Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

30 квітня 2014 року [PERSON] звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу у сумі 6516,54 гривні, свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] одержав у позивача в борг гроші у сумі 500,00 доларів США, що на час звернення до суду еквівалентно 5755 гривень, які зобов'язувався повернути на першу вимогу але не пізніше 01.05.2011 року, про що власноруч написав розписку, проте борг не повернув, тому позивач змушений звернутися до суду з цим позовом. В призначене судове засіданні позивач не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду заяви, в яких позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу без його участі. В призначене судове засіданні відповідач не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки в судове засідання не повідомив, заперечень на позов не надав, заяв про розгляд справи в його відсутності не надав. Виклики в судове засідання відповідачу було направлено за адресою згідно відомостей Адресно-довідкового підрозділу за адресою: [ADDRESS], які повернулися на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» ( а.с. 33-37). Відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутності заяви відповідача про розгляд справи за його відсутності, суд вважає за можливе розглянути заочно цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 19.11.2010 року отримав від [PERSON] гроші в сумі 500,00 доларів США та зобов'язувався їх повернути за першою вимогою, але не пізніше 01.05.2011 року, про що в матеріалах справи міститься оригінал розписки відповідача (а.с.5). Таким чином, вищевикладене свідчить про те, що сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики й розписка свідчить про укладення договору позики між позивачем та відповідачем, відповідно до якого відповідач отримав від позивача 500,00 доларів США, які він зобов'язувався повернути на першу вимогу, але не пізніше 01.05.2011 року. Відповідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позичальником) у строк та в порядку, що встановлені договором. В позовній заяві [PERSON] зазначає, що відповідач не повернув борг, доказів в спростування цих обставин відповідачем суду не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач не виконав свого обов'язку з повернення позики у встановлений строк, чим припустив порушення умов договору позики. Відповідно до довідки ПАТ «Український комунальний банк» станом на час звернення позивача із позовом до суду, офіційний курс НБУ долара США до гривні дорівнював за 100 доларів США - 1151,285 гривень. (а. с. 7). Таким чином, 500 доларів США еквівалентно 5756,43 гривень. Відповідно до розрахунку заборгованості в позовній заяві, позивач зазначив, що борг у сумі 500 доларів США в гривні дорівнює 5755 гривень, які позивач просить стягнути з відповідача. Під час розгляду справи позивач не подав суду заяви про збільшення позовних вимог або про виправлення описки в позовній заяві в сумі боргу тощо. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, викладеного у ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За таких обставин, з врахуванням порушення [PERSON] умов договору позики щодо своєчасного і повного повернення боргу, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] боргу в сумі 5755,00 гривень обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Також, позивач відповідно до ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача 3% річних за невиконання відповідачем грошового зобов'язання в строк у сумі 517,94 гривень, термін прострочення повернення боргу складає 1095 днів (а.с. 6). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний, зокрема, сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з розписки відповідача, строк повернення боргу встановлено 01.05.2011 року, з позовом до суду позивач звернувся 30.04.2014 року, тобто прострочення повернення боргу становить 3 роки або 1095 днів, тому суд погоджується з розрахунком позивача трьох процентів річних у сумі 517,94 гривні, виходячи із зазначеної позивачем простроченої суми боргу у розмірі 5755,00 гривень. За таких обставин, з врахуванням порушення [PERSON] умов договору позики щодо своєчасного і повного повернення боргу, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] боргу в загальному розмірі 6272,94 гривень обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved