Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

30 травня 2017 року, [PERSON] звернувся до суду з названим позовом, в якому просив суд, розірвати шлюб з відповідачкою, зареєстрований 19 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (актовий запис № 784), в якому у них народився малолітній син [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що спільне життя у них з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння і втрату фізичних та духовних зв'язків між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та обов'язки з ведення спільного господарства та виховання малолітньої дитини, намагання зберегти сімейні стосунки між ними не привели до бажаного результату, у зв'язку з чим, подружні відносини між ними припинились з середини 2016 року, з цього часу вони проживають окремо один від одного. В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, особисто під підпис, причини неявки не повідомив, однак надав до суду письмову заяву, в якій посилаючись на ст. 158 ЦПК України повністю підтримав позов, просив його задовольнити і слухати справу без його участі (а.с. 19). Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила, однак надала до суду письмову заяву, в якій повністю визнала позов та на підставі ст. 158 ЦПК України, просила суд слухати справу за її відсутністю (а.с. 20). Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що офіційно, шлюб між позивачем та відповідачкою був зареєстрований 19 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (актовий запис № 784), що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 19.07.2014 року, в якому у подружжя народився малолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.01.2016 р., (а.с. 5,6). З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у позивача з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння і втрату фізичних та духовних зв'язків між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та обов'язки з ведення спільного господарства та виховання малолітньої дитини, намагання зберегти сімейні стосунки між ними не привели до бажаного результату, у зв'язку з чим, подружні відносини між ними припинились з середини 2016 року, з цього часу вони проживають окремо один від одного. Статтею 24 СК України передбачено - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. Одночасно, статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку допомогою фізичного або психічного насильства - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 24 СК України передбачено - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено - позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах, враховуючи матеріали позову, а також позицію позивача та відповідачки, викладених у їхніх письмових заявах на адресу суду про згоду з позовом, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин - буде суперечити інтересам та свободам позивача, малолітньої дитини та моральним засадам суспільства.

Outcome: approved