Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

31 серпня 2015 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом і просила поділити між нею та відповідачем легковий автомобіль [NUMBER], виділивши автомобіль їй в натурі, та стягнути з неї на користь позивача грошову компенсацію в рахунок відшкодування ? частини дійсної ринкової вартості спірного автомобіля. В обгрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що спірний автомобіль був придбаний нею спільно із відповідачем у період шлюбу за спільні кошти подружжя, але у зв*язку із фактичним припиненням шлюбних відносин вона бажає виділити свою частину спільного майна з відповідачем. У суді позивачка свої позовні вимоги змінила (а.с.а.с.38-39) та просила суд стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію 1/2 частини вартості спірного автомобіля, яку необхідно встановити за наслідками судової експертизи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового засідання ( а.с.а.с.15, 21,31,44, 50, 66, 75, 80), у суд не з*явився, направивши свої письмові заперечення щодо первісного та зміненого позовів, із змісту яких вбачається, що він позов повністю не визнає (а.с.а.с.23-26, 45-46), оскільки вважав, що спірний автомобіль не є спільною сумісною власністю подружжя тому, що був придбаний за кошти його батьків і лише зареєстрований на його ім*я без внесення до реєстраційного талону даних про позивачку. Згодом його батьки продали спірний автомобіль, а коштами від продажу розпорядилися на власний розсуд. Згідно свідоцтва про шлюб (а.с.6) сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 липня 2014 року. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХХ 667244 (а.с.47) автомобіль «AUDI» A8 4.2 тип «загальний легковий седан В, з об*ємом двигуна 4172, сірого кольору з кількістю місць для сидіння з місцем водія 5, № шасі WAUZZZ4DZSN002911був зареєстрований на праві власності за відповідачем [PERSON] 30 грудня 2014 року. Згідно довідки-рахунку від 08.09.2015 року, виданої ПП «Автокомцентр» (а.с.47), спірний автомобіль був придбаний гр.[PERSON] за 32000 гривень. Згідно повідомлення про неможливість надання висновку експерта від 24.02.2016 року (а.с.а.с.70-71) експерт [PERSON], якому ухвалою суду від 28.12.2015 року було доручено проведення судової автотоварознавчої експертизи спірного автомобіля, повідомив про неможливість проведення призначеної експертизи через ненадання сторонами у справі спірного автомобіля або інших матеріалів, що могли ідентифікувати вказаний автомобіль. Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що змінений позов підлягає до повного задоволення. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 липня 2014 року. 30 грудня 2014 року, тобто під час шлюбу, позивачем та відповідачем спільно за власні кошти був придбаний автомобіль «AUDI» A8 4.2 тип «загальний легковий седан В, з об*ємом двигуна 4172, сірого кольору з кількістю місць для сидіння з місцем водія 5, № шасі WAUZZZ4DZSN002911 та зареєстрований на праві власності за відповідачем [PERSON] На час розгляду справи у суді спірний автомобіль відповідачем [PERSON] проданий іншій особі за 32\~000 гривень. Будь-яких домовленостей між подружжям щодо спірного автомобіля не існувало, шлюбний договір між сторонами не укладався. Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч.3 ст.61 СК України якщо одним з подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, які були одержані за договором є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Крім того згідно з ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Домовленості між сторонами відсутні, не укладався і шлюбний договір. Відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, за взаємною згодою. Згідно ч.2 ст.70 СК України, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Підстав для відступу від засад рівності часток подружжя немає. Відповідно до ч.1 ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. П. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя (далі Постанова Пленуму ВСУ №11), роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Згідно п. 24 вказаної постанови Пленуму ВСУ №11 До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). За таких обставин суд приходить до висновку, що змінений позов підлягає до задоволення, оскільки позивачкою доведено належними доказами та судом достовірно встановлено, що спірний автомобіль був придбаний подружжям у період шлюбу за спільні кошти. Разом з тим, суд критично, як спробу відповідача уникнути цивільної відповідальності, оцінює твердження останнього про придбання спірного автомобіля його батьками для нього, а також про реалізацію ними ж вказаного автомобіля, оскільки будь-яких належних і допустимих доказів щодо вказаних обставин відповідачем суду надано не було, а суд не може грунтувати свої висновки на припущеннях. Відповідно до приписів ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: approved