Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

3.03.18р. [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 грн. щомісячно, від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням суду від 20.02.15р. За час подружнього життя у них народився син [PERSON], [INFO] На даний час дитина проживає разом з нею, відповідач добровільно відмовляється надавати кошти на утримання сина, позивач одна займається матеріальним утриманням дитини . Самостійно утримувати сина їй важко, тому просить стягувати з відповідача аліменти в заявленому розмірі. 28.03.18р. ухвалою судді відкрито провадження у справі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, надавши пояснення, аналогічні викладеним в заяві, просить позов задовольнити повністю. Крім того доповнила, що їй відомо про те, що відповідач неофіційно працює та отримує дохід, має на праві власності рухоме майно автомобіль. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Не подав відзив на позовну заяву. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних мотивів. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.08.12р. по 20.09.13р. Шлюб розірвано за рішенням Шевченківського районного суду м. Львова 20 лютого 2015 року. За час подружнього життя у них народився син [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження , долученою до матеріалів справи. В судовому засіданні також встановлено, що сторони проживають окремо, дитина проживає разом з позивачем і знаходяться на повному її матеріальному утриманні. Відповідач добровільно не надає коштів на утримання сина в належному розмірі. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментного забезпечення суд, вирішуючи справу у межах заявлених вимог, та відповідно до вимог ст. 182 СК України враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини. Разом з тим, позивачем не надано суду інформації про місце праці відповідача, його доходи та матеріальний стан. Чинне законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч. 8 ст. 7 СК України), а також зобовязує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст. 142 СК України) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч.9 ст.7 СК України). Виходячи з вищевикладеного, зважаючи, що у матеріалах справи відсутні будь-які відомості про місце роботи відповідача та його доходи, суд вважає за доцільне частково задовольнити позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, а саме стягнути з відповідача суму аліментів в розмірі однієї тисячі пятсот гривень щомісячно до досягнення сином повноліття. Аліменти слід стягувати з дня звернення позивача до суду та допустити негайне виконання у межах одномісячного сукупного платежу аліментів на дитину. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави 704,80 грн. судового збору.

Outcome: partial