overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

9 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, в якому просить розірвати шлюб, який було зареєстровано 30 червня 2002 року у виконавчому комітеті Гнатківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, актовий запис № 4. Позов [PERSON] обґрунтувала наступним. 30 червня 2002 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем у справі. Від спільного проживання разом у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON]. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони перестали розуміти один одного через різні характери, тому в 2012 році позивачка зверталася до суду із позовом про розірвання шлюбу, де їм було надано строк на примирення. Примирення між сторонами не настало, шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться, тому [PERSON] вважає, що примирення і збереження сім'ї бути не може. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій попросила справу за її позовом про розірвання шлюбу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій попросив справу про розірвання шлюбу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, розглянувши заяви сторін по справі, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Причинами розірвання шлюбу є те, що сторони перестали розуміти однин одного через різні погляди на життя, сторони перестали вести спільне господарство, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Суд встановив, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Позивачка [PERSON] при зверненні до суду понесла судові витрати, що складаються зі сплати судового збору в розмірі 243,60 грн., які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

9 жовтня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - Банк) звернулося в суд з цим позовом, в якому вимагало стягнути з [PERSON] борг за кредитним договором, вказуючи, що станом на 12.08.2014р. відповідач заборгував 145307,52 грн. основного боргу за кредитним договором від 19.08.2013р., 892,75 грн. відсотків за користування кредитом, 12067,68 грн. заборгованості за комісією та 27093 грн. пені. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, у телефонному режимі повідомив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, справу просив розглянути у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився також, не повідомляючи про причини неявки, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений завчасно у встановленому законом порядку. З урахуванням позиції позивача, дослідивши матеріали справи, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Встановлено, що 19.08.2013р. між сторонами було укладено кредитний договір №К-5271280 (а.с. 6-13), відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 152370 (сто п'ятдесят дві тисячі триста сімдесят) грн. на придбання транспортного засобу, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 18.08.2020р. та зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,99 % на рік. Однак, в порушення умов договору, відповідач станом на 12.08.2014р. заборгував 145307,52 грн. основного боргу, 892,75 грн. відсотків за користування кредитом, 12067,68 грн. заборгованості за комісією та 27093 грн. пені. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, у визначений у ньому строк. Ч.ч.1,2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і у випадку прострочення його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач станом на 12.08.2014р. заборгував Банку 145307,52 грн. основного боргу за кредитним договором від 19.08.2013р., 892,75 грн. відсотків за користування кредитом, 12067,68 грн. заборгованості за комісією та 27093 грн. пені, то з метою захисту прав позивача, як сторони кредитного договору, з [PERSON] на його користь необхідно стягнути вказані кошти в примусовому порядку, а також понесені ним у справі судові витрати у виді судового збору в розмірі 1853 грн. 62 к.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

9 жовтня 2014р. позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на утримання дитини у звязку із зміною істотних умов. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідно до рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 14.03.2014р. він є платником аліментів на утримання своєї неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], а отримувачем аліментів є [PERSON] На даний час дитина проживає із відповідачем та знаходиться на його повному утриманні, але відповідачка не приймає участі у матеріальних витратах на сина та продовжує отримувати на нього аліменти. Посилаючись на те, що відповідачка витрачає аліменти на себе, не турбується про дитину та у звязку із суттєвою зміною обставин, позивач прохав припинити стягнення аліментів із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON] у розмірі ? частки усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та відкликати з Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції виконавчий лист №2/436/466/14, виданий Самарським районним судом м.Дніпропетровська на виконання рішення суду від 14.03.2014 року. В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю. Відповідач позов визнала і пояснила, що син [PERSON] фактично проживає із позивачем і вона не заперечує проти припинення позивачем виплати аліментів. Вислухавши сторони, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, що в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і або натуральній формі. Судом встановлено, що сторони мають сина - [PERSON], [INFO], який на теперішній час проживає із позивачем і позивач його утримує. Згідно акту обстеження умов проживання син [PERSON] дійсно проживає з батьком [PERSON] та ним створені усі належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини(а.с.7). Відповідно до копії постанови державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 1.04.2014р, виконавче провадження було відкрито на виконання рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 14.03.2014 р. про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина у розмірі ? частини щомісячно. З аналізу ст.192 СК України вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім'я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов'язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

9 жовтня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що 15 лютого 2014 року зареєструвала шлюб з відповідачем, а 26 листопада 2014 року у них народилась дочка, [PERSON]. Відповідач з родиною не проживає, на утримання дитини матеріально не допомагає, тому просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця до повноліття дочки. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] на виклик у судове засідання не явився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи судом і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. У звязку з наведеним суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити по наступним обставинам. Судом встановлено, що сторони проживали з 15 лютого 2014 року у зареєстрованому шлюбі, а 26 листопада 2014 року у них народилась дочка, [PERSON]. Відповідач з родиною не проживає, та не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини, передбачених ст.180 Сімейного кодексу України. Тому, з нього повинні бути стягнені аліменти в судовому порядку у відповідності зі ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України. Суд вважає, що розмір стягуваних з нього аліментів повинен складати 1/4 частину від його доходу. Визначаючи такий розмір аліментів, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини, відповідача. На підставі ст.ст.180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

9 жовтня 2017 року до суду заявлено позов [PERSON], в якому вона вимагає розірвати шлюб між нею і відповідачем, зареєстрований 14.02.2015р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києва, актовий запис № 166, який через відсутність взаєморозуміння, спільних життєвих інтересів остаточно розпався, подружніх стосунків не підтримують 6 місяців. Позивач в судове засідання не зявилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. (а.с. 19) Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає за необхідне ухвалити рішення про розірвання шлюбу, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сім`я сторін розпалася остаточно і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного із них. Спору щодо спільного майна немає. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

9 жовтня 2017року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 27 лютого 2016року він уклав шлюб з [PERSON]. Від шлюбу в них народилась дитина: Назарій,27.07.2016року народження. Сімейне життя з відповідачем не склалось. В їх стосунках неодноразово виникали конфлікти та непорозуміння, які призвели до того, що їх сімя фактично розпалась. Вони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин. Вони втратили почуття одне до одного, стали чужими людьми, шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя і примирення між ними неможливе. В судовому засіданні позивач позов підтримав, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

9 жовтня 2017року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 11 квітня 2015року вона уклала шлюб з [PERSON]. Від шлюбу в них народилась дитина: Єлизавета,24.05.2015року народження. Сімейне життя з відповідачем не склалось. В їх стосунках неодноразово виникали конфлікти та непорозуміння, які призвели до того, що їх сімя фактично розпалась. Вони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин. Вони втратили почуття одне до одного, стали чужими людьми, шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя і примирення між ними неможливе. В судовому засіданні позивач позов підтримала, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві. В судове засідання відповідач не зявився, на адресу суду надійшла заява про визнання позовних вимог та слухання справи у його відсутності. Заслухавши пояснення позивача, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

9 жовтня 2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначала, що їх неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] проживають разом з нею та перебувають на її утриманні, але відповідач, який є їх батьком, не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча працездатний і зобовязаний це робити, тому просила стягнути з нього аліменти на свою користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частині всіх його заробітків щомісячно. В судове засідання сторони не зявилися, від позивачки надійшла заява з проханням розглядати справу без її участі та задовольнити позов, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач також в судове засідання не з`явився, про дату та час слухання справи судом повідомлений своєчасно та належним чином. Суд, вважаючи за можливе здійснити заочний розгляд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, за час якого в них народились діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком неповнолітніх дітей, що підтверджується копіями їх свідоцтва про народження. Однак участі в їх утриманні як батько не приймає, хоча згідно зі ст.180 СК України зобовязаний це робити до досягнення ними повноліття. Частина 3 ст. 181 та ч. 1 ст. 183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються в частині від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи обовязок батька утримувати свою дитину до її повноліття, передбачений ст. 180 СК України, вимоги ст. 182 СК України, матеріальне становище дитини, стан її здоровя, та стан здоровя і матеріальне положення платника аліментів, суд прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання своїх дітей до досягнення ними повноліття в розмірі 1/3 частини всіх видів своїх заробітків (доходів) щомісячно, але розмір щомісячних аліментів не повинен бути меншим 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України необхідно допустити негайне викання рішення суду в частині сплати аліментів за один місяць. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

9 жовтня 2018 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулась [PERSON] із вказаним позовом, в якому зазначила, що 3 липня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції між нею та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 822. Позивач просить розірвати їх спільний з відповідачем шлюб і в обґрунтування своїх вимог зазначає, що вони з чоловіком мають різні характери, погляди на життя та сімейні відносини. Це призвело до того, що тривалий час як родина вони не проживають, не ведуть спільного господарства і не підтримують подружніх стосунків. На думку позивача, сім»я розпалась остаточно і примирення є неможливим. У судове засідання позивач не з'явилась, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги вона підтримує повністю і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін і на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 3 липня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції між [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], зареєстровано шлюб, актовий запис № 822, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 8). Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам подружжя. З викладених у позові пояснень позивача вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, через що позивач відмовляється від примирення. Згідно зі ст.56 СК України, кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Виходячи з викладеного та відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд вважає позов в частині розірвання шлюбу обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечило б інтересам позивача, яка бажає їх припинення. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

9 жовтня 2018 року позивач звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 7 жовтня 2000 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Жуківської сільської ради Згурівського району Київської області, актовий запис № 3. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO]? та [PERSON], [INFO], які за їхньою згодою проживають із нею. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони втратили почуття кохання, поваги та довіри, відповідач не забезпечує її матеріальні потреб як дружини, хоча дітям допомагає достатньо. В їхні сімейні справи втручаються родичі відповідача, що призводить до суперечок та непорозумінь. Протягом двох років вони проживають нарізно, спільне господарство не ведуть, тому просить шлюб між ними розірвати, за домовленістю між сторонами дітей залишити з нею та судові витрати покласти не неї. Після розірвання шлюбу бажає іменуватися шлюбним прізвищем «[PERSON]». В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, відповідач позов визнав повністю. Виходячи з наведеного суд вбачає, що у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно ч. 4 до ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 7 жовтня 2000 року, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Жуківської сільської ради Згурівського району Київської області, актовий запис № 3, від якого мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з матір'ю. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства приблизно два роки тому, що не заперечує відповідач. Примирення не вбачається можливим як таке, що буде суперечити інтересам позивача. Після розірвання шлюбу позивач бажає іменуватися шлюбним прізвищем «[PERSON]». При поданні позовної заяви позивач сплатила судовий збір у розмірі 704,80 грн. Судові витрати просить покласти на неї. Враховуючи право відповідача на визнання позову та те, що визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вбачає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про задоволення позову. Роз'яснити сторонам, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у зв'язку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті вбачається за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову про розірвання шлюбу, що становить 352,40 грн, на підставі копії цього рішення та копії квитанції про сплату судового збору. Решту судових витрат за клопотанням позивача залишити за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved