Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

31.10.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що вона є власницею квартири [ADDRESS] , в якій починаючи з 1989 року проживала її мати [PERSON] . Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] за тією ж [ADDRESS] та періодично там проживає. За вказаною адресою постійно проживає донька останнього [PERSON] разом зі своєю сім`єю. 24.07.2018 року відбулося затоплення її квартири з вини власника та користувача квартири [ADDRESS] . Згідно акту комісії ОСББ «Інтер» від 30.07.2018 року причиною затоплення була поломка крану на трубі холодного водопостачання у квартирі [ADDRESS] . Внаслідок залиття квартири, вона стала не придатною для проживання та потребує термінового ремонту, оскільки мешкати в ній стало не можливо через підвищену вологість, а також появу цвілі та грибка. Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи ТзОВ «Волинь-експерт» № 485/5 від 04.09.2018 року, вартість відновлювального ремонту належної їй квартири складає 47303 грн. Крім того, за проведення експертного дослідження визначення розміру завданої матеріальної шкоди нею було сплачено 1800 грн. Разом з тим, відповідачі, будучи відповідальними за спричинення їй матеріальних збитків, відшкодувати суму завданої їй шкоди в добровільному порядку відмовилися. Так, внаслідок затоплення квартири, її мати [PERSON] була змушена переїхати на проживання до неї в с. В. Омеляник Луцького р-ну, що створює певний дискомфорт для обох. Її мати перенесла інсульт та пересувається лише в колясці, а тому для нормалізації та продовження звичного способу життя останнім необхідно докладати значні зусилля. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідачів на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 47303 грн., моральну шкоду 5000 грн., судовий збір 736,40 грн. та витрати на проведення експертизи в розмірі 1800 грн. 11.12.2018\~року представником\~відповідача [PERSON] \~було подано\~відзив на\~позовну заяву,\~відповідно до\~якої заявлені\~вимоги визнаються\~частково,\~просить стягнути\~з нього\~500\~грн.\~моральної шкоди,\~а розмір\~матеріальної шкоди,\~яка підлягає\~відшкодуванню,\~визначити за\~наслідками проведення\~судової експертизи.\~На обґрунтування\~своєї позиції\~зазначає,\~що акт\~комісії ОСББ\~«Інтер» від\~30.07.2018\~року та\~висновок будівельно-технічної\~експертизи ТзОВ\~«Волинь-експерт»\~№ 485/5\~від 04.09.2018\~року містять\~суперечності,\~а відтак\~і розмір\~заподіяної шкоди\~не відповідає\~дійсності.\~Крім того,\~внаслідок затоплення\~квартири позивачки,\~відповідач [PERSON] \~намагалася добровільному порядку відшкодувати заподіяну матеріальну шкоду, в зв`язку з чим звернулася до Волинського НДЕКЦ МВС України про проведення експертного будівельно-технічного дослідження з метою визначення вартості ремонтних робіт, однак [PERSON] умисно не надала доступ експерту для огляду належного їй житла. Також, [PERSON] пропонувала [PERSON] відшкодувати матеріальну шкоду в сумі 25000 грн., однак остання від такої пропозиції відмовилась. Разом з тим, ані [PERSON] , ані її мати у квартирі [ADDRESS] не проживають, а тому визначений розмір моральної шкоди є значно завищеним. Вказав, що оскільки він є одноосібним власником квартири [ADDRESS] , тому й обов`язок по відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди покладається на нього (а.с. 60-61). 21.12.2018 року від позивачки надійшла на адресу суду відповідь на відзив на позовну заяву в обґрунтування якої остання зазначила, що аргументи відповідача стосовно оспорення висновку будівельно-технічної експертизи є надуманими та суперечностей з актом комісії ОСББ «Інтер» від 30.07.2018 року такий не містить. Так, внаслідок затоплення, [PERSON] повідомила її, що вона має намір запросити свого експерта, однак в подальшому з питання проведення експертом огляду житлового приміщення до неї ніхто не звертався. Крім того, вона пропонувала [PERSON] сплатити 25000 грн., щоб мати можливість розпочати ремонт, а решту сплатити пізніше, проте остання від такої пропозиції відмовилась. Щодо заперечень відповідача [PERSON] в частині зменшення розміру позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди вказала, що її мати до моменту залиття проживала в належній їй квартирі. Разом з тим, на момент затоплення мати перебувала у неї вдома в с. В. Омеляник Луцького р-ну, оскільки була сприятлива погода для перебування останньої на природі. Також вважає, що відповідальність за відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири повинні нести обидва відповідача як власник та користувач житлом. 27.12.2018 року представником відповідача [PERSON] було подано заперечення на відповідь на відзив, відповідно до якого вважає, що позивачем необґрунтовано заявлений розмір матеріальної шкоди, оскільки такий може бути визначений лише судовою будівельно-технічною експертизою. Враховуючи зазначене та обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, просить заявлені вимоги задовольнити частково (а.с. 86-87). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.02.2019 року у справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Волинського НДЕКЦ МВС України (а.с. 93-94). 14.11.2019 року від Волинського НДЕКЦ МВС України надійшло повідомлення «Про неможливість проведення судової будівельно-технічної експертизи», яке обґрунтоване кадровими змінами, що відбулися в установі (а.с. 108). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.12.2019 року в справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Волинського відділення Львівського НДІСЕ (а.с. 126-127). 03.04.2020 року на адресу суду надійшов висновок експерта Волинського відділення Львівського НДІСЕ № 8867 від 30.03.2020 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи (а.с. 137-146). В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, які викладені у позовній заяві та відповіді на відзив, просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що затоплення належного позивачці житлового приміщення відбулося внаслідок прориву труби холодного водопостачання в туалеті квартири, в якій вона проживає та яка на праві власності належить іншому відповідачу. Вважає, що оскільки вона не є власником житла, то не може нести відповідальність за шкоду, ЗАВДАНУ ЗАЛИТТЯМ КВАРТИРИ ПОЗИВАЧА. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, суду пояснив, що затоплення квартири позивачки виникло внаслідок поломки крана в належній [PERSON] квартирі. Додатково зазначив, що факт затоплення квартири не призвело до прикладання додаткових зусиль зі сторони позивачки, оскільки на момент залиття в належному [PERSON] житловому приміщенні ніхто не проживав. Заявлені позовні вимоги визнав частково, а саме: в частині відшкодування матеріальної шкоди у повному обсязі, в частині відшкодування моральної шкоди на суму 500 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] . Дана обставина підтверджується договором дарування квартири від 17.02.2011 року, посвідченим приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Валянською Т.П. за реєстровим № 343, та витягом КП «Волинське обласне БТІ» № 33293098 від 25.02.2012 року (а.с. 4-6). Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Зазначене підтверджується свідоцтвом про право власності серії [NUMBER] , виданим Волинським обласним БТІ 11.09.2000 року та записаним в реєстрову книгу № 6-д за реєстровим номером 6854 (а.с. 65). Судом також встановлено, що належна відповідачу [PERSON] кв. [ADDRESS] безпосередньо над квартирою [ADDRESS] , [ADDRESS] належить позивачці [PERSON] . Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку Відповідно до частини 4 статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно з п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний: дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; проводити за власні кошти ремонт квартири (наймач (орендатор) згідно з договором найму (оренди); забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання. Тобто відповідальність за належний стан санітарно-технічного обладнання в квартирі [ADDRESS] , несе безпосередньо власник відповідач [PERSON] . Відповідач, як власник квартири, зобов`язаний був контролювати стан санітарно-технічного обладнання в квартирі, яка є його власністю, та докладати зусиль для того, щоб не порушити права інших осіб, не завдати їм шкоди, що витікає з вимог статті 13 ЦК України. Як встановлено судом та не заперечується сторонами, 24.07.2018 року відбулося затоплення квартири [ADDRESS] . Причиною затоплення квартири [ADDRESS] стало пошкодження крану на трубі холодного водопостачання у квартирі [ADDRESS] , яка знаходиться поверхом вище, що підтверджується актом комісії ОСББ «Інтер» від 30.07.2018 року (а.с. 11). З наведеного слідує, що матеріальна шкода, яка була завдана позивачці [PERSON] затопленням належній їй квартирі, знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з неналежним станом санітарно-технічного обладнання в належній відповідачу [PERSON] квартирі. Разом з тим, завдана позивачці затопленням шкода, має відшкодовуватися виключно за рахунок відповідача [PERSON] , який є одноосібним власником квартири [ADDRESS] , а тому заявлені позивачкою позовні вимоги до відповідачки [PERSON] є безпідставними та задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками визнаються: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушено, має право на відшкодування завданої йому шкоди. На підставі ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: шкода; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача; вина. Із наведеного слідує, що внаслідок затоплення належній позивачці квартири, яка сталася з вини відповідача [PERSON] , [PERSON] було завдано майнову шкоду. Таким чином, судом встановлено, що між винними діями відповідача [PERSON] та заподіяною позивачці шкодою є причинно-наслідковий зв`язок. Вищезазначене в повній мірі визнав відповідач [PERSON] у своєму відзиві на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив, а також його представник під час розгляду справи по суті. Згідно вимог ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Одночасно з цим, ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з висновку судової будівельно-технічної експертизи Волинського відділення Львівського НДІСЕ № 8867 від 30.03.2020 року, прогнозна вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідно для у судовому засіданні представник пошкоджень приміщень, які виникли в результаті залиття квартири [ADDRESS] , становить 50224 грн. (а.с. 138-146). Суд вважає вищевказаний висновок належним та допустимим доказом, який підтверджує розмір завданої позивачці [PERSON] майнової шкоди внаслідок залиття належної їй квартири. Вирішуючи заявлені позовні вимоги в частині відшкодування розміру матеріальної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно ч. ч. 3, 4 ст.\~10, ч. 1 ст.\~11 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 2\~ст. 11 цього Кодексу). Так, розмір матеріальної шкоди, завданий позивачці [PERSON] внаслідок затоплення її квартири, визначений висновком судової будівельно-технічної експертизи Волинського відділення Львівського НДІСЕ № 8867 від 30.03.2020 року, становить 50224 грн. В своїй позовній заяві позивачка просить стягнути з відповідачів на її користь 47303 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої затопленням квартири. При цьому, суд звертає увагу на ту обставину, що стороною позивача будь-яких заяв про зміну розміру позовних вимог, в тому числі й про їх збільшення, на адресу суду не надходило. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] , як одноосібного власника квартири [ADDRESS] , слід стягнути на користь позивачки на відшкодування матеріальної шкоди 47303 грн. Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Позивач [PERSON] , звертаючись до суду з позовною вимогою про стягнення моральної шкоди, зазначала, що зазнала негативних емоцій, душевних переживань та дискомфорту, у зв`язку з пошкодженням її майна та унеможливлення користування їм, порушення звичного способу життя, а також необхідності прикладення зусиль для нормалізації повсякденного життя. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від: характеру моральних страждань, виду психічних страждань у вигляді занепокоєння, страху та відчаю; істотності вимушених змін у житті потерпілих, які можуть бути частково відновлені. Справедливість, добросовісність та розумність згідно з п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). Суд вважає доведеним, що дії відповідача [PERSON] у даному випадку були неправомірними і цими неправомірними діями позивачці було завдано моральну шкоду; між діями відповідача, що призвели до порушення законних прав позивача, та наслідками в вигляді завдання моральної шкоди, яка виразилася у зміні звичайного способу життя, моральних стражданнях та психологічного дискомфорту у зв`язку з цим - є причинно-слідчий зв`язок. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із ступеню та характеру перенесених позивачкою моральних страждань, що були викликані вимушеними змінами у її житті, погіршенням умов проживання, наявності дискомфорту, який був спричинений пошкодженням належного позивачці майна - житлового приміщення. Тому, виходячи з принципів розумності й справедливості, з врахуванням конституційної значимості здоров`я, в тому числі й психологічного, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від її народження й охороняється державою, а також характеру і обсягу моральних страждань, яких зазнала позивачка, суд вважає за необхідне стягнути на відшкодування завданої моральної шкоди кошти в розмірі 1500 грн. На думку суду, вищевказана сума є обґрунтованою та буде сприяти відновленню понесених моральних та психічних страждань, істотності змін у житті позивача. Згідно ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Як встановлено судом,позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому нею було заявлено дві позовні вимоги, а саме: про відшкодування матеріальної шкоди та про відшкодування моральної шкоди, за кожну з яких їй необхідно було сплати судовий збір в розмірі 704,80 грн. на загальну суму 1409,60 грн. Проте, позивачкою [PERSON] при подачі позову було сплачено судовий збір в сумі 736,40 грн., що підтверджується відповідною квитанцією № 78 від 26.10.2018 року. З вищевикладеного слідує, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивачки сплачений нею судовий збір в сумі 736,40 грн.,а також достягнути на користь держави судовий збір в розмірі 673,20 грн. (з розрахунку 1409,60 грн. 736,40 грн.). Крім того, до подачі позивачкою [PERSON] до суду даного позову, останньою було проведено експертне дослідження ринкової вартості відновлювального ремонту, внаслідок її затоплення, за результатами якого ТзОВ «Волинь-Експерт» 04.09.2018 року складено висновок № 485/5 (а.с. 12-22). Вартість вищевказаного експертного дослідження становила 1800 грн., та фактично була сплачена позивачкою 20.08.2018 року (а.с. 23-24). Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] також підлягають стягненню 1800 грн. витрат за проведення експертного дослідження ринкової вартості відновлювального ремонту квартири, як судових витрат , оскільки вони пов`язані з розглядом даної справи. На підставі ст.ст. 15, 16, 22, 23, 322, 1166, 1167 ЦК України,

Outcome: partial