Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

29 листопада 2016 року [PERSON] звернулася з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно на весь час її інвалідності та хвороби, починаючи з дня подання заяви. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона перебувала в шлюбі з [PERSON] з 1996 року по 2003 рік та з 2008 року по 2011 рік (шлюб розривався, а потім укладався знову). Від шлюбу народилося двоє дітей - дочка [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Вона тривалий час хворіла, з червня 2006 року їй встановлено першу групу інвалідності, яка встановлювалася за медичними переоглядами також у 2008, 2011 роках. З квітня 2014 року інвалідність встановлена безстроково. Оскільки вона стала непрацездатною під час шлюбу з відповідачем, потребує постійного стороннього догляду, отримує незначну пенсію, якої не вистачає для проживання та лікування, а колишній чоловік [PERSON] працює за договорами, має задовільний стан здоровя та може надавати їй матеріальну допомогу, просить задовольнити позовні вимоги. Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові, та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Пояснив, що він також хворіє, ніде не працює, має на утриманні дітей. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 27 квітня 1996 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу у сторін народилася двоє дітей - дочка [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 7). 20 серпня 2003 року шлюб розірвано. 05 серпня 2008 року сторони уклали шлюб повторно, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6). 22 лютого 2011 року на підставі рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 03 лютого 2011 року шлюб розірвано, що підтверджується копією рішення суду (а.с. 13). Як вбачається з копії паспорта, в подальшому [PERSON] в новий шлюб не вступала (а.с. 3-4). Згідно частин 2-4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна палата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Як зазначено у ч.ч. 1-2 ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. З довідок Чернігівської обласної медико-соціальної експертної комісії (а.с. 15, 16, 17, 18) вбачається, що [PERSON] встановлена перша група інвалідності на строк з 01 червня 2006 року по 01 липня 2008 року, з 16 квітня 2008 року по 01 травня 2011 року, з 20 квітня 2011 року по 01 травня 2014 року, а з 30 квітня 2014 року - безстроково. Відповідно до довідки Варвинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області від 16 листопада 2016 року № 2184/04 щомісячний розмір пенсії [PERSON] по інвалідності внаслідок загального захворювання у травні-жовтні 2016 року становив 1\~348,85 грн. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» визначено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 01 січня 2016 року 1074 грн., з 01 травня 2016 року 1130 грн., з 01 грудня 2016 року -1247 грн. Оскільки [PERSON] отримує пенсію по інвалідності, що забезпечує прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні ч. 4 ст. 75 СК України. При вирішенні даної справи суд також дотримується вимог ст. 360-7 ЦПК України, відповідно до якої висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у постанові, є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та застосовує правову позицію Верховного Суду України, висловлену у справі № 6-3066цс15 від 13 квітня 2016 року, у якій зазначається, що за положеннями ст.75 СК України право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа (один з подружжя), яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що відповідач [PERSON] може надавати матеріальну допомогу. Натомість відповідачем надано ряд довідок, що підтверджують незадовільний стан його здоровя в звязку з захистом Батьківщини в зоні проведення АТО (а.с. 35, 36, 37, 38, 39, 40), а з його трудової книжки вбачається, що на даний час він ніде не працює (а.с. 41-44). Повний текст рішення складено 19 грудня 2016 року. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed