Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-14 00:00:00

31.07.2020 [PERSON] звернувся до суду з позовом до Миргородської міської ради про визнання права власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що [INFO] померла [PERSON] , яка була його матір`ю. В наслідок її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] на випадок смерті заповіту не залишила. При зверненні до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, позивач отримав відмову, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього. Відтак, просив визнати за ним право власності на спадкове майно. Ухвалою суду від 03.08.2020 відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження (а.с.22). Ухвалою суду від 01.10.2020 підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 45). В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просив його задовольнити, як законний та обґрунтований. Представник Миргородської міської радиПолтавської області в судове засідання не з`явився. Направив на адресу суду лист в якому просив розгляд справи провести без його участі, позов визнає та не заперечує проти його задоволення (а.с. 36). Відзив на позовну заяву не направив. Згідно з ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.7). Позивач [PERSON] являється сином спадкодавиці, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6). Відповідно до матеріалів спадкової справи заяву про прийняття спадщини за законом подав син спадкодавця [PERSON] - [PERSON] та отримав свідоцтво про прийняття спадщини за законом на дві земельні ділянки (а.с.34). Позивач [PERSON] являється єдиним спадкоємцем (а.с. 26-33). До складу спадкового майна, що залишилось після смерті [PERSON] , входить садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується рішенням виконавчого комітету Миргородської міської ради народних депутатів від 19.09.1990, технічним паспортом на вказане домоволодіння (а.с.10, 11-15). 13.03.1996 вулиця Стаханова перейменована на Івана Гуріна, що підтверджується рішенням №175 виконавчого комітету Миргородської міської ради народних депутатів від 13.03.1996 (а.с19). Відповідно до довідки ДКП «Миргородтехінвентаризація» вказано, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , не зареєстровано. Свідоцтво про право власності на нього не видавалось (а.с.18). Постановою приватного нотаріуса Пазинич Р.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане домоволодіння, в зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно (а.с.17). Статтею 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у зв`язку з її смертю, тобто померла особа не може мати майна на праві власності. Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності, в тому числі, в порядку спадкування. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1223, ч.1 ст.1220 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Спадщина може бути визнана відумерлою та передана у комунальну власність в порядку визначеному ст. 1277 ЦК України і тому саме міська рада за місцем відкриття спадщини є відповідачем по справі. Крім того. п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності № 20 від 22.12.1995 року судам слід мати на увазі, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема за позовами про визнання права власності на майно. Враховуючи перевірені у судовому засіданні докази, суд вважає, що факт належності спадкодавцю [PERSON] на праві власності житлового будинку з господарськими будівлям та спорудами підтверджений, а тому зазначений будинок з господарськими будівлями входить до складу спадщини після смерті останньої. Позивач є спадкоємцем за законом майна, яке належало померлій та вчинив дії по прийняттю спадщини, тому він набув право на це майно в порядку спадкування. Це право відповідачем не оспорюється, а отже підстав для визнання спадщини відумерлою немає. Оскільки право позивача на оформлення його спадкових прав на житловий будинок померлого порушено, то воно підлягає судовому захисту. Позовні вимоги не суперечить закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, і тому підлягають до задоволення в повному обсязі. В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved