Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

30 грудня 2019 року АТ «Універсал Банк» звернулося до Подільського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення суми боргу у вигляді трьох процентів річних за час прострочення виконання грошових зобов`язань. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20.05.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №068-2008-1212, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в сумі 75 700,00 доларів США, строком користування до 10.05.2024 року зі сплатою 12,45% річних, цільове призначення кредиту - на придбання майна, а саме: садового будинку у СТ «Верстатозавод» та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . В подальшому, 10 березня 2009 року, 27 березня 2009 року, 24 липня 2012 року між позивачем та [PERSON] укладалися додаткові угоди до кредитного договору, якими змінювався розмір плати за користування кредитом: з 10.03.2009 року по 09.03.2010 року встановлювалася ставка за користування кредитом на рівні 5,72% річних; з 10.03.2010 року по 09.03.2010 року по 09.03.2015 року - 13,80% річних; з 10.03.2015 року - 12,45% річних. Для забезпечення виконання зобов`язання позичальником за кредитним договором, 20 травня 2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 068-2008-1212-Р. У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору позивач заявив до відповідачів цивільний позов, який був задоволений повністю рішенням Подільського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2014 року у справі № 758/5210/14-ц та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 81 684,34 дол. США, що за офіційним курсом НБУ складає 871 743,44 грн. Оскільки рішення суду було виконано відповідачами лише частково, позивач з посиланням на ст. 625 Цивільного кодексу України, просить суд стягнути солідарно з відповідачів 3% річних, розмір яких за розрахунком позивача становить 4484,57 дол. США за розрахунковий період з 01.12.2016 по 30.11.2019 від суми непогашеного основного боргу 49828,53 дол. США. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 грудня 2019 року справу було передано у провадження судді Корнілової Ж.О. В порядку повторного авторозподілу справ між суддями 03 листопада 2020 року справу передано судді Захарчук С.С., а в подальшому, 29 січня 2021 року - судді Ковбасюк О.О. Ухвалою судді Ковбасюк О.О. від 22 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачам строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, підтримуючи позовні вимоги та не заперечуючи щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачі відзиву на позов не надали, в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. З огляду на викладене та за відсутності заперечень сторони позивача суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2014 року у справі № 758/5210/14-ц було задоволено цивільний позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» та стягнуто на його користь солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором №068-2008-1212 від 20.05.2008 в сумі 81 684,34 дол. США, що за офіційним курсом НБУ складає 871 743,44 грн. Вказаним рішенням суду було встановлено: 1) факт укладення між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та [PERSON] кредитного договору №068-2008-1212 від 20.05.2008; 2) факт укладення між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та [PERSON] договору поруки №068-2008-1212-Р від 20.05.2008 на забезпечення виконання зобов`язання позичальником [PERSON] зобов`язань за кредитним договором №068-2008-1212 від 20.05.2008; 3) факт отримання [PERSON] коштів за кредитним договором №068-2008-1212 від 20.05.2008; 4) факт неналежного виконання відповідачами умов кредитного договору №068-2008-1212 від 20.05.2008; 5) факт солідарного обов`язку [PERSON] та [PERSON] за кредитним договором №068-2008-1212 від 20.05.2008; 6) факт наявності у відповідачів заборгованості за кредитним договором №068-2008-1212 від 20.05.2008 в сумі 81684,34 дол. США. В силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України, відповідно до якої обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, суд вважає доведеними обставини, встановлені рішенням Подільського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2014 року у справі № 758/5210/14-ц та такими, що не підлягають доведенню при розгляді даної справи про стягнення з відповідачів трьох процентів річних, оскільки, ці обставини встановлені у справі, в якій брали участь ті самі особи, і рішення, яким встановлені ці обставини набрало законної сили 21 листопада 2014 року. Згідно п. 1.1. статуту Акціонерного товариства «Універсал Банк» в новій редакції, затвердженій позачерговими загальними зборами акціонерів ПАТ «Унівесал Банк» протокол № 2-2018 від 31.10.2018 та погодженій Національним банком України 20.12.2018, Акціонерного товариства «Універсал Банк» є правонаступником усіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», тип якого у відповідності до рішення загальних зборів акціонерів ПАТ «Універсал Банк» (протокол № 2-2018 від 31.10.2018) було змінено на приватне акціонерне товариство та який було перейменовано на Акціонерне товариство «Універсал Банк». Отже, в силу ст. 512 Цивільного кодексу України, Акціонерне товариство «Універсал Банк» є правонаступником прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», які випливають з кредитного договору №068-2008-1212 від 20.05.2008, а отже, позивач є особою, якій належать права вимоги за вказаним кредитним договором та які належать судовому захисту у разі їх порушення. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2014 році зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося, відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 12.12.2019 року залишок непогашеної заборгованості за рішенням суду становить 49828,53 дол. США; розмір 3% річних з непогашеної суми основного боргу за розрахунковий період з 01.12.2016 по 30.11.2019 становить 4484,57 дол. США. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 16.01.2019 № 464/3790/16-ц (14-465цс18), визначення 3 % річних у доларах США є правомірним, оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. З урахуванням вищенаведеного, перевіривши наданий розрахунок заборгованості, суд погоджується з порядком нарахування позивачем 3% річних, яка відповідає вимогам закону та положенням кредитного договору, та вважає, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими письмовими доказами, а тому вони вважаються судом доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідачів по 960,50 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved