Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

31.07.14р. [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить винести рішення про зменшення розміру стягуваних з нього аліментів в користь відповідача [PERSON] з 1/6 частини всіх видів доходів до 1/10 частини всіх видів доходів на утримання дитини. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що рішенням Шевченківського районного суду м.Львова 18.11.1994 року його зобов'язано до сплати аліментів на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 30.08.2002 року розмір аліментів було зменшено до 1/6 частини всіх видів заробітку. На даний час його матеріальне становище погіршилось, єдиним джерелом його доходів є пенсія, він страждає рядом захворювань, є інвалідом 1-ої групи, інвалідом війни, та потребує стороннього догляду, а тому не має можливості надавати матеріальної допомоги синові. Вважає, що його син не має правових підстав вимагати від нього грошової допомоги, оскільки є дієздатною повнолітньою особою, здобув самостійно вищу освіту, за своїм станом здоров'я може працювати і заробляти собі на життя. Крім того [PERSON] отримує таку ж пенсію по інвалідності як і він та проживає з матір'ю. Просить позов задовольнити та зменшити розмір стягуваних з нього аліментів в користь відповідача [PERSON] з 1/6 частини всіх видів доходів до 1/10 частини всіх видів доходів. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, у позовній заяві просив розглядати позов у його відсутності. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що додаткових доходів окрім пенсії не має, проживав з матірю, яка [INFO] року померла. Отримує пенсію встановлену в мінімальному розмірі, якої не вистачає на проживання. Просив відмовити в задоволенні позову за безпідставністю. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних мотивів. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Згідно ст.198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 18.11.1994 року позивача зобов'язано до сплати аліментів на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 30.08.2002 року розмір аліментів було зменшено до 1/6 частини всіх видів заробітку. Позивач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] Сторони проживають окремо. У своєму позові [PERSON] вказує на те, що він є інвалідом 1-ої групи, інвалідом війни, його матеріальне становище погіршилося, проживає лише за рахунок пенсії, багато коштів витрачає на медикаменти та лікування, а тому він не має можливості надавати матеріальну допомогу своєму синові. Однак на думку суду, вказані обставини були підставою для постановлення Деснянським районним судом м.Києва 30.08.2002р. рішення про зменшення розміру стягуваних з позивача [PERSON] аліментів в користь [PERSON] до 1/6 частини всіх видів його заробітку. Крім того, рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 20.03.2014 року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів на повнолітнього сина - відмовлено. Відповідно до поданої позивачем довідки його пенсія з надбавками становить 5308,88грн. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON], є інвалідом 2-ої групи, непрацездатний, а тому твердження позивача про те, що син є працездатний і може сам себе забезпечити є безпідставними. Крім того, не відповідають дійсності твердження позивача з приводу того, що відповідач проживає з матірю, оскільки згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] року. Окрім цього, згідно довідки Управління пенсійного фонду в Шевченківському районі м. Львова від 16.10.2014 року відповідач [PERSON], [INFO] одержує пенсію встановлену в мінімальному розмірі та складає 1049грн. Оскільки на час постановлення рішення Деснянського районного суду м.Києва від 30.08.2002 року про зменшення розміру аліментів на утримання [PERSON] до 1/6 частини всіх видів заробітку та рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20.03.2014 року, яким у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів на повнолітнього сина-відмовлено, позивач отримував пенсію та продовжує її отримувати у встановленому законом розмірі, то підстав вважати, що його матеріальне становище з того часу суттєво погіршилося немає, як і немає підстав зменшувати розмір аліментів, а відтак суд вважає вимоги позивача про зменшення розміру аліментів не обґрунтованими. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed