overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-14 00:00:00

30 жовтня 2017 року позивач звернувсь до суду з цим позовом та просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, мотивуючи свої вимоги тим, що подальше збереження шлюбу та сімї з відповідачем неможливе, так як в період подружнього життя між ними почали виникати конфлікти, причиною яких є несумісність характерів. У судове засідання позивач подав заяву про розгляд справи без його участі. Свої позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. У судове засідання відповідач надала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти позову заперечує, прізвище після розірвання шлюбу просить залишити «Литвин». Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05.08.2000 року у Холминській селищній раді Корюківського району Чернігівської області, актовий запис за №12, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії І-ЕЛ №121181 виданого 25.10.2017 року. Від спільного подружнього життя у них є неповнолітня дитини, дочка [PERSON], [INFO]. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі між сторонами, почали виникати конфлікти, причиною яких є несумісність характерів. Подружжя неодноразово намагалось налагодити нормальне сімейне життя, але спроби давали результат тільки на незначний час. На даний час вони з листопада 2004 року припинили сімейно-шлюбні відносини і ведення спільного господарства, проживають за різними адресами. Відповідно до вимог чинного сімейного законодавства України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу та сімї неможливе, заперечення відповідача не перешкоджає розірванню шлюбу в даному випадку, тому позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню. Оскільки позивач сплатив судовий збір і вказав, що ці витрати залишає за собою, тому ці витрати слід залишити за ним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

30 жовтня 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.02.1994 року зареєстрував з відповідачкою шлюб. Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Однак сімейне життя не склалося, тому позивач вважає, що їх сімя розпалась, відновлювати стосунки з відповідачкою не бажає. Просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] зареєстрований 05.02.1994 року виконкомом Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області, актовий запис № 1. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просить шлюб розірвати. Відповідачка в судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позов визнає. За даних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу, відповідно до ст. ст. 169, 197 Цивільного процесуального кодексу України. Суд проаналізував матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.02.1994 року (а.с. 3 ). Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ст. 55 ч.1 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Однією із підстав припинення шлюбу відповідно до ст. 104 СК України є його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. В даному випадку суд вважає, що подальше збереження шлюбу не сприятиме збереженню сім'ї, оскільки сторони стали чужими людьми, тому суд прийшов до висновку, що шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

30 жовтня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 1994 року, від якого мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. В судове засідання позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Фіксуванння судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст . 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 06.08.1994 року. Сторони припинили шлюбні відносини. Вони ведуть окреме господарство і подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Примирення між сторонами з боку позивача не можливе. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

30 жовтня 2017 року позивач звернувся з позовними вимогами про визначення додаткового строку тривалістю в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який помер 12.01.2005 року. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив встановити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який помер 12.01.2005 року, оскільки позивач пропустив його з поважних причин, так як його батько з 1994 року не був зареєстрований у вказаній квартирі та не мешкав з позивачем. Одночасно зазначив, що на час приватизації квартири був малолітнім та йому не було відомо, що батько також приймав участь у приватизації квартири. Представник відповідача поклався на розсуд суду. У судовому засіданні встановлено, що 12 січня 2005 року помер [PERSON] (а.с. 5). За час життя [PERSON] приватизував 1/3 частину квартири [ADDRESS] (Льотна) в м. Чернігові, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 09.12.1993 року (а.с. 6). Після його смерті відкрилась спадщина. Відповідно до даних спадкового реєстру, спадкова справа до майна померлого 12 січня 2005 року [PERSON] не заводилась. Згідно довідки управління адміністративних послуг [PERSON] міської ради №2577 від 19.10.2017 року в реєстрі територіальної громади міста Чернігова відсутні відомості про місце реєстрації [PERSON] [INFO] та про зареєстрованих разом з ним осіб. Згідно довідки управління адміністративних послуг [PERSON] міської ради №5119 від 30.10.2017 року вбачається, що [PERSON] був зареєстрований за адресою: [INFO] з 30.02.1982 року та знятий з реєстрації 05.04.1994 року (а.с. 12). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 22.04.1993 року , шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 22.04.1993 року (а.с. 8). Позивач на час смерті батька [PERSON] проходив військову службу в Збройних Силах України з 23.11.2004 року по 28.10.2005 року, що підтверджується копією військового квитка (а.с. 9), проте вчасно не звернувся до нотаріальної контори за прийняттям спадщини із-за того, що не знав про існування спадкової маси, оскільки на час приватизації квартири був малолітньою особою та вважав, що його батько за час життя не приватизував квартиру, оскільки з 1994 року був знятий з реєстрації та не мешкав у вказаній квартирі. Дане знайшло своє підтвердження в матеріалах справи, поясненнях позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки позивач строк для прийняття спадщини пропустив з поважних причин, йому необхідно встановити додатковий строк для прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

30 жовтня 2017 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 23 листопада 2013 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Згурівського районного управління юстиції у Київській області, від якого мають сина [PERSON], 2014 року народження. Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя не склалося, шлюбні відносини між ними припинилися майже два роки тому, вони втратили взаєморозуміння та мають різні погляди на життя. Спільне господарство не ведуть, спору про місце проживання дитини та поділ майна не мають, тому просить шлюб між сторонами розірвати, після розірвання шлюбу бажає надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]» та не застосовувати до відповідача положення ст. 88 ЦПК України. В судове засідання сторони повторно не з'явилися, про час і місце судового розгляду були оповіщені у встановленому порядку, направили заяви з клопотанням про розгляд справи за їхньої відсутності, позивач позов підтримує повністю, відповідач позов визнає повністю. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 23 листопада 2013 року, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Згурівського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 45 (а.с.17 - свідоцтво про укладення шлюбу), від якого мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.4 - копія свідоцтва про народження). Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини приблизно два роки тому, примирення не вбачається можливим як таке, що буде суперечити інтересам позивача. Після розірвання шлюбу позивач бажає іменуватися прізвищем «[PERSON]». Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Дослідивши письмові докази у справі, з'ясувавши фактичні стосунки подружжя, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, так як в судовому засіданні доведено, що сторони припинили шлюбні відносини та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

30 жовтня 2017 року позивачка звернулась з вищеназваною позовною заявою, в якій зазначила, що відповідач [PERSON] від участі у вихованні і утриманні дитини самоухиляється, не турбується про здоровя і розвиток дитини. Поведінка та спосіб життя відповідача негативно впливали на психічний стан малолітньої дитини, що загрожувало його життю та здоровю. В ході судового розгляду представник позивачки подала заяву з якої вона зазначила, що на позові наполягає просить справу розглянути справу в її відсутності. Відповідач до суду не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, при цьому направив заяву з якої видно, що з позовом погоджується. Представник органу опіки та піклування підтримують позовні вимоги позивачки. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоровя без поважних причин протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO] є батьком малолітнього сина [PERSON], [INFO] Малолітня дитина мешкає відповідно до чинного законодавства з матірю позивачки по справі. Відповідач від участі у вихованні і утриманні дитини ухиляється, при цьому має постійне місце проживання , що підтверджується розрахунком заборгованості по сплаті аліментів від 02 жовтня 2017 року, характеризуючими матеріалами відносно позивачки, з яких видно, що відповідач ухиляється від участі у вихованні дитини. Відповідно до вищеназваних документів видно, що відповідач по місцю проживання дитини та реєстрації мешкає, але фактично вихованням дитини не займається. Суд вважає, що ці обставини шкідливо впливають на дитину. Відповідно до висновку районного органу опіки та піклування Овідіопольської РДА від 29.05.2018 року, суд вважає, доцільно позбавити відповідача батьківських прав. Виходячи з вищевказаного, суд вважає, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає, що судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки в розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

30 жовтня 2017 року рішенням суду вказаний вище позов було задоволено. Відповідно до постанови апеляційного суду Харківської області від 16.01.2018 року апеляційну скаргу Харківської міської ради задоволено, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова - скасовано. Стягнуто з [PERSON] в дохід держави судовий збір у розмірі 6421 грн. 78 коп. за подачу апеляційної скарги. Постановою Верховного Суду України від 20.02.2019 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено. Постанову апеляційного суду Харківської області від 16.01.2018 року скасовано, а рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2017 року залишено без змін. При подачі касаційної скарги [PERSON] було сплачено судовий збір. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішено питання про судові витрати. В судове засідання сторони не прибули. Заявник через канцелярію суду подала заяву, в якій просила суд розглядати справу у її відсутність, вимоги задовольнити. Перевіривши матеріали справи, судом установлено, що при подачі касаційної скарги [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 12843 грн. 56 коп., що підтверджується квитанцією від 06.02.2018 року. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Постановою Верховного Суду України від 20.02.2019 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено, постанову апеляційного суду Харківської області від 16.01.2018 року скасовано, а рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2017 року залишено без змін. За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] підлягають відшкодуванню витрати, понесені з оплати судового збору за подачу касаційної скарги. Поряд з цим, вимога [PERSON] про стягнення з Харківської міської ради судового збору, сплаченого на підставі постанови апеляційного суду Харківської області від 16.01.2018 року у розмірі 6421 грн. 78 коп., не підлягає задоволенню, оскільки відсутні докази понесення цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

30 жовтня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому з урахуванням уточнень від 15 січня 2019 року просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утримання в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня подачі цього позову в суд, довічно. Позов обґрунтовано тим, що позивач є непрацездатним за віком. Відповідач, яка є донькою позивача, матеріальну допомогу добровільно не надає. Відповідач має можливість матеріально допомагати позивачу, бо є працездатною з середнім заробітком 6000 грн. Позивач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та стягнути з відповідача на його користь аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача. Відповідач в судове засідання не зявилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, уточнені позовні вимоги визнала. У відповідності до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що відповідач є рідною донькою позивача, що підтверджується копією дубліката свідоцтва про народження, виданого Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 314 (а.с.3) Позивачу, на час розгляду справи виповнилось 67 років. Він є непрацездатним та потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч.1 ст. 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 205 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що відповідач позов визнала, відзив на позов, інформацію про свій матеріальний та сімейний стан не надала, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. У відповідності до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

30 жовтня 2018 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме - про те, що [PERSON], яка померла [INFO] була його матір'ю. Встановлення даного факту заявнику необхідно для успадкування майна померлої. Перешкодою в отриманні свідоцтва про право на спадщину є те, що за наявними документами неможливо довести факт родинних відносин заявника із спадкодавцем, зокрема, через різне написання імені померлої. З огляду на викладене, [PERSON] просить його заяву задовольнити. Представник заявника в судовому засіданні вимоги викладені у поданій нею заяві підтримала в повному обсязі. Представники заінтересованих осіб Малоклітнянської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, Красилівської районної державної адміністрації, Сільськогосподарського кооперативу «Промінь» подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, щодо задоволення заяви не заперечують. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, свідків та дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], яка померла [INFO] підтверджується: копією свідоцтва про смерть [PERSON], копією довідкою від 19.09.2012 року №599 Малоклітнянської селищної ради де зазначено, що [PERSON] та [PERSON] одна і таж особа, поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], які в судовому засіданні підтвердили той факт, що [PERSON] проживала разом із сином в с. Лісові Гринівці Хмельницького району до часу своєї смерті.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

30 жовтня 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , у якому просив стягнути з останньої на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 13 813,51 грн., а також судовий збір у розмірі 704,80 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 14 червня 2018 року на вул. Січових Стрільців у м. Києві відбулась ДТП, за участю автомобіля «Део», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Нісан», реєстраційний номер [NUMBER] , що на праві власності належить [PERSON] . Вказана пригода відбулася з вини [PERSON] Внаслідок ДТП автомобіль «Нісан», реєстраційний номер [NUMBER] , отримав механічні пошкодження, вартість матеріального збитку становить 13 813,51 грн. Разом з тим, цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП на момент настання пригоди була застрахована в ТзДВ «Страхове товариство «Домінанта», відповідно до Полісу №АМ/1362362 від 05 серпня 2017 року. Однак, вказана страхова компанія відсутня за місцем своєї реєстрації, а тому, враховуючи, що позивачу завдано матеріальної шкоди внаслідок неправомірних дій відповідача, останній звернувся до суду із відповідним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2018 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 18 лютого 2019 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач та треті особи у судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання повідомлені належним чином. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Суд,

Outcome: approved