overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

2 серпня 2016 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що з 25 грудня 1995 року він перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого у них народився син [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя, утримання сімї та ведення господарства. Шлюбні відносини між ними припинились і їх поновлення не можливе. Спільне господарство не ведеться. Подальше спільне життя і збереження сімї та шлюбу не можливі. У судове засідання позивач не зявився, проте у позовній заяві він просить справу розглянути у його відсутність у його відсутність. У судове засідання відповідач не зявилася, проте від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із такого. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 грудня 1995 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія І-АМ № 285982 (а.с. 4). Від спільного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія І-АМ № 091164 (а.с. 5). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною його рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя, утримання сімї та ведення господарства. Шлюбні відносини між ними припинились і їх поновлення не можливе. Спільне господарство не ведеться. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітньої дитини. Оскільки судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 551,20 грн відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

2 серпня 2016 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 16 вересня 2012 року вона уклала шлюб з відповідачем. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння один одного, розходження поглядів на сімейні відносини та обовязки по веденню спільного господарства. Однією сімєю вони не проживають. Подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим, оскільки шлюб носить лише формальний характер. У судове засідання позивач не зявилася, проте від неї надійшла заява, у якій вона просить справу розглянути у її відсутність, наполягає на розлученні, на примирення не згодна, а також просить відновити її дошлюбне прізвище «Вовк». У судове засідання відповідач не зявився, проте від нього надійшла заява, у якій він просить справу розглянути у його відсутність. Позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із такого. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 212 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія І-АМ №177991 (а.с. 6). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною її рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння один одного, розходження поглядів на сімейні відносини та обовязки по веденню спільного господарства. Разом сторони не проживають, подружніх стосунків не підтримують. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітньої дитини. Окрім того, відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 551,20 грн відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

2 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що 02.11.1996р. померла [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина у виді Сертифікату на право на земельну частку (пай). У шестимісячний строк вона вступила в управління спадковим майном, проте не має можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку. Позивачка в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила задовольнити позовні вимоги (а.с. 23). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте голова Ширмівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області [PERSON] листом повідомив суд про неможливість зявитись в судове засідання, просив розглянути справу у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог (а.с. 22). З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Дані правовідносини у системному звязку регулюються: - ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 333, 548, 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) в передбачений шестимісячний строк позивач успадкував предмети домашнього вжитку, вступив в управління (володіння) спадковим майном. Взяв в своє володіння сертифікат на право на земельну частку (пай). Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що після смерті [PERSON], яка померла 02.11.1996р., відкрилась спадщина у виді Сертифікату на право на земельну частку (пай), яку [PERSON] має намір успадкувати за законом, інших спадкоємців не має, у шестимісячний строк вона вступила в управління спадковим майном, проте не має можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право на Сертифікат на право на земельну частку (пай).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

2 серпня 2017 р. [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO]. у м. Луганську. На обґрунтування заяви послалася на те, що її мати померла на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, який може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Дарницький районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану надіслав заяву про розгляд справи у відсутність його представника. Нез'явлення осіб, які беруть участь у справі, є підставою для її розгляду без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши письмові докази, суд встановив такі обставини. Заявниця [PERSON], яка народилася [INFO] у м. Башанта Калмикської АРСР, є дочкою [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER] та свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] з [PERSON] [NUMBER] (а.с. 3, 4, 8). За даними паспорта [NUMBER], виданого 19 січня 2001 р. Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області, [PERSON] народився [INFO] в с. Аватське Аватського району Тюменської обл. (Російська Федерація) і була постійно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Згідно даних свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого 19 травня 2015 р. Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, [PERSON] померла [INFO]. в Жовтневому районі м. Луганська. Суд визнає загальновідомим, що наразі м. Луганськ є тимчасово окупованою територією. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території України та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Оскільки свідоцтво про смерть [PERSON] видане на тимчасово окупованій території України, воно є недійсним і не створює правових наслідків, що є підставою для встановлення факту смерті в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

2 серпня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 23 листопада 2002 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований Виконкомом Родинської міської ради Донецької області, актовий запис № 71. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини між ними припинені у звязку з різними поглядами на сімейне життя, постійними сварками. Вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив справу розглянути за його відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 листопада 2002 року Виконкомом Родинської міської ради Донецької області, актовий запис № 71. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені у звязку з різними поглядами на сімейне життя, наявними сварками. Сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

2 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач є її батьком. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 6 лютого 2014 року з відповідача стягувались на її користь аліменти у розмірі 1/5 частини усіх видів його доходів, щомісячно, починаючи з 14 січня 2014 року і до закінчення навчання, тобто 01 липня 2017 року. На даний час вона навчається за власний рахунок на денній формі навчання на факультеті перекладачів Київського національного лінгвістичного університету, за напрямком підготовки - філологія (переклад (англійська)). Термін навчання з 28 листопада 2016 року по 30 червня 2018 року. Оскільки вона навчається на денній формі навчання, то не має можливості працювати, щоб самостійно отримувати заробіток, у звязку з чим, потребує матеріальної допомоги. Відповідач по справі не працює, є пенсіонером та отримує пенсію. У попередньому судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав повністю. Визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у звязку з чим судом на підставі ч.4 ст.130, ч.4 сьт.175 ЦПК України ухвалено рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі обставин та відповідні ним правовідносини. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Позивачка є студенткою ІІІ курсу факультету перекладачів денної форми навчання Київського національного лінгвістичного університету 4-го рівня акредитації, строк навчання становить до 30 червня 2018 року, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач є пенсіонером та отримує пенсію, отже може надавати матеріальну допомогу. При визначені розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд враховує, що відповідач отримує пенсію, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн., оскільки позивачку звільнено від оплати судових витрат на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ст. ст.199-201 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

2 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач є її батьком. Відповідач сплачував аліменти на її утримання, починаючи з моменту розірвання шлюбу між батьками, на даний час аліменти сплачувати припинив через те, що вона досягла повноліття. Однак, вона продовжує навчання в Краматорському технологічному технікумі на денній формі навчання з 1 вересня 2015 року по 31 січня 2019 року. Її мати працює вчителем початкових класів і має дохід в розмірі 6000 грн. Батько з січня 2017 року є пенсіонером, отримує пенсію в розмірі приблизно 10 000 грн. У попередньому судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав повністю. Визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у звязку з чим судом на підставі ч.4 ст.130, ч.4 сьт.175 ЦПК України ухвалено рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі обставин та відповідні ним правовідносини. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Позивачка є студенткою ІІІ курсу денного відділення Краматорського технологічного технікуму, строк навчання становить до 31 січня 2019 року, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач є пенсіонером та отримує пенсію, отже може надавати матеріальну допомогу. При визначені розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд враховує, що відповідач отримує пенсію, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн., оскільки позивачку звільнено від оплати судових витрат на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ст. ст.199-201 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

2 серпня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, в якому вказував, що 21 березня 1998 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просив їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, позивач надав заяву з проханням провести розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. Суд, вважаючи за можливе здійснити заочний розгляд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 21 березня 1998 року між сторонами виконавчим комітетом Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 6. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки було змінено з [PERSON] на [PERSON]. Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що має істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, інтересам їх дитини, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

2 серпня 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 29 липня 2011 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просила їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, обоє надали суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі, при цьому відповідач в своїй заяві позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 29 липня 2011 року виконкомом Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області між позивачкою та відповідачем був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 10. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки було змінено з Чудинович на [PERSON]. За час шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що має істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, інтересам їх дитини, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved