Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-29 00:00:00

5 листопада 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Згідно позовної заяви позивач [PERSON] вказує про те, що з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі. 28 вересня 2004 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . На підставі рішень Демидівського районного суду Рівненської області від 25 квітня 2013 року та 12 грудня 2018 року відповідач [PERSON] сплачував на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] . На цей час син досяг повноліття, але потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається на 1 курсі Львівського національного університету імені Івана Франка, денного відділення історичного факультету та завершує навчання у червні 2025 року. У зв`язку з навчанням, син не має можливості працевлаштуватися та самостійно себе матеріально забезпечувати, а тому потребує матеріальної допомоги батьків. Середньомісячні витрати на утримання сина складають 4000 гривень, а саме: на придбання продуктів харчування, ліків, придбання і ремонт одягу та взуття, придбання підручників, навчального приладдя, побутових засобів, оплату проїзду до місця навчання. Відповідач участі у вихованні та матеріальному утриманні сина не приймає, хоч офіційно працевлаштований, є фізично здоровим та працездатним чоловіком, та має можливість надавати матеріальну допомогу сину. Вона працює та отримує заробітну плату, однак коштів, які вона утримує, не вистачає щоб забезпечити сина всім необхідним. Їй відомо, що відповідач має ще трьох дітей від другого шлюбу. З вказаних підстав, у позовній заяві позивач [PERSON] просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 гривень щомісячно до закінчення навчання, чи до досягнення ним 23 років. Судові витрати просила покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги уточнила та пояснила, що оскільки з відповідачем [PERSON] дійшли згоди, щодо розміру аліментів, то просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1500,00 гривень щомісячно, починаючи з 5 листопада 2021 року та на час його навчання, але не більше ніж до досягнення ним віку 23-х років. Позивач [PERSON] просила суд не стягувати з відповідача [PERSON] понесені нею судові витрати. Представник позивача [PERSON] - адвокат Махацький Ю.М. уточнені позовні вимоги позивача підтримав, просив стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 1500,00 гривень щомісячно на час його навчання, але не більше ніж до досягнення ним віку 23-х років. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача [PERSON] визнав щодо сплати аліментів на утримання повнолітнього сина в розмірі 1500,00 гривень щомісячно та пояснив, що в нього на утриманні є ще троє неповнолітніх дітей, тому сплачувати аліменти у більшому розмірі не має змоги. Суд, заслухавши сторони, представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних підстав. В силу вимог ч. 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог, не встановлено. Ч. 1 ст. 82 ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Під час розгляду справи відповідач [PERSON] подав клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів, а саме: довідки про склад сім`ї та довідки про доходи. Таке клопотання задоволено судом. В ході розгляду справи сторони (їх представники) інших заяв та/чи клопотань до суду не подавали. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 10) встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Дослідженою судом довідкою № 8415 від 23 вересня 2021 року (а.с. 17) встановлено, що [PERSON] навчається на 1 курсі Львівського національного університету імені Івана Франка, денного відділення історичного факультету та завершує навчання у червні 2025 року. Відповідно до положень ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 гривень щомісячно до закінчення навчання, чи до досягнення ним 23 років. Обставин, які б свідчили про те, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання свого повнолітнього сина, який продовжує навчання, в судовому засіданні не встановлено. В судовому засіданні позивач [PERSON] просила не стягувати з відповідача понесені нею процесуальні витрати Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У зв`язку з цим, суд понесені позивачем витрати на оплату витрат на привничу допомогу в розмірі 2000,00 гривень залишає за позивачем. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у зв?язку з розглядом цієї справи в розмірі 908,00 гривень, з урахуванням положень Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року щодо встановленого мінімального розміру судового збору за подання до суду позовів майнового характеру та того, що на час подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів позивач [PERSON] була звільнена від сплати судового збору. Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору не встановлено. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилалась на положення ст.ст. 180-182, 199, 200 СК України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованим. Відповідно до ст.ст. 180-183, 198-200 Сімейного кодексу України, ст.ст. 258, 259, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved