Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

29.08.2017 року позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовом до Дриглівської сільської ради Чуднівського району Житомирської області про встановлення факту постійного спільного проживання однією сімєю та визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що з травня 1980 року мати позивача - [PERSON] проживала із [PERSON], вони були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, тобто проживали однією сімєю. 06.12.2005 року помер [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на земельну ділянку розміром 2,5334 га., яка розташована на території Дриглівської сільської ради Чуднівського району Житомирської області, мати позивача - [PERSON] спадщину прийняла належним чином згідно вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, але спадкових прав не оформила. 06.11.2006 року [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина на вказану земельну ділянку та на належну їй земельну ділянку площею 2,2122 га., розташовану на території Дриглівської сільської ради Чуднівського району Житомирської області. Позивач являється спадкоємцем першої черги, інші спадкоємці відсутні, внаслідок того, що відсутні оригінали державних актів на право власності на земельні ділянки, позивач змушений звернутись до суду із позовною заявою, оскільки в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права не може. Позивач у судове засідання не зявився, у тексті позовної заяви міститься клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності. Відповідач Дриглівська сільська рада Чуднівського району Житомирської областіне забезпечила участь свого представника у судовому засіданні, до суду надійшла заява за підписом сільського голови, згідно якої Дриглівська сільська рада позов визнає і просить розглядати справу без участі представника сільської ради. На підставі статей 211, 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та здійснити судовий розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved