Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

29.11.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання його батьком [PERSON], [INFO], та внесення змін до актового запису про народження дитини, вказавши його батьком. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з березня 2011 року він проживав у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON]. 28.04.2012 року у них народилась донька [PERSON]. Оскільки на момент народження доньки вони не перебували в зареєстрованому шлюбі, то в свідоцтві про народження дитини зазначено прізвище матері «Величко», в графі батько зазначено «Величко Анатолій Петрович». Вони проживали спільно однією родиною, вели спільне господарство, спільно виховували дитину. 28.07.2013 року у них народився син [PERSON]. Під час реєстрації народження сина, позивачу та [PERSON] секретар сільської ради розяснив процедуру реєстрації та можливість подачі спільної заяви. 24.07.2017 року [PERSON] померла. Весь цей час донька та син проживають з ним, проте 12.10.2017 року Великонвоосілківська районна державна адміністрація звернулася до суду із позовом про відібрання у [PERSON] малолітньої [PERSON], [INFO], для подальшої передачі орган опіки та піклування Велиокновосілківської районної державної адміністрації. Оскільки мати доньки померла, він вимушений звернутись до суду. Позивач до суду не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи [PERSON] районного відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Частиною 2 ст. 125 СК України передбачено, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Частиною 1 статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч.1 ст.135 СК України). Судом встановлено, що [PERSON] народилась 28.04.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про її народження, відповідно до якого батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 44). Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження відомості про батька внесені відповідно до ч.1 ст. 135 СК України за вказівкою матері (а.с. 8). З наданого суду свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON] померла 24.07.2017 року у с. Шевченко Великоновосілківського району Донецької області (а.с. 46). Відповідно до частини 1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Статтею 134 СК України передбачено, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Пунктом 9 вищевказаної Постанови ПВСУ передбачено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 143 ЦПК України для з`ясування обставин, що мають значення по справі і потребують спеціальних знань, суд призначає експертизу. Предметом доказування у даній справі є наявність кровного спорідження між позивачем та дитиною [PERSON] Відповідно до висновку судово-медичної імунологічної експертизи № 167 від 23.12.2016 р. позивач [PERSON], [INFO], може бути біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO]. Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON], [INFO], і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв'язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999%. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження, а тому задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved