Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

29.12.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання в порядку п.2 ст.101 ЦПК України, мотивуючи всій позов тим, що відповідач, який проживає за адресою: [INFO], ухиляється від сплати коштів за спожиті послуги з централізованого теплопостачання. Як наслідок, виникла заборгованість за надані послуги, яка станом на 29.11.2016 року складає 10\~149, 06 грн., з яких: - 2316, 91 грн. заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання за період з листопада місяця 2013 року по листопад місяць 2016 року (з врахуванням поточної сплати та щомісячних нарахувань); -6927, 06 грн. інфляційних втрат; -905, 09 грн. 3% річних. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з відповідною позовною заявою. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати в її відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановлений законом спосіб та у передбачені ним терміни. За таких обставин, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність представника позивача та відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечила проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання в тому, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.2 ст.60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» є організацією що надає населенню послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до умов визначених «Правилами надання послуг населенню з централізованого опалення та постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за №630 та Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року за №1875. Відповідач за адресою: [ADDRESS] забезпечується послугами централізованого теплопостачання, що надаються КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго». Порушуючи п.18 «Правил надання послуг населенню з централізованого опалення та постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінетом Міністрів України від 21.07.2005 року за №630 та п.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року за №1875, відповідач ухиляється від сплати заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання. Тому, станом на 29.11.2016 року за період з листопада місяця 2013 року по листопад місяць 2016 року у нього виникла заборгованість перед позивачем, яка складає 10\~149, 06 грн., з яких: - 2 316, 91 грн. - борг за спожиті послуги з централізованого теплопостачання; -6 927, 06 грн. інфляційних втрат; -905, 09 грн. 3% річних, що підтверджується відповідними розрахунками заборгованості, що наявні в матеріалах справи (а.с. 6-9). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Враховуючи викладене та ту обставину, що відповідач в добровільному порядку не розраховується з позивачем за надані послуги централізованого теплопостачання, суд дійшов висновку про задоволення позову. Також суд зазначає, що з відповіді Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 11.01.2017 року вбачається, що відповідач [PERSON] народився 23.02.1962 року, а не як зазначено у позові [INFO], а тому враховуючи те, що саме Департамент відповідає за ведення реєстру проживаючих осіб, тому в рішенні суду слід зазначити вірний рік народження відповідача, яким є 1963 рік. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позов на користь позивача задовольняється у повному обсязі, з відповідача на його користь слід стягнути судові витрати, які позивачем було сплачено при подачі позову до суду (судовий збір). На підставі викладеного та

Outcome: approved