Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

3 березня 2015 року о 09 годині 45 хвилин на перехресті вулиць 1-го Травня та вул. Ворошилова в м. Чернігів, [PERSON], керуючи автомобілем «ЗИЛ-ММЗ 555» державний номерний знак [NUMBER], не надав переваги в русі транспортному засобу «FIAT DOBLO», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], що рухався по головній дорозі, порушивши таким чином вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху України, в результаті чого відбулося зіткнення автомобілів. Винним в дорожньо-транспортній пригоді відповідно до постанови Деснянського районного суду Чернігівської області від 14 травня 2015 року визнано водія [PERSON] Внаслідок даної ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, а тому потерпілим [PERSON] була подана відповідна позовна заява до суду про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. До початку судового розгляду позивачем було подано письмову заяву про уточнення позовних вимог, зважаючи на наявність відповідної страхової компанії, де було застраховано цивільну відповідальність власника наземного транспортного засобу перед третіми особами, а також щодо розміру матеріальної шкоди, що підлягає стягненню з страхової компанії та відповідача. Ухвалою суду від 08.09.2015 року відмовлено у прийнятті уточненої позовної заяви. Рішенням Деснянського районного суду Чернігівської області від 17 вересня 2015 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 46746, 88 гривень та 1000 гривень моральної шкоди; 464,85 гривень судових витрат, а також стягнуто на користь держави з [PERSON] судовий збір в розмірі 487,20 гривень. В апеляційній скарзі [PERSON] просить змінити рішення Деснянського районного суду Чернігівської області від 17 вересня 2015 року в частині розміру суми майнової школи завданої позивачу [PERSON], та прийняти рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 9595,39 гривень матеріальної шкоди, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції невірно застосовано норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини. При розгляді справи було порушено вимоги ст. 31 ЦПК України та безпідставно відмовлено у прийнятті уточненої позовної заяви про стягнення матеріальної шкоди заподіяної позивачу із страхової компанії в межах ліміту відповідальності та решти коштів з відповідача. Ухвала суду про відмову у прийнятті уточнених позовних вимог не була направлена сторонам, чим судом порушено право апелянта на її оскарження та можливості вчинення інших процесуальних дій передбачених ЦПК України щодо зміни, уточнення позовних вимог. Крім того, апелянт вважає, що стягуючи суму матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд порушив норми матеріального права та не врахував доказів, що свідчили про наявність полісу обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності, таким чином не вирішивши питання про межі відповідальності страхової компанії та відповідача. На думку апелянта, відшкодуванню підлягає весь фактичний розмір матеріальної шкоди , що полягає у фактичних витратах особи, які вона вимушена понести для здійснення відновлювального ремонту, включаючи ПДВ 20% на всі його складові, а тому висновок суду про стягнення суми вартості відновлювального ремонту без врахування ПДВ у вартість ремонтних робіт, ремонтних матеріалів та складників є безпідставний та необґрунтований відповідною нормою матеріального права, яка визначає саме такий порядок відшкодування матеріальної шкоди. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. По справі встановлено, що 3 березня 2015 року о 09 годині 45 хвилин на перехресті вулиць 1-го Травня та вул. Ворошилова в м. Чернігів, [PERSON], керуючи автомобілем «ЗИЛ-ММЗ 555» державний номерний знак [NUMBER], не надав переваги в русі транспортному засобу «FIAT DOBLO», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], що рухався по головній дорозі, порушивши таким чином вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху України, в результаті чого відбулося зіткнення автомобілів. Постановою Деснянського районного суду Чернігівської області від 14 травня 2015 року винним у скоєнні ДТП було визнано [PERSON] та застосовано до нього стягнення за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу розміром 425 грн., яка порушником не оскаржувалася та набрала законної сили 26 травня 2015 року (а.с.9-10) Власником автомобіля «FIAT DOBLO 1.9 D Cargo» д.н.з. [NUMBER] є позивач [PERSON] ( а.с.8) Власником автомобіля «ЗИЛ-ММЗ 555» державний номерний знак [NUMBER] є відповідач [PERSON].( а.с.145) Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля № 84 від 3 квітня 2015 року, вартість матеріального збитку становить 77903 грн.65 коп., вартість відновлювального ремонту становить 46746 грн.68 коп.( а. с. 13-20) Відповідно до інформації, яка внесена до єдиної центральної бази даних МТСБУ ( ЦБД МТСБУ), страховиком ПАТ « Українська страхова компанія « Гарант-Авто» укладено внутрішній договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС № 8688584 з терміном дії з 7 травня 2014 року по 6 травня 2015 року по відношенню до транспортного засобу « ЗИЛ ММ 3555» д.н.з. [NUMBER].( а.с.110,146) Страхова сума( ліміт) за шкоду заподіяну майну становить 50000 гривень, розмір франшизи становить 0 гривень. Після настання страхового випадку, тобто після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 3 березня 2015 року, [PERSON] 6 березня 2015 року надіслало повідомлення про автоаварію до страхової компанії та страховою компанією відкрито справу у зв'язку з настанням страхового випадку, який стався 3 березня 2015 року. ( а.с.123) З витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб вбачається, що в страховій компанії ПАТ « Українська страхова компанія « Гарант-Авто» з 1 квітня 2015 року введений тимчасовий адміністратор ( а.с. 129- 135) Після ухвалення судом першої інстанції рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, [PERSON] звернувся з позовом до ПАТ« Українська страхова компанія « Гарант-Авто» про стягнення суми страхового відшкодування. Ухвалою судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 6 листопада 2015 року відкрито провадження у справі. ( а.с.122) Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції виходячи з вимог ст. 1188 ЦК України та враховуючи, що позивачем пред'явлено позовні вимоги до заподіювача шкоди [PERSON], прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування шкоди підлягають стягненню з заподіювача шкоди [PERSON] в межах суми вартості відновлювального ремонту вантажного мікроавтобуса «FIAT DOBLO 1.9 D Cargo» д.н.з. [NUMBER] необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 3 березня 2015 року, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу його складників, станом на час проведення дослідження - 3 квітня 2015 року, без врахування ПДВ у вартість ремонтних робіт, матеріалів та складників, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів подання до ПАТ « Українська страхова компанія «Гарант-Авто» заяви у відповідності до вимог ст.35 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Враховуючи обґрунтування шкоди визначеної у позовній заяві, характер адміністративного правопорушення, глибину душевних страждань, яких позивач зазнав внаслідок пошкодження його майна, ступеня вини [PERSON], вимоги розумності та справедливості, суд визначив розмір моральної шкоди в 1000 гривень. Апеляційний суд не погоджується з висновком суду в оскаржуваній частині рішення. За змістом ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до вимог ст.3 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється, як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальника. Згідно до ст. 21 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортних засобів без полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з п.13.1 ст.13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризики своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У відповідності до вимог ст.22 Закону України« Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст.1194 ЦК України при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Отже, суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст. 212-214 ЦПК України на зазначені вище положення закону та обставини справи уваги не звернув, неповно з'ясував фактичні обставини справи, що мають значення для правильного її вирішення, не з'ясував наявність у відповідача полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, безпідставно у порушення вимог ст.31 ЦПК відмовив у прийнятті уточненої позовної заяви, безпідставно не вирішив питання про можливість залучення до участі у справі страхової компанії, як відповідача в порядку передбаченому ст.33 ЦПК України, не вирішив питання про межі відповідальності страхової компанії та відповідача та дійшов передчасного висновку про часткове задоволення позову та стягнення коштів з відповідача. Виходячи з вище зазначеного та враховуючи, що позивач [PERSON] на час розгляду справи апеляційним судом звернувся до суду з позовом до ПАТ « Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення розміру збитків заподіяних йому в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 3 березня 2015 року, а також необґрунтованості в позовній заяві та наданих суду доказах розміру матеріальної шкоди, апеляційний суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу. Рішення суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди сторонами не оскаржується, а тому у відповідності до вимог ст. 303 ЦПК України апеляційним судом не переглядається. Зважаючи на наведене, рішення суду підлягає скасуванню в частині часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 46746, 88 гривень та ухваленням рішення в цій частині про відмову в задоволенні позовних вимог. Крім того, суд першої інстанції вирішуючи питання про розподіл судових витрат в порядку ст. 88 ЦПК України, судовим рішенням стягнув витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог з відповідача на користь позивача та достягнув судовий збір, який не був в повній мірі сплачений позивачем при подачі позову позивачем, з відповідача на користь держави. Оскільки позовні вимоги позивача щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди задоволені частково, а у задоволенні позову про відшкодування матеріальної шкоди відмовлено, то розмір судового збору підлягає зменшенню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial