overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

31.08.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом щодо розірвання шлюбу, зареєстрованого 10.09.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва (актовий запис № 953) між нею та [PERSON] посилаючись на відсутність взаємопорозуміння. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. [PERSON] та [PERSON] на час звернення до суду разом не проживають та не ведуть спільного господарства. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе і суперечить її життєвим інтересам. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. Пояснила, що з відповідачем не проживають однією сім'єю близько п'яти років. [PERSON] у судовому засіданні позов визнав. Суд, вислухавши пояснення [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.09.2004 року, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва зроблено актовий запис № 953 та видано відповідне свідоцтво (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва зроблено актовий запис № 2678 та видано відповідне свідоцтво (а.с.7) Із пояснень сторін вбачається, що вони не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки і мають окремий бюджет. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає змінити прізвище набуте в шлюбі. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

31.08.2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, у якій просить розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 10.02.2007 року у відділі РАЦС Балаклійського РУЮ Харківської області, актовий запис №19. Мотивуючи позовну заяву вказала, що від шлюбу з відповідачем є неповнолітня дитина - донька [PERSON], [INFO]. Шлюб виявився невдалим. Гарної родини вони не створили. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. З березня 2013 року шлюбні відносини фактично припинені. Просить розірвати шлюб та зазначає, що примирення з відповідачем не можливе, має намір створити нову сім»ю. Позивач в судове засідання не з'явилася. Надала заяву, у якій наполягає на розірванні шлюбу, просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився. В наданій суду заяві позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступних підстав. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом РАЦС Балаклійського РУЮ Харківської області, сторони перебувають у шлюбі з 10.02.2007 року (а.с.3). Від шлюбу мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO], що вбачається з копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] (а.с.6). За час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та дитини. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

31.08.2015 року [PERSON] звернулася до суду із цим позовом посилаючись на те, що з 11.02.1995 року перебуває із [PERSON] у шлюбі, від якого мають двох синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Проте подружнє життя не склалося. Відповідач зловживає алкогольними напоями, ображає її, погрожує розправою, тому вирішила розірвати шлюб. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не зявився, хоч був належно повідомлений про дату, час і місце слухання справи, тому суд зі згоди позивачки постановляє рішення в порядку, встановленому ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони одружилися 11.02.1995 року, зареєструвавши шлюб за актовим записом № 01 у Княжпільській сільській раді Старосамбірського району Львівської області. У звязку із одруженням позивач змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] (а.с.3); мають двоє спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Із показань свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що сімя сторін розпалася із-за неналежної поведінки відповідача, який внаслідок зловживання алкогольними напоями влаштовував сварки, ображав позивачку, погрожував їй розправою. У відповідності з постановою суду від 17.09.2015 року [PERSON] притягавсяя до відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (насильство у сімї). У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоч одного із них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Оскільки між сторонами склалися неприязні відносини, вони припинили подружнє життя, це свідчить що сімя розпалася, а формальне існування шлюбу суперечить інтересам позивачки із-за ризику неправомірних дій з боку відповідача, тому цей шлюб слід розірвати. А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

31.08.2015 року [PERSON] звернулася до суду із цим позовом посилаючись на те, що з 29.05.2015 року перебуває із [PERSON] у шлюбі, від якого мають сина [PERSON] [INFO]. Відповідач не приймає участі в утриманні сина, а їй одній важко забезпечити хлопчика всім необхідним, тому змушена вимагати стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу). [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але подала суду заяву, якою позовні вимоги підтримала та просила вирішити спір у її відсутності. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечив. Дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню, мотивуючи це наступним: Ст.180 Сімейного кодексу України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності із долученими до справи документами (а.с. 3-4) сторони мають сина [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні матері [PERSON] Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON] (а.с.16), вона не працює, джерел доходу не має, самостійно утримує дитину. Наведені докази дають підстави вважати, що позивач є малозабезпеченою, а отже цілком очевидно, що їй важко самій утримувати дитину, тобто вона доказала своє право на стягнення аліментів із відповідача. Ст.181 СК України встановлений такий спосіб виконання батьками обов'язку по утриманню дитини як присудження аліментів у частці від заробітку(доходу) матері чи батька, а відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON], [INFO], отже молодий, здоровий, сезонно працює, житлом забезпечений; за законом зобов'язаний і фактично має можливість сплачувати аліменти на малолітнього сина у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

31.08.2015 року [PERSON] і [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання дійсним договору міни нерухомого майна від 15 жовтня 1997 р. №1-80, посвідченого Товарною біржею «Нове Століття». Вказують, що по вказаному договору [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] провели міну квартири [ADDRESS] на квартиру [ADDRESS] з [PERSON] та [PERSON]. Договір було зареєстровано в КП ДОР «КБТІ» При зверненні до нотаріальної контори їм було відмовлено в посвідченні договору купівлі-продажу, оскільки договір міни не був посвідчений нотаріально. Позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали. Позивач [PERSON] пдав до суду заяву про підтримання позову. Відповідач [PERSON] помер, [PERSON] повідомлена про час та місце розгляду справи. Вислухавши позивача, третю особу, дослідивши письмові докази, суд вважає що позов слід задовольнити. Судом встановлено у відповідності зі ст.15 Закона України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 р. який діяв на час посвідчення угоди; Гл.2 п.1.2. Інструкції «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 р. угоди укладені на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню, а право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема…договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, укладеним відповідно до вимог законодавства, за наявності відмітки на ньому про реєстрацію відповідних прав. Договором міни, реєстраційним посвідченням КП ДОР « БТІ» а.с.4,13, підтверджується укладення і реєстрація у встановленому порядку зазначеної угоди. Закон «Про товарну біржу» є спеціальним Законом по відношенню до загальних норм ЦК України, тому повинен діяти, нотаріальна реєстрація договору не потрібна, як не потрібно позивачам і визнання дійсним договору міни, майно по якому набуто правомірно відповідно до ст.328 ЦК України, і ніким не оспорюється. З метою захисту прав позивачів, зважаючи на небгрунтовані перешкоди в реалізації права власності щодо нотаріального посвідчення угоди, суд вважає можливим позов задовольнити. На підставі ст.15 Закона України «Про товарну біржу»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

31.08.2015 року [PERSON] і [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання дійсним договору міни нерухомого майна від 15 жовтня 1997 р. №1-80, посвідченого Товарною біржею «Нове Століття». Вказують, що по вказаному договору [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] провели міну квартири [ADDRESS] на квартиру [ADDRESS] з [PERSON] та [PERSON]. Договір було зареєстровано в КП ДОР «КБТІ» При зверненні до нотаріальної контори їм було відмовлено в посвідченні договору купівлі-продажу, оскільки договір міни не був посвідчений нотаріально. Позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали. Позивач [PERSON] пдав до суду заяву про підтримання позову. Відповідач [PERSON] помер, [PERSON] повідомлена про час та місце розгляду справи. Вислухавши позивача, третю особу, дослідивши письмові докази, суд вважає що позов слід задовольнити. Судом встановлено у відповідності зі ст.15 Закона України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 р. який діяв на час посвідчення угоди; Гл.2 п.1.2. Інструкції «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 р. угоди укладені на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню, а право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема…договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, укладеним відповідно до вимог законодавства, за наявності відмітки на ньому про реєстрацію відповідних прав. Договором міни, реєстраційним посвідченням КП ДОР « БТІ» а.с.4,13, підтверджується укладення і реєстрація у встановленому порядку зазначеної угоди. Закон «Про товарну біржу» є спеціальним Законом по відношенню до загальних норм ЦК України, тому повинен діяти, нотаріальна реєстрація договору не потрібна, як не потрібно позивачам і визнання дійсним договору міни, майно по якому набуто правомірно відповідно до ст.328 ЦК України, і ніким не оспорюється. З метою захисту прав позивачів, зважаючи на небгрунтовані перешкоди в реалізації права власності щодо нотаріального посвідчення угоди, суд вважає можливим позов задовольнити. На підставі ст.15 Закона України «Про товарну біржу»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

31.08.2015 року [PERSON] пред'явив позов до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на будинок з господарчими будівлями та спорудами в порядку набувальної давності, В позові позивач вказує, що в 2002 році у нього виникла необхідність шукати житло для своєї сім'ї. В цьому ж році він знайшов будинок, який був залишений власниками та розташований за адресою; [ADDRESS]. Будинок був у аварійному стані. Так-як житла не мав, на утриманні перебувала малолітня дочка, вирішив з дружиною та дочкою жити в даному будинку. В будинку з сім'єю став проживати з серпня 2002 року де живе до теперішнього часу. За час проживання в будинку ремонтував його, доглядав підтримував у належному стані. Так як тривалий час добросовісно, відкрито та безпосередньо володіє майном, як своїм власним, а відповідачі протягом більш як 10 років не виявили наміру визнати річ своєю позивач просив визнати за ним, в порядку набувальної давності, право власності, згідно технічного паспорту на: житловий будинок літ «А», сарай -літ. «Г», навіс - літ. «Д», вбиральню-душ літ. « Ж», паркан -1, паркан -3, ворота -2, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON], не з'явилися, але подали заяви в яких просять позов задовольнити, а справу розглянути без них. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] також в судове засідання не з'явилися. Ними подана до суду заява про визнання позовних вимог позивача і також просять справу розглянути за їх відсутності. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений шляхом дачі оголошення в газету «Урядовий кур'єр». Суд вивчивши матеріали справи та давши оцінку доказам, приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню з слідуючих підстав. Так відповідно до ст. 344 ч.1 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно. Судом встановлено, що власниками будинку , розташованого за адресою: [ADDRESS], згідно технічного паспорту значаться відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] В даному будинку з серпня 2002 року мешкає, без реєстрації, позивач [PERSON], що підтверджується довідкою № 319 квартального комітету м. Пологи від 16.11.2015 року. Відповідач [PERSON] позов визнала Таким чином судом з достовірністю встановлено, що позивач [PERSON] тривалий час добросовісно, відкрито та безпосередньо володіє майном, як своїм власним, а відповідачі протягом більш як 10 років не виявили наміру визнати річ своєю. На підставі викладеного, ст. 344 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

31.08.2015 року в суд надійшла позовна заява ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» (далі - Товариство) до [PERSON] про стягнення коштів в сумі 22 647,03 грн., з яких: - 4 299,40 грн. - компенсація вартості обладнання; -18 262,55 грн. - плата за прострочення платежів, в період з 01.06.2012 року по 21.04.2014 року; -85,08 грн.- витрати, пов»язані з отриманням виконання зобов»язання.(а.с.1-3) Свою вимогу мотивує тим, що згідно з Договором про отримання обладнання в системі Lease ІТ №120309324 від 21.05.2012 року (далі -Договір), відповідачці було надано мобільний телефон Аррlе іРhone 4 16 Gb б.в.(далі - Обладнання) вартістю 6 142,00 грн., яка зобов»язалася сплатити його вартість частинами, а також передбачено плату за прострочення щомісячних платежів та витрати пов»язані з отриманням виконання зобов»язання. Умови Договору відповідачка належним чином не виконує, у зв»язку з чим утворилася заборгованість в сумі 22 647,03 грн., яку вона не сплачує, Обладнання не повертає, а тому Товариство вимушене звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання сторони не з»явилися. Від представника позивача - Вальковець І.О. надійшла заява про розгляд справи без її участі, при цьому позов вона підтримала, про постановлення заочного рішення не заперечує.(а.с.64) Відповідачка також не з»явилася в попередні судові засідання, причин неявки не повідомила. Ознайомившись із заявою, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

31.08.2015 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява від [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 04.11.2006 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстровано виконкомом Нивотрудівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 29. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], яка проживають разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Шлюбні відносини з відповідачем не склалися, і були припинені в травні 2015 року. Причиною розпаду сім»ї стало взаємне непорозуміння, різні інтереси, втрата між позивачем і відповідачкою почуття взаємної поваги та любові. Позивачка про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до судового засідання не зявився, надавши суду письмову заяву за якою просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідач про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до судового засідання не зявився, надавши суду письмову заяву в якій просив шлюб розірвати, справу слухати без нього. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 04.11.2006 року укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Нивотрудівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 29 (а.с.8). Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України «Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного із подружжя, на підставі рішення суду». Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України «Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя» Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки позивач категорично не має наміру. Примирення між сторонами неможливе. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та інтересам дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції від 25.08.2015 року позивачкою при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок(а.с.1), який підлягає поверненню відповідачем на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

31.08. 2015 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивач просить суд розірвати шлюб укладений між сторонами, зареєстрований 19.02. 2011 року у Міському ВРАЦС Львівського МУЮ, актовий запис № 237. Позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог, покликається на наступні обставини: сторони зареєстрували шлюб 19.02. 2011 року. Від спільного шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] 08.11. [INFO]. Спільно з відповідачем позивач подружніх стосунків не підтримує, спільного господарства не веде, шлюб носить формальний характер. У сторін склалися різні погляди на життя. Позивач вважає, що подальше перебування сторін у шлюбі та примирення неможливі, а тому змушена звертатися до суду із позовом про розірвання шлюбу. На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд задоволити заявлені позовні вимоги. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала, пояснення дала аналогічні викладеним у позовній заяві та просила суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заявлені позивачем позовні визнав повністю, проти розірвання шлюбу не заперечує. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, зокрема: Свідоцтво про шлюб серії І СГ № 157778 від 19.02. 2011 року; Свідоцтво про народження [PERSON] 08.11. [INFO] та дослідивши всі докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтовані. За змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. З метою забезпечення правильного й однакового застосування судами окремих положень цивільного процесуального законодавства Пленум Верховного Суду України у п. 24 Постанови № 2 від 12.06. 2009 року розяснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За вказаних вище обставин, беручи до уваги: те, що сторони у справі спільного господарства не ведуть, разом не проживають, шлюбних відносин не підтримують, спроб для примирення не здійснюють, шлюб між сторонами набув формального характеру; те, що відповідач заявлені позивачем позовні вимоги визнав та ухвалення рішення суду на користь позивача не суперечить правам та інтересам третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути документально підтвердженні судові витрати понесені позивачем, які складаються із судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

31.08.2015 року до Слов'янського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до Слов'янської міської ради Донецької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved