Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

9 червня 2015 року позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] звернулися до суду з цим позовом в якому вимагають визнати договори оренди земельних ділянок недійсними, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.08.2010р. між ними та ТОВ «Концерн «Сімекс-Агро» були укладені договори оренди земельних ділянок, однак не зважаючи на те, що відбулася зміна користувача земельних ділянок, що в силу прямих вимог закону вимагає обовязкове проведення агрохімічного обстеження кожної земельної ділянки та їх паспортизації, що збереження стану обєкта оренди є однією із істотних умов договору, відповідач не забезпечив проведення агрохімічного обстеження ґрунтів та не отримав відповідні паспорти. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснив, що із набуттям права користування земельними ділянками ТОВ «Концерн «Сімекс-Агро» було зобовязано відразу, до початку використання земельних ділянок, забезпечити проведення паспортизації земель та отримати паспорти земельних ділянок з відображенням у них якісних показників ґрунтів, рівня забезпечення їх поживними речовинами, рівня забруднення токсичними речовинами та радіонуклідами на момент отримання земель в оренду, однак цього відповідачем зроблено не було, що свідчить про відсутність домовленості між сторонами щодо умов збереження стану обєкта оренди та умов повернення земельних ділянок, оскільки з договорів не можливо встановити, які показники родючості ґрунтів мають зберігатися відповідачем та в якому стані мають бути повернуті земельні ділянки після припинення дії договору. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав письмові заперечення, у яких позовні вимоги не визнав, зазначив, що укладені між ТОВ «Концерн «Сімекс-Агро» та позивачами договори оренди землі №609, 610, 611 та 612, які зареєстровані Вінницькою регіональною філією ДП «Центру ДЗК», відповідають вимогам Закону України «Про оренду землі», що сторонами були погоджені усі необхідні істотні умови договору оренди, а вимога щодо інформації про стан обєкта оренди Законом не передбачена. Зясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні беззаперечно встановлено, що 12.08.2010р. між позивачами та ТОВ «Концерн «Сімекс-Агро» були укладені договори оренди земельних ділянок №609, 610, 611 та 612, які зареєстровані у Погребищенському відділі Держзкомзему, про що у державному реєстрі земель вчинено відповідні записи від 22.06.2011р. №052348384001438, №052348384001437, №052348384001439, №052348384001440 (а. с. 8-9, 12-14, 17-18, 21-22). Згідно зі ч.1 ст.1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Ч.5 ст.37 Закону України «Про охорону земель» передбачено, що при передачі у власність або наданні в користування, в тому числі в оренду, земельної ділянки, використовуються дані агрохімічної паспортизації земель. Згідно зі ч.1 ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», агрохімічна паспортизація земель сільськогосподарського призначення це обов'язкове агрохімічне обстеження ґрунтів з видачею агрохімічного паспорта поля, земельної ділянки, в якому фіксуються початкові та поточні рівні забезпечення поживними речовинами ґрунтів, рівні їх забруднення токсичними речовинами та радіонуклідами. Проте, проведення агрохімічного обстеження ґрунтів відповідачем забезпечене не було, паспорти на земельні ділянки з відображенням у них початкових агрохімічних показників ґрунтів станом на момент отримання земель в оренду не отримувались. Відповідно до п.7 Договорів оренди землі, земельна ділянка повинна використовуватись Орендарем сумлінно, лише за призначенням, не допускаючи погіршення її якості та порушення меж в натурі. П. п. 9, 10 вказаних Договорів передбачено, що після припинення дії договору Орендар повертає Орендодавцеві земельну ділянку у придатному для сільськогосподарського виробництва стані; Орендодавець у разі погіршення корисних властивостей орендованої земельної ділянки, повязаних з зміною її стану, має право на відшкодування збитків у розмірі, визначеному сторонами. Однак, в договорах не прописані належним чином умови збереження стану об'єктів оренди, а лише наведено загальний перелік дій, що мають вчинятися, при цьому не вказано, яка сторона договорів повинна їх вчиняти. Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі», (в редакції, що діяла на момент укладення договору), істотними умовами договору оренди є умови збереження стану обєкта оренди та умови повернення обєкта оренди. Відповідно до висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 14.03.2012р. №6-7цс12, від 04.04.2012р. №6-21цс12 та від 18.07.2012р. №6-77цс12, які в силу ст.360-7 ЦПК України є обовязковими для всіх судів України, підставою для визнання договорів оренди землі недійсними є відсутність умови збереження стану обєкта оренди. Згідно зі ч.2 ст.15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, що діяла на момент укладення договору) відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Згідно зі ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Ч.1 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Оскільки, умови повернення об'єктів оренди обумовлені таким чином, що земельні ділянки повинні бути повернуті орендодавцям у стані, не гіршому порівняно з тим, в якому вони були отримані орендарем, однак стан земельних ділянок в установленому порядку на момент зміни користувача не був визначений, то реально неможливо встановити, в якому стані вони повинні бути повернені. Тобто, умови договорів в цій частині є абсолютно формальними, дефектними, такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства України та порушують законні інтереси позивачів, які обґрунтовано посилаються на реальне позбавлення їх гарантій того, що стан їхнього майна, контролювати який вони позбавлені можливості, не погіршиться за час перебування його в оренді, а тому договори оренди землі укладені між позивачами та ТОВ «Концерн «Сімекс-Агро» необхідно визнати недійсними.

Outcome: approved