Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

30 серпня 2016 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Територіальної громади в особі Курінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області з вимогою про визнання права власності в порядку спадкування. Позов обґрунтував тим, що 09 серпня 1996 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, до спадкового майна входить земельна частка (пай), а позивач є спадкоємцем за законом після померлої, у звязку із чим він звернувся до Бахмацької державної нотаріальної контори, але йому було відмовлено в оформленні права на земельну частку (пай), так як сертифікат на земельну часту (пай) був виданий покійній [PERSON] вже після її смерті. . У судове засідання сторони не зявилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач не заперечував проти задоволення позову. Судом на підставі частини другої статті 197 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановленні такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Згідно із копією свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 331972 (а.с.7) [PERSON] померла 09 серпня 1996 року. Померла [PERSON] мала право на земельну частку (пай) по колективному сільськогосподарському підприємству «Авангард» Курінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0195897 (а.с.10), довідкою відділу Держгеокадастру у Бахмацькому районі Чернігівської області про нормативну грошову оцінку від 29 серпня 2016 року № Г-274/0-279/6-16 (а.с.11). Свідоцтвом про народження серії ІІ-ЯР № 551044 (а.с.9) підтверджується, що позивач являється сином померлої [PERSON] Відповідно до довідки виконавчого комітету Курінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області № 1143 від 05 серпня 2016 року (а.с.8), на день смерті [PERSON], разом із нею були зареєстровані і проживали за адресою в [INFO] (Жовтнева), б.108: син - [PERSON], невістка-Гришко Л.Ф., внук [PERSON] Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11 березня 1997 року (а.с.40)підтверджується, що позивач є спадкоємцем після померлої. В судовому засіданні встановлено, що зазначений сертифікат на право на земельну частку (пай) на імя [PERSON] був виданий 10 вересня 1996 року, тобто після смерті спадкодавця, у звязку із чим позивач не може оформити своє право на земельну частку (пай) в порядку спадкування. (лист Бахмацької державної нотаріальної контори від 19 серпня 2016 року № 2034/02-14 (а.с.12)). З встановленого випливають наступні висновки. За змістом статті 524 Цивільного кодексу УРСР (1963 року), статей 1216; 1217; 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень статей 1,2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-ІУ право на земельну частку (пай) мають громадяни-спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є і свідоцтво про право на спадщину. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування», передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). А, пунктом 23 вказаної Постанови закріплено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. Положеннями статей 15, 16 ЦК, статтею 3 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частини другої статті 16 ЦК, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що позивач прийняв спадщину в установленому законом порядку після померлої [PERSON], але оформити своє право на земельну частку (пай) не має можливості, порушене право позивача підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права на земельну частку (пай) не порушує права та законні інтереси інших осіб.

Outcome: approved