторою у відповідь на заяву позивачки [PERSON] від 27.06.2014 року не були вчинені взагалі ніякі дії, передбачені Законом України Про нотаріат. Отже, виходячи з цього, для предявлення вимоги про зобовязання відповідача вчинити конкретну нотаріальну дію, про яку просить позивачка в позові, відповідача необхідно зобовязати перш за все взагалі вчинити нотаріальні дії відносно згаданої вище заяви позивачки відповідно до вимог Закону України Про нотаріат. На підставі викладеного,

Outcome: partial