Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

31.08.2020 позивачзвернулася до суду з позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх малолітнього доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку відповідача, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказувала, що в період з 2010 по листопад 2019 вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , від яких у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] , батьком якої в свідоцтві про народження вказано відповідача. В листопаді 2019 їх фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинилися, дитини проживає з нею та знаходиться на її утриманні, а відповідач проживає окремо та не надає в добровільному порядку допомоги на утримання дитини, у зв`язку з цим вона змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач до суду не з`явилася, але через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала заявлені позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі ( а.с. 23). Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку визначеному законом, але до суду повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву та заяв з процесуальних питань не надав (а.с. 26, 29). У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів у силу ст. 280 ЦПК України. Розглянувши докази, подані позивачем в обґрунтування позовних вимог, встановивши правовідносини, які виникли між сторонами та яка правова норма підлягає застосуванню до них, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , виданого 17.02.2016 виконавчим комітетом Кіровської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (а.с. 4). Як вказувала позивач у позовній заяві та не заперечив відповідач, вони з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах, але з листопада 2019 проживають окремо, сімейних стосунків не підтримують, дитина проживає з позивачем, що також підтверджується довідкою з місця проживання (а.с. 7). Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Вказану обставину відповідач не заперечив. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402 «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, та інші обставини, які мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки відповідач є повнолітнім, фізично здоровим чоловіком, який здатен працювати та отримувати заробітну плату, інших аліментних зобов`язань не має, доказів протилежного відповідач суду не надав, тому суд приходить до висновку, що він має можливість виконувати обов`язок щодо матеріального забезпечення своєї малолітньої доньки. Беручи до уваги вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що забезпечить необхідний та достатній рівень гармонійного розвитку дитини, починаючи стягнення з 31 серпня 2020 і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ст. 141 ЦПК України, ст. 4, абз. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved