Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

30 жовтня 2015 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 вересня 2012 р. вона з відповідачем зареєстрували шлюб в Орджонікідзевському відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 317. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені з 23 лютого 2014 р. у зв'язку з тим, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, в них різні погляди на життя та виховання дитини. Просилашлюб розірвати, оскільки можливості примирення немає. Сторони у судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином. Від позивача та відповідача надійшла заява, в якій вони просять розглянути справу за їх відсутності. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, доходить висновку, що позов про розірвання шлюбу є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Так, відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ЖС № 116195, виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 317, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 2012 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЖС № 242365, виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 14 січня 2014 р., сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені на з 23 лютого 2014 року з причин відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя та виховання дитини. Відомості щодо наявності майнового спору між сторонами в матеріалах справи відсутні, до примирення сторони не прагнуть, відповідно до наданої заяви обидва наполягають на розірванні шлюбу. З вказаних підстав суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і не може бути збережена. Відповідно до ст.ст. 110112 Сімейного кодексу України (далі СК України)\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до\~ст. 109 СК України\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої\~\~Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття любові, відсутні спільні інтереси. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а також інтересам неповнолітньої дитини, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~\~Відповідач при реєстрації шлюбу змінювала прізвище, однак не просить суд відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої неповнолітньої дитини, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved