Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

29 березня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, посилаючись на те, що син [PERSON] навчається на першому курсі денної форми навчання Криворізького факультету Дніпропетровського вищого державного університету внутрішніх справ, ІVрівня акредитації, на контрактній основі за кошти державного бюджету за спеціальністю «Право», термін навчання з 01 вересня 2018 року до травня 2022 року. Син знаходиться на повному її відповідач матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина не надає, у зв`язку з чим їх син потребує матеріальної допомоги на час навчання. У зв`язку із чим вимушена звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 24 квітня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду з відкриттям провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Позивач у судове засідання надала заяву в якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про проведення судового засідання у його відсутність. Правом надання відзиву на позов, відповідно до вимог ст.178 ЦПК України відповідач не скористався. Надав суду заперечення, у яких позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В обґрунтування зазначив, що вимога позивача про сплату аліментів у розмірі 2/3 від частини заробітку від усіх видів заробітку на утримання повнолітнього сина до досягнення ним 23-х років є незаконною, оскільки 1/3 частину під усіх видів заробітку він сплачує на користь [PERSON] відповідно до виконавчого листа № 413/3604/2012 від 21.08.2012 р. З довідки вбачається що утримані аліменти за 2018 рік в сумі 32 130,25 грн. перераховані на користь [PERSON] тобто заборгованості зі сплати аліментів у нього не має. Крім того, на його утриманні знаходяться непрацездатні батьки, та він сплачує аліменти на користь його неповнолітньої дитини. Позивачка не навела доказів того, що відповідач може надавати матеріальну допомогу. Окрім того, відповідач просить суд прийняти до уваги такі обставини: стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів, відсутність у відповідача об`єктивної змоги надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Третя особа у судове засідання надала заяву в якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 31.07.2012 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дітей. [PERSON] досяг повноліття та є студентом першого курсу денної форми навчання Криворізького факультету Дніпропетровського вищого державного університету внутрішніх справ, ІV рівня акредитації, на контрактній основі за кошти державного бюджету за спеціальністю «Право», термін навчання з 01 вересня 2018 року до травня 2022 року, що підтверджується довідкою від 12.03.2019 №467. За період з вересня 2018 року по лютий 2019 року отримав грошове забезпечення на загальну суму 1408,51 грн. Позивачка [PERSON] не працює, отримує щомісячну допомогу при народженні двох дітей в розмірі 2345 грн. Відповідач працює у Головному управління Національної поліції у Дніпропетровській області, отримує дохід. Відповідно до ч.9 ст. 83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Виходячи з встановлених вимог закону, додані до заперечення відповідачем письмові докази судом до уваги не приймаються, оскільки позивачем не надано підтвердження їх надіслання іншим учасникам справи. Відповідно ст.183 Сімейного кодексу України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Як встановлено судом старший син сторін по справі [PERSON] досяг повноліття, а отже аліменти, що були присуджені рішенням суду продовжують стягуватись лише на утримання молодшої неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] за вирахуванням частки, що припадала на другу дитину. У відповідності до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, судом встановлено, що повнолітній [PERSON] , який навчається на денній формі навчання, самостійного заробітку не має, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, що має їй забезпечуватись з боку обох батьків. Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною Постановою ВР № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. За змістом ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.02.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність у нього рухомого та нерухомого майна, та інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи об`єктивної можливості відповідача надавати матеріальну допомогу, а також враховуючи законодавчо закріплений обов`язок позивачки як матері дитини, також надавати матеріальну допомогу сину, що продовжує навчання, але не довше 23-х років. Заявленим позивачем розмір аліментів у розмірі 2/3 частини заробітку (доходу) відповідача у справі, суд вважає необґрунтованим та такими, що суперечать вимогам Закону України «Про виконавче провадження». Так, згідно ч.2 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів - 50 відсотків. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд також враховує матеріальне становище відповідача, який має на утриманні неповнолітнього сина, а також постійне місце роботи та стабільний дохід, суд вважає за можливе визначити аліменти в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 141 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial