Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

29.12.2018 року [PERSON] звернулася до суду і заявою, в якій просить суд встановити факт належності їй правовстановлюючого документу, виданого їй 28 грудня 2010 року на підставі розпорядження голови Золочівської РДА Харківської області № 844 від 25.12.2007 року Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], згідно якого [PERSON] передана у власність земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером [NUMBER], площею 5,3578 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Удянської сільської ради Золочівського району Харківської області. Свої вимоги мотивує тим, що вона була членом КСП «Удянське» Золочівського району і здобула право на земельну частку (пай). 28.12.2010 року на підставі розпорядження голови Золочівської районної державної адміністрації Харківської області № 844 від 25.12.2007 року їй був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], згідно якого їй була передана у приватну власність земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером [NUMBER], площею 5,3578 гектарів в межах згідно з планом, розташована на території Удянської сільської ради Золочівського району Харківської області. У серпня 2018 року при зверненні до реєстраційної служби при реєстрації договору оренди вище вказаної земельної ділянки, заявниці реєстратором було відмовлено у проведенні реєстрації через те що у державному акті невірно було вказано реєстраційний номер облікової картки платника податків заявниці, а саме [NUMBER] замість вірного [NUMBER]. Так, заявниця позбавлена можливості вільно розпоряджатися своєю власністю, у зв`язку з чим вона вимушена зараз звернутися до суду за захистом свого порушеного права. В судове засідання заявниця не з`явилася, через канцелярію суду завчасно подала письмову заяву, відповідно до якої заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила заяву задовольнити з наведених мотивів, судовий розгляд вказаної справи просила проводити без її участі. Представник заінтересованої особи Золочівський селищний голова Канівець Л.В. в судове засідання також не з'явився, через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати за відсутності їх представника, вирішення справи відніс на розсуд суду. Представник заінтересованої особи Головного управління Держгеокадастру у Харківській області за довіреністю від 03.01.2019 року № 32-20-0.14,2-3/62-19 Загурська А. в судове засідання також не з'явилася, засобами поштового зв'язку подала до суду письмові пояснення по суті справи, відповідно до яких зазначила, що відділом у Золочівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області було повідомлено, що виправлення ідентифікаційного номера у виданому [PERSON] державному акті на право власності на землю серії [NUMBER] не вбачається за можливе через те, що втратила чинність інструкція, затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999 року «Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, права колективної власності на землю і права постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди)», а згідно нової редакції Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що набула чинності 01 січня 2013 року, встановлює нові правила посвідчення та оформлення речових прав на землю. Також представник заінтересованої особи просила суд розглянути вказану справу відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням наданих учасниками справи пояснень та доказів, розглядати справу за відсутності їхнього представника. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого Золочівським РВ УМВС України в Харківській області 11.04.2001 року [PERSON] народилася 21 жовтня 1950 року в селі Уди Золочівського району Харківської області. 21.10.2003 року [PERSON] отримала дублікат картки фізичної особи - платника податків, відповідно до якого її ідентифікаційний номер: [NUMBER]. [PERSON] на праві приватної власності на підставі розпорядження Золочівської районної державної адміністрації Харківської області від 25.12.2007 року № 844 належить земельна ділянка площею 5,3578 га, розташована на території Удянської сільської ради Золочівського району Харківської області, земельна частка (пай), діл. № 72 (за межами населеного пункту) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 28.12.2010 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011069500040 (ідентифікаційний номер особи зазначений [NUMBER]). Як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6306315362018 від 31.07.2018 року земельна ділянка за кадастровим номером [NUMBER], що розташована на території Удянської сільської ради Золочівського району Харківської області, площею 5,3578 гектарів знаходиться у приватній власності [PERSON], паспорт громадянина України серії [NUMBER], податковий номер зазначено як [NUMBER]. З листа начальника відділу у Золочівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Трофімова В. у зв'язку з втратою чинності Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю і право постійного користування землею (в тому числі на умовах оренди) з 2013 року державні акти не видаються, а отже отримати новий державний акт взамін того, в якому міститься помилка, неможливо. За весь період видачі державних актів на право власності та на право постійного користування землею Інструкцією по їх заповненню заборонялося робити виправлення або помарки. Тому [PERSON] було запропоновано звернутися до суду. При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення»(далі постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. За таких обставин на підставі досліджених доказів, суд доходить висновку, що заявниця [PERSON] мала підстави для звернення до суду, бо у поза судовому порядку встановити факт належності правовстановлюючого документу вона не має можливості. В даний час питання оформлення права власності та права постійного користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що не передбачає видачі правовстановлюючих документів у вигляді паперових носіїв, як і внесення змін до раніше виданих паперових правовстановлюючих документів, відтак заявник позбавлений можливості захистити своє порушене право у інший спосіб, ніж звернутися до суду. Заявницею доведено, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 28.12.2010 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011069500040 був виданий їй [PERSON], проте помилково її ідентифікаційний номер в державному акті зазначений як [NUMBER] замість вірного [NUMBER]. Відтак, порушене право підлягає захисту у обраний заявницею спосіб, шляхом встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу.

Outcome: approved