Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

30.03.2021 року заявниця [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною заявою на обґрунтування якої зазначила, що їй на праві приватної власності належать: земельна ділянка площею 2,38 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Лаврівської сільської ради Луцького р-ну Волинської обл.; земельна ділянка площею 0,2500 га, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташована у с. Лаврів, Луцького р-ну Волинської обл.; земельна ділянка площею 0,6000 га, призначена для ведення особистого селянського господарства, розташована в с. Лаврів Луцького р-ну Волинської обл.; будинок [ADDRESS] . Однак, при видачі вищезазначених правовстановлюючих документів були допущені помилки, а саме: в державних актах на право приватної власності на землю та у свідоцтві про право власності на нерухоме майно її по батькові записано як « [PERSON] », що не збігається із записом по батькові в її паспорті, де по батькові зазначене як « [PERSON] ». Дана помилка перешкоджає їй володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд, зокрема укладати договір оренди землі, отримати кадастровий номер і внести ділянку де публічної кадастрової карти. Вважаю, що розбіжність в написанні її по батькові виникла внаслідок допущеної помилки при заповненні правовстановлюючих документів уповноваженими особами. Враховуючи наведене, просить суд встановити факт належності їй наступних документів, а саме: державного акту на право приватної власності на землю серії II BЛ № 011834 від 10.11.2000 року, зареєстрованого в Книзі державних актів на право приватної власності на землю № 72, площею 2,38 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданого на ім`я « [PERSON] »; державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ BЛ № 317273 від 15.12.2009 року, зареєстрованого в Книзі державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010907600697, площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, виданого на ім`я « [PERSON] »; державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ ВЛ № 317274 від 15.12.2009 року, зареєстрованого в Книзі державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010907600698, площею 0,6000 га для ведення особистого селянського господарства, виданого на ім я «Бойко Таїсії Зіновіївни»; свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER] від 08.09.2008 року, виданого виконавчим комітетом Лаврівської сільської ради на підставі рішення виконкому Лаврівської сільської ради № 12 від 29.04.2004 року, тип об`єкта - будинок за адресою [ADDRESS] , виданого на ім`я « [PERSON] ». До початку судового засідання представником заявника було подано до суду заяву з проханням розгляд справи здійснювати у її відсутності, заявлені вимоги вона підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 20-21). Представник заінтересованої особи - Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області в судове засідання не з`явився, до початку судового засідання на електронну адресу суду надійшла заява, в якій він просить суд розгляд справи проводити у відсутності представника Боратинської сільської ради Луцького р-ну Волинської обл. (а.с. 22-23). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як встановлено судом, [INFO] народилася [PERSON] . Місцем народження останньої зазначено: с. Красностав Володимир-Волинського р-ну Волинської обл. Зазначене підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 19). 31.08.1968 року між [PERSON] та [PERSON] , 1946 р.н., уродженкою с. Красностав Володимир-Волинського р-ну Волинської обл. було укладено шлюб, внаслідок реєстрації якого прізвище дружини було змінено на « [PERSON] ». Про дану обставину свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER] (а.с. 18). 10.11.2000 року [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю серії II ВЛ № 011834, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 72 та був виданий на підставі рішення Лаврівської сільської ради народних депутатів № 11/15 від 25.03.2000. Даний Акт посвідчує право власності на земельну ділянку площею 2,38 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Лаврівської сільської ради Луцького району Волинської області (а.с. 8). 08.09.2008 року Лаврівською сільською радою на підставі рішення виконкому Лаврівської сільської ради № 12 від 29.04.2004 року, [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , а саме: на будинок [ADDRESS] . (а.с. 9-10). 15.12.2009 року [PERSON] , на підставі рішення Лаврівської сільської ради про передачу у приватну власність земельної ділянки № [NUMBER] від 17.09.1993, було видано державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯЕ № 317273 та серії ЯЕ № 317274, зареєстровані в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 010907600697 та № 010907600698, згідно яких останній було передано у власність земельну ділянку площею 0,2500 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та земельну ділянку площею 0,6000 га, призначена для ведення особистого селянського господарства, які розташовані у с. Лаврів Луцького р-ну Волинської обл. (а.с. 6-7). У своїй заяві [PERSON] зазначає, що усі вищевказані правовстановлюючі документи було видані самі їй, проте у кожному з таких невірно зазначено її по батькові, що призводить до порушення її права власності. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Положеннями ст. ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, 19.10.1998 року ДПІ у Луцькому р-ні Волинської обл. на ім`я « [PERSON] » було видано ідентифікаційний номер (а.с. 11). 06.09.2000 року Луцьким РВ УМВС України у Волинській області на ім`я « [PERSON] » було видано паспорт громадянина України серії [NUMBER] (а.с. 12). Як вбачається із довідки Боратинської сільської ради Луцького р-ну Волинської обл. № 144 від 04.03.2021 року, земельні ділянки згідно державних актів серії II ВЛ № 011834, серії ЯЕ № 317273 та серії ЯЕ № 317274, а також житловий будинок [ADDRESS] . належать на праві власності [PERSON] . У даній довідці також зазначено, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою (а.с. 5). Дослідивши надані заявником докази у своєму взаємозв`язку, суд вважає доведеним, що при видачі заявниці правовстановлюючих документів на земельну ділянку площею 2,38 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельну ділянку площею 0,2500 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та земельну ділянку площею 0,6000 га, призначена для ведення особистого селянського господарства, які розташовані у с. Лаврів Луцького р-ну Волинської обл., а також на житловий будинок [ADDRESS] . було допущено помилку в написанні по батькові заявниці, а саме: зазначено « [PERSON] » замість вірного написання « [PERSON] ». Встановлення належності правовстановлюючих документів має для [PERSON] юридичне значення та породжує юридичні наслідки, пов`язані з правом володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд, зокрема укладати договір оренди землі, отримати кадастровий номер і внести ділянку де публічної кадастрової карти. Таким чином, суд вважає, що заява [PERSON] , заінтересована особа - Боратинська сільська рада Луцького району Волинської області, про встановлення факту, що має юридичне значення є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved