Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

31.03.2021року судом зареєстровано позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 21.08.2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] позичив відповідачу грошові кошти в сумі 1\~000 доларів США, які останній зобов`язувався повернути [PERSON] до 31.12.2018 року. Позичені кошти були передані [PERSON] під час укладення договору позики, про що відповідач написав розписку. У строк, визначений договором, суму позики відповідач не повернув. 02.03.2021 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про відступлення права вимоги, предметом якого є передача права вимоги [PERSON] згідно з розпискою (договором позики) від 21.08.2018 року до [PERSON] у зв`язку з невиконанням останнім зобов`язання. Досудову вимогу позивача про повернення грошових коштів відповідач не виконав, грошей за договором позики від 21.08.2018 року не повернув. Відповідно до ст.ст. 625, 629, 1046 ЦК України позивач [PERSON] просив стягнути з відповідача загальну суму боргу за розпискою від 21.08.2018 року 33\~136,82 грн., з яких: 27\~960 грн. сума боргу, 3\~293,39 грн. інфляційні, 1\~884,43 штрафні санкції та судовий збір 908 грн. 07.04.2021 року було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у даній справі (а.с. 18). В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав. Просив його вимоги задоволити в повному обсязі. Суду пояснив, що він познайомив свого товариша [PERSON] з [PERSON] , який позичив у [PERSON] гроші в розмірі 1\~000 доларів США та написав розписку 21.08.2018 року. Однак у строк до 31.12.2018 року позичені кошти не повернув. [PERSON] неодноразово пред`являв вимоги про повернення грошей, але [PERSON] лише обіцяв розрахуватись з боргом. На підставі договору про відступлення права вимоги від 02.03.2021 він придбав у [PERSON] право вимоги до [PERSON] за розпискою від 21.08.2018 року, сплативши Жирухіну А.В. 1\~000 доларів США. Просив стягнути з відповідача на його користь загальну суму боргу за розпискою від 21.08.2018 року та судовий збір 908 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомленийзавчасно та належним чином,з матеріалами справи був ознайомлений, відзиву на позов не подавав. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З урахуванням вимог статей 223,\~280 ЦПК України\~суд провів заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 21.08.2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 1\~000 доларів США до 31.12.2018 року, про що відповідач надав розписку (а.с. 6), оригінал якої знаходиться у позивача та був оглянутий в судовому засіданні. Позикодавець [PERSON] виконав умови договору позики від 21.08.2018 року та передав грошові кошти позичальнику [PERSON] , який, в порушення взятих на себе зобов`язань, борг не повернув. Таким чином, сторони в належній формі досягли згоди з істотних умов договору позики щодо його предмету, порядку і строку виконання і даний договір відповідає вимогам\~ст. 1046 ЦК України. 02.03.2021 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про відступлення права вимоги, предметом якого є передача права вимоги за договором позики від 21.08.2018 року (а.с. 8). 02.03.2021 року відповідачу [PERSON] було направлене повідомлення про заміну кредитора та досудова вимога про повернення грошових коштів (а.с. 8-11), проте відповідач її не виконав, грошей за договором позики від 21.08.2018 року не повернув. Наявність оригіналу розписки у [PERSON] свідчить про невиконання умов договору позики відповідачем. Правовідносини, що виникли між сторонами із договору позики та договору про відступлення права вимоги, є зобов`язальними, і регулюються нормами глави\~47,\~48,\~51,\~71 ЦК України. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України). Згідно\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. \~ \~ \~ \~На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ч. 2 ЦК України). Відповідно до вимог\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). \~ \~ \~ \~Згідно ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Станом на день розгляду даної справи борг за договором позики від 21.08.2018 року відповідач не повернув, тому сума боргу підлягає стягненню з [PERSON] . Відповідно до вимог частини 1\~ст. 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Згідно ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, який не був оспорений відповідачем, загальна сума боргу [PERSON] за розпискою від 21.08.2018 року складає 33\~136,82 грн., з яких: 27\~960 грн. сума боргу, 3\~293, 39 грн. інфляційні, 1\~884,43 3 % річних та судовий збір 908 грн. \~ \~ \~ \~Разом з тим, враховуючи, що позика надавалась в іноземній валюті, а саме в доларах США, позов в частині стягнення інфляційних в сумі 3\~292,39 грн., задоволенню не підлягає. Індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях (постанова КЦС ВС від 3 березня 2021 року у справі № 130/2604/18). \~ \~ \~ \~Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг\~за договором позики від 21.08.2018 року станом на 30.03.2021 року в сумі 27\~960 грн., що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 30.03.2021 року становить еквівалент 1\~000 доларів США, 3% річних від простроченої суми 1\~884 грн., а також судовий збір в сумі 908 грн. згідно ст. 141 ЦПК України, сплата якого підтверджена квитанцією від 24.02.2021 (а.с. 12). Висновки щодо можливості ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті і порядку визначення у рішенні еквівалента суми боргу в національній валюті містяться також у постанові ВП ВС від 4 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц, від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16.

Outcome: approved