Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

31.03.2016 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому з подальшим уточненням просить розірвати шлюб між сторонами та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 25% від усіх доходів відповідача починаючи з 22.09.2016 року і до досягнення нею повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 11.08.2006 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO] Шлюбні стосунки були припинені з серпня 2015 року у звязку з відсутністю взаєморозуміння та різними поглядами на життя. Таким чином фактично родина розпалась, а шлюб існує формально. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач працюючий пенсіонер, на утриманні інших неповнолітніх дітей не має, на його утриманні непрацездатних осіб також не має, тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 25% від усіх його доходів. В судове засідання позивач з`явилась, свій позов підтримала та просила стягнути аліменти з відповідача, починаючи з 22.09.2016 року. Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали в повному обсязі. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ст.\~60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Сторони зареєстрували шлюб 11.08.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ №168417 від 05.10.2011 року. (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO], батьком якого відповідно до свідоцтва про народження є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ВЛ №067222 від 14.03.2007 року. (а.с. 6). У \~відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення \~ними повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Позивач в своєму позові просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 25% від усіх доходів, що суперечить положенням ст. 181 СК України. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків \~прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього \~Кодексу. \~ Статтею 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд враховує те, що відповідач є здоровим працездатним чоловіком, інших аліментних зобовязань немає. Тому, суд задовольняє позовну вимогу про стягнення аліментів частково та стягує з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 22.09.2016 року, оскільки позивач просить стягнути аліменти починаючи з 22.09.2016 року, оскільки відповідач надавав кошти на утримання дитини. У відповідності зі ст.367 п.1 ч.1 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць. Судом встановлено, що сторони проживають окремо,\~\~спільного господарства не ведуть, бажання зберегти сім'ю у сторін не має. Спір про поділ спільного майна\~\~відсутній. Спільне життя з відповідачем не склалося, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, суперечитиме їх\~\~інтересам та інтересам дитини.\~\~Після надання судом строку для примирення, сторони не бажають в подальшому зберегти сімю, оскільки подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливо. Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити прізвище «Ходусова». Відповідно до ст. 112 СК України \~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, з'ясувавши, фактичні взаємини подружжя, дійсні причини вимог про розірвання шлюбу, встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, суд вважає за необхідне\~ позовну вимогу про розірвання шлюбу також задовольнити. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог.

Outcome: partial