Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

30 липня 2019 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовними вимогами до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що 29 лютого 1992 року між нею, [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Овлочинською сільською радою Турійського району Волинської області, актовий запис №2, та відповідно було видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного подружнього життя у них [INFO] народився син [PERSON] . Одруження з відповідачем виявилось невдалим і спільне життя з ним не склалося. В сім`ї склались складні взаємовідносини, постійно виникають непорозуміння та сварки. Вони різні за характерами, в сім`ї відсутні взаєморозуміння та довір`я. Шлюбні відносини між ними не підтримуються, а сам шлюб носить формальний характер. На сьогоднішній день збереження шлюбу між нею та відповідачем є неможливим, оскільки вона ні за яких умов не буде проживати однією сім`єю з відповідачем. Подальше спільне їх життя як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, оскільки проживання в спільному шлюбі є безперспективним з точки зору подальших шлюбних стосунків між нею та відповідачем. Примирення між ними є неможливим, оскільки попередні намагання примиритись та вирішити спірні питання не дали позитивного результату, а тому просить суд шлюб з відповідачем розірвати. Позивач, [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву в якій позов підтримала повністю з наведених у позовній заяві підстав, просила його задовольнити, а справу слухати у її відсутність. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав, хоча був вчасно і належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, оскільки судова повістка була направлена йому за адресою за якою він зареєстрована у встановленому законом порядку. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Відповідно до статей 12,13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних правта обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 29 лютого 1992 року укладено шлюб, який був зареєстрований Овлочинською сільською радою Турійського району Волинської області, актовий запис №2, та відповідно було видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного подружнього життя у них [INFO] народився син [PERSON] . Судом встановлено, що шлюбні відносини сторін на даний час фактично припинені, сторони проживають окремо та спільне господарство не ведуть, на примирення не згодні, тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Відповідач своїм правом на подачу відзиву на позов, заперечень не скористався. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, не згодна на примирення, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Суд вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до вимог ч.2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судові витрати позивач просила віднести за рахунок відповідача.

Outcome: approved