Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

29 травня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 2500,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення від дня її звернення до суду з даним позовом і до досягнення її дитиною повноліття, тобто до [INFO] року (а.с.2-3). Під час судового розгляду даної справи позивач уточнила свої позовні вимоги та остаточно просить стягувати з відповідача аліменти на утримання їхнього сина [PERSON] в розмірі 1383,00 грн., починаючи з 01.02.2015 року і досягнення сином повноліття - [INFO] року (а.с.61-63). В обгрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що 04.11.2011 року між нею і відповідачем була укладена письмова угода, згідно якої вони поділили подружнє майно та визначили порядок участі відповідача у утриманні їхнього сина шляхом сплати ним аліментів в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, але починаючи з лютого 2015 року відповідач не сплачує аліменти. Позивач просила розглянути справу без її участі і задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач подав адресовані суду свої письмові заперечення проти позову (а.с.27-28, 69-70) та заяву про розгляд справи без його участі, які приєднані судом до матеріалів справи. При цьому в цих запереченнях відповідач зазначив, що позовні вимоги позивача визнає частково, а саме в частині стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання їхньої дитини в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позивачем даного позову до суду. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов'язок батьків утримувати своїх дітей. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.10.2009 року, та від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Заочним рішенням Ізмаїльського районного суду Одеської області від 06.12.2011 року, яке набрало законної сили 30.12.2011 року, шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу між сторонами, їхній син [PERSON], [INFO], залишився проживати з матір'ю - позивачем [PERSON] 04 листопада 2011 року сторони уклали в простій письмовій формі угоду, згідно якої вони поділили подружнє майно та визначили порядок участі відповідача у утриманні їхнього сина шляхом сплати ним аліментів в розмірі 1000,00 грн. щомісячно. Як зазначає позивач, починаючи з лютого 2015 року відповідач не сплачує аліменти на сина, незважаючи на те, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів шляхом неодноразових звернень з цього питання до відповідача у телефонному режимі, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням відповідача від їх сплати.. Відповідач не спростував в суді ці доводи позивача. Також суд враховує, що дитина сторін відвідує дитячий садочок № 255 м. Одеси, й позивач щомісячно проводить оплату за харчування дитини. Крім того, суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що її дитина потребує повноцінного харчування, одяг, іграшки, та на все це потрібні гроші. Проте позивач не надала суду доказів щодо своїх заробітків (доходів), а також доказів стосовно того чи має вона інших неповнолітніх дітей та/або непрацездатних утриманців. Відповідач є працездатним, займається підприємницькою діяльністю, з 14.07.2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою й від цього шлюбу в них [INFO] року народилася донька [PERSON], в зв'язку з чим на цей час дружина відповідача не працює і знаходиться на утриманні відповідача разом їхньою донькою. Крім того, відповідач стверджує, що на його утриманні знаходиться і неповнолітній син його дружини від попереднього шлюбу - [PERSON], [INFO], та що він надає матеріальну допомогу своїм батькам - пенсіонерам, й позивач не спростувала ці доводи відповідача. Як вбачається з наданих відповідачем суду письмових доказів, сума його доходу від підприємницької діяльності за 2014 рік склала 567831,00 грн., а сума витрат - 501421,03 грн., отже його чистий річний дохід склав 66410,00 грн. (567831,00грн.-501421,03грн.), а його місячний дохід - 5534,16 грн. (66410,00грн./12). З огляду на наведене, суд доходить висновку, що дитина сторін потребує матеріальної допомоги батька, який може надавати дитині таку допомогу. Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1, 2 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial