Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

30 березня 2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача, зазначаючи, що вона на підставі договору дарування від 02.06.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1-2111, є власником квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстровані вона, її мати та колишній чоловік її матері, [PERSON], відповідач у справі. Останній не проживає у вказаній квартирі з червня 2008 року, його речей у квартирі немає. Реєстрація відповідача в квартирі порушує її, позивача, право власника розпоряджатися власним майном та змушує сплачувати за відповідача комунальні платежі. Тому позивач просила суд усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження приватним майном, визнавши [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилася, її представник надала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, а справу розглянути за її та позивача відсутності. Не заперечувала проти заочного розгляду справи на підставі наявних доказів (а.с. 25). Відповідач [PERSON] двічі поспіль в судове засідання не з'явився, на адресу суду повернулися конверти із рекомендованими повідомленнями із позначкою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 29). Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За таких обставин суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачеві на підставі договору дарування від 02.06.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1-2111, належить квартира [ADDRESS] (а.с. 4, 5). Відповідач зареєстрований у вказаній квартирі з 14.05.2001 року, однак не проживає в ній з червня 2008 року, його речей у квартирі немає, що підтверджується актом, складеним за участю мешканців квартир № 59, № 58, № 71 вказаного будинку, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відповідно, затвердженим майстром КП ЖРЕП Індустріального району м. Дніпропетровська 20.03.2017 року (а.с. 7). Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки судом встановлено, що відповідач понад один рік без поважних на то причин не проживає за адресою: [INFO], є підстави для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням за вказаною адресою, що дає підстави для зняття відповідача з реєстраційного обліку. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved