Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

31.07.2017 року представником заявника подана вищевказана заява. Представник заявника вказував, що [PERSON], [INFO] була госпіталізована 27.07.2017 року до КЗ БМР «Білоцерківська міська лікарня № 4», в зв`яку з наявністю в неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює небезпеку для себе. Посилаючись на наявність висновку комісії лікарів-психіатрів від 31.07.2017 року про те, що лікування [PERSON] можливе лише в умовах стаціонару, представник лікарні просив винести рішення про госпіталізацію недієздатної [PERSON] у психіатричний заклад. В судовому засіданні представники лікарні та опікун [PERSON] підтримали заяву та просили її задовольнити. В судовому засіданні недієздатна [PERSON] щодо її лікування не заперечувала. Прокурор в судовому засіданні підтримав заяву про госпіталізацію та просив її задовольнити. Заслухавши пояснення представників лікарні, опікуна [PERSON], недієздатної [PERSON] та висновок прокурора, а також дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З висновку психіатричного обстеження від 31.07.2017 року проведеного за заявою лікаря-психіатра першої категорії Усенкова В.В. за участю голови комісії: головного лікаря-психіатра вищої категорії Надточій І.І., лікаря-психіатра першої категорії Усенкова В.В. та члена комісії: завідуючого психіатричним відділенням лікаря-психіатра вищої категорії Наумець В.І. вбачається, що [PERSON], мешканка м. Біла Церква поступила в психіатричне відділення КЗ БМР «Білоцерківську міську лікарню № 4» о 21 годині 30 хвилин 27.07.2017 року по направленню лікаря психіатричної поліклініки КЗ БМР «Білоцерківської міської лікарні № 4» Усенкова В.В. Комісія вирішила, враховуючи, що хвора страждає на тяжкий психічний розлад, виявляє психотичні порушення у вигляді маячних ідей відносин та антисоціальну поведінку, зниження критики до свого стану та поведінки, може вчинити дії, що призведуть до безпосередньої небезпеки для неї, потребує госпіталізації до психіатричної лікарні для стаціонарного лікування. Посилаючись на рішення Конституційного суду України від 01.06.2016 року по справі 1-1/2016, статтю 55 Конституції України та ст.ст. 14, 15, 16 Закону України «Про психіатричну допомогу», комісія просила суд надати дозвіл на стаціонарну психіатричну допомогу недієздатній [PERSON] Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.10.2016 року визнано [PERSON], [INFO], зареєстровану в [ADDRESS], тимчасово проживаючу в [ADDRESS] - недієздатною та встановлено над нею опіку, призначено опікуном [PERSON], [INFO] її доньку [PERSON]. Закон України «Про психіатричну допомогу» виходить із презумпції психічного здоров'я особи і таких принципів надання психіатричної допомоги, як законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями. Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, п. «е» цієї статті дозволяє законне затримання психічно хворих як з метою їх ізоляції від суспільства, так і з метою покращення їх стану. Європейський суд з прав людини вказав на те, які вимоги повинні бути дотримані, щоб затримання особи, як душевно хворої відповідало вимогам ст.5 Конвенції: необхідно довести стан психічного розладу; розлад повинен бути таким і такої інтенсивності, щоб було виправданим поміщення особи до лікарні; знаходження в лікарні не може продовжуватися при припиненні такого розладу. Ці ж принципи повинні бути дотримані і при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов'язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації. До винесення судом рішення лікування може проводитися за рішенням лікаря-психіатра (комісії лікарів-психіатрів). Керівник психіатричного закладу зобов'язаний негайно повідомити про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку членів її сім'ї, інших родичів або її законного представника. У разі відсутності відомостей про наявність членів сім'ї, інших родичів або законного представника в особи, яку госпіталізовано, а також про їх місце проживання повідомляються органи Національної поліції за місцем проживання цієї особи. (Частина п'ята статті 16 із змінами, внесеними згідно із Законом N 901-VIII ( 901-19 ) від 23.12.2015). Згідно ст. 13 даного Закону, особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. (Положення третього речення частини першої статті 13 не відповідає Конституції України (є неконституційними) згідно з рішенням Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 ). Зокрема, Конституційний Суд України в своєму рішенні № 2-рп/2016 від 01.06.2016 року дійшов висновку, що положення третього речення частини першої статті 13 Закону у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті суперечить статтям 3, 8, 29, 55 Конституції України, оскільки передбачає госпіталізацію особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Відповідно до ч. 2 ст. 282 ЦПК України рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Враховуючи викладене та оцінюючі зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричної лікарні для стаціонарного лікування в примусовому порядку, оскільки виявлені лікарською комісією обставини щодо її психічного стану можуть призвести до безпосередньої небезпеки для неї внаслідок ненадання відповідної психіатричної допомоги. Таким чином, подана заява про госпіталізацію у психіатричний стаціонар підлягає до задоволення.

Outcome: approved