Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

29 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в якому просить суд стягнути із [PERSON] на її користь як матері дітей аліменти на утримання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] до їх повноліття в розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги мотивує тим, що 16.02.2001 р. вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають трьох дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. На даний час вона з дітьми проживає окремо від відповідача. Вона (позивач) не має змоги самостійно утримувати дітей, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.174 ЦПК України - позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Встановлено, що відповідач є батьком[PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження [NUMBER] від 16.02.2001 року, [NUMBER] від 02.04.2003 року, [NUMBER] від 04.02.2005 року. Діти проживають разом з матір'ю і знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою В'язівської сільської ради № 933 від 28.11.2016 р. Згідно ст. 141 СК України - мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач офіційно працює трактористом машиністом ПрАТ «САД», отримує заробітну плату, позов про стягнення аліментів визнає. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд вважає за можливе прийняти визнання відповідачем позову. З урахуванням всіх цих обставин, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved