Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

29 травня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом та просить визнати протиправними та неправомірними дії відповідача та повернути йому автомобіль Skoda Octavia, 2004 року випуску, шасі (кузов) № ТМВDK01U04B009126, державний реєстраційний номер [NUMBER], у робочому стані та комплектності, в якому відповідач отримав автомобіль, а також з речами, що знаходилися в автомобілі. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити та пояснив, що в результаті конфлікту між ним та його компаньйоном по бізнесу, виникла небезпека як для самого позивача, так і для сімї позивача. З метою запобігання загрозі, позивач передав малознайомому йому чоловіку на імя Валерій ключі від автомобіля Skoda Octavia, державний реєстраційний номер [NUMBER], а 26 грудня 2013 року підписав генеральну довіреність на імя [PERSON] і [PERSON], якою передав вказаним особам право користування, управління і розпорядження вищевказаним автомобілем. Коли позивач зрозумів, що з боку Валерія мав місце обман, позивач 15 січня 2014 року скасував довіреність. Після цього позивач звернувся до ДАІ із заявою про накладення заборони на переоформлення автомобіля Skoda Octavia, державний реєстраційний номер [NUMBER]. До 15 квітня 2014 року позивач не мав жодної інформації стосовно належного йому транспортного засобу. 18 квітня 2014 року позивач отримав поштою рішення Московського районного суду міста Харкова від 14 квітня 2014 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання укладеним договору купівлі-продажу автомобіля, яким у задоволенні вимог позивача повністю відмовлено. Оскільки позивач не мав ніяких домовленостей із відповідачем про оформлення договору купівлі-продажу і ніяких угод із відповідачем не укладав, а останній відмовляється повернути автомобіль, позивач звернувся до суду з позовом. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в його задоволенні відмовити за безпідставністю та недоведеністю вимог та пояснив, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження заявлених вимог. Так позивач не довів, що автомобіль знаходиться у його довірителя, не надав доказів щодо стану автомобіля і не вказав які речі знаходились в автомобілі. При цьому представник відповідача визнав, що його довіритель одержав ключі від спірного автомобіля в день видачі довіреності і вказав, що позивач фактично продав вказаний автомобіль його довірителю, оскільки останній написав розписку про отримання грошових коштів за автомобіль. Суд заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. На підставі наданих суду доказів, встановлено, що приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] засвідчено справжність підпису [PERSON] під його заявою від 15 січня 2014 року щодо скасування довіреності, що посвідчена 26 грудня 2013 року, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 3956 на імя [PERSON] або [PERSON] з правом бути представником в органах нотаріату, ДАІ, комісійних магазинах, страхових компаніях чи в будь-яких інших установах, підприємствах, організаціях незалежно від їх підпорядкування,форм власності та галузевої належності з питань повязаних з розпорядженням, експлуатацією, користуванням, ремонтом тощо транспортним засобом марки Skoda Octavia, 2004 року випуску, шасі (кузов) № ТМВDK01U04B009126, реєстраційний номер [NUMBER]. 15 січня 2014 року, запис в реєстрі № 193, на підставі заяви позивача від 15 січня 2014 року, припинена дія довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], 26 грудня 2013 року, реєстр № 3956, про що свідчить Витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей № 26123472 від 15 січня 2014 року. Також в якості доказів позивачем надані: - заява [PERSON] № 166 від 21 січня 2014 року на імя начальника УДАІ ГУМВСУ в Харківській області, відповідно до якої позивач просить органи ДАІ врахувати факт анулювання генеральної довіреності на імя [PERSON], [PERSON] щодо користування, управління і розпорядження автомобілем Skoda Octavia, державний реєстраційний номер [NUMBER] при зверненні до органів ДАІ з питань переоформлення вищевказаного автомобіля; - витяг з кримінального провадження № 12014220500000214, відповідно до якого від 03 лютого 2014 року до Єдиного реєстру досудового розслідування внесені відомості за матеріалами правоохоронних органів про виявлення факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, за заявою [PERSON] про те, що 26 грудня 2013 року біля будинку № 123, за адресою: місто Харків, вулиця Полтавський шлях, маловідома заявнику особа на імя Валерій шахрайським шляхом заволоділа коштами [PERSON] в сумі 9000,00 доларів США; - рішення Московського районного суду міста Харкова від 14 квітня 2014 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання укладеним договору купівлі-продажу автомобіля Skoda Octavia, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] від 26 грудня 2013 року, яким позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог. Крім того, в якості доказів суду надані: копія паспорту громадянина України на імя позивача; копія витягу; апеляційна скарга на рішення Московського районного суду Харківської області від 14 квітня 2014 року по справі № 643/3377/14-ц. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Главою 29 Цивільного Кодексу України визначенні положення захисту прав власності, а статтею 16 ЦПК України способи захисту цивільних прав та інтересів, у тому числі і права власності, зокрема шляхом: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог, на підставі доказів наданих сторонами. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правої підстави заволоділа ним. Суд, аналізуючи норми діючого законодавства у їх застосуванні до правовідносин, що склалися між сторонами, приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню оскільки позивач на надав безспірних доказів про те, що він, на день подання позову і на день розгляду справи судом, є власником автомобіля Skoda Octavia, державний реєстраційний номер [NUMBER], тому має право вимагати повернення належного йому майна, при цьому, суд, виходить з тих обставин, що відомості про позивача як власника автомобіля містяться тільки у заочному рішенні Московського районного суду міста Харкова від 14 квітня 2014 року, яке як вказали сторони у судовому засідання - не набрало законної сили. Крім того, позивач не надав доказів про те, що автомобіль знаходиться саме у відповідача, тоді як довіреність щодо користування, управління і розпорядження спірним автомобілем надавалась двом особам, при цьому позивач у судовому засіданні визнав, що акт про приймання-передачу автомобіля не складався. Також позивач визнав, що у нього відсутні докази на підтвердження комплектності автомобіля, і відсутні докази та про те, що в автомобілі були речі і що це за речі. На підставі вищевикладеного, з урахуванням того, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог, на підставі наданих доказів, суд повністю відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю та недоведеністю, при цьому не приймає до уваги докази, що не мають відношення до предмету спору. На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати понесені позивачем суд відносить за його рахунок.

Outcome: dismissed