Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

8 вересня 2015 р., [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, який в подальшому, після проведення за ухвалою суду від 30.11.2015 р. судової будівельно-технічної експертизи від 08.09.2017 р., уточнили та в остаточній редакції якого від 15.12.2017 р., просили суд, виділити їм обом в натурі 14/25 частини житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. [PERSON] (колишня вул. Калініна), буд. 129, смт. Овідіополь, Одеська область, що становить реальну частку та складаються з наступного : в житловому будинку, позначеному на плані під літ. «А»: житлову «1-5», площею 12,0 кв.м., житлову «1-6», площею 11,6 кв.м.; в прибудові, позначеній на плані під літ. «А№»: тамбур «1-7», площею 2,2 к.в.м., житлову «1-8», площею 9,1 кв.м., кухню «1-9», площею 9,5 кв.м., санвузол «1-10», площею 6,2 кв.м., загальною площею 48,4 кв.м., житловою площею 32,7 кв.м.; 16/25 огорожі «№ 6», довжиною 20,51 м.; каналізацію «№ 8»; хвіртку «№ 9»; 57/100 огорожі «№ 10», довжиною 12,42 м.; вимощення «І», визнавши за ними право власності на 14/25 часток вказаного будинку з господарчими будівлями та спорудами, встановити їм порядок користування земельною ділянкою, площею 1821 кв.м., яка, відповідно до додатку № 3, який є невідємною частиною висновку, проходить наступним чином : від точки перетину відрізків розділової межі земельної ділянки з боку головного фасаду, із довжинами 13,32 м. та 12,52 м., у глибину двору, по прямій довжиною 12,69 м., паралельній лівій бічній межі житлового будинку (літ. «А»), яка проходить на відстані 1,0 м. від цієї межі будинку; поворот направо, по прямій, довжиною 1,41 м., до точки перетину лівого бічного фасаду житлового будинку (літ. «А») та головного фасаду веранди (літ. «а»); поворот наліво та по міжквартирним перегородкам, згідно варіанту поділу житлового будинку в додатку № 2, із відрізками, із довжинами 0,13+0,51+3,64+0,25+3,57+2,78+0,16 м., до точки перетину правого бічного фасаду житлового будинку (літ. «А») та тильного фасаду прибудови (літ. «А№»); далі по лінії продовження по прямій, довжиною 4,92 м.; поворот наліво, по прямій, довжиною 49,37 м., до перетину із лінією тильного фасаду земельної ділянки в точці, що знаходиться на відстані 21,75 м. від правого кута тильного фасаду земельної ділянки. Вхід на ділянку залишити з боку головного фасаду ділянки, з вул. Л. [PERSON], через ворота «№ 2» та стягнути з відповідача на їхню користь судові витрати, посилаючись на неможливість поділу вищевказаного нерухомого майна, яке належить їм та відповідачу (колишньому чоловікові [PERSON] та батькові [PERSON]Ю.) на праві спільної часткової власності з вини відповідача, з яким неможливо досягти домовленості про виділ їхніх часток в натурі. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримала свій уточнений позов в редакції від 15.12.2017 р. та просила суд його задовольнити. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, надіславши до суду клопотання, в яких повністю підтримала позов до свого батька, просила його задовольнити та слухати справу за її відсутністю, не заперечуючи проти ухвалення судом заочного рішення по справі (а.с. 30,31,36,151,154,165). Відповідач в судовому засіданні позов не визнав з підстав, неможливості технічного поділу в натурі спірного будинку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та висновок судової будівельно-технічної експертизи № 9/17 від 08.09.2017 р., суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, повязаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 18 ЦПК України встановлено - судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обовязковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси. У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобовязати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд - не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відмова від визнання обставин приймається судом, якщо сторона, яка відмовляється, доведе, що вона визнала ці обставини внаслідок помилки, що має істотне значення, обману, насильства, погрози чи тяжкої обставини, або що обставини визнано у результаті зловмисної домовленості її представника з другою стороною. Про прийняття відмови сторони від визнання обставин суд постановляє ухвалу. У разі прийняття судом відмови сторони від визнання обставин вони доводяться в загальному порядку. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили - не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили - не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обовязковою для суду. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з обєктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи. У разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів. Відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин - суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності до ст. 356 ЦК України - власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади Статті 357,358 ЦК України передбачають, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Згідно із ст.ст. 360,361 ЦК України - співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до умов ст.ст. 364,365 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ - право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Відповідно до ст. 367 ЦК України - майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» - зокрема передбачено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, це можливо - якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація, яка визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. В спорах про поділ будинку в натурі, учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного співвласника - суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у звязку з чим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності на це - дозволу виконкому місцевої Ради, як це передбачено ст. 152 ЖК України. Якщо сторона оспорює рішення виконкому щодо дозволу на переобладнання та перепланування і воно є необґрунтованим, суд може не погодитись з ним, мотивуючи це в рішенні. У судовому засіданні встановлено, що на підставі ухвали Овідіопольського райсуду Одеської області від 15.08.2006 р., яка набрала законної сили 26.08.2006 р. і була зареєстрована в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 03.11.2006 р. про затвердження мирової угоди сторін, вищевказаний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, смт. Овідіополь, вул. Л. Українки (колишня Калініна), 129 належить сторонам по справі на праві приватної спільної часткової власності, по 78/300 часток кожному, що підтверджується вищевказаною ухвалою суду та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12412507 від 06.11.2006 р. (а.с. 21-23). Відповідно до довідки Овідіопольської с/р Овідіопольського району Одеської області від 26.08.2015 р. № 02-07/927 земельна ділянка площею 0,2800 га, на якій розташований житловий будинок № 129 по вул. Калініна в смт. Овідіополь не передана у власність, рішення на передачу у власність ділянки селищною радою не приймалось, державний акт (свідоцтво про право власності) не видавався, кадастровий номер не присвоєний та ділянка знаходиться у фактичному користуванні співвласників будинку (а.с. 15). Рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 27.02.2014 р., яке набрало законної сили 11.03.2014 р. було визнано за відповідачем [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті свого рідного брата [PERSON], померлого 08.02.2013 р. на 22/100 частин житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, смт. Овідіополь, вул. Калініна, 129, які належали померлому [PERSON] на підставі ухвали Овідіопольського райсуду Одеської області від 15.08.2006 р. про затвердження мирової угоди, яка набрала законної сили 26.08.2006 р. та на земельну ділянку, площею 2,52 га, що знаходиться за адресою : Одеська область, Овідіопольська селищна рада, масив № 70, ділянка № 2/2, яка належала померлому [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0328209 (із змінами від 20.09.2002 р.) (а.с. 24-25). Рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 15.09.2014 р., яке набрало законної сили 26.09.2014 р. було розірвано шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON], зареєстрований 10.02.1995 р. (актовий запис № 7), в якому народилась донька сторін позивачка [PERSON], [INFO] (а.с. 12,13,14). Згідно довідки ВРАЦСу Овідіопольського РУЮ Одеської області № 60-03-72 від 10.05.2006 р. 25.02.1989 р. у ВРАЦСу Овідіопольського РУЮ Одеської області зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON] (актовий запис № 12) та 28.01.1994 р. у ВРАЦСі Овідіопольського РУЮ Одеської області зареєстровано розірвання шлюбу, запис акту про розірвання шлюбу № 23 (а.с. 14). Відповідно до рішення Овідіопольської с/р Овідіопольського району Одеської області від 21.01.2016 р. № 65-VII була перейменована вул. Калініна в смт. Овідіополь на вул. [PERSON] (а.с. 47). Суд встановив, що на сьогодні, внаслідок відсутності домовленості між сторонами з приводу виділення в натурі своїх часток у спірному будинку і порядку користування земельною ділянкою, позивачки проживають окремо від відповідача. Відповідно до призначеної ухвалою суду від 30.11.2015 р. судової будівельно-технічної експертизи, 14.09.2017 р. на адресу надійшов висновок судової будівельно-технічної експертизи № 9/17 від 08.09.2017 р., відповідно до якої, ринкова вартість житлового будинку з господарчими будівлями і спорудами, розташованого за адресою : Одеська область, смт. Овідіополь, вул. Лесі Українки (Калініна), № 129, отримана порівняльним підходом станом на 08.09.2017 р., без урахування ПДВ та земельної складової, становить: 401 645 грн. При оцінці ринкової вартості 156/300 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які належать в рівних частках по 78/300 частин кожній позивачці [PERSON] та [PERSON], що розташовані за адресою: Одеська область, смт.Овідіополь, вул. Лесі Українки (Калініна), № 129, експертом враховуються пропозиції з продажу аналогів з подальшим визначенням ринкової вартості 156/300 їх частини. Таким чином, ринкова вартість 156/300 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які належать в рівних частках по 78/300 частин кожній позивачці [PERSON] та [PERSON], що розташовані по вул. Лесі Українки (Калініна), № 129, в смт.Овідіополь Одеської області, отримана порівняльним підходом станом на 08.09.2017р., без урахування ПДВ та земельної складової, становить: 15446 у.о. х 156/300 = 8032 у.о., або 401 645 х 156/300 = 208855 грн. Всього ринкова вартість 156/300 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами з урахуванням земельної складової (земельної ділянки, площею 0,1821 га) = 208855 грн. + 581015 грн. = 789870 грн. при чому, експертом було запропоновано 2 варіанти поділу спірного будинку та 2 варіанти порядку користування земельною ділянкою, з яких позивачками було обрано 1-й варіант поділу будинку та 1-й варіант порядку користування земельною ділянкою, а саме : співвласницям [PERSON] та [PERSON] з часткою 156/300 пропонується виділити (див. табл. 5) - в житловому будинку (літ. «А»): - Житлову «1-5», пл. 12,0 м2, вартістю 37767 грн. ; - Житлову «1-6», пл. 11,6 м2, вартістю 36508 грн. ; - Прибудову (літ. «А1»), у складі приміщень: - Тамбур «1-7», пл. 2,2 м2, вартістю 12281 грн. ; - Житлова «1-8», пл. 9,1 м2, вартістю 50801 грн. ; - Кухня «1-9», пл. 9,5 м2, вартістю 53034 грн. ; - Санвузол «1-10», пл. 6,2 м2, вартістю 34612 грн. ; - 16/25 огорожі «№6», довжиною 20,51 м., вартістю 4165 грн. ; - Каналізацію «№8», вартістю 430 грн. ; - Хвіртку «№9», вартістю 2250 грн. ; - 57/100 огорожі «№10», довж. 12,42 м., вартістю 3381 грн. ; - Вимощення «І», вартістю 7127 грн. Всього : 242 356 грн. ; загальна площа: 48,4 м2 (на 3,8 м2 більше ідеально належної) ; житлова площа: 32,7 м2 (на 8,4 м2 більше ідеально належної). Реальна частка складає 14/25 (242356 грн./433868 грн.), що більше ідеально належної частки на 1/25. Вхід ззовні у дану частину житлового будинку здійснюється з боку головного фасаду житлового будинку (тут і далі головним фасадом вважається фасад з боку вул. [PERSON] (Калініна)) через тамбур «1-7» (див. додаток № 2). Співвласнику [PERSON] з часткою 144/300 пропонується виділити (див. табл. 6): - Веранду (літ. «а»), у складі приміщення веранди «1-1», площею 9,3 м2, вартістю 19078 грн. ; - В житловому будинку (літ. «А»): Кухню «1-3», пл. 14,1 м2, вартістю 44376 грн. ; Житлову «1-4», пл. 14,0 м2, вартістю 44061 грн. ; - Літня кухня (літ. «Б»), вартістю 35297 грн. ; - Навіс (літ. «б»), вартістю 950 грн. ; - Сарай (літ. «Г»), вартістю 17568 грн. ; - Погріб з шийкою (літ. «Д»), вартістю 10670 грн. ; - Ворота «№2», вартістю 7001 грн. ; - Вимощення «№3», вартістю 4050 грн. ; - Цистерну «№4», вартістю 3603 грн. ; - 9/25 огорожі «№6», довж. 11,56 м., вартістю 2348 ; - 43/100 огорожі «№10», довж. 9,22 м., вартістю 2510 грн. Всього: 191 512 грн.; загальна площа: 37,4 м2 (на 3,8 м2 менше ідеально належної) ; житлова площа: 14,0 м2 (на 8,4 м2 менше ідеально належної). Реальна частка складає 11/25 (191512 грн./433868 грн.), що менше ідеально належної частки на 1/25. Вхід ззовні у дану частину житлового будинку здійснюється з боку лівого бічного фасаду житлового будинку через Веранду (літ. «а») (див. додаток № 2). З урахуванням запропонованих варіантів поділу для ізоляції квартир, що виникнуть внаслідок розподілу, необхідно виконати наступні роботи по переплануванню та переобладнанню даного будівельного обєкту. Співвласницям [PERSON] та [PERSON] з часткою 156/300 (див. табл. 7) : в приміщенні «1-5»: улаштування неармованих глухих цегляних перегородок; просте штукатурення поверхонь стін всередині будівлі цементно-вапняним розчином по каменю, вартістю 1606 грн. Співвласнику [PERSON] з часткою 144/300 (див. табл. 8) : в приміщенні «1-4»: розбирання каркасу із брусів каркасно-обшивних дерев'яних стін; Установлення дверних коробок від розбирання в дерев'яних стінах; установлення дверних полотен зовнішніх від розбирання, вартістю 446 грн. Для співвласника [PERSON] з часткою 144/300 також передбачається переобладнання частини приміщення веранди «1-1» у санвузол шляхом встановлення перегородки, відповідного обладнання та інженерних комунікацій. Вартість цих робіт не визначалась, тому що спочатку на ці переобладнання необхідна розробка та затвердження в установленому законодавством порядку проектної документації. Першому та другому співвласникам необхідно виконати роботи по організації та підключенню квартир житлового будинку до самостійних інженерних комунікацій (електрозабезпеченню, водопроводу, каналізації, газопостачанню, з установкою самостійних лічильників, а також, системи опалення з установкою опалювальних котлів), вартість робіт по яким не визначалась, тому що спочатку кожному із співвласників потрібна розробка та узгодження в установленому законодавством порядку проектної документації на прокладку внутрішніх та зовнішніх інженерних комунікацій і отриманням необхідних дозволів у відповідних інстанціях. До завершення робіт по організації та підключенню квартир, що виділяються, до самостійних інженерних комунікацій існуючі інженерні комунікації залишаються у загальному користуванні обох співвласників. Сума грошової компенсації, належної співвласнику [PERSON] з часткою 144/300 від співвласниць [PERSON] та [PERSON] з часткою 156/300 за відмінність від ідеальної частки у володінні житловим будинком з господарчими будівлями та спорудами, складає : 242356 грн. - 225611 грн. = 16745 грн. Співвласницям [PERSON] та [PERSON] з часткою 156/300, пропонується визначити порядок користування зазначеною земельною ділянкою, площею 1821,0 м2, в тому числі ділянка під особисте користування під належними будівлями і спорудами, прилегла до них і не зайнята під забудовами. Вхід на ділянку залишити з боку головного фасаду ділянки, з вул. [PERSON] (Калініна), через Хвіртку «№9». Співвласнику [PERSON] з часткою 144/300, пропонується виділити земельну ділянку, площею 1681,0 м2, в тому числі ділянка під особисте користування під належними будівлями і спорудами, прилегла до них і не зайнята під забудовами; Вхід на ділянку залишити з боку головного фасаду ділянки, з вул. [PERSON] (Калініна), через Ворота «№2». Лінія поділу буде проходити наступним чином : від точки перетину відрізків розділової межі земельної ділянки з боку головного фасаду, із довжинами 13,32 м. та 12,52 м., у глибину двору, по прямій, довжиною 12,69 м., паралельній лівій бічній межі житлового будинку (літ. «А»), яка проходить на відстані 1,0 м. від цієї межі будинку; поворот направо, по прямій, довжиною 1,41 м., до точки перетину лівого бічного фасаду житлового будинку (літ. «А») та головного фасаду веранди (літ. «а»); поворот наліво та по міжквартирним перегородкам (див. варіант поділу житлового будинку в додатку 2), із відрізками, із довжинами 0,13+0,51+3,64+0,25+3,57+2,78+0,16 м., до точки перетину правого бічного фасаду житлового будинку (літ. «А») та тильного фасаду прибудови (літ. «А1»); далі по лінії продовження по прямій, довжиною 4,92 м.; поворот наліво, по прямій, довжиною 49,37 м., до перетину із лінією тильного фасаду земельної ділянки в точці, що знаходиться на відстані 21,75 м. від правого кута тильного фасаду земельної ділянки (а.с. 107-148). У відповідності до приписів ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачок підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1218 грн., як підтверджені документально (а.с. 2,3,34). Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним частково задовольнити вказаний позов, з урахуванням необхідності стягнення з позивачок на користь відповідача грошової компенсації за відмінність від ідеальної частки у володінні житловим будинком з господарчими будівлями та спорудами, яка складає : 242356 грн. - 225611 грн. = 16745 грн.

Outcome: partial