Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

31.10.2014 позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 145 855,13 доларів США та 2 560 772 грн. 37 коп. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 25.12.2006 між ВАТ «РОДОВІД БАНК», назва якого була змінена на ПАТ «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №15.3/СЖ-229.06.2, згідно умов якого, останньому було відкрито відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 198 000 доларів США зі сплатою за користування кредитними коштами в розмірі 15% річних та з кінцевим строком повернення 25.12.2009. Відповідно до додаткової угоди до кредитного договору від 16.04.2007, розмір відновлювальної кредитної лінії було збільшено до 420 000 доларів США. Оскільки відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, станом на 03.06.2014 у останнього утворилась заборгованість у загальному розмірі 145 855,13 доларів США та 2 560 772 грн. 37 коп., яка складається з: суми простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 129 096,05 доларів США, суми простроченої заборгованості за процентами в розмірі 16759,08 доларів США, загальної суми пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості в розмірі 2 327 956 грн. 76 коп., 3% річних від суми простроченої кредитної заборгованості в розмірі 232 815 грн. 61 коп. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на викладені в позові обставини, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні категорично заперечив проти задоволення позову, подавши через канцелярію суду письмові заперечення та заяву про застосування строку позовної давності. Заперечуючи проти задоволення позову, представник відповідача зазначив, що кінцевий строк повернення кредиту відповідно до кредитного договору встановлено 25.12.2009, будь-яких повідомлень з вимогами виконати забов'язання за вказаним договором він не отримував і такі дані матеріали справи не містять. У зв'язку з чим вважає, що позивачем пропущено встановлений ст.ст. 256, 258 ЦК України строк звернення з вказаним позовом до суду, а тому наявні підстави згідно з ч.4 ст. 257 ЦК України для відмови у задоволенні позову. Одночасно зазначив, що наданий представником позивача розрахунок заборгованості є необґрунтований, оскільки не підтверджений первинними документами відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Таким чином вважає позов безпідставним та необґрунтованим. Суд, заслухавши представника позивача та представника відповідача, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами шляхом їх дослідження, приходить до наступного. Як встановлено судом, 25.12.2006 між ВАТ «РОДОВІД БАНК», назва якого згідно Статуту була змінена на ПАТ «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №15.3/СЖ-229.06.2, згідно умов якого, останньому було відкрито відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 198 000 доларів США зі сплатою за користування кредитними коштами в розмірі 15% річних та з кінцевим строком повернення 25.12.2009. (а.с.7-10) Договором про внесення змін до вказаного кредитного договору від 16.04.2007, укладеного між тими ж сторонами відповідачу було збільшено розмір відновлювальної кредитної лінії до 420 000 доларів США та з кінцевим строком повернення по 25.12.2009 включно. (а.с.11) Договором про внесення змін до вказаного кредитного договору від 07.08.2008, укладеного між тими ж сторонами внесено зміни, відповідно до яких позивач відкрив відповідачу відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі в розмірі 298 000 доларів США строком повернення по 25.12.2009 включно.(а.с.12) Позивач виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором перед відповідачем, надав відповідачу суму кредиту в розмірі 1 140769 доларів США, що підтверджується наданими представником позивача заявами на видачу готівки №283_61 від 25.12.2006, № 5367_13 від 24.03.2008, №426_893 від 17.04.2007, 1367_5 від 18.03.2008, №426_1077 від 23.03.2007, №426_909 від 16.04.2007, 1691_30 від 10.03.2008, №283_39 від 10.01.2007, №4127 від 21.08.2007, №1366_41 від 10.01.2007, №283_620 від 15.08.2007, №283_25 від 19.02.2007, №426 від 14.02.2007, №426_14 від 21.03.2007, №283_19 від 01.03.2007, №1691_14 від 31.03.2008, №1366_24 від 23.11.2007, №1366_40 від 16.11.2007, №1367_17 від 14.03.2008, №283_879 від 10.05.2007, №1367_117 від 06.2008, №1366_7 від 05.10.2007.(а.с.19-31) Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У відповідності зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу - ст.526 ЦК України. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з п.п.4.1, 4.2. кредитного договору, відповідач, який є позичальником, взяв на себе зобов'язання погашати кредит та сплачувати позивачеві нараховані проценти за користування кредитом щомісячно до 10 числа кожного місяця включно, починаючи з місяця наступного за звітнім, а також 25.12.2009 або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитами. Разом з тим, взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, зокрема, з погашення суми кредитів, процентів та пені відповідачем не були виконані, в звязку з чим станом на 03.06.2014 у останнього утворилась заборгованість. Відповідно до п.4.5 кредитного договору позичальник зобов'язаний за порушення строків повернення кредитів та/або сплати процентів за користування кредитами, сплачувати Банку пеню за кожний день прострочки у розмірі подвійної процентної ставки, яка вказана у п.1.3 цього Договору, від суми простроченого платежу. Згідно наданого представником позивача розрахунку, правильність якого перевірена судом, заборгованість за кредитним договором станом на 03.06.2014 складає 361 452 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ (1долар США=11.877564 грн.) складає 4 293 176 грн. 01 коп., яка складається з: суми простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 129 096,05 доларів США, суми простроченої заборгованості за процентами в розмірі 16759,08 доларів США, суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в розмірі 171 680,06 доларів США, суми пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту в розмірі 24316,08 доларів США, 3% річних від суми простроченої кредитної заборгованості в розмірі 19 601,29 доларів США, що підлягає стягненню відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. (а.с.6) Суд не погоджується з доводами представника відповідача з приводу необґрунтованого розрахунку заборгованості за кредитним договором, оскільки в судовому засіданні останній не довів його необґрунтованість. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Отже, та обставина, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання з погашення кредиту, процентів та пені за кредитним договором, в судовому засіданні знайшла своє підтвердження, а тому позовні вимоги в цій частині доведені, разом з цим задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( ст. 257 ЦК). Згідно з п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені); Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Як встановлено судом, відповідач зобов'язався погашати кредит та проценти щомісяця до 10 числа включно кожного календарного місяця, наступного за звітнім. (п.4.2 кредитного договору) Таким чином, оскільки умовами кредитного договору передбачено здійснення позичальником погашення кредиту та процентів щомісячними платежами, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Згідно наявних в наданих суду матеріалів справи даних, відповідач припинив виконувати свої зобов'язання за вказаним кредитним договором з 11.07.2007, що не заперечувалось представником відповідача в судовому засіданні, кінцевий строк повернення кредиту згідно з п.1.1 цього договору встановлено 25.12.2009. З огляду на викладене та враховуючи наведені норми, позивач повинен був звернутися до суду з даним позовом про стягнення заборгованості за кредитом, процентів та 3% річних у межах трирічного строку, тобто до 11.07.2010, або 12.07.2010, а з позовом про стягнення пені у межах річного строку позовної давності, обрахування якого розпочалось з датою закінчення строку дії кредитного договору, а саме з 25.12.2009 по 25.12.2010. За таких обставин, враховуючи, що позивач звернувся до суду з вказаним позовом 27.10.2014, суд дійшов висновку, що строк позовної давності, в межах якого позивач повинен був звернутися до суду за захистом своїх прав пропущений, про що також було заявлено відповідачем, а відтак відсутні підстави згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України для задоволення позову. У зв'язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню не підлягають. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed