overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

29 березня 2017 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те. що вона з відповідачем перебувала у фактичних\~шлюбних відносинах, від яких вони мають дитину [PERSON],\~[INFO]. З березня 2015 року вони з відповідачем спільного господарства разом пе веду ть, донька проживає разом з нею. Вона офіційно ніде не працює, донька часто хворіє і тому доводиться бути поруч з нею, відповідач з дитиною не спілкується, добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, іграшок не купує, інших дітей відповідач не має за аліменти нікому не платить. У зв'язку з чим просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON]. [INFO], у розмірі 1/4 частки від його заробітку щомісяця, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони пе з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи\~без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебивали у фактичних шлюбних відносинах, і\~24 квітня 2012 року у них народилась донька - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що малолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю, знаходиться па її утриманні та вихованні, відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, і з урахуванням вимог сг. 182СК України, з відповідача на користь позивача на утримання\~малолітнього сина, повинні бути стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], повноліття, але не менше ніж 30\~% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня\~пред'явлення позову. Інших даних про матеріальний етан одержувача аліментів, а також стан здоров'я\~дитини і інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Крім того, у відповідності до ст.ст. 84. 88 ЦГІК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 640 гривень 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

29 березня 2017 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що вона з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах, від яких вони мають дитину [PERSON], [INFO], яка на даний момент проживає разом з нею. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. У зв'язку з чим просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від його заробітку щомісяця, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, і 08 серпня 2012 року у них народилась донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 2). Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що малолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю, знаходиться на її утриманні та вихованні, відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, і з урахуванням вимог ст.182\~СК України, з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина, повинні бути стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову. Інших даних про матеріальний стан одержувача аліментів, а також стан здоровя дитини і інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Крім того, у відповідності до ст.ст. 84, 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 640 гривень 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

29 березня 2017 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач зареєстрований в належному їй житловому будинку № 62-а, розташованому по вул. Миколаївській (Кірова) в с. Баловне Новоодеського району Миколаївської області. Вказала, що у 2007 року відповідач створив сімю, виїхав з будинку і з цього часу не повертався. Реєстрація відповідача в належному їй будинку змушує сплачувати за нього комунальні послуги і він не несе витрати на утримання будинку. З посиланням на ці обставини та статті 71 ЖК України, ст. 405 ЦК України просить визнати відповідача таким, що втратив право користування в ньому. В судове засідання позивач не зявилася, але надала суду письмову заяву, в якій просить вимоги задовольнити, а позов розглянути за її відсутності. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленою за місцем реєстрації про час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин не зявився. Про причини неявки суду не повідомив. Позивач у своїй заяві погодилася на постановлення судом рішення у заочному порядку. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до статті 405 ЦК члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що 7 грудня 2007 року за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу позивач [PERSON] придбала житловий будинок № 62-а, розташований по вул. Миколаївська (Кірова) в с. Баловне Новоодеського району Миколаївської області, а отже з вказаного часу є його власником. Судом зясовано, що відповідач доводиться позивачу рідним братом, який є зареєстрованим за адресою:Миколаївська область, Новоодеський район, с. Баловне, вул. Миколаївська (Кірова), 62-а, тобто у будинку, власником якого є позивач. Зі змісту Акту обстеження факту проживання складеного сільським головою та депутатами Баловненської сільської ради видно, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації, а саме за адресою: Миколаївська область, Новоодеський район, с. Баловне, вул. Миколаївська (Кірова), 62-а, біля 10 років. При цьому у 2012 та 2017 роках відповідач звертався до сільської ради щодо реєстрації народження сина та надання йому відповідних документів і повідомляв, що фактично постійно проживає в м. Миколаєві. Отже на час звернення позивача до суду з цими вимогами до відповідача, останній не проживає у спірному будинку більше року. Наведене свідчить про наявність у суду правових підстав щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування спірним житловим будинком з підстав, передбачених ст. 405 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

29 березня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця до її повноліття, починаючи з дня предявлення позовної заяви до суду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти стягнення аліментів у мінімальному розмірі, встановленому законом, при цьому пояснивши, що інших осіб на його утриманні не має. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 березня 2013 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а/с 8). Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (а/с 9). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»,\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. \~Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи вимоги закону, обовязок відповідача утримувати неповнолітню дитину, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

29 березня 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними. Свої вимоги вона мотивує тим, що шлюбні відносини вони припинили, мешкають окремо. Від шлюбу мають одну малолітню дитину. Позивачка, належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, до суду не зявилась, надала заяву, в якій підтримала позов, просила розглянути справу за її відсутності (а.с.19). Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, до суду не зявився, надав до суду заяву, в якій позов визнав, просив розглянути справу без його участі (а.с.30). Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105 СК України встановлює, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ст.112 СК України визначає, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у шлюбі з 28 вересня 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЖД № 187226, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в Одеській області (а.с.5). Як видно з копії свідоцтва про народження серії І-ЖД № 366230, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в Одеській області, позивачка та відповідач є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.6). Шлюбні відносини сторони не підтримують, проживають окремо, за цей час примирення не досягли, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи бажання позивачки, суд вважає необхідним залишити їй прізвище [PERSON]. На підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути документально підтверджені витрати на сплату судового збору в розмірі 640 гривень (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

29 березня 2017 року позивачка звернулась з вищеназваною позовною заявою, в якій зазначила, що відповідач [PERSON] від участі у вихованні і утриманні дитини самоухиляється, не турбуються про здоровя і розвиток дітей. Поведінка та спосіб життя відповідача негативно впливали на психічний стан малолітньої дитини, що загрожувало його життю та здоровю. В ході судовому розгляду позивачка та її представник наполягають на позовних вимогах. Відповідач до суду не зявився, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи. Представник органу опіки та піклування та прокурор підтримують позовні вимоги позивачки. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоровя без поважних причин протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO] є батьком малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Малолітня дитина мешкає відповідно до чинного законодавства з матірью - позивачкою по справі. Відповідач від участі у вихованні і утриманні дитини ухиляється, при цьому має постійне місця проживання, що підтверджується розрахунком заборгованості по сплаті аліментів від 01.03.2017 року, характеризуючими матеріалами відносно позивачки, з яких видно, що відповідач ухиляється від участі вихованні дитини. Відповідно до вищеназваних документів видно, що відповідач по місцю проживання дитини та реєстрації мешкає, але фактично вихованням дитини не займається. Суд вважає, що ці обставини шкідливо впливають на дитину. Відповідно до висновку районного органу опіки та піклування Овідіопольської РДА від 22.05.2017 року, суд вважає, доцільно позбавити відповідача батьківських прав. Виходячи з вищевказаного, суд вважає, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає, що судовий збір підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки в розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

29 березня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дружини. Позивачка вказує на те, що з 20.01.2017 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від колишнього шлюбу має двох дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] Позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною і немає ніякого заробітку. Посилаючись на викладене, позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на її утримання у розмірі 1600,00 грн. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила стягнути аліменти у розмірі 1300,00 грн., проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлялись судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного рішення. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі з 20.01.2015 року. Від колишнього шлюбу позивачка має двох дітей - доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі тоді, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 84 СК України та роз'яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 р., дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ст. 84 СК України, при визначенні підстав та розміру аліментів суд повинен встановити, чи може чоловік надавати матеріальну допомогу дружині. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки шлюб між сторонами був зареєстрований 20.01.2016 року, а дитина Віталій народився 11.05.2015 року і у свідоцтві про його народження батько був записаний у відповідності до вимог ч. 2 ст. 122 СК України, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

29 березня 2017 року позивачка звернулася до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, до досягнення ним повноліття. Позивачка вказує на те, що з 17.07.2007 р. по 28.05.2013 р. перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати сина належним чином. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З 17.07.2007 року по 28.05.2013 року сторони перебували з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня ухвалення рішення суду і до його повноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

29 березня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб. Позов обгрунтовано тим, що 27 липня 2015 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Богуславської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис №14. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з лютого 2018 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 27 липня 2015 року. Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Богуславської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис №14 (а.с.4). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з лютого 2018 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved