Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

30.01.2017 р. позивач [PERSON] звернулась до Веселівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. 16.02.2017 р. позивач надала суду заяву про збільшення позовних вимог та зміну підстав позову. Де зазначила, що 29 січня 2014 року вона уклала із Відповідачем [PERSON] договір купівлі продажу квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу та зареєстровано у реєстрі за № 190. Ціна вказаного договору становила 216 000 гривень, яку вона повністю виплатила Відповідачу у день укладення договору, про що прямо зазначено у п. 4 зазначеного договору. Укладенню договору купівлі-продажу передували правовідносини із завдатку. Так, 20.01.2014 року вона передала Відповідачу в якості завдатку 1500 (одну тисячу п'ятсот) доларів США, що прямо зазначено у розписці, написаної та підписаної Відповідачем власноручно. Кошти за договором купівлі - продажу вона передала Відповідачу у національній валюті України у сумі 216 000 грн. У свою чергу Відповідач обіцяла їй повернути завдаток. На виконання вимог законодавства України, які діяли на момент укладення та виконання зазначеного договору розрахунки за договором проводилися у безготівковій формі через банківську установу. Так, вона відкрита у банківській установі рахунок, внесла на нього кошти та платіжним дорученням №1 від 29.01.2014 року перерахувала кошти за договором на рахунок Відповідачу. Ці обставини підтверджуються копіями платіжного доручення, про яке йдеться, та квитанцією №1 від 29.01.2014 року про здійснення касової операції. У подальшому, Відповідач 1 500 доларів США їй не повернула та уникала зі нею спілкування. Крім ціни за вказаним договором купівлі - продажу, Відповідач також отримала від неї ще 1 500 доларів США та неправомірно їх у себе утримує. Посилаючись на ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України вважає що безпідставно набуте майно підлягає поверненню навіть у тому випадку, коли підстава, на якій це майно було набуте згодом відпала.За наявними фактичними обставинами, Відповідачка набула кошти завдатку від неї на законних підставах, але в подальшому, коли позивач виплатила ціну за вище вказаним договором купівлі-продажу підстава набуття коштів завдатку відпала та Відповідачка зобов'язана була повернути їй ці кошти добровільно. На той момент комерційний курс долара США до гривні складав 27,5 гривні за 1 долар США. Вважає, що з Відповідача належить стягнути еквівалент 1 500 доларів США за вище вказаним курсом - 41 250 гривень (1 500 дол. США X 27,5 грн. = 41 250 грн.). Посилаючись на положенням ч.1 ст. 1214 Цивільного кодексу України зазначає, що Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. Майно, яке безпідставно утримує в себе Відповідач складається із іноземної валюти. Щодо цього виду майна існує легальний спосіб отримати доход через передання його у депозит до банківської установи. Депозитна пропозиція ПАТ Акціонерний комерційний банк «ІНДУСТРІАЛБАНК» передбачав відсоткову ставку на валютний депозит у розмірі 7% річних, що зазначено у довідці банку вих. №12/1 від 16.02.2017 р. Відповідач неправомірно користується валютними цінностями у період з 29.01.2014 по 28.01.2017 року, що складає три роки. Доход від депозиту у розмірі 1500 доларів США за три роки складає 315 доларів США, що із урахуванням курсу долара США до гривні станом на дату подачі цього позову складає 8 662,5 гривень. Із урахуванням вище наведеного, вважає, що з Відповідача також належить стягнути доход, яка вона отримала, або мала реальну можливість отримати за час неправомірного утримання у себе належних їй валютних цінностей. Крім того зазначила що на момент подачі цього позову їй не відоме місце реєстрації Відповідача, але їй достовірно відомо, що вона проживає за адресою [ADDRESS], та цей будинок на підставі договору купівлі-продажу від 20.06.2016 року належить Відповідачу на праві власності. Відомості про право власності Відповідача на вказаний будинок зазначені у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (відповідне роздрукування до позову додається). У відповідності до положень ч. 9 ст. 110 Цивільного процесуального кодексу України( що діяв на час звернення до суду) у випадку коли місце реєстрації проживання або перебування відповідача невідоме, позов пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). На виконання зазначених положень закону вважаю необхідним визначити місце пред'явлення позову за місцем знаходження майна Відповідача - у Веселівський районний суд Запорізької області. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача. Позивач та її представник в судове засідання не прибули, написали заяви про те щоб справа слухалась в їх відсутність на позовних вимогах наполягають. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не прибули , представник двічі надавав заяви про перенесення слухання справи на іншу дату у зв'язку з зайнятістю то в кримінальному процесі то в іншому процесі м. Запоріжжя, підтверджуючих документів на 23.11.2017 року та на 22.01.2018 року суду не надав. За таких обставин суд вважає за необхідне продовжити розгляд справи у відповідності до ч 4 ст. 223 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів(постановляє заочне рішення) Всі учасники процесу повідомлені належним чином, про що свідчать відповідні документи. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, що беруть участь справі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до наданих пояснень у судовому засіданні відповідача [PERSON] встановлено, що відповідач заперечує проти позовних вимог. Підтвердила, що нею написана розписка про отримання завдатку в сумі 1500 доларів США за продаж квартири відповідно до договору купівлі продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу та зареєстровано у реєстрі за № 190. Вважає що зазначена сума завдатку увійшла в повну суму розрахунку і це питання не виникало протягом майже трьох років. Розписку про завдаток позивач їй не повернула та вона і не наполягала так як вважала що розрахунок проведено повністю з сумою завдатку. вважає що позивач [PERSON] її ошукала. Просить суд відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі. Дослідивши докази які надані сторонами, ознайомившись з письмовими поясненнями сторін, документами, заслухавши пояснення представників та відповідача в період розгляду справи, суд вважає що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних питань. Як встановлено судом,що 29 січня 2014 року сторони уклали договір купівлі продажу квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу та зареєстровано у реєстрі за № 190. Ціна вказаного договору становила 216 000 гривень, яку вона повністю виплатила позивачем [PERSON] Відповідачу у день укладення договору, про що прямо зазначено у п. 4 зазначеного договору. Укладенню договору купівлі-продажу передували правові відносини із завдатку. Так, 20.01.2014 року вона передала Відповідачу в якості завдатку 1500 (одну тисячу п'ятсот) доларів США, що прямо зазначено у розписці, написаної та підписаної Відповідачем [PERSON] власноручно. Кошти за договором купівлі - продажу вона передала Відповідачу у національній валюті України у сумі 216 000 грн. У свою чергу Відповідач повинна була або оговорити про це в договорі про включення суми завдатку в повну суму розрахунку або повернути завдаток На виконання вимог законодавства України, які діяли на момент укладення та виконання зазначеного договору розрахунки за договором проводилися у безготівковій формі через банківську установу. Був відкритий у банківській установі рахунок, позивач внесла на нього кошти та платіжним дорученням №1 від 29.01.2014 року перерахувала кошти за договором на рахунок Відповідача. Ці обставини підтверджуються копіями платіжного доручення, та квитанцією №1 від 29.01.2014 року про здійснення касової операції. У подальшому, Відповідач 1 500 доларів США їй не повернула та уникала з нею спілкування. Крім ціни за вказаним договором купівлі - продажу, Відповідач також отримала від неї ще 1 500 доларів США та неправомірно їх у себе утримує. Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок з належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до ч.1 ст. 1214 Цивільного кодексу України, Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. Майно, яке безпідставно утримує в себе Відповідач складається із іноземної валюти. Щодо цього виду майна існує легальний спосіб отримати доход через передання його у депозит до банківської установи. Відповідно до розрахунку і пояснень позивача,депозитна пропозиція ПАТ Акціонерний комерційний банк «ІНДУСТРІАЛБАНК» передбачала відсоткову ставку на валютний депозит у розмірі 7% річних, що зазначено у довідці банку вих. №12/1 від 16.02.2017 р. . Доход від депозиту у розмірі 1500 доларів США що за три роки складає 315 доларів США, що із урахуванням курсу долара США до гривні станом на дату подачі цього позову складає 8 662,5 гривень. Відповідач неправомірно користується валютними цінностями у період з 29.01.2014 по 28.01.2017 року, що складає три роки. Доход від депозиту у розмірі 1500 доларів США за три роки складає 315 доларів США, що із урахуванням курсу долара США до гривні станом на дату подачі цього позову складає 8 662,5 гривень. Із урахуванням вище наведеного, суд вважає, що з Відповідача [PERSON] також належить стягнути доход, яка вона отримала, або мала реальну можливість отримати за час неправомірного утримання у себе належних їй валютних цінностей. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача [PERSON]. в користь позивача [PERSON] підлягають стягненню понесені ннею судові витрати по оплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 640 грн., та 320 гривень за оплату розгляду заяви забезпечення позову На підставі викладеного,

Outcome: approved