Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

31 жовтня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просив стягнути з відповідача аліменти на його утримання, вирішити питання судових витрат. Позивач посилається на те, що відповідач є його батьком, а він продовжує навчатися на денній формі навчання історичного факультету Полтавського національного педагогічного університету імені [PERSON], строк його навчання по 30.06.2020 року, відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, тому просив стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму громадян відповідного віку, щомісячно до досягнення ним 23 років. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій прохає справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій прохає справу розглянути у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності передбачених законом підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та законних інтересів держави, підстав для неприйняття визнання позову відповідачем немає. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши і проаналізувавши представлені докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження позивача серії І-КЕ № 186020, виданого відділом ДРАЦС реєстраційної служби Новосанжарського РУЮ у Полтавській області 02.10.2013 року, [PERSON] є його батьком (а.с. 4). [PERSON] навчається на денній формі навчання історичного факультету Полтавського національного педагогічного університету імені [PERSON], строк його навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року (а.с. 5). За змістом ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:стан здоровя та матеріальне становище дитини;стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів;наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно вищевикладеного, з урахуванням обставин, викладених в статті 182 Сімейного кодексу України, суд вважає, що відповідач має матеріальну можливість надавати допомогу своєму сину, який продовжує навчання та потребує у звязку з цим матеріальної допомоги, і тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти у звязку з цим фактом. Але враховуючи той факт, що плановий строк навчання позивача в навчальному закладі по 30.06.2020 року, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача підлягають задоволенню саме по цю дату, а не до досягнення позивачем двадцяти трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання (ст. 367 ЦПК України). Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір, від сплати якого позивач звільнений, в розмірі 640 грн. 00 коп. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Згідно квитанції № 211 від 17.10.2016 року, виданої адвокатом [PERSON] (а.с. 9), позивач поніс витрати на правову допомогу в розмірі 200 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial