Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

2 березня 2021 року Кредитна спілка «Самопоміч» звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві зазначає, що 28 листопада 2019 р. між Кредитною спілкою «Самопоміч» та позичальником - [PERSON] , членом кредитної спілки «Самопоміч» з 27.07.2006 р., було укладено кредитний договір за № RD0000000182, відповідно до якого кредитна спілка надала їй кредит в розмірі 20000 грн. 00 коп. (двадцять тисяч гривень 00 копійок) на умовах плати за користування кредитними коштами в розмірі 57% річних. Кредит надавався строком на двадцять чотири місяці. У відповідності до пункту 4.1. кредитного договору № RD0000000182 від 28.11.2019 р. та Додатку 1 до договору № RD0000000182 від 28.11.2019 р., позичальник брав на себе зобов`язання сплачувати щомісячно 1414 грн. 37 коп., що складається з частини основної суми кредиту та процентів за користування кредитними коштами починаючи з 28.12.2019 року до 28.11.2021 року. За період з 28.11.2019 р. по 28.12.2020 р. боржником було сплачено 7200 грн. 00 коп., з яких 961 грн. 03 коп. - повернено частину основної суми кредиту та 6238 грн. 97 коп. становлять проценти за користування кредитними коштами. З грудня місяця 2019 року позичальником постійно порушувались умови кредитного договору щодо строків внесення та повноти сплати платежів. З 29.12.2020 року [PERSON] не було здійснено жодної сплати у виконання даного кредитного договору. У забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] , що випливають з кредитного договору № RD0000000182 від 28.11.2019 р., між КС «Самопоміч», гр. [PERSON] та [PERSON] 28.11.2019 р. було укладено договір поруки № RD0000000091-П. Кредитна спілка неодноразово зверталася до боржника - [PERSON] та поручителя - [PERSON] з вимогами щодо необхідності дотримання умов кредитного договору та договору поруки, та погашення простроченої заборгованості, але усі усні та письмові вимоги кредитної спілки боржником та поручителем були проігноровані, залишені без належного реагування та задоволення. Таким чином, станом на 24 лютого 2021 року заборгованість по кредитному договору № RD0000000182 від 28.11.2019 р. становить 15335 грн. 30 коп. (п`ятнадцять тисяч триста тридцять п`ять гривень 30 копійок), що складається з 7993 грн. 24 коп. - суми простроченого основного боргу по кредиту та 7342 грн. 06 коп. - процентів за користування кредитними коштами. Крім того непрострочена сума кредиту становить - 11045 грн. 73 коп. Просять стягнути з [PERSON] та [PERSON] , як солідарних боржників на користь Кредитної спілки «Самопоміч» 26381 грн. 03 коп. (двадцять шість тисяч триста вісімдесят одна гривня 03 копійки) заборгованості згідно кредитного договору № RD0000000182 від 28.11.2019 року, договору поруки RD0000000091-П від 28.11.2019 року та 2270 грн. 00 коп. судового збору, сплаченого позивачем (а.с.3-4). Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 16.04.2021 року відкрито провадження у справі (а.с.1-2). 28 вересня 2021 року відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості, згідно якого просила у задоволенні позовних вимог позивача - відмовити повністю, а провадження у справі - закрити. В обґрунтування поданого відзиву, надає пояснення, що Кредитною спілкою «Самопоміч» було їй надано фінансову послугу шляхом укладення договору № RD0000000182 від 28.11.2019 року. За період з 28.11.2019 р. по 28.12.2020 р., у виконанні вищевказаного кредитного зобов`язання, боржником було сплачено 7200 грн. 00 коп. Звертає увагу суду, що Договір про надання позики № RD0000000182 від 28.11.2019 року та Додаток №1 до Договору містить ознаки Кредитного договору, посилаючись на ст. ст. 5, 7, 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Оскільки надання коштів з умовою сплати процентів це фінансова послуга, яка потребує наявності ліцензії відповідно до Закону України від 12.07.2001 р. №2664-ІІІ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», то кошти в позику під процент або в кредит можуть надавати лише фінустанови - резиденти або нерезиденти, на яких вимога щодо отримання ліцензії для надання таких послуг на території України, не поширюється. Також позивачем не надано пояснення щодо суми заборгованості за Договором № RD0000000182 від 28.11.2019 року та згідно Договору поруки RD0000000091-П від 28.11.2019 р. у сумі 26381,03 грн, а саме, не надано пояснення щодо нарахування заборгованості за відсотками. Тому, заявлені позивачем суми процентів до стягнення не ґрунтуються на умовах договору і наданому самим же позивачем розрахунку, а тому і не підлягають задоволенню. Іншого належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи, умовами договору, позивач не представив, хоча в цій частині саме на ньому лежить процесуальний обов`язок доказування, а тому цей конкретний позов не може бути задоволений, оскільки він є необґрунтованим, а позовні вимоги - недоведені. Надані позивачем розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлені робітниками організації - є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідачів. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми непогашеного кредиту. Документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно нормам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Проте, позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредита та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, і також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними. Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов`язком позивача, який він не виконав, оскільки не довів належними та допустимими доказами її розмір. Також, звертає увагу, що розмір нарахованих відсотків, значно перевищує розмір заборгованості за кредитом. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін, з посиланням на ст.21 ЗУ «Про споживче кредитування». Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦКУ). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Вимога позивача за первісним позовом про стягнення з відповідача пені відповідно до наведеного розрахунку знаходиться поза межами річного строку позовної давності. Згідно ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Позивачем не зазначено відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Також, матеріали справи не містять доказів (поштових квитанцій) направлення позивачем досудових вимог про необхідність сплати простроченої заборгованості. Таким чином зазначені обставини не підтверджені доказами у справі. Досудові вимоги про необхідність сплати простроченої заборгованості, не надають права кредитної спілки для звернення до суду за достроковим стягненням всієї суми заборгованості за кредитом. Зазначене протирічить нормам законодавства, а також умовам кредитного договору. Аналізуючи матеріали цивільної справи 451/281/21, у матеріалах справи відсутні будь-які документи та докази, що підтверджують факт звернення позичальника до [PERSON] про дострокове погашення суми заборгованості за кредитом, тому позовна заява про стягнення кредитної заборгованості є поданою з порушенням норм матеріального та процесуального права, є необґрунтованою та передчасною (а.с.51-57). Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.49). Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористався представник позивача. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с.47,48). Причини неявки в судове засідання суду не повідомили. Також відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила врахувати його при розгляді справи та у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, а провадження у справі закрити (а.с.51-57). Із врахуванням наведеного, на підставі ч.4 ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів. Згідно з ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи, чого не заперечив представник позивача. Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд встановив, що 28 листопада 2019 р. між Кредитною спілкою «Самопоміч» та позичальником - [PERSON] , членом кредитної спілки «Самопоміч» з 27.07.2006 р., було укладено кредитний договір за № RD0000000182, відповідно до якого кредитна спілка надала їй кредит в розмірі 20000 грн. 00 коп. (двадцять тисяч гривень 00 копійок) на умовах плати за користування кредитними коштами в розмірі 57% річних (а.с.6-13,16). У відповідності до пункту 4.1. кредитного договору № RD0000000182 від 28.11.2019 р. та Додатку 1 до договору № RD0000000182 від 28.11.2019 р., позичальник брав на себе зобов`язання сплачувати щомісячно 1414 грн. 37 коп., що складається з частини основної суми кредиту та процентів за користування кредитними коштами починаючи з 28.12.2019 року до 28.11.2021 року (а.с.11-13, 13-зворот). Позивач КС «Самопоміч» свої зобов`язання за договором та угодою виконала в повному обсязі, а саме надала відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором (а.с.15). Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 24.02.2021 року загальний розмір заборгованості - 26381 грн. 03 коп., з яких 19038 грн. 97 коп. - основна сума кредиту та 7342 грн.06 коп. проценти за користування кредитом (а.с.21-22). Згідно з ст.629 ЦПК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до вимог ст.ст.1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплати проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Судом також встановлено, що згідно з договором поруки RD0000000091-П від 28 листопада 2019 року поручитель [PERSON] взяла на себе обов`язок відповідати за зобов`язаннями [PERSON] , які виникають із вищевказаного кредитного договору № RD0000000182. Відповідно до п. 1.1. договору поруки RD0000000091-П від 28 листопада 2019 року, Поручитель зобов`язується перед Кредитодавцем відповідати за своєчасне та повне виконання Боржником Зобов`язання за Кредитним договором. У відповідності до п. 2.1. вищевказаного договору поруки, у разі порушення Боржником виконання Зобов`язання Кредитодавець має право вимагати від Поручителя виконання зобов`язання Боржника перед Кредитодавцем згідно з умовами Кредитного договору в порядку, передбаченому цим Договором. Згідно з п. 3.1. договору поруки RD0000000091-П від 28 листопада 2019 року, Поручитель відповідає по зобов`язаннях Боржника за вищевказаним кредитним договором перед Кредитодавцем усім належним йому на праві власності майном у тому ж обсязі, що і Боржник, включаючи сплату основного боргу та процентів (а.с.14-14 зворот). Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу. Враховуючи вищенаведене, а саме те, що відповідач внаслідок неналежного виконання умов укладеного між сторонами договору кредиту допустив заборгованість перед позивачем, тому у останнього є всі підстави відповідно до Договору вимагати погашення відповідачем існуючої заборгованості. Таким чином, [PERSON] відповідає перед КС «Самопоміч» за порушення зобов`язань [PERSON] у такому ж обсязі, як і вона сама, включаючи сплату основного боргу та процентів. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. На даний час відповідачі продовжують ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашають заборгованість за кредитними договорами № RD0000000182 від 28.11.2019 року, договору поруки RD0000000091-П від 28.11.2019 року, що є порушенням законних прав та інтересів КС «Самопоміч». Також, щодо мотивів відповідача [PERSON] , викладених в відзиві на позовну заяву, суд зазначає наступне. Згідно частини другої статті 1 Закону України «Про кредитній спілки» кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом. Згідно змісту статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» кредитна спілка виступає фінансовою організацією, що надає фінансові послуги. При цьому фінансовою послугою є операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третьої особи за власний рахунок або за рахунок цієї особи з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. За змістом ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» видача ліцензії - надання суб`єкту господарювання права на провадження виду господарської діяльності або частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, шляхом прийняття органом ліцензування рішення про видачу ліцензії, про що робиться запис у ліцензійному реєстрі. Здобувач ліцензії - суб`єкт господарювання, який звернувся в установленому законодавством порядку до органу ліцензування із заявою про отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності або частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню. Ліцензіат - суб`єкт господарювання, який має ліцензію. Ліцензія - право суб`єкта господарювання на провадження виду господарської діяльності або частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню. Кредитній спілці «Самопоміч» видано безстрокову ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, що підтверджується розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №470 від 02.03.2017 року (а.с.24). Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. За змістом статтей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. За змістом ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Оскільки відповідачами порушене зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплаті процентів за користування ними, що встановлені умовами кредитного договору, то станом на 24.02.2021 року загальний розмір заборгованості - 26381 грн. 03 коп., з яких 19038 грн. 97 коп. - основна сума кредиту та 7342 грн.06 коп. - проценти за користування кредитом, згідно статті 625 ЦК України та ч.ч.3,4 Договору, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, здійснений і підписаний головним бухгалтером та Головою правління КС «Самопоміч» Л.М. Приходько і [PERSON] (а.с.21-22 зворот). За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.6.1, п.п.2 п. 7.1 Кредитного договору № RD0000000182 від 28 листопада 2019 року, позичальник має право в будь-який час повністю або частково достроково повернути споживчий кредит, у тому числі шляхом збільшення суми періодичних платежів. Позичальник зобов`язаний повідомити Кредитодавця про намір дострокового повернення кредиту у письмовій або усній формі не пізніше ніж за 1 день до дати дострокового погашення кредиту. У разі прострочення Позичальником виконання зобов`язань зі сплати платежів за Договором можуть настати правові наслідки, встановлені Договором або законом, зокрема: дострокове повернення Позичальником кредиту з підстав та в порядку, передбаченому розділом 6 Договору (а.с.11-13). Кредитна спілка зверталася до боржника - [PERSON] та поручителя - [PERSON] з вимогами щодо необхідності дотримання умов кредитного договору та договору поруки, та погашення простроченої заборгованості, але на час розгляду справи, вимоги кредитної спілки боржником та поручителем були проігноровані, залишені без належного реагування та задоволення, що підтверджується листами №1105 від 09.12.2020 року, №1106 від 09.12.2020 року, №57 від 15.01.2021 року, №58 від 15.01.2021 року та рекомендованими повідомлення про отримання поштового відправлення (а.с.17-17-зворот, 18-18 зворот, 19-19 зворот, 20-20 зворот). Таким чином, відповідач не виконує умови договору у добровільному порядку, заборгованості за основною сумою кредиту, заборгованості за платою, заборгованості по відсотках, 57 % річних згідно статті 625 ЦК України та розділу 6,7 Договору, підлягають стягненню з відповідача достроково. Окрім цього, відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Певний період часу, початок якого визначений календарною датою або подією, починається з наступного дня після вказаної дати або дня події, які, в свою чергу, до цього строку не включаються. Частинами 1, 5 ст.261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що посилання відповідача про застосування строку позовної давності щодо стягнення неустойки (пені, штрафу) задоволенню не підлягає, (а.с.56) оскільки позивач звернувся до суду про стягнення суми кредиту та процентів за користування кредитом. Окрім іншого, суд вважає за необхідне зазначити про відсутність підстав для закриття провадження у справі, на яке посилається відповідач у своєму відзиві на позовну заяву, оскільки таке суперечить вимогам ст.255 ЦПК України, яка містить вичерпний перелік підстав для закриття провадження у справі. Враховуючи вищенаведене, суд погоджується з доводами представника позивача, натомість відповідачем, що є його процесуальним обов`язком, не доведено підставність своїх заперечень наведених в відзиві на позовну заяву, оскільки такі спростовуються належними та допустимими доказами, доводами позовної заяви, які знаходяться в матеріалах справи. Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Перевірка достовірності доказів проводиться судом у процесі дослідження доказів. Суд визнає достовірними докази, якщо за результатами перевірки та дослідження цих доказів підтверджується правильність відомостей, які в них містяться. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.5 ст.81 та ч.2 ст.83 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд приходить до висновку, що позивачем надані належні, допустимі, достовірні та достатні докази, взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, на підтвердження своїх позовних вимог, на підставі яких судом встановлені обставини та факти, що обґрунтовують вказані вимоги. Відповідно до положень ст.ст. 541, 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і будь - кого з них окремо. У зв`язку з цим, суд робить висновки, що позовні вимоги необхідно задовольнити, стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в сумі 26381 грн. 03 коп. (двадцять шість тисяч триста вісімдесят одну гривню 03 копійки) та судові витрати в сумі 2270 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень, 00 копійок).

Outcome: approved