Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

29.09.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] з вимогою про стягнення про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річнихвід простроченої сумипозики у загальному розмірі 108970,27 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 04.04.2014 року та виконавчого листа №294/1583/13-ц з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто суму боргу у розмірі 146483,29 грн., на момент звернення позивача до суду борг відповідачами залишається не повернутим, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідачів суми інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої сумиборгу розраховані за період, протягом якого зобов'язання відповідачів залишаються невиконаними. Відповідно до останньої редакції уточнених позовних вимог, станом на 07.10.2015 року позивач просить стягнути з відповідачів загальну суму заборгованості у розмірі 150064,54 грн. з урахуванням відсотків за користування позикою, інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суми боргу. Позивач у судове засідання не зявився. До суду подав заяву, в якій позивач заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності та одночасно зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] про розгляд справи були повідомлені належним чином шляхом опублікування оголошення про виклик відповідачів у пресі, однак, в судові засідання не зявились, причини незявлення суд не повідомили. На підставі статей 158, 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. У цивільній справі № 294/1583/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики заочним рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 04.04.2014 року позов задоволено та стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] заборгованість у розмірі 146483,29 грн. ( а.с. 9 ). На виконання даного рішення Чуднівським районним судом Житомирської області видано виконавчий лист № 294/1583/13-ц (а.с. 10), який перебуває на виконанні в Корольовському відділі державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції. У звязку з нарахуванням пенсії [PERSON] управлінням пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких категорій громадян [PERSON] управлінням ПФУ в Житомирській області, станом на дату видачі довідки від 21.09.2015 року, утримання із пенсії боржника не проводиться (а.с.14 ). Як вбачається з матеріалів справизобовязання відповідачів по сплаті на користь позивача боргу на даний час не виконано. Згідно зі\~статтею 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої\~статті 631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. У відповідності до частин першої та третьої\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Ухвалення рішення суду про стягнення грошової суми за договором позики за змістом частини третьої\~статті 1049 ЦК України\~не припиняє обов'язку позичальника сплати проценти за користування грошима, передбачені статтею 1048, та суму, передбачену статтею 625 цього Кодексу. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Крім того, згідно із частиною другою\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною першої\~статті 1050 ЦК України\~передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625\~цього\~Кодексу. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. При цьому індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (стаття 625 ЦК України) та проценти за позикою (стаття 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. Дана правова позиція підтверджена висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 02.09.2015 року у справі № 6-369цс15. Позивачем надано розрахунок суми інфляційних збитків, суми 3 % річних від простроченої суми та суми за користування позикою на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно наданого розрахунку сума інфляційного збільшення боргу за період з 01.09.2013 року по 30.06.2015 року становить 101010,00 грн. (а.с. 7-8). Враховуючи суму 3 % річних від простроченої суми за період з 11.09.2013 року по 25.09.2015 року, кількість днів прострочення - 745 днів, суму боргу - 130000 грн., відсоткову ставку 3%, сума 3% річних від простроченої суми становить 7960,27 грн. (а.с. 7). Згідно розрахунку відсотків за користування позикою на рівні облікової ставки Національного банку України за період користування позикою з 11.09.2013 року по 24.09.2015 року, враховуючи кількість днів користування позикою, суму боргу 130000,00 грн., відсоткову ставку НБУ, сума процентів за час користування позикою становить 41094,27 грн. (а.с. 31). Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення відсотків за користування позикою, інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суми боргує обґрунтованими та підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує у відповідності з вимогами статті 88 ЦПК України. На підставі наведеного вище обґрунтування та

Outcome: approved