Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

4.12.2018 року позивач звернувся із вищезазначеним позовом. В обґрунтуванні своїх вимог [PERSON] послалась на те, що є власником будинку [ADDRESS] , де постійно проживає. Позивач є людиною похилого віку, має онкологічне захворювання. Відповідачі за спірною адресою самовільно збільшили гараж літ «В», улаштували СТО, яка постійно експлуатується. Використання СТО пов`язано із використанням фарб, лаків, кислот, розчинників, зварювальних апаратів, улаштуванням паркування для автомобілів, захаращування прилеглої території, забрудненням повітря, шумом, тощо. Позивач стверджував, що діяльність СТО здійснюється із грубим порушення закону, без відповідних дозволів, порушує його права як громадянина України. Так постійна діяльність СТО відбувається в житловій зоні, безпосередньо близько до місця постійно проживання позивача. Вказані обставини стали підставою неодноразових звернень позивача до органів місцевої влади, контролюючих органів, суду. Факт використання гаражу відповідачами під СТО підтверджений Департаментом муніципальної безпеки ОМР, Малиновською РА ОМР, як і факт відсутності у відповідачів дозволу на виконання робіт та експлуатацію машин і механізмів; відповідач [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів. Управління державного архітектурно-будівельного контролю ОМР порушило питання про проведення перевірки за спірною адресою, поряд із тим, відповідачі жодні документи на перевірку не надали, перешкоджають її проведенню, Малиновський відділ поліції у м.Одесі ГУНП в Одеській області своїх обов`язків посприяти присутності власника або його представника для встановленої законом перевірки не вжив. Враховуючи викладене, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом, що є єдиним способом захисту його прав як громадянина України та просив суд зобов`язати відповідачів припинити діяльність СТО за спірною адресою, перемістивши її за межі житлової зони відповідно до вимог закону. В процесі розгляду справи позивач наполягав на задоволенні позову, стверджуючи, що відповідачами грубо порушені вимоги закону, в наслідок чого його життя як громадянина України в своєму будинку є нестерпним, відповідачі від перенесення СТО із дотриманням будівельних, санітарних норм ухиляються. Відповідачі позов не визнали, стверджуючи, що він не є доведеним позивачем. Їх представник наполягав на відсутності заподіяної позивачу діяльністю СТО шкоди. Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи сторін, докази, надані учасниками справи в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач [PERSON] є співвласниками домоволодіння по [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджуються відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно № 8019674, довідкою про склад сім`ї від 9.03.2017 року. Позивач постійно проживає за спірною адресою, є особою похилого віку, страждає на онкологічне захворювання легені (довідка ООКЛ № 2751 від 18.02.2011 року). Відповідач [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець на здійснення ремонтних робіт, що визнано представником відповідача та встановлено рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 7.12.2017 року. За спірною адресою ним з гаражу самовільно без відповідного дозволу в житловій зоні облаштована та експлуатується СТО, що не заперечувалось відповідачами в процесі розгляду справи. Фактична діяльність СТО підтверджується також : -Листом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області від 16.09.2010 року № 01/11-4511 -Листом МРА ОМР від 14.09.2011 року № М -176 Л/П -Листом Департаменту муніципальної безпеки ОМР від 10.11.2016 року № 01.1-15/м-1767 -Листом МРА ОМР від 28.08.2018 року № м-2304 -фото фіксацією, оглянутою судом, з якої вбачається діяльність СТО в житловій зоні, безпосередня близькість до житла позивача. Департаментом муніципальної безпеки ОМР 10.11.2016 року за спірною адресою зафіксовано порушення «Правил благоустрою території м.Одеси», Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» - розташування СТО, знаходження прилеглої території в незадовільному санітарному стані. 04.09.2018 року Департаментом повторно встановлений факт порушення «Правил благоустрою території м.Одеси»: проведення ремонту транспортних засобів у не відведених для цього місцях, захаращування території. У відношенні [PERSON] в серпні 2018 року складені протоколи за статтею 152 КУпАП №№ 013721, 013690 за ознаками порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів. Органами місцевої влади Біловолу Ю.О. роз`яснений обов`язок термінового усунення порушень закону (лист ДМБ ОМР від 10.11.2016 року). Головним управлінням Державної служби з питань праці в Одеській області ДСУПП 27.08.2018 року встановлена відсутність у ФОП [PERSON] дозволу на виконання робіт та на експлуатацію машин і механізмів, що є порушенням ПКМУ від 26.10.2011 року № 1107. Управління державного архітектурно-будівельного контролю ОМР порушило питання про проведення перевірки за спірною адресою, поряд із тим, [PERSON] жодні документи не надав, перешкоджаючи проведенню перевірки, Малиновський відділ поліції у м.Одесі ГУНП в Одеській області своїх обов`язків посприяти проведенню перевірки не вжив (лист від 22.08.18 року). За частина 1 та 2 ст. 103 ЗК України що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення, тощо) та зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). За зазначене узгоджується із Правилами благоустрою м.Одеси, затвердженими рішенням ОМР № 1631- VI від 23.12.2011 року, за якими забороняється : -здійснювати ремонт, обслуговування та миття транспортних засобів, машин, механізмів у не відведених для цього місцях -забруднювати довкілля -захаращувати територію загального користування -використовувати земельні ділянки не за цільовим призначенням -здійснювати діяльність, яка негативно впливає на довкілля при відсутності позитивного висновку державної екологічної експертизи, \~ \~ \~ \~На влаштування СТО необхідним є отримання проектної документації на об`єкт будівництва, реконструкції, а розміщення гаражів-стоянок або улаштування спеціальних майданчиків для паркування з нормативною кількістю машино-місць здійснюється відповідно до чинних державних будівельних та екологічних норм. \~ \~ \~ \~За ст. 13 ЦК України особа здійснює цивільні права у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. \~ \~ \~ \~Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. \~ \~ \~ \~При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. \~ \~ \~ \~ Так, відповідно до Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я від 19.06.1996 року № 173 станції технічного обслуговування і ремонту автомобілів слід розміщувати в промислових та комунально-складських зонах, на магістральних вулицях і дорогах за межами житлового району. \~ \~ \~ \~Відстані від СТО з урахуванням проїздів до них до житлових будівель встановлені додатком № 10 до вищевказаних Правил. \~ \~ \~ \~Вказані санітарні правила планування та забудови населених пунктів є наслідком дотримання державою Конституції України, за статтею 50 якої кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди, що також узгоджуються із Законом України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення». \~ \~ \~ \~При вирішенні спору суд враховує, що за статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~Безпідставними та такими, що суперечать вимогам закону є доводи представника відповідачів, як підстава для відмови у позову щодо відсутності заподіяної позивачу діяльністю СТО шкоди, оскільки позивач постійно проживає поблизу СТО, а сам по собі факт її експлуатації в житловій зоні є грубим порушенням прав громадянина України та додаткового доведення суду не потребує. Факт встановлення в рішенні Малиновського суду в м.Одеси від 7.12.2017 року реєстрації відповідача [PERSON] як фізичної особи-підприємця із переліком КВЕД на обслуговування та ремонт транспортних засобів так само не звільняє відповідача від обов`язку дотримуватися вимог закону та правил користування експлуатації будинків, використання за цільовим призначенням земельних ділянок, що перебувають у власності та користуванні, встановлених санітарно-епідеміологічних нормам, тощо. Так, мотивом зручності або отриманням доходу для певного кола осіб не можуть нівелюватись загальновстановлені правила та порядки. Оскільки органи місцевого самоврядування, архітектурно-будівельного, санітарного контролю в порядку ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» не виконали свого обов`язку звернення із позовом для усунення існуючих за спірною адресою грубих порушень закону, а позивач вжив всіх досудових заходів для вирішення спірного питання, відповідач [PERSON] від усунення порушень ухиляється, суд погоджується із доводами позивача, що обраний спосіб захисту порушеного права відповідає статті 16 ЦК України, спеціальним законам, правилам. Аналогічного змісту дійшов ВССУ в рішенні по справі № 360/108/15ц від 26.10.2016 року. Зазначене узгоджується із ч. 2 статті 5 ЦПК України, за якою суд відповідно до викладеної в позові вимоги може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Так, вимоги позивача до [PERSON] про перенесення спірної СТО з житлової зони відповідно до Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я від 19.06.1996 року № 173 є обґрунтованими та доведеними [PERSON] в процесі розгляду справи. Разом із тим, вимоги до [PERSON] не знайшли свого підтвердження в процесі розгляду справи, підприємницька діяльність останнього фактично припинена, докази переобладнання гаражу саме ним та фактичного здійснення експлуатації ним СТО відсутні, що виключає задоволення позову. Судовий збір підлягає стягненню на користь позивача з [PERSON] в порядку статті 141 ЦПК України.

Outcome: partial