Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

31 травня 2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. на утримання їх син [PERSON] , [INFO] , щомісяця, до повноліття дитини, тобто до [INFO] . В обґрунтування своїх вимог щодо стягнення аліментів позивач вказує, що перебувала у шлюбі із відповідачем, що розірвано 14.07.2017 року, та мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , який проживає із нею та перебуває на її утриманні. Шлюбні стосунки між ними було припинено в квітні 2017 року, та з того часу відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання їх сина. Вважає, що заявлена нею до стягнення сума аліментів в розмірі 2500 грн. відповідатиме необхідним умовам забезпечення належного утримання їх сина. 21 червня 2019 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву про стягнення аліментів. В своєму відзиві відповідач посилається на прийняття ним заходів до надання утримання синові в натуральній формі, зокрема одягом, іграшками, забезпечення дозвілля, тощо. Натомість від такої допомоги позивач відмовилася. Стосовно заявленого позову, то не заперечував про стягнення з нього аліментів, але не погодився із заявленим позивачем до стягнення розміром аліментів, посилаючись на те, що сплачує аліменти у розмірі 1/ 4 частини його доходу на утримання сина [PERSON] , [INFO] , а також на розмір свого доходу, яким є лише заробітна плата у мінімальному розмірі, тому просив визначити аліменти у частці від його доходу, зокрема у розмірі 1/ 6 його частини. Позивач [PERSON] до суду не прибула, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про причини неявки не повідомив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належно, що підтверджується даними зворотнього поштового повідомлення (а.с. 27), тому, за приписами ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засоби не здійснювалося. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. За змістом\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3\~ст. 181 СК України). Відповідно до\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень\~ст. 183 СК України\~розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183,\~184 СК України. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено судом, між сторонами існує спір щодо розміру аліментів на утримання їх сина [PERSON] . Враховуючи наведене, приписи ст. 182 СК України, щодо мінімального розміру аліментів, який може бути стягнуто на дитину, а також розмір прожиткового мінімуму на дитину до 18 років, визначений ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік», що становить з 01 липня 2019 року 2118 грн., виходячи з доходу відповідача, який, за даними довідки з місця роботи про його дохід в середньому складає 1835 грн. на місяць (а.с. 24), приймаючи до уваги, що з відповідача також стягнуто аліменти на утримання його неповнолітнього сина [PERSON] , у розмірі 1/ 4 частини від доходу відповідача (а.с. 23), та з урахуванням обов`язку обох батьків з утримання своєї неповнолітньої дитини, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання його сина [PERSON] у розмірі 1/ 4 частини від усіх його доходів (заробітку), але не менше мінімального гарантованого Державою розміру аліментів, визначеного ч.2 ст. 182 СК України. Щодо доводів позивача про наявність у відповідача матеріальної можливості сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі, то надані відповідачем докази спростовують таке твердження. Позивачем доказів щодо наявності у відповідача такої матеріальної можливості суду не надано. Стосовно доводів відповідача та запропоновану ним до стягнення суму аліментів у розмірі 1/ 6 частини від його доходу та його посилання про сплату аліментів на утримання іншої дитини в розмірі 1/ 4 частини від його доходу, то суд вважає, що діти відповідача мають рівне право на утримання від свого батька, та інтереси одної дитини не можуть привілеювати над інтересами іншої, при цьому визначальним показником, з урахуванням розміру доходу відповідача, є мінімальний гарантований державою розмір аліментів на утримання дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, ст. 4, п. 3 ч. ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: partial