Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

29.10.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Комунального закладу «Роздільнянська центральна районна лікарня», [PERSON] про стягнення моральної шкоди, заподіяної злочином. Свої вимоги мотивує тим, що 28 серпня 2009 року, внаслідок халатного та некомпетентного відношення до своїх службових обов'язків лікарів та медичного персоналу Комунального закладу «Роздільнянська центральна районна лікарня», - при пологах померла його сестра, [PERSON]. [INFO] року, через вищевикладені обставини, слідом за його сестрою помер її новонароджений син - його племінник [PERSON]. 02.09.2014 року вироком Роздільнянського районного суду Одеської області колишнього завідуючого акушерсько-гінекологічним відділенням Комунального закладу «Роздільнянська центральна районна лікарня» [PERSON] було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 140 ч. 2 КК України; призначено покарання у вигляді обмеження волі на строк 3 роки та з позбавленням на 3 роки права обіймати посади, пов'язані з наданням медичної допомоги; на підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. На підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» [PERSON] звільнено від відбування основного та додаткового покарання.. Позивач зазначає, що смерть його племінника завдала йому величезну моральну шкоду. Посилаючись на вищезазначені обставини, [PERSON] просив суд: стягнути з Комунального закладу «Роздільнянська центральна районна лікарня» та з [PERSON] на його користь моральну шкоду в розмірі по 500 000 грн. Представник позивача - [PERSON], який діяв за довіреністю від 04.12.2014 року, в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник Комунального закладу «Роздільнянська центральна районна лікарня» - адвокат [PERSON], який діяв за ордером та витягом з угоди про надання правової допомоги в судовому засіданні з позовними вимогами [PERSON] не погодився, надав суду заперечення, в яких зазначив, що [PERSON] в судовому засіданні по кримінальній справі був відсторонений як потерпілий та в задоволенні аналогічного позову йому було відмовлено, у зв'язку з тим, що він являється дядею умерлого [PERSON], тобто він не є близьким родичем, а також він не мешкав з ним однією сім'єю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні з позовними вимогами [PERSON] не погодився, суду надав заперечення, в яких зазначив, що дійсно він був засуджений вироком Роздільнянського районного суду Одеської області, за ст 140 ч.2 КК України, але цим же вироком був звільнений по амністії, Від участі по даному кримиінальному провадженню [PERSON] був відсторонений в якості потерпілого, оскількі він не є близьким родичем померлому новонародженому [PERSON] Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 02.09.2014 року вироком Роздільнянського районного суду Одеської області колишнього завідуючого акушерсько-гінекологічним відділенням Комунального закладу «Роздільнянська центральна районна лікарня» [PERSON] було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 140 ч. 2 КК України; призначено покарання у вигляді обмеження волі на строк 3 роки та з позбавленням на 3 роки права обіймати посади, пов'язані з наданням медичної допомоги; на підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. На підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» [PERSON] звільнено від відбування основного та додаткового покарання( а.с. 8-13). Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст. 23 ч.1,2 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно зі ст. 1167 ч.1 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст.1200 ч.1 ЦК України встановлено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) інвалідам - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім'ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п'яти років після його смерті. За ст. 1168 ч.2 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], в період з серпня 2006 року по червень 2010 року навчався в Київському національному університеті внутрішніх справ на стаціонарі ( а.с.23). Отже [PERSON] однією сім'єю з сестрою не мешкав. Згідно ухвали Роздільнянського районного суду від 12.05.2014 року, [PERSON] був відсторонений від участі у кримінальному провадженні за обвинуваченням [PERSON] за ст.. 140 ч.2 КК України в якості потерпілого. ( а.с.24). Відповідно до ст. 3 ч.2 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], в період з серпня 2006 року по червень 2010 року навчався в Київському національному університеті внутрішніх справ на стаціонарі ( а.с.23). На підставі наведеного суд вважає, що [PERSON] не являється близьким родичем, однією сім'єю [PERSON] не мешкав, не був з ними пов'язаний спільним побутом, не мав з ними взаємних прав та обов'язків, тобто [PERSON] не був членом сім`ї [PERSON]. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 23 ч.1, ч.2, 1167 ч.1, 1168 ч.2, 1200 ч.1 ЦК України, ст..3 ч.2 СК України, п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,

Outcome: dismissed