Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

31.05.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання належним чином затвердженої судом угоди про примирення від 23.12.2014 року, трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості, пені та 20 000,00 грн. спричиненої моральної шкоди мотивуючи тим, що 06.01.2015 року вироком Заводського районного суду м. Миколаєва затверджено угоду про примирення, укладену 23.12.2014 року між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] Згідно вироку суду відповідачку [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначено їй покарання у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. Також за вказаною угодою відповідачка зобов'язалася відшкодувати матеріальні збитки у сумі 3 200,00 дол. США, що за курсом НБУ становило 25 568,00 грн., з яких 20.11.2015 року частину грошових коштів у сумі 12 500 грн. відповідачка позивачці віддала, а залишок грошових коштів у сумі 13 068 грн. повернула позивачці лише 04.06.2016 року, тобто з порушенням строку визначеного сторонами за угодою про примирення. А за такого, позивачка звернулася до суду з даним позовом про стягнення з відповідачки за неналежне виконання угоди на її користь інфляційні витрати, три проценти річних від простроченої суми боргу за період з 24.12.2014 року по 04.06.2016 року, а також стягнення моральної шкоди за спричиненні моральні страждання у сумі 20 000,00 грн. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник не з'явилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги уточнили та остаточно просили стягнути з відповідачки інфляційні витрати в сумі 11 586,28 грн., три відсотки річних від простроченої суми боргу в сумі 908,83 грн., та 20 000,00 грн. спричиненої моральної шкоди. Не заперечували проти винесення заочного рішення судом. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, у зв'язку з чим справа розглядалась відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши надані матеріали, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 06.01.2015 року вироком Заводського районного суду м. Миколаєва затверджено угоду про примирення, укладену 23.12.2014 року між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] Згідно вироку суду відповідачку [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначено їй покарання у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. Також за вказаною угодою відповідачка зобов'язалася відшкодувати матеріальні збитки у сумі 3 200,00 дол. США, що за курсом НБУ становило 25 568,00 грн. Судом також встановлено, що 20.11.2015 року частину грошових коштів у сумі 12 500 грн. відповідачка позивачці віддала, а залишок грошових коштів у сумі 13 068 грн. повернула позивачці лише 04.06.2016 року, тобто з порушенням строку визначеного сторонами за угодою про примирення. А за такого, позивачка звернулася до суду з даним позовом про стягнення з відповідачки за неналежне виконання угоди на її користь інфляційні витрати в сумі 11 586,28 грн., три проценти річних від простроченої суми боргу в сумі 908,83 грн. за період з 24.12.2014 року по 04.06.2016 року, а також стягнення моральної шкоди за спричиненні моральні страждання у сумі 20 000,00 грн. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 2 ст. 533 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню частково лише в частині стягнення за період з 26.12.2015 року по 04.06.2016 року, тобто після затвердження угоди сторонами та остаточного виконання зобов'язання відповідачкою, а тому з відповідачки на користь позивачки належить стягнути 679,54 грн. інфляційних витрат та три відсотки річних від простроченої суми боргу в суміі 173,54 грн. Що стосується стягнення моральної шкоди, то в цій частині вимоги належить залишити без задоволення за їх недоведеністю. Крім того, згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки належить стягнути 551,20 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: partial