Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

5.12.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом просив суд визнати відповідача колишню дружину [PERSON] Нігору Нажимівну такою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі №1 по вул.Бахчиванджи, буд. 5, корп. 1 у місті Маріуполі Донецької області, яка є його власністю, з тих підставах, що остання з 17.12.2013 року зареєстрована за вказаною адресою, але 24.11.2016 року добровільно покинула квартиру, забрала все своє майно та проживає зараз за іншою адресою. В судовому засіданні позивач [PERSON], його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, за наведеними обставинами та наданими доказами наполягали на їх задоволенні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що тривалий час знає сімю позивача [PERSON], бо є родичкою, доглядала хвору мати позивача. За її присутності, у листопаді 2016 року, відповідач [PERSON], забравши речі, покинула вказану квартиру, в якій проживала, після цього до теперішнього часу вона в квартирі не проживає. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про час, місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, про причини своєї неявки суду не повідомила, її неявка у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи по суті, так як матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спірних правових відносин. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Враховуючи позицію позивача, заслухавши покази свідка, дослідивши представлені докази, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному об'ємі, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири №1 по вул.Бахчиванджи, буд. 5, корп. 1 у місті Маріуполі Донецької області на підставі: свідоцтва про право власності на житло №29043/н від 19.03.2004 року; свідоцтва про право на спадщину серії ВТМ №093115 від 9.10.2013 року, у спадковому реєстрі за №55106286; договору дарування 2/3 частки квартири від 22.10.2013 року, зареєстрованого в реєстрі за №7-683. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-НО №477113, зареєстрований 16.10.2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що складено відповідний актовий запис №569, після державної реєстрації шлюбу дружина отримала прізвище [PERSON]. За особистим рахунком №1 на квартиру №1 по вул.Бахчиванджи, буд. 5, корп. 1 у місті Маріуполі, з 17.12.2013 року в квартирі значиться зареєстрованою [PERSON] Згідно рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 27.09.2017 року у цивільній справі №263/8392/17 шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано, після розірвання шлюбу за [PERSON] залишено прізвище «Кечеджи». Відповідно до акту про не проживання від 19.06.2017 року, складеного комітетом самоорганізації населення «Хмельницький», відповідач [PERSON] не проживає у квартирі №1 по вул.Бахчиванджи, буд. 5, корп. 1 у місті Маріуполі з 24.11.2016 року по теперішній час. Із доданих позивачем документів із цивільної справи №263/910/18 договором оренди жилого приміщення від 8.06.2017 року, актом №2 від 17.01.2018 року про фактичне місце проживання, відповідач [PERSON] разом з неповнолітнім сином [PERSON], [INFO], на теперішній час проживає за адресою: [INFO]. Згідно ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно положень ст.64 ЖК України: до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство; якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Згідно ст.156 ЖК України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. За ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим приміщенням у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що [PERSON] Нігора Нажимівна, [INFO], будучи колишнім членом сімї власника квартири [PERSON] більше року не проживає в спірній квартирі без поважних причин, її майна в квартирі не має, квартиру вона покинула добровільно, про що свідчать покази свідка, досліджені належні та допустимі письмові докази. З урахуванням викладеного та положень матеріального права, суд дійшов висновку, що [PERSON] Нігора Нажимівна, [INFO], втратила право користування жилим приміщенням у квартирі №1 по вул.Бахчиванджи, буд. 5, корп. 1 у місті Маріуполі, тому її слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням у будинку. Оскільки позивач не наполягав на стягненні з відповідача судових витрат, суд прийшов до висновку про недоцільність їх стягнення.

Outcome: approved