Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

31 січня 2020 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про захист прав власності та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що їй на підставі договору дарування від 09.12.2004 на праві спільної часткової власності належить 40/100 частина будинку під [ADDRESS] з господарськими будівлями. [PERSON] є її рідною донькою, яка зареєстрована у спірній житловій площі. Її онука [PERSON] померла [INFO] . У липні 2004 року [PERSON] без пояснень будь-яких причин забрала всі свої речі зі спірного будинку та поїхала на проживання до іншого житла з новим співмешканцем, але при цьому не повідомила адресу. Після цього вона більше свою доньку не бачила. Їй не відомо де зараз її донька проживає та спроби її знайти, не дали результату. В неї складне матеріальне становище, вона отримує пенсію у розмірі 2000 грн., тому не має можливості сплачувати комунальні платежі за осіб, які зареєстровані у будинку, але фактично не проживають і не приймають участі в утриманні спірної нерухомості. Також, у зв`язку з реєстрацією відповідача у спірному домоволодінні, виникли перешкоди в отриманні субсидій на оплату комунальних послуг та продажу спірного будинку. Жодних перешкод у користуванні житлом для відповідача, вона не створювала, донька сама у добровільному порядку залишила житло. Просить усунути їй перешкоди у користуванні та утриманні нерухомої власності, шляхом визнання [PERSON] особою, яка втратила право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] . 14 лютого 2020 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження (а.с.32). Ухвалою суду від 15.06.2020 року в якості третіх осіб було залучено [PERSON] та [PERSON] . Від позивача [PERSON] надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, в якій також позов підтримує, просить задовольнити позовні вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки невідомі. Від відповідача відзиву на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду від них надійшли заяви з проханням проводити розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують і не заперечують проти їх задоволення. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача та третіх осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 09.12.2004, посвідченого державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори Литвиненко І.В., [PERSON] є власником 40/100 частини домоволодіння, що знаходяться в [ADDRESS] , та розташовані на земельній ділянці площею 800 кв.м. (а.с.5). На підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 09.09.2006, посвідченого державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори Хорішко О.М., власниками 60/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованими у [ADDRESS] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.56-58). Крім позивача в будинку також зареєстрована відповідач [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією домової книги (а.с.7-10). Відповідно до\~ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1ст.16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно положень ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Відповідно до ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд знаходить встановленим той факт, що відповідач [PERSON] у 2014 році добровільно покинула домоволодіння [ADDRESS] , її речей у спірному домоволодінні немає, [PERSON] перешкод в користуванні жилим приміщенням не чинила, та з того часу без поважної причини [PERSON] не проживає за місцем своєї реєстрації, що є підставою для визнання її такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved