Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

30.06.2015 року заступник прокурора Одеської області звернувся до суду з позовом та просив постановити рішення, яким витребувати з незаконного володіння [PERSON] на користь Одеської міської ради земельну ділянку кадастровий номер 5110136900:43:007:0009 нормативною вартістю 4\~483\~020, 30 гривень, загальною площею 0,5642 га, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Саксаганського, 2-А, та призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд. В обґрунтування свого позову посилається на те, що спірне нерухоме майно, а саме земельна ділянка 0,5642 га, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Саксаганського, 2-А, в даний час перебуває у [PERSON] безпідставно, оскільки було відчужено з державної власності незаконно. Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. В судовому засіданні прокурор прокуратури Одеської області [PERSON] позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник Одеської міської ради [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце його проведення сповіщена належним чином, 06.11.2015 року звернулась до суду з заявою, в якій поданий позов підтримала та просила провести слухання справи у її відсутності. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти його задоволення , а також просила застосувати строк позовної давності. Представник третьої особи [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні вважав поданий позов безпідставним та необгрунтованим та також вказував на пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом. Інші сторони по справі в судове засідання не зявились, про дату, час та місце його проведення сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог прокурора, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що постановою Київського районного суду м. Одеси від 20 липня 2007 року по справі № 2-а-562/2007 було задоволено позов [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до Одеського міського управління земельних ресурсів Одеської міської ради, Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» при державному комітеті України по земельних ресурсах в особі Одеської регіональної філії про визнання неправомірними дій, зобовязання вчинити певні дії та визнання права власності на земельну ділянку. Визнано дії Одеського міського управління земельних ресурсів Одеської міської ради, що полягають у відмові передавати безкоштовно у власність земельну ділянку площею 5\~642 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул.. Саксаганського, 2а для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд незаконними. Визнано за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 5\~642 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул.. Саксаганського, 2а для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд. Зобовязано Одеську регіональну філію державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» зареєструвати та видати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] державний акт на право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 5\~642 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Саксаганського, 2а для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд. Встановлено порядок виконання рішенн та, визначено, що це рішення є підставою для зобовязання Одеського міського управління земельних ресурсів Державного комітету України по земельних ресурсах підписати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] державний акт на право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 5\~642 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Саксаганського, 2а для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд. Зазначена постанова суду у встановлений законом строк оскаржена не була, набрала законної сили та була повністю виконана, а саме [PERSON] земельних ресурсів Одеської області Державного агентства земельних ресурсів України (правонаступником прав і обов'язків якого у теперішній час є управління Держземагенства у м. Одесі Головного управління Держземагентства в Одеській області Держземагентства України) 31.08.2007 на підставі даної постанови суду вищевказаним громадянам видано державний акт серії ЯЕ № 665486 на право власності на спірну земельну ділянку, якій присвоєно кадастровий номер 5110136900:43:007:0009. Даний державний акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010750501367. В подальшому, 21 грудня 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] було посвідчено Договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купив земельну ділянку площею 0, 5642 га, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Саксаганського, 2а для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд. 28.02.2008 року [PERSON] земельних ресурсів у м. Одеса на підставі зазначеного договору купівлі-продажу [PERSON] було видано державний акт серії ЯД № 930431 на право власності на дану земельну ділянку. Вказаний державний акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010850500421. Таким чином, на даний час власником вищезазначеної земельної ділянки є [PERSON]. Однак, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2012 року було задоволено апеляційну скаргу Одеського міського управління земельних ресурсів Одеської міської ради та Одеської міської ради, в результаті чого постанова Київського районного суду м.Одеси від 20.07.2007 року була скасована, а у задоволенні позову [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до Одеського міського управління земельних ресурсів Одеської міської ради, Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» при державному комітеті України по земельних ресурсах в особі Одеської регіональної філії про визнання неправомірними дій, зобовязання вчинити певні дії та визнання права власності на земельну ділянку відмовлено у повному обсязі. Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужено особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до ч.1 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: - було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; - було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; - вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Право на захист права власності із застосуванням ст.393 та ст.388 ЦК України має лише власник цього майна, який відповідно до норм процесуального закону підтвердить своє право. Таким чином, задоволення позовної вимоги щодо витребування із володіння відповідача спірної земельної ділянки можливо лише за умови встановлення судом наступного фактичного складу: майно (земельна ділянка) придбана в особи, яка не мала право це майно відчужувати; відповідач є добросовісним набувачем; Одеська міська рада - власник спірних земельних ділянок; майно (земельні ділянки) вибуло з володіння Одеської міської ради поза її волею. Крім того, Постановою Пленуму Верховного Суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 06.11.2009 року за №9 зазначено, що норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі, майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема, від добросовісного набувача з підстав, передбачених ст. 388 ЦК України. Зважаючи на те, що спірна земельна ділянка знаходиться у м. Одесі по вул. Саксаганського, 2-а, розпорядження нею відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України належить Одеській міській раді. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 321 ЦК України). Відповідно до ст. 373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Таким чином, зважаючи на викладене, враховуючи що постанова Київського районного суду м. Одеси від 20 липня 2007 року була скасована, а спірна земельна ділянка вибула з володіння власника - Одеської міської ради без згоди останнього, та у не передбачений законом спосіб, суд вважає, що позовні вимоги прокуратури є законними та обгрунтованими, так як право місцевої громади в особі Одеської міської ради на розпорядження землею, передбачене Земельним Кодексом України, було порушено. Однак, досліджуючи матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позивачем був пропущений строк звернення до суду з даним позовом, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якої повязано його початок. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється у три роки. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за завою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається з матеріалів справи, постанова Київського районного суду м. Одеси від 20 липня 2007 року, зокрема, була скасована за наслідками розгляду апеляційної скарги саме Одеської міської ради, що свідчить про те, що про вибуття спірної земельної ділянки з її власності Одеській міській раді було відомо щонайменше ще 24.05.2012 року (а.с.22-24). Таким чином, трирічний строк, встановлений законом для подання даного позову, на думку суду, збіг ще 25 травня 2015 року, Одеська міська рада до суду з даним позовом взагалі не зверталась, в той час як Прокуратура Одеської області звернулась до суду лише 30 червня 2015 року. Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що позивачем був пропущений строк звернення до суду з даним позовом, так як Прокуратура Одеської області виступає в даному процесі не як окрема юридична особа, а саме в інтересах Одеської міської ради. Твердження представника Прокуратури Одеської області у судовому засіданні про те, що Одеській міській раді стало відомо про порушення її прав лише після отримання листа прокуратури від 24.04 2015 року, якій, в свою чергу, про скасування постанови Київського районного суду м. Одеси від 20 липня 2007 року стало відомо з реєстру судових рішень, спростовуються матеріалами справи. Так, у судовому засіданні представниками відповідача та третьої особи були надані Постанова Вищого Господарського Суду України від 04.06.2009 року та рішення Київського районного суду м. Одеси від 07.12.2010 року у справі за №2-70/10, які підтверджують обізнаність Одеської міської ради з тим, що спірне нерухоме майно, розташоване за адресою: м.Одеса, вул. Саксаганського, 2-а вибули з володіння місцевої громади. Більш того, у справі №2-70/ 10, що розглядалась з 08.05.2009 року за позовом Одеської міської ради до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування майна та виселення та позовом [PERSON] до Одеської міської ради, третя особа виконавчий комітет ОМР про захист права власності та усунення перешкод у користуванні майном, на аркуші справи 95 міститься копія державного акту [PERSON] на земельну ділянку площею 0,5642га, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Саксаганського, 2-а, що була ним додана до позовної заяви, поданої ще 10.12.2009 року. Таким чином, суд вважає доведеним факт, що про те, що спірна земельна ділянка вибула з власності Одеської міської ради останній було відомо ще з кінця 2009р. - початку 2010 року, так як представник ОМР приймав участь під час розгляду справи №2-70/10, рішення Київського районного суду м. Одесит від 07.12.2010 року не оскаржував, оскільки представником відповідача подана заява про застосування строку позовної давності, при цьому, позивач не звертався до суду з заявою про поновлення цього строку з належним обґрунтуванням причин його пропуску, суд вважає необхідним застосувати до заявлених позовних вимог строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У зв'язку із відмовою в позові судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed