Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

29 листопада 2017 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 26 грудня 2012 року прокуратурою Харківської області внесені відомості до ЄРДР про кримінальне провадження № 42012220030000010 за фактом його ([PERSON].) незаконного звільнення. В листопаді 2016 року вказане кримінальне провадження було об'єднано з кримінальними провадженнями № 42015220000000495 та № 520116000000000170 та присвоєно спільний номер № 42012220030000010. По кожному з вищезазначених кримінальних проваджень неодноразово слідчими прокуратури Харківської області приймались постанови про їх закриття, однак в подальшому всі постанови були скасовані ухвалами слідчих суддів Червонозаводського районного суду м. Харкова та апеляційного суду Харківської області, як незаконні. Також як незаконні судами були скасовані чисельні постанови слідчого в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області [PERSON] про відмову у визнанні його, позивача, потерпілим та відмову у проведенні слідчих дій. Незважаючи на вказані обставини та численні вказівки суду про необхідність проведення слідчих дій тощо, слідчий прокуратури Харківської області продовжував бездіяти та не вчиняв жодних належних визначених законом дій в межах даного кримінального провадження. Внаслідок тривалої та неправомірної бездіяльності відповідача йому спричинена моральна шкода, яку він оцінив в 1 000 000 грн. Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, [PERSON] крім іншого, посилався на: систематичну бездіяльність посадових осіб прокуратури Харківської області та неналежне виконання ними своїх посадових обов'язків; порушення психологічного благополуччя, позбавлення права на судовий захист тощо. Посилаючись на вказані обставини, а також на вимоги ч. 6 ст. 1176 ЦК України, [PERSON] просив: стягнути державного бюджету України на його користь 1 000 000 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої йому внаслідок злочинної бездіяльності посадових осіб прокуратури Харківської області під час проведення перевірки в межах кримінального провадження № 42012220030000010 за період з 26 грудня 2012 року по 28 листопада 2017 року. В судове засідання позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник Державної казначейської служби України до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, подав відзив на позовну заяву, в якому просив в позові відмовити, посилаючись на його безпідставність. При цьому зазначав, що позивачем подано позов з підстав, які вже були предметом судового розгляду та з приводу яких судом ухвалювалися вже рішення. Представник прокуратури в судове засідання не з'явився, направив до суду клопотання про закриття провадження по справі. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що провадження по справі в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди за період з 26 грудня 2012 року по 12 квітня 2017 року підлягає закриттю, а в іншій частині позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 6 грудня 2007 року частково задоволено позов [PERSON] до Харківського національного університету внутрішніх справ та поновлено його на роботі. 26 грудня 2012 року прокуратурою Харківської області внесені відомості до ЄРДР про кримінальне провадження № 42012220030000010 за фактом незаконного звільнення [PERSON] В листопаді 2016 року вказане кримінальне провадження було об'єднано з кримінальними провадженнями № 42015220000000495 та № 520116000000000170 та присвоєно спільний номер № 42012220030000010. 26 вересня 2014 року, 21 листопада 2014 року, 27 серпня 2015 року, 30 жовтня 2015 року, 24 грудня 2015 року, 28 березня 2016 року слідчими прокуратури Харківської області приймалися постанови про закриття кримінального провадження № 42012220030000010, однак в подальшому всі постанови були скасовані ухвалами слідчих суддів Червонозаводського районного суду м. Харкова та апеляційного суду Харківської області, як незаконні. Також як незаконні судами були скасовані чисельні постанови слідчого в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області [PERSON] про відмову у визнанні його, позивача, потерпілим та відмову у проведенні слідчих дій. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 липня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 23 жовтня 2017 року, позов [PERSON] до Прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України, треті особи: Голова Вищої ради правосуддя [PERSON], народний депутат України [PERSON] про відшкодування моральної шкоди задоволений частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 7000 грн. В іншій частині позову відмовлено. Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що спричинення моральної шкоди позивачем доведено, проте виходячи з принципу розумності і виваженості, з огляду на конкретні обставини справи, розмір відшкодування моральної шкоди становить 7 000 грн. При цьому судом було встановлено, що 6 березня 2012 року постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова задоволена скарга [PERSON], постанова прокуратури Комінтернівського району м. Харкова від 19 січня 2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи відносно посадових осіб ХНУВС на підставі ст. 6 п. 2 КПК України в зв'язку з відсутністю в їх діях складу злочинів передбачених ст.ст. 172, 175, 364, 365, 366, 382 КК України скасована. Матеріали передані для додаткової перевірки. 23 листопада 2012 року постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 8 червня 2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи відносно посадових осіб ХНУВС на підставі ст. 6 п. 2 КПК України в зв'язку з відсутністю в їх діях складу злочинів передбачених ст.ст. 172, 175, 364, 365, 366, 382 КК України скасована. Матеріали передані для додаткової перевірки. 14 грудня 2012 року постановою Печерського районного суду м. Києва постанова старшого прокурора першого наглядового відділу управління нагляду за розслідуваннями кримінальних справ слідчими органів прокуратури Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України [PERSON] від 15 листопада 2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи за заявою [PERSON] від 19 березня 2011 року скасована. Матеріали повернуті до Генеральної прокуратури України для додаткової перевірки. 16 вересня 2015 року ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова скасована постанова слідчого з ОВС першого відділу СУ прокуратури Харківської області [PERSON] від 27 серпня 2015 року про закриття кримінального провадження повернуті прокурору для відновлення досудового розслідування. 4 грудня 2015 року ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова скасована постанова слідчого з ОВС першого слідчого відділу СУ прокуратури Харківської області [PERSON] від 30 вересня 2015 року про закриття кримінального провадження № 4201522000000049 від 10 липня 2015 року скасована. Матеріали кримінального провадження повернуті слідчому для проведення досудового розслідування. 11 липня 2016 року ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова постанова слідчого прокуратури Харківської області [PERSON] від 28 квітня 2016 року про закриття кримінального провадження № 42015220000000495 скасована. 4 липня 2016 року ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області ухвала слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 травня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні скарги [PERSON] на постанову слідчого з ОВС першого слідчого відділу Слідчого управління прокуратури Харківської області [PERSON] від 28 березня 2016 року про закриття кримінального провадження № 4012220030000010 скасована. Постановлена нова ухвала. Скарга [PERSON] на постанову слідчого з ОВС першого слідчого відділу Слідчого управління прокуратури Харківської області [PERSON] від 28 березня 2016 року про закриття кримінального провадження № 4012220030000010 задоволена, постанова слідчого скасована, а матеріали направлені прокурору Харківської області для організації досудового розслідування. 21 березня 2017 року ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова зобов*язано внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою [PERSON] від 21 жовтня 2016 року. Судом також встановлено, що постанови прокуратури Харківської області скасовувались з підстав проведення неповної перевірки за заявами позивача, попередні вказівки суду не повністю виконувалися, або не виконувались взагалі, що свідчить про бездіяльність прокуратури Харківської області. Представником прокуратури до суду подано копії судових рішень за позовами [PERSON], а також копії відповідних позовних заяв. З позовної заяви по справі № 641/2390/17, та поданих в наступному уточнених позовних заяв [PERSON] вбачається, що 29 листопада 2017 року [PERSON] заявлено такий саме позов, який є ідентичним даному позову дослівно, крім абзаців: сторінка 8 останній абзац, сторінка 9 другий та третій абзац, сторінка 10 останній абзац, сторінка 11 перший абзац, сторінка 12 - другий та третій абзац. При цьому сам позивач в своєму позові від 29 листопада 2017 року зазначає, що судом прийнято рішення про відшкодування завданої йому моральної шкоди, внаслідок бездіяльності прокуратури під час розгляду кримінального провадження № 42012220030000010, проте оскільки сума стягнута судом є незначною та неадекватною завданій йому моральній шкоді, він звертається до суду з новим позовом про стягнення більш значної суми. Таким чином позов [PERSON] в справі № 641/2390/17 до Прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України, треті особи: Голова Вищої ради правосуддя [PERSON], народний депутат України [PERSON] про відшкодування моральної шкоди за період з 26 грудня 2012 року по 12 квітня 2017 року є абсолютно ідентичним позову заявленому в даній справі в частині вимог про відшкодування шкоди за період з 26 грудня 2012 року по 12 квітня 2017 року, а тому в цій частині провадження по справі підлягає закриттю з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Щодо позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди за період з 13 квітня 2017 року по 28 листопада 2017 року, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статтей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності вини. Спеціальні підтсави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'ктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174цього Кодексу). Умовою застосування судом цивільно-правової відповідальності за вказаною правовою нормою, яка поширюється на недоговірні зобов'язання, що виникають із правопорушень (деліктні) правовідносини, є встановлення факту неправомірності рішення, дії чи бездіяльності службової особи зазначених органів. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів неправомірних дій або бездіяльності прокуратури Харківської області за період з 13 квітня 2017 року по 28 листопада 2017 року під час проведення перевірки в рамках кримінального провадження № 42012220030000010, а також завдання йому такими діями моральної шкоди за цей період часу під час проведення перевірки в рамках кримінального провадження № 42012220030000010, а тому підстави для задоволення позову в цій частині - відсутні.

Outcome: dismissed