Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

7 листопада 2017 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 1 липня 2017 року у простій письмовій формі він уклав з відповідачем договір позики грошових коштів на суму 70000 грн., за умовами укладеного договору [PERSON] взяв на себе зобовязання повернути позику в строк до 1 серпня 2017 року. 31 липня 2017 року у простій письмовій формі він уклав з відповідачем договір позики грошових коштів на суму 190\~000 грн., за умовами укладеного договору [PERSON] взяв на себе зобовязання повернути позику в строк до 1 вересня 2017 року. 1 серпня 2017 року у простій письмовій формі він уклав з відповідачем договір позики грошових коштів на суму 80\~000 грн., за умовами укладеного договору [PERSON] взяв на себе зобов»язання повернути позику в строк до 1 вересня 2017 року. У визначений у договорах строк, відповідач своїх зобов»язань не виконав. Посилаючись на вказані обставини, а також на вимоги ст.ст. 525, 526, 1049 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача 340\~000 грн. В судове засідання позивач не зявився. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. На підтвердження боргових зобов»язань [PERSON] надав для залучення до матеріалів справи три оригінали розписок, які складені власноручно відповідачем. Відповідач до суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов не подав. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав В судовому засіданні встановлено, що 1 липня 2017 року [PERSON] взяв у борг грошові кошти в сумі 70\~000 грн. у [PERSON], які зобовязався повернути до 1 серпня 2017 року, про що видав останньому розписку (оригінал розписки а.с. 31) відповідно до змісту якої, згідно мови оригіналу «Я, [PERSON] занял в долг у [PERSON] 70\~000 грн. (семдесят тисяч) обязуюсь отдать до 1.08.2017». 31 липня 2017 року [PERSON] взяв у борг грошові кошти в сумі 190\~000 грн. у [PERSON], які зобовязався повернути до 1 вересня 2017 року, про що видав останньому розписку (оригінал розписки а.с. - 32), відповідно до змісту якої, згідно мови оригіналу «Я [PERSON] занял у [PERSON] 190\~000 грн. (сто девяносто тысяч гривен) обязуюсь отдать 1.09.2017 в полном размере». 1 серпня 2017 року [PERSON] взяв у борг грошові кошти в сумі 80\~000 грн. у [PERSON], які зобовязався повернути до 1 вересня 2017 року, про що видав останньому розписку (оригінал розписки а.с. 33), відповідно до змісту якої, згідно мови оригіналу «Я, [PERSON] занял у [PERSON] 80\~000 грн. (восемдесят тысяч гривен) обязуюсь отдать до 1.09.2017». Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відсутність у боржника необхідних коштів також не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобовязання, як це передбачено статтею 617 ЦК України. На час розгляду справи договір відповідачем не виконаний, сума позики у встановлений договором строк позивачу не повернута. З огляду на вищезазначене, позовні вимоги про стягнення боргу за договором позики обґрунтовані та підлягають задоволенню. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. ст. 526, 625, 629, 1049 ЦК України,

Outcome: approved