Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

2 жовтня 2017року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача - [PERSON], в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість у розмірі 19927,50гривень, судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 12 квітня 2017року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, за яким він передав у її власність 600,00 доларів США, що еквівалентно 16230,00гривень станом на день позики згідно офіційного курсу НБУ. Водночас, попри наявність у відповідача обов'язку повернути йому позичені кошти до 07 травня 2017року, а у випадку неповернення в строк - зобов'язалась сплатити 5% від отриманої в позику суми за кожен місяць. Станом на сьогоднішній день, жодних грошей [PERSON] не віддала, у зв'язку з чим у [PERSON] наявна заборгованість переді ним у розмірі 19927,50гривень. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду, заперечень на позовну заяву відповідачем суду подано не було. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст.223, 280 ЦПК України, на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 12 квітня 2017року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за яким він передав у її власність 600,00 доларів США, що еквівалентно 16230,00гривень станом на день позики згідно офіційного курсу НБУ. Факт отримання грошових коштів [PERSON] у [PERSON] в борг підтверджується розпискою. Водночас, попри наявність у відповідача обов'язку повернути йому позичені кошти до 07 травня 2017року, а у випадку неповернення в строк - зобов'язалась сплатити 5% від отриманої в позику суми за кожен місяць. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У той самий час за змістом частин 1, 2 статті 207 і частини другої статті 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобов'язанням її повернення), так і дати її отримання. Поряд з цим, згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість у розмірі 19927,50гривень.

Outcome: approved