Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

31.10.2014 р. (як вбачається із відбитка штемпеля установи звязку на конверті поштового відправлення) позивач [PERSON] акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] в рахунок відшкодування збитків суму в розмірі 6082,43 грн., а також судовий збір в розмірі 243,60 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 26.04.2012 року між позивачем та ПП «Віп-рент» було укладено договір добровільного страхування транспортних засобів № 28-0199-2700-2583, предметом якого є страхування транспортного засобу «Фольксваген», державний номер [NUMBER]. 23.11.2012 року в м. Київі за участю автомобіля «Фольксваген», державний номер [NUMBER], яким керував водій [PERSON] та мопеда «Дельта», без номера, яким керував відповідач, відбулась ДТП, в наслідок якої застрахований автомобіль отримав механічні пошкодження. Згідно довідки ВДАІ та постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення відповідачем ПДР. Позивач зазначає, що в зв'язку із зверненням страхувальника до позивача із заявою щодо виплати страхового відшкодування, позивачем було перераховано страхове відшкодування в сумі 6082, 43 грн. В зв'язку із зазначеним позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 6082, 43 грн., оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача. Відповідач подав заяву, якою позов визнав частково у сумі 2000, 00 грн. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що що 26.04.2012 року між позивачем та ПП «Віп-рент» було укладено генеральний договір добровільного страхування транспортних засобів № 28-0199-2700-AVIS, згідно додаткової угоди до якого предметом страхування є транспортний засіб «Фольксваген», державний номер [NUMBER] (а.с.5-6). 23.11.2012 року о 10 годині 20 хвилин, водій [PERSON], керуючи мопедом Дельтаб/н по вул. Ленінградська в м. Павлограді, перевищив безпечну швидкість руху, не вибрав безпечну дистанцію та інтервал, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки Фольксваген, н/з [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], яка зупинилася попереду, внаслідок чого скоїв зіткнення. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.12.2012 року у справі № 429/12189/12 відповідач був визнаний винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, тобто у вчиненні ДТП , яке відбулася 23.11.2012 р. та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, зазначена постанова є підставою звільнення від доказування, оскільки обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до рахунку С000031269 від 27.11.12 р. вартість запасних частин для ремонта автомобіля марки Фольксваген, н/з [NUMBER] склала 4271, 08 грн., а згідно рахунку-фактури № 00677 від 03.12.2012 р. вартість робіт по ремонту автомобілем марки Фольксваген, н/з [NUMBER] склала 3411, 35 грн. (а.с.12, 15). На підставі страхового акту від 25.12.2012 р. (а.с.24) позивач сплатив страхувальнику ПІІ «Віп-Рент» 6082, 43 грн. (а.с.26). Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Ст. 993 Цивільного кодексу України також передбачає перехід до страховика прав страхувальника щодо особи, відповідальної за заподіяні збитки. Вбачається, що до позивача перейшло право вимоги яке страхувальник мав до особи, відповідальної за нанесення шкоди, тобто, до відповідача. Згідно зі ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка їх завдала. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є зокрема діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1188 ЦК України визначений порядок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відповідно до якого шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно вимог ст. ст. 27-30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 6082,43 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved