Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

31.08.2016 року представник позивача за довіреністю [PERSON] звернулася до суду із позовом щодо відшкодування [PERSON] на користь ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» матеріальної шкоди, завданої ним в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 04.10.2013 р. по вул. Живописній - проспект Перемоги в м. Києві за участю автомобіля «Фіат», державний номер [NUMBER] під його керуванням (власник [PERSON]) та автомобіля «ЗАЗ Ланос», державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] та який належить на праві власності ТОВ «Український лізинговий фонд» та виплаченої позивачем потерпілій особі за договором добровільного страхування. Оскільки вина відповідача встановлена постановою Святошинського районного суду м. Києва від 13.11.2013 р., а також враховуючи, те, що на час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача щодо транспортного засобу«Фіат», державний номер [NUMBER] не була застрахована, позивач просить відповідно до ст.ст. 1166, 1191, 1192 Цивільного кодексу України стягнути з відповідача суму вартості матеріального збитку завданого сплаченого потерпілій в дорожньо-транспортній пригоді особі у розмірі 16288,06 грн., а також понесені витрати зі сплати судового збору. ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» явку свого представника у судове засідання не забезпечило, про місце та час розгляду справи повідомлялося належним чином, в матеріалах справи міститься клопотання у якому зазначено про необхідність розгляду справи у відсутність представника страхової компанії та про відсубність заперечень щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотання про розгляд справи у його відсутність до суду не подавав. Суд вважає можливим ухвалити у справі заочне рішення, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до Постанови Святошинського районного суду м. Києва від 13.11.2013 р. на вул. Живописній - проспект Перемоги в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ЗАЗ Ланос», державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] та який належить на праві власності ТОВ «Український лізинговий фонд» та за участю автомобіля «Фіат», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] і якого визнано винним у порушені п. 13.1Правил дорожнього руху (а.с.7). На час дорожньо-транспортної пригоди діяв договір добровільного страхування укладений 25.06.2013 року між ПАТ «СК «УСГ» та ТОВ «Український лізинговий фонд» № 28-0107-00265 предметом якого було страхування автомобіля [NUMBER]. Згідно довідки ДАІ 9278149 цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Фіат», державний номер [NUMBER] застрахована в ПрАТ «НФСК «Добробут», поліс АЕ/0075972)(а.с.5). Однак при перевірці полісу було встановлено, що бланк не використовувався, про що свідчить витяг МТСБУ (а.с.6). ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» визнала дорожньо-транспортну пригоду, що відбулася 04.10.2013 року страховим випадком (а.с.9) та здійснила відшкодування потерпілій застрахованій особі, власнику автомобіля «ЗАЗ Ланос», державний номер [NUMBER] - ТОВ «Український лізинговий фонд» згідно заяви від 04.01.2013 року (а.с.8) матеріального збитку у розмірі 16288,06 грн. (а.с.11). Відповідно до ч.1 ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Враховуючи те, що позивач виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу і винною особою визнано відповідача суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення виплачена сума страхового відшкодування. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати.

Outcome: approved