Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

30.03.2018 [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 10 000 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття та додаткових витрат в розмірі 35835,95 грн. В обгрунтування позову вказано, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем до 06.06.2014. [INFO] у шлюбі з відповідачем у них народилася донька [PERSON] , яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Тривалий час позивач утримує та виховує спільну з відповідачем малолітню доньку самостійно, забезпечує її належним харчування, одягом, лікуванням та можливостями гармонійного розвитку, що потребує стабільних матеріальних витрат. Крім того, дитина сторін відвідує вокальний табір Наталії Могілевської , Talant school Наталії Могилевської , позивачем витрачаються кошти на відпочинок дитини. Проте батько дитини від виконання своїх батьківських обов`язків ухиляється, коштів на утримання доньки не надає, вихованням та розвитком дитини не займається, у зв`язку з чим позивач була змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 17.04.2018 року було відкрито провадження у вказаній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 29.05.2018 ухвалою суду було направлено окреме судове доручення про вручення документів та виконання окремих процесуальних дій, яке доручено компетентному суду Республіки Білорусь в частині вручення [PERSON] копії позовної заяви з додатками до неї та відібрання у останнього пояснень стосовно позову. Провадження у справі зупинене до виконання судового доручення. Протоколом повторного розподілу судових справ між суддями від 06.07.2018 вказану справу передано до провадження судді Мицик Ю.С. 04.01.2019 до Дарницького районного суду м. Києва з суду Октябрського району м. Мінська, Республіки Білорусь надійшли матеріали виконаного окремого доручення. З письмових заперечень та протоколу допиту відповідача вбачається, що останній позов визнає частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі 2000 грн., в іншій частині позову просить відмовити. Ухвалою суду від 14.01.2019 вказану справу було прийнято до провадження суддею Мицик Ю.С., постановлено розгляд справи проводити в загальному позовному провадженні. 18.03.2019 від представника позивача надійшли письмові пояснення, в яких останній підтримав вимоги позову, а обставини викладені в письмових запереченнях відповідача вважав необгрунтованими. 20.03.2019 ухвалою суду було закрито підготовче судове провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що аліменти та додаткові витрати в заявленому розмірі необхідні для належного забезпечення дитини харчуванням, одягом, взуттям, оплатою лікування, відвідування гуртків та всебічного розвитку дитини. Також зазначив про те, що позивач самостійно несе значні фінансові додаткові витрати, що підтверджується наданими письмовими доказами. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте його представник вимоги позову визнав частково та не заперечував проти стягнення з відповідача аліментів в розмірі 2000 грн. При цьому послався на те, що сплачувати аліменти у більшому розмірі відповідач не має змоги, оскільки несе витрати по утриманню батьків пенсіонерів, отримує незначний дохід, майна та транспортних засобів не має. Просив врахувати, що відповідач має кредитні зобов`язання, що підтверджує його незадовільний фінансовий стан. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.12.2007 по 06.06.2014 /а.с. 13 - 15/. Сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження, копія якого наявна в матеріалах справи /а.с. 14/. Судом також встановлено, що сторони проживають окремо. Донька [PERSON] проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Згідно з наявних у матеріалах справи довідок, у власності відповідача відсутні житлові приміщення та транспортні засоби /а.с. 11-11а/. З довідки від 13.08.2018 № 10777 вбачається, що відповідач проживає разом з батьком [PERSON] та сестрою [PERSON] по [ADDRESS] /а.с. 124/. Батьки відповідача є особами пенсійного віку, батько має інвалідність другої групи /а.с. 127-131/. З наданої відповідачем копії довідки № 65 від 13.08.2019 вбачається, що дохід останній отримує нерегулярний, а тому встановити його розмір на час розгляду справи судом неможливо. З пояснень представника відповідача судом з`ясовано, що відповідач отримує на рік приблизно 40000 грн., працює за підрядними договорами, хронічними захворюваннями не сраждає, інших дітей на утриманні не має. Згідно з положеннями статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд ураховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Доводи відповідача в тій частині, що заявлений позивачем розмір аліментів в сумі 10 000 грн. на дитину є непомірним, суд знаходить слушними, враховуючи сукупність доказів, які знаходяться в матеріалах справи. Однак відхиляє, доводи відповідача стосовно того, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, враховуючи, що розмір пенсії останніх вдвічі більший, ніж заробітна плата відповідача. Це може свідчити про те, що відповідач має неофіційний дохід. Крім того, судом встановлено, що відповідач має повнолітню сестру, яка проживає разом з ним та батьком, яка також може приймати участь в утриманні батьків, вразі такої необхідності. При цьому, кредитні зобов`язання відповідача, не виключають обов`язку надавати матеріальну допомогу своїй дитині, яка її потребує, з огляду, зокрема, і на те, що у позивачки так само є необхідність нести витрати на себе та утримання квартири, в якій вона проживає разом з дитиною окремо від відповідача. Сам по собі невеликий розмір офіційного доходу [PERSON] не звільняє його як батька від виконання свого обов`язку щодо утримання дитини і не свідчить про об`єктивну відсутність можливості виконання батьком свого обов`язку утримувати власну дитину. Аргументи відповідача щодо мінімального прожиткового розміру аліментів на одну дитину, який він вважає за можливе сплачувати на утримання дитини, на думку суду, є ухиленням батька від виконання своїх обов`язків по утриманню дитини на рівні, достатньому для забезпечення належного життя та розвитку дитини, оскільки відповідач є фізично здоровою та працездатною особою. Суд критично оцінює позицію відповідача стосовно того, що дитина, яка має обох батьків, повинна мати утримання на рівні прожиткового мінімуму. Адже дитина, яка має двох працездатних батьків, вправі розраховувати на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи всі вищенаведені обставини, які мають істотне значення, у їх сукупності, суд приходить до висновку, що визначений позивачкою розмір аліментів у твердій грошовій сумі - 10000 грн. є непомірно обтяжливим для відповідача, а тому позов задовольняє частково та стягує з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 3000 грн., щомісячно починаючи з 30.03.2018 та до повноліття дитини. Положеннями ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Положеннями ч.1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Що стосується вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення . Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Як вказано у постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 року у справі № 749/106/17, положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. За частиною другою статті 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. У даній справі, звертаючись до суду з позовом, позивач просила стягнути з відповідача половину фактично понесених нею додаткових витрати в сумі 35835,95 грн. З матеріалів справи вбачається та підтверджується належними та допустимими доказами, що матір дитини понесла витрати по оплаті за медичне обстеження та лікування доньки в сумі 3171,60 грн. /а.с. 41, 55-57/, за відвідування донькою Talant school Наталії Могилевської в розмірі 20000 грн /а.с. 63-69/, та оплаті на навчання дитини в ліцеї туризму в сумі 9500 грн. /а.с. 35-38/. Вказані витрати є додатковими, такі висновки викладені у правових позиціях Верховного Суду в постановах від 01.04.2019 у справі № 545/819/18, від 20.03.2019 у справі № 183/1679/17. Отже, даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, враховуючи, що позивачем підтверджено понесення нею додаткових витрат на дитину, пов`язаних з її розвитком та лікуванням в сумі 32 674 грн., враховуючи обов`язок обох батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню половина понесених таких витрат в розмірі 16337 грн., а тому позов підлягає частковому задоволенню. Інші додаткові витрати не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому, стягненню з відповідача не підлягають. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судові витрати у справі, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом. На підставі викладеного,

Outcome: partial