Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

29 грудня 2020 року заступник керівника Шепетівської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області з позовом до [PERSON] , ТОВ «Агросад-2016», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів [PERSON] , про витребування земельної ділянки, скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державної реєстрації права власності та права оренди, скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки. В обґрунтування позову посилається на те, що [PERSON] на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 27.05.2016 року №22-13223-СГ отримав безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер 6822455800:05:002:0223) для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Грушківської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, право власності на яку зареєстровано 02.06.2016 року. Також, на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 23.09.2016 року №22- 25183-СГ [PERSON] отримав безоплатно у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2 га (кадастровий номер 6825584600:07:051:0223), що знаходиться за межами населених пунктів Михайлюцької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, право власності на яку зареєстровано 06.10.2016 року. В подальшому на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11.11.2016 року №1044 [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 6825584600:07:051:0223 продав [PERSON] . Рішенням Шепетівського міськраионного суду від 11.11.2019 року в справі №688/4817/18 визнано недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 23.09.2016 року №22-25183-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 2,000 га (кадастровий номер 6825584600:07:051:0223), для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за межами населених пунктів Михайлюцької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області та витребувано вказану земельну ділянку у [PERSON] . Фактично державі на праві власності на даний час належить земельна ділянка з цільовим призначенням для особистого селянського господарства, загальною площею 2 га з кадастровим номером 6825584600:07:051:0223, яка розташована за межами населених пунктів Михайлюцької сільської ради Шепетівського району, яка попередньо незаконно вибула з її володіння через використання понад норму безоплатної приватизації встановлену законом права [PERSON] . Проте, поновлення інтересів держави та виконання рішення Шепетівського міськрайонного суду від 11.11.2019 року в справі № 688/4817/18 про витребування у [PERSON] земельної ділянки, яку отримано [PERSON] безоплатно у власність на підставі незаконного наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 23.09.2016 №22-25183-СГ, не можливе. Так, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявні відомості щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6825584600:07:051:0223 та зареєстроване обтяження у вигляді арешту нерухомого майна на підставі ухвали Шепетівського міськрайонного суду від 03.03.2018 року та постанови про арешт майна боржника №55986669 від 14.03.2018 року, виданої Шепетівським міськрайонним відділом ДВС. Вказане свідчить про те, що будь-які дії щодо об`єднання даної земельної ділянки є незаконними. В той же час, всупереч існуючого обтяження у вигляді арешту майна, відповідачем [PERSON] здійснено об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером 6825584600:07:051:0223 з іншими земельним ділянками. За результатами такого об`єднання новоствореній земельній ділянці присвоєно новий кадастровий номер 6825584600:07:051:0244, за яким її зареєстровано в Державному земельному кадастрі. Право власності на новостворену земельну ділянку з кадастровим номером 6825584600:07:051:0244 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Скавронською Т.В. за [PERSON] 16.04.2018 року, незважаючи на наявність в даному реєстрі земельної ділянки з кадастровим номером 6825584600:07:051:0223. Внаслідок незаконних дій [PERSON] на даний час в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності останнього як на об`єкти цивільного права на земельну ділянку з кадастровим номером 6825584600:07:051:0223 і на земельну ділянку з кадастровим номером 6825584600:07:051:0244, в яку входить земельна ділянка з кадастровим номером 6825584600:07:051:0223. В свою чергу, після незаконного об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером 6825584600:07:051:0223, що перебуває під арештом, в Державному земельному кадастрі наявні відомості лише про земельну ділянку з кадастровим номером 6825584600:07:051:0244, в яку входить земельна ділянка з кадастровим номером 6825584600:07:051:0223. Крім того, земельна ділянка з кадастровим номером 6825584600:07:051:0244 згідно договору від 22.05.2018 року передана [PERSON] в оренду ТОВ «Агросад-2016» строком на 10 років, з правом пролонгації, з правом передачі в піднайм (суборенду). Такі обставини унеможливлюють реєстрацію за державою права власності на належну їй на підставі рішення суду земельну ділянку з кадастровим номером 6825584600:07:051:0223 та зумовлюють необхідність додаткового захисту її права. З метою відновлення становища, яке існувало до його порушення, забезпечення можливості належного оформлення права власності держави на спірну земельну ділянку належним способом захисту інтересів держави є пред`явлення позовних вимог про витребування у ТОВ «Агросад-2016» на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області земельної ділянки загальною площею 2 га, межі, координати та конфігурація якої відповідають земельній ділянці, яка передавалася [PERSON] згідно незаконного наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 23.09.2016 року №22-25183-СГ; скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державної реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 6825584600:07:051:0244; скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державної реєстрації права оренди ТОВ «Агросад-2016» на земельну ділянку з кадастровим номером 6825584600:07:051:0244 та скасування її державної реєстрації в Державному земельному кадастрі. При цьому, факт об`єднання [PERSON] земельних ділянок не перешкоджає витребуванню земельної ділянки у ТОВ «Агросад-2016» в координатах, межах та конфігурації, що була передана наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 23.09.2016 року №22-25183-СГ у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства. Отже, в порядку віндикаційного позову власник має право витребувати земельну ділянку від її орендаря, який набув це право на підставі укладеного з добросовісним набувачем договору оренди. Оскільки [PERSON] не мав правомочностей на укладення з TOB «Агросад-2016» договору оренди землі, то земельна ділянка з кадастровим номером 6825584600:07:051:0223 перебуває у володінні TOB «Агросад-2016» без будь-яких правових підстав, а його дії з утримання земельної ділянки призводять до порушення майнових прав держави. Наявність у Державному реєстрі речових прав записів про зареєстровані права на земельну ділянку з кадастровим номером 6825584600:07:051:0244 також є перешкодою для скасування її державної реєстрації у Державному земельному кадастрі. Враховуючи вказане, вимоги про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державної реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 6825584600:07:051:0244, а також про скасування її державної реєстрації в Державному земельному кадастрі є такими, що ґрунтуються на вимогах закону і в даних спірних правовідносинах їх пред`явлення є необхідним для ефективного захисту порушених інтересів держави. Оскільки земельна ділянка з кадастровим номером 6825584600:07:051:0244 згідно договору від 22.05.2018 року передана в оренду [PERSON] для ТОВ «Агросад-2016» строком на 10 років, з правом пролонгації, з правом передачі в піднайм (суборенду), з урахуванням законодавчих змін, які набули чинності 16.01.2020 року, скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію прав на земельну ділянку з кадастровим номером 6825584600:07:051:0244 без прийняття судом рішення про скасування державної реєстрації оренди спірної земельної ділянки є неможливим. З урахуванням викладеного, в даному випадку способом захисту права держави на повернення у власність земельної ділянки, яка незаконно вибула, є також відновлення становища, яке існувало до його порушення шляхом скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державної реєстрації права оренди ТОВ «Агросад-2016» на земельну ділянку з кадастровим номером 6825584600:07:051:0244. Рішення суду про скасування в Державному реєстрі речових прав права оренди спірної земельної ділянки забезпечить можливість виконання юридичного обов`язку відповідача TOB «Агросад-2016» повернути у власність держави земельну ділянку загальною площею 2 га в тих же координатах, межах та конфігурації, що і земельна ділянка з кадастровим номером 6825584600:07:051:0223, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населених пунктів Михайлюцької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області. Належне (законне) розпорядження земельними ділянками державної власності є складовою питання державного (загального) інтересу і звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання - додержання законності передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми власності, яке проведене з грубим порушенням вимог чинного законодавства. Повторне безоплатне надання Головним управління Держгеокадастру у Хмельницькій області громадянину земельної ділянки для аналогічних потреб понад норму встановлену ЗК України не може оцінюватися як воля держави. Прокурор листом № 35-9520 вих-20 від 16.11.2020 року повідомив ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області про неможливість виконання рішення суду про повернення у власність держави земельної ділянки та необхідність заявлення позовної заяви із застосуванням способу захисту відновлення становища, яке існувало раніше та витребування спірної земельної ділянки в орендаря. Натомість управління повідомило в своєму листі № 10-22-0.6-5867/2- 20 від 02.12.2020 року про відсутність наміру вживати заходи представницького характеру у судовому порядку самостійно, у тому числі, через відсутність коштів на сплату судового збору. Така бездіяльність уповноваженого органу призводить до неможливості повернення у власність держави незаконно вибулої земельної ділянки площею 2 га та може призвести до неможливості виконання рішення суду в цілому у зв`язку із закінченням строків позовної давності, а тому даний позов подано прокурором. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28.01.2021 року відкрито провадження в справі та призначено за правилами загального позовного провадження підготовче засідання на 11 год. 00 хв. 24.02.2021 року, яке відкладено через неявку відповідачів та третьої особи на 17.03.2021 року. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17.03.2021 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд на 09 год. 00 хв. 13.04.2021 року, який через неявку відповідачів та третьої особи відкладено на 09 год. 00 хв. 12.05.2021 року. Прокурор Семенюк Н.В. у судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у ньому, просила його задовольнити в повному обсязі, у зв`язку з неявкою відповідачів не заперечувала проти проведення заочного розгляду на підставі наявних доказів та ухвалення заочного рішення суду. Представник Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області у судове засідання не з`явився. Проте, представник за довіреністю Плюх В.О. подала до суду письмові пояснення, у яких позов підтримує повністю. Відповідач [PERSON] та представник відповідача ТОВ «Агросад-2016» про день, час та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку за адресою реєстрації місця проживання та місцезнаходження, в тому числі і через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, в судове засідання повторно не з`явились, причини неявки суду не повідомили, відзиву на позов та заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у їх відсутності не надали. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час, день та місце його проведення був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомив. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи без участі відповідачів на підставі наявних в справі доказів, про що постановив 12.05.2021 року ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача Семенюк Н.В. , з`ясувавши думку представника Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області Плюх В.О., викладену у письмових поясненнях, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити з огляду на таке. Відповідно до ст.ст. 13, 14 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно ч.ч. 2, 3 ст.78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Держава є самостійним суб`єктом права власності на землю, яка реалізує це право через органи державної влади на землі державної власності. Як встановлено в суді та вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 236020573 від 08.12.2020 року [PERSON] на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 23.09.2016 року №22- 25183-СГ отримав безоплатно у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2 га кадастровий номер 6825584600:07:051:0223, що знаходиться за межами населених пунктів Михайлюцької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, право власності на неї зареєстровано 06.10.2016 року, попередньо отримавши на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 27.05.2016 року №22-13223-СГ у приватну власність земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер 6822455800:05:002:0223 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Грушківської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, право власності на яку зареєстровано 02.06.2016 року. З вказаного слідує, що [PERSON] на час отримання земельної ділянки із кадастровим номером 6825584600:07:051:0223 згідно наказу від 23.09.2016 року №22-25183-СГ вже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання, попередньо отримавши безоплатно у власність земельну ділянку з кадастровим номером 6822455800:05:002:0223 згідно наказу від 27.05.2016 року №22- 13223-СГ, що є порушенням ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України, відповідно до якої громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектара. В подальшому на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11.11.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за №1044, [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 6825584600:07:051:0223 продав [PERSON] . Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11.11.2019 року в справі №688/4817/18 2/688/209/19, яке набрало законної сили 19.12.2019 року, задоволено позовну заяву керівника Шепетівської місцевої прокуратури та визнано недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 23.09.2016 року №22-25183-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 2,000 га (кадастровий номер 6825584600:07:051:0223), для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за межами населених пунктів Михайлюцької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області та витребувано вказану земельну ділянку у [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, на даний час державі на праві власності належить земельна ділянка з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 2 га з кадастровим номером 6825584600:07:051:0223, яка розташована за межами населених пунктів Михайлюцької сільської ради Шепетівського району, яка попередньо незаконно вибула з її володіння через використання понад норму безоплатної приватизації встановлену законом права [PERSON] . Проте, поновлення інтересів держави та виконання рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11.11.2019 року в справі №688/4817/18 2/688/209/19 є неможливим. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявні відомості щодо реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 6825584600:07:051:0223 за [PERSON] , а також зареєстроване обтяження у вигляді арешту нерухомого майна на підставі ухвали Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03.03.2018 року в справі №688/564/18 №1-кс/688/115/18, прийнятої за результатами розгляду клопотання прокурора у кримінальному провадженні №42018241270000005 від 13.02.2018 року та постанови про арешт майна боржника №55986669 від 14.03.2018 року, виданої Шепетівським міськрайонним відділом ДВС. Так, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно. В той же час, всупереч існуючого обтяження у вигляді арешту майна, відповідачем [PERSON] здійснено об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером 6825584600:07:051:0223 з іншими земельним ділянками. За результатами такого об`єднання новоствореній земельній ділянці присвоєно новий кадастровий номер 6825584600:07:051:0244, за яким її зареєстровано в Державному земельному кадастрі. Право власності на новостворену земельну ділянку з кадастровим номером 6825584600:07:051:0244, в порушення п. 1 ч. 3 ст. 10, ч. 5 ст. 12, п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», абз. 3 п. 8, абз. 4 п. 20 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Скавронською Т.В. за [PERSON] 16.04.2018 року (14.03.2018 року земельну ділянку зареєстровано в Державному земельному кадастрі), незважаючи на наявність в даному реєстрі земельної ділянки з кадастровим номером 6825584600:07:051:0223, що свідчить про те, що будь-які дії щодо об`єднання вказаної земельної ділянки є незаконними. Таким чином, внаслідок незаконних дій [PERSON] на даний час в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності останнього як на об`єкти цивільного права на земельну ділянку з кадастровим номером 6825584600:07:051:0223 і на земельну ділянку з кадастровим номером 6825584600:07:051:0244, в яку входить земельна ділянка з кадастровим номером 6825584600:07:051:0223. В свою чергу, після незаконного об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером 6825584600:07:051:0223, що перебуває під арештом, в Державному земельному кадастрі наявні відомості лише про земельну ділянку з кадастровим номером 6825584600:07:051:0244, в яку входить земельна ділянка з кадастровим номером 6825584600:07:051:0223. Крім того, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав №236019245 від 08.12.2020 року, земельна ділянка з кадастровим номером 6825584600:07:051:0244 згідно договору від 22.05.2018 року передана в оренду [PERSON] для ТОВ «Агросад-2016» строком на 10 років, з правом пролонгації, з правом передачі в піднайм (суборенду). Такі обставини унеможливлюють реєстрацію за державою права власності на належну їй на підставі рішення суду земельну ділянку з кадастровим номером 6825584600:07:051:0223 та зумовлюють необхідність додаткового захисту її права. Так, як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 22.05.2019 року в справі № 911/678/18. Враховуючи вказане, з метою ефективного захисту інтересів держави, відновлення становища, яке існувало до його порушення, забезпечення можливості належного оформлення права власності держави на спірну земельну ділянку згідно вимог ст. 126 ЗК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, ст.ст. 2, 5 ЦПК України, суд дійшов висновку витребувати у ТОВ «Агросад-2016» на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області земельну ділянку загальною площею 2 га, межі, координати та конфігурація якої відповідають земельній ділянці, яка передавалася [PERSON] згідно незаконного наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 23.09.2016 року №22-25183-СГ; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 6825584600:07:051:0244; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державну реєстрацію права оренди ТОВ «Агросад-2016» на земельну ділянку з кадастровим номером 6825584600:07:051:0244 та скасувати її державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі, що цілком узгоджується з позиціями Верховного Суду, висловленими в постанові від 31.01.2019 року в справі №826/14200/17 та постанові від 11.04.2018 року в справі №911/4065/16. При цьому, факт об`єднання [PERSON] земельних ділянок, у результаті якого земельна ділянка площею 2 га із кадастровим номером 6825584600:07:051:0223 увійшла до складу новоутвореної земельної ділянки з кадастровим номером 6825584600:07:051:0244 площею 6 га не перешкоджає витребуванню земельної ділянки у ТОВ «Агросад-2016» в координатах, межах та конфігурації, що була передана наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 23.09.2016 року №22-25183-СГ у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства. Згідно із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 25.07.2018 року в справі №640/8456/16-ц, у разі об`єднання земельних ділянок не відбувається виникнення чи створення іншого нового майна, відмінного від попереднього, не має місце перетворення або переробка тощо, фактично та юридично відбувається заміна кількох правовстановлюючих документів на один новий, яким засвідчено право власності на те саме майно, що й у попередніх документах. Залишаються попередніми як правові, так і фізичні характеристики об`єднаних ділянок, зокрема, не відбувається зміна їх цільового призначення, розташування тощо. Подібна правова позиція сформована у п. 56 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 року у справі № 367/2022/15-ц, відповідно до якої формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб, зокрема шляхом витребування таких земельних ділянок. Так, відповідно до ч. 1 ст. 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. З моменту державної реєстрації, незалежно від її подальшого скасування, земельна ділянка є об`єктом Державного земельного кадастру, а всі відомості про неї та її кадастровий номер зберігаються у Державному земельному кадастрі постійно (ст. 10, ч. 8 ст. 16, ч. 19 ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр»). Такі особливості правового статусу земельної ділянки дають можливість її ідентифікувати, а власнику витребувати її від незаконного володільця, навіть у випадку здійснення державної реєстрації її поділу (виділення), об`єднання з іншими ділянками, вчинення інших реєстраційних дій, внаслідок яких державна реєстрація цієї земельної ділянки скасовується. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», абз. 1 п. 67 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127, рішення суду про витребування майна з чужого незаконного володіння є підставою для проведення у Державному реєстрі речових прав державної реєстрації права власності на нерухоме майно за належним власником. Частинами 1 і 4 ст. 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положення цього конституційного принципу кореспондуються із нормами статтей 317, 319, 321 ЦК України, згідно яких власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 93 ЗК України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. За змістом ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. В силу ч. 1 ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Із положень ст. 15 ЦК України слідує, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верхового Суду від 29.05.2019 року в справі №367/2022/15-ц, власник з дотриманням ст.ст. 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. При цьому слід зазначити, що захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, але не володіє ним, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до незаконно володіючої цим майном особи (у разі відсутності між ними зобов`язально-правових відносин), якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України. Відповідно до правових позицій, викладених у постановах Верховного Суду від 23.01.2019 року в справах №916/2130/15 та №916/2131/15, від 06.03.2019 року в справі №911/3158/17, від 30.06.2020 року в справі №19/028-10/13, у разі коли відчуження майна мало місце два і більше разів після недійсного правочину, це майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, від добросовісного набувача на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК України. Витребування майна від добросовісного набувача у такому випадку залежить від наявності волі на передачу цього майна у власника майна - відчужувача за першим договором у ланцюгу договорів. Таким чином, наявність у діях власника майна волі на передачу цього майна виключає можливість його витребування від добросовісного набувача. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.11.2018 року по справі №183/1617/16 (п. 114) звертає увагу на те, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю у пункті 89 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц). Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (п. 115) (п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З огляду на вказане, у разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем (п. 116). За своєю правовою природою право оренди це один із видів речового нрава на чуже майно, в тому числі на земельну ділянку, яке складається з права тимчасового володіння та користування цим майном. Орендар як володілець і користувач земельною ділянкою фактично утримує її у себе та виконує щодо неї всі правомочності власника, а також використовує всі властивості землі для задоволення своїх потреб. Отже, в порядку віндикаційного позову власник має право витребувати земельну ділянку від її орендаря, який набув це право на підставі укладеного з добросовісним набувачем договору оренди. Земельна ділянка площею 2 га з кадастровим номером 6825584600:07:051:0223, яка розташована за межами населених пунктів Михайлюцької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, вибула з володіння держави з порушенням установленого порядку, внаслідок чого право державної власності порушено. Спірна земельна ділянка на даний час входить в об`єднану земельну ділянку з кадастровим номером 6825584600:07:051:0244 площею 6 га, яка на праві власності належить [PERSON] , який передав її в оренду для TOB «Агросад-2016». Оскільки [PERSON] не мав правомочностей на укладення з TOB «Агросад-2016» договору оренди землі, то земельна ділянка з кадастровим номером 6825584600:07:051:0223 перебуває у володінні TOB «Агросад-2016» без будь-яких правових підстав і може бути витребувана у нього, дії останнього з утримання земельної ділянки призводять до порушення майнових прав держави. У той же час, відповідно до п. 9, 10 ст. 79-1 ЗК України, земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї, а державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Відповідно до ст. 16, ч. 4 ст. 25, ч. 1, 2 ст. 27 Закону України «Про Державний земельний кадастр», п.п. 29, 50, 51, 114, 135, 136, 136-1 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051, у разі об`єднання земельних ділянок, державна реєстрація та кадастровий номер земельної ділянки, яка увійшла у склад новоутвореної скасовуються, поземельна книга на неї закривається. Відомості про таку земельну ділянку у Державному земельному кадастрі набувають статусу архівних та зберігаються постійно. Натомість здійснюється державна реєстрація новоутвореної земельної ділянки, відкриття на неї нової поземельної книги, присвоєння нового кадастрового номера. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про Державний земельний кадастр», п. 12 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об`єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом. Згідно п. 4 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», під час проведення реєстраційних дій державний реєстратор обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру. Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр», державна реєстрація земельної ділянки - це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Згідно ч. 13 ст. 79-1 ЗК України, земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. З урахуванням викладеного, скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 6825584600:07:051:0244 є неможливим без скасування її державної реєстрації в Державному земельному кадастрі. Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості Державного реєстру речових прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей, що містяться в цьому реєстрі. Наявність у Державному реєстрі речових прав записів про зареєстровані права на земельну ділянку з кадастровим номером 6825584600:07:051:0244 також є перешкодою для скасування її державної реєстрації у Державному земельному кадастрі. А тому, суд вважає, що вимоги про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державної реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 6825584600:07:051:0244, а також про скасування її державної реєстрації в Державному земельному кадастрі є такими, що ґрунтуються на вимогах закону. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав №236019245 від 08.12.2020 року, земельна ділянка з кадастровим номером 6825584600:07:051:0244 згідно договору від 22.05.2018 року передана в оренду [PERSON] для ТОВ «Агросад-2016» строком на 10 років, з правом пролонгації, з правом передачі в піднайм (суборенду). Відповідно до ч. 13 ст. 79-1 Земельного кодексу України (статтю 79-1 доповнено частиною тринадцятою згідно із Законом №340-IX від 05.12.2019), земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі: поділу або об`єднання земельних ділянок; скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації; якщо речове право на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про державний земельний кадастр» не було зареєстровано протягом року з вини заявника. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Крім того, за приписами ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» (частину десяту статті 24 доповнено абзацом п`ятим згідно із Законом № 340-ІХ від 05.12.2019) ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності). Враховуючи наявність орендних відносин між [PERSON] та ТОВ «Агросад-2016», з урахуванням законодавчих змін, які набули чинності 16.01.2020 року, скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію прав на земельну ділянку з кадастровим номером 6825584600:07:051:0244 без прийняття судом рішення про скасування державної реєстрації права оренди спірної земельної ділянки є неможливим. З урахуванням викладеного, повернення у власність держави земельної ділянки, яка незаконно вибула, є також відновлення становища, яке існувало до його порушення шляхом скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державної реєстрації права оренди ТОВ «Агросад-2016» на земельну ділянку з кадастровим номером 6825584600:07:051:0244. Рішення суду про скасування в Державному реєстрі речових прав права оренди спірної земельної ділянки забезпечить можливість виконання юридичного обов`язку відповідача TOB «Агросад-2016» повернути у власність держави земельну ділянку загальною площею 2 га в тих же координатах, межах та конфігурації, що і земельна ділянка з кадастровим номером 6825584600:07:051:0223, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населених пунктів Михайлюцької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області. Статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Статтями 6, 19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Належне (законне) розпорядження земельними ділянками державної власності, які відповідно до ст. 14 Конституції України є основним національним багатством, що перебувають під особливою охороною держави, а право власності на які набувається виключно відповідно до закону, безумовно є складовою питання державного (загального) інтересу (вказане цілком узгоджується із правовою позицією ЄСПЛ, п.п. 70-71 рішення від 20.10.2011 року у справі «Рисовський проти України», п. 54 рішення від 02.11.2004 року у справі «Трегубенко проти України»). В даному випадку, звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання - додержання законності передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми власності, яке проведене з грубим порушенням вимог чинного законодавства. Окрім того, суспільний інтерес, який полягає у поверненні в розпорядження держави земельної ділянки, що є умовою реалізації функцій держави з забезпечення громадян правом власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, забезпечення рівності можливостей всіх громадян використати своє право на землю, явно переважає приватний інтерес [PERSON] та TOB «Агросад-2016». Повторне безоплатне надання Головним управління Держгеокадастру у Хмельницькій області громадянину земельної ділянки для аналогічних потреб понад норму встановлену ЗК України не може оцінюватися як воля держави. Отже правовідносини, пов`язані з вибуттям земель із державної власності, становлять «суспільний», «публічний» інтерес, а незаконність рішення органу виконавчої влади, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної власності, такому суспільному інтересу не відповідає. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 29.06.2016 року у справі № 6-1376ц 16. Чинним законодавством чітко не визначено, що необхідно розуміти під «нездійсненням або неналежним здійсненням суб`єктом владних повноважень своїх функцій», у зв`язку із чим прокурор у кожному випадку обґрунтовує та доводить наявність відповідних фактів самостійно з огляду на конкретні обставини справи. При цьому враховуються висновки Верховного Суду, зроблені при розгляді інших справ за участю прокурора (ухвали від 07.05.2018 року у справі № 910/18283/17, від 10.07.2018 року у справі № 812/1689/16, постанови від 25.04.2018 року у справі № 806/1000/17, від 13.06.2018 року у справі №687/379/17-ц, постанови від 07.12.2018 року у справі №924/1256/17). Так, у постанові Верховного Суду від 16.04.2019 року в справі №910/3486/18 суд дійшов висновку, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів. Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.04.2019 року в справі №906/506/18, від 11.04.2019 року в справі №904/583/18, від 13.02.2019 року в справі №914/225/18, від 21.05.2019 року в справі №921/31/18. На думку Верховного Суду, нездійснення захисту полягає у тому, що уповноважений суб`єкт владних повноважень за наявності факту порушення інтересів держави, маючи відповідні повноваження для їх захисту, всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся. Така поведінка (бездіяльність) уповноваженого державного органу та органу місцевого самоврядування може вчинятися з умислом чи з необережності; бути наслідком об`єктивних (відсутність коштів на сплату судового збору, тривале не заповнення вакантної посади юриста) чи суб`єктивних (вчинення дій на користь можливого відповідача, інших корупційних або кримінально караних дій) причин. Прокурор може підтвердити наявність підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом надання належного обґрунтування, підтвердженого достатніми доказами, зокрема: повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду, запитами, а також іншими документами, що свідчать про наявність підстав для відповідного представництва. Ураховуючи, що вказані інтереси позивача до цього часу залишаються незахищеними, існують підстави для представництва прокурором інтересів у спірних правовідносинах. Крім того, як випливає із правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі №903/129/18 від 15.10.2019 року, незалежно від того, чи відповідають дійсності доводи ГУ Держгеокадастру в Хмельницькій області про неможливість самостійно звернутись до суду з позовом через відсутність коштів для сплати судового збору, сам по собі факт його незвернення до суду з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави, свідчить про те, що указаний уповноважений державою орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо (узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 року у справі №912/2385/18). Згідно з ст. 80 Земельного кодексу України, ст.ст. 2, 170, 326, 374 Цивільного кодексу України право власності на землі державної власності належать державі Україна, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади. Відповідно до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року № 15, Положення про Головне управління Держгеокадастру в області (далі-Положення), затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року № 333, такими органами є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) та територіальні органи Держгеокадастру. Відповідно до Положення, Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області є територіальним органом Держгеокадастру та реалізує його повноваження на території Хмельницької області, зокрема здійснює розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів, а також одночасно наділене повноваженнями здійснення державного контролю (нагляду) за додержанням земельного законодавства. У цьому разі порушено інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, ефективного використання земельних ресурсів. Органом, уповноваженим державою організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за: дотриманням вимог земельного законодавства в процесі передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю є Держгеокадастр, що узгоджується з позицією Верховного Суду у справі №907/270/18 від 27.03.2019 року. В даному випадку прокурор листом № 35-9520 вих-20 від 16.11.2020 повідомив ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області про неможливість виконання рішення суду про повернення у власність держави земельної ділянки та необхідність заявлення позовної заяви із застосуванням способу захисту відновлення становища, яке існувало раніше та витребування спірної земельної ділянки в орендаря. Натомість управління повідомило в своєму листі № 10-22-0.6-5867/2-20 від 02.12.2020 про відсутність наміру вживати заходи представницького характеру у судовому порядку самостійно, у тому числі, через відсутність коштів на сплату судового збору. Така бездіяльність уповноваженого органу призводить до неможливості повернення у власність держави незаконно вибулої земельної ділянки площею 2 га та може призвести до неможливості виконання рішення суду в цілому у зв`язку з закінченням строків позовної давності. А тому, суд вважає необхідним позов заступника керівника Шепетівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 8408 грн, по 4204 грн. з кожного відповідача.

Outcome: approved