Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

30.12.2015 року позивач [PERSON] пред'явив позов відповідно до якого просить суд визнати за ним право власності на автомобіль [NUMBER] та зобов'язати Відділ ДВС Новороздільського МУЮ Львівської області зняти арешт з вищевказаного автомобіля. В обґрунтування позовних вимог наведено наступне. Вказаний автомобіль позивач придбав у відповідача 28.12.2011 року на підставі нотаріально посвідченої довіреності з правом відчуження даного автомобіля і передав відповідачу 20000,00 гривень. 15.10.2013 року на вищевказаний автомобіль було накладено арешт в зв'язку з заборгованостями відповідача. Позивач вважає, що він набув право власності на даний автомобіль, який з 28.12.2011 року фактично знаходиться у його володінні, користуванні та розпорядженні. Накладений арешт перешкоджає йому здійснювати своє право власності. В судове засідання позивач не з'явився, уповноважив на представництво своїх інтересів [PERSON] Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала в обґрунтування позову навела доводи викладені у позовній заяві, просила позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та просив такий задоволити. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надіслав клопотання про проведення судового розгляду справи у його відсутності, зазначивши, що визнання права власності на спірний автомобіль за позивачем унеможливить виконання рішення суду про стягнення з відповідача аліментів. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Відповідно до акту опису і арешту майна від 21.12.2015 року державним виконавцем було описано і накладено арешт на транспортний засіб марки «ВАЗ 21099», д.н.з. [NUMBER] в межах виконавчого провадження про стягнення з відповідача аліментів на користь [PERSON]. Право власності на вищевказаний транспортний засіб зареєстроване за відповідачем, що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Як вбачається з довіреності від 28.12.2011 року, зареєстрованої в реєстрі за №2450, відповідач уповноважив позивача бути його представником у всіх відносинах, що стосуються належного позивачу на праві власності транспортного засобу «ВАЗ 21099», д.н.з. [NUMBER]. Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.3 ст.244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Відповідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Враховуючи вищенаведене, довіреність не є документом на підставі, якого відбувається перехід права власності. Позивач при пред'явленні даного позову посилався також на ст.336 ЦК України, відповідно до якої особа, яка заволоділа рухомою річчю, від якої власник відмовився (стаття 347 цього Кодексу), набуває право власності на цю річ з моменту заволодіння нею. Однак, відповідно до ч.3 ст.347 ЦК України у разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру. Відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затв. постановою КМ України від від 7 вересня 1998 року №1388 право власності на транспортний засіб підлягає державній реєстрації. Таким чином, право власності відповідача на спірний транспортний засіб не було припинене після видачі ним довіреності на ім'я позивача і відповідач жодних дій для припинення права власності на спірний транспортний засіб на виконання вимог ч.3 ст.347 ЦК України не вчинив. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed