Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

30 листопада 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про визнання права на обов'язкову долю в спадщині. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] року померла мати позивача [PERSON]. За життя остання склала заповіт на належну їй квартиру [ADDRESS] на ім'я [PERSON] та [PERSON] Після смерті матері позивач в установлений законом строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено через наявність заповітів на ім'я відповідачів. На час смерті матері позивач була непрацездатною особою, а тому вважає, що має право на обов'язкову долю в спадщині, в зв'язку з чим просила визнати за нею право власності на 1/4 частини зазначеної вище квартири. 26 грудня 2017 року ухвалою суду позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 25 січня 2018 року проведення підготовчого засідання було відкладено за заявою відповідача [PERSON] через неможливість її явки до суду у зв'язку із лікуванням. 23 лютого 2018 року проведено підготовче засідання, ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 26 березня 2018 року судовий розгляд було відкладено через неявку відповідачів до 11 травня 2018 року. Позивач в підготовчому засіданні підтримала позовні вимоги, в подальшому до суду не з'явилася, в наданій письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовчому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення, заявив про небажання брати участь у розгляді справи, в подальшому на неодноразові виклики до суду не з'являвся, будь-яких заяв про відкладення або розгляд справи за його відсутністю суду не надав. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце судового засідання, до суду не з'явилася, про причини своєї неявки суду не повідомила, будь-які заяви про відкладення або розгляд справи за її відсутністю суду не надавала. Від третьої особи Другої криворізької державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За таких обставин суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності сторін та третьої особи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого висновку. Позивач [PERSON] є дочкою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, копіює свідоцтва про укладення шлюбу, відповідно якому позивач змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 6-7). [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується копію свідоцтва про смерть (а.с. 9). [PERSON] залишила заповіти на належні їй частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на ім'я [PERSON] та на ім'я [PERSON] (а.с. 10, ). 01 червня 2011 року позивач [PERSON] звернулася до Другої криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на обов'язкову частку на квартиру, у зв'язку із виниклою суперечкою між спадкоємцями та неможливістю визначити частку кожного зі спадкоємців (а.с. 5). Таким чином, між сторонами виник спір у зв'язку із спадкуванням за заповітом, який регулюється положеннями Цивільного кодексу України, а саме Главою 85. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За правилами ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1241 ЦК України право на обов'язкову частку в спадщині мають право: малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Статтею 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. На час смерті матері [PERSON] позивач [PERSON] була непрацездатною, що підтверджується копіює пенсійного посвідчення, виданого 13 травня 2009 року вид пенсії: за віком (а.с. 42), а тому в розумінні положень ст. 1241 ЦК України є особою, яка має право на обов'язкову частку у спадковому майні померлої [PERSON] П. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкуваннях» визначено, що перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. При визначенні розміру обов'язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу. Відповідно до ч. 1 ст.1268, ч. 1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно з спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, враховуючи той факт, що позивач має право на обов'язкову частку в спадщині після відкриття спадщини, вчасно подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, позовна вимога про визнання за [PERSON] права на обов'язкову частку в спадщині, що залишилась після смерті [PERSON] підлягає задоволенню. Беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку, що спадкове майно, яке [PERSON] заповіла [PERSON] та [PERSON] у вигляді спірної квартири повинні успадковуватись двома спадкоємцями за законом: позивачем та відповідачем [PERSON], оскільки позивач згідно закону має право успадкувати обов'язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту у розмірі половини частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом, тобто 1/4 (спірна квартира 1/1 : 2 спадкоємців першої черги = 1/2; 1/2 : 2 = 1/4). При вирішенні справи, суд приймає до уваги також позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» N 24-753/0/4-13, 16.05.2013, згідно якої визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Окрім цього, захист права на обов'язкову частку в спадщині може здійснюватись шляхом пред'явлення вимог про визнання права на обов'язкову частку в спадщині (ст. 1241ЦК), перерозподіл спадщини (ст. 1280 ЦК), визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину (ст. 1301 ЦК). Спадкування обов'язкової частки в спадщині здійснюється на підставах встановлених законом, шляхом прийняття спадщини в порядку, передбаченому статтями 1268 - 1269 ЦК. Право на обов'язкову частку в спадщині не залежить від змісту заповіту. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на обов'язкову частку в спадщині зазначена відмова може бути оскаржена до суду в порядку позовного провадження. Враховуючи ті обставини, що позивач надала належні та допустимі докази, суд дійшов висновку, що [PERSON] правомірно просить захистити своє набуте в порядку спадкування право власності на частку квартири, що належала померлій [PERSON], у зв'язку з чим позовні вимоги слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Що стосується вимог про визнання права власності на частки спірної квартири за відповідачами [PERSON] та [PERSON], в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню з наведених вище підстав. На підставі ст. 141, 142 ЦПК України, а також враховуючи позицію відповідача [PERSON], який визнав позовні вимоги під час підготовчого провадження, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судовий збір в сумі 320 грн., з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судовий збір в розмірі 160 грн., а також повернути позивачу [PERSON] з державного бюджету судовий збір 160 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial