Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

30.11.2020 позивач звернувся до суду з позовом, уточнивши який просив суд зняти арешт з рухомого та нерухомого майна, яке належало [PERSON] , померлому [INFO] , який накладений на майно боржника лише за номером бланку постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 28.11.2002, згідно виконавчого листа № 12-33 від 19.03.1993 виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення зі [PERSON] 2000 грн. заборгованості за аліментами, реєстраційний номер обтяження 3851951 від 07.10.2006, внесений реєстратором Першою Державною нотаріальною конторою м. Кривого Рогу. В обґрунтування позову вказував, що він є сином [PERSON] , померлого [INFO] . Після смерті батька відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок [ADDRESS] . З метою оформлення спадщини після смерті батька, він звернувся до нотаріуса з відвіданою заявою, однак отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщини, у зв`язку з наявністю арешту на майно спадкодавця. З`ясувати причину не зняття арешту з майна в органах державної виконавчої служби не вдалося, у зв`язку зі знищенням документів. Нотаріус видав йому відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендував звернутися до суду з питанням зняття арешту з майна. У зв`язку з чим, позивач змушений звернутися до суду з метою захисту свого порушеного права на спадкове майно, шляхом зняття арешту з майна. Позивач та його представник будучи обізнаними про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] , яка являлася стягувачем за виконавчим листом в рамках якого накладався арешт на майно боржника [PERSON] , будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, надала суду відзив в якому позовні вимоги не заперечувала, просила їх задовольнити, також надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 48-53). У відзиві підтвердила, що спадкодавець дійсно мав перед нею борги за аліментними зобов`язаннями, які сплатив в 2003 році, однак з невідомих їй причин арешт з його майна не було знято (а.с. 50, 79-80). Відповідач Центрально-Міський відділ ДВС у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи участь свого представника у судовому засідання не забезпечив, надав заяву про розгляд справи за відсутності їх представників. Разом з тим, повідомили про неможливість надання інформації щодо виконавчого провадження в рамках якого було накладено арешт на майно [PERSON] , оскільки виконавче провадження завершено та передано на зберігання до архіву, відомості про таке виконавче провадження містилися в книзі обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцеві, які знищені у зв`язку з закінченням строків зберігання (а.с. 72-74, 84). Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі, визначившись з правовідносинами, які існують між сторонами та яка правова норма підлягає застосуванню на них, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини від 24.11.1988 серія [NUMBER] виданого Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Кривого Рогу (а.с. 9). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.01.2020, виданого Довгинцівським районним у м. Кривому Розі відділу ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 16). За життя [PERSON] 07.10.2002 уклав договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , придбавши вказаний будинок набув на нього право власності, що підтверджується змістом договору (а.с. 11), даними технічного паспорта на будинок (а.с. 12-15), а також довідкою КП ДОР «Криворізьке Бюро технічної інвентаризації» від 17.06.2020, згідно з якою вказаний житловий будинок зареєстрований у реєстровій книзі 33-522-11961 БТІ на ім`я [PERSON] , на підставі вище вказаного договору купівлі-продажу від -7.10.2002 (а.с.67). Разом з тим, дані про вказаний будинок відсутні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що свідчить інформаційна довідка 234949404 (а.с. 31), що в свою чергу не спростовує факту права власності [PERSON] на вказаний будинок. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина та за заявою його сина [PERSON] відкрита спадкова справа, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с. 10). Як слідує з матеріалів спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , до нотаріальної контори, у визначений законом строк, з заявою про прийняття спадщини звернувся лише син [PERSON] , при цьому спадкодавець до дня смерті був зареєстрований один за адресою: [ADDRESS] , заповіт від його імені не посвідчувався, свідоцтва про право на спадщину не видавалося (а.с. 60-66). Однак, державним нотаріусом, при виконанні заходів визначених гл 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, виявлено наявність арешту нерухомого майна спадкодавця [PERSON] , з місцем проживання [ADDRESS] , за номером обтяження 3851951, зареєстрованим 07.10.2006 12:26:02 за № 3851951 реєстратором: Перша криворізька державна нотаріальна контора, на підставі постанови б-н 28.11.2002, ВДВС Центрально-міського РУЮ м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно (а.с. 10). На підставі отриманої інформації про наявність арешту на майно спадкодавця, позивачу, постановою нотаріуса від 27.08.2020 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, запропоновано звернутися до суду для вирішення питання щодо зняття арешту з майна (а.с. 71). Звернувшись до Центрально-міського відділу ДВС у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), позивачу надано копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від листопада 2002 року за виконавчим листом 12-133 від 19.03.1993 виданим Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1/4частини аліментів та заборгованості по аліментам в розмірі 2000 грн., згідно якої і було постановлено накласти арешт на все майно [PERSON] , який мешкав за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20). Будь-які інші документи не збереглися (а.с. 19). Реєстр заборон містить інформацію, що вид обтяження: арешт нерухомого майна з реєстраційним номером 3851951, який зареєстровано саме на підставі постанови б-н 28.11.2002 ВДВС Центрально-Міського РУЮ м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, з об`єктом обтяження: невизначене майно, все майно. При цьому, як власником обтяження вказано саме [PERSON] , з адресою проживання [ADDRESS] , що дає суду підставі стверджувати, що вказане обтяження, поза розумним сумнівом, було накладено саме у зв`язку з існуванням постанови державного виконавця від листопада 2002 де стягувачем виступала мати позивача, а боржником його батько - [PERSON] (а.с. 20,70). Беручи до уваги пояснення відповідача [PERSON] про погашення перед нею боргу за вказаним виконавчим листом, пояснення представника ДВС про те, що виконавче провадження завершено, а записи знищено, суд приходить до висновку, що за вказаних обставин справи, існування вказаного обтяження порушує право позивача на спадкування після смерті батька, а скасування такого обтяження жодним чином не порушить права інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5-6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом.2 ст. 13, ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд за власною ініціативою не може збирати докази, що стосуються предмета спору. Відповідно до ч. 2-4 ст. 12 ЦПК України, обов`язок доказування покладається на сторони, які несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ними процесуальних дій. Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що позивачем перед судом доведено відсутність законних підстав для збереження дії обтяження щодо майна його батька - спадкодавця. Наявність обтяження на належне [PERSON] нерухоме майно порушує право позивача на спадкування, отримати свідоцтво право на спадкове майно та вільно володіти, користуватися і розпоряджатися ним. Відповідно до ст. 1268 ЦК України,спадщина належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Згідно ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути також припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ч.2 ст.16 ЦК України). У відповідності до ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1952 року передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду. Беручи до уваги все вищевикладене, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для збереження дії обтяження: арешту нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 3851951, на майно [PERSON] , померлого [INFO] , підставою обтяження якого була постанова б-н 28.11.2002 ВДВС Центрально-Міського РУЮ м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно. Суд приходить до висновку, що таке обмеження права позивача на майно, за встановлених судом обставин, не є виправданим у демократичному суспільстві, а тому суд вважає, що позовні вимоги в частині зняття арешту з нерухомого майна підлягають задоволенню. Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині зняття арешту з рухомого майна, нібито накладеного на підставі вказаної постанови державного виконавця, оскільки доказів існування такої заборони на рухоме майно суду не надано. Оскільки позивачем за подання позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн. (а.с. 1), позовні вимоги задоволено,

Outcome: partial