Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

29.11.2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Вимоги обґрунтовувала тим, що 04.11.06 року між ними укладено шлюб. Від шлюбу у них народився син [PERSON], 27.09.08 року народженя та донька [PERSON], 13.12.13 року. На даний час вони припинили сумісне проживання, проживають окремо, діти проживають з нею. Вона має намір створити нову сімю, і тому подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, примирення неможливе. Тому просила суд шлюб між ними розірвати. У судове засідання позивач не зявилась, надала суду заву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши докази надані сторонами, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач зареєстрували шлюб 04.11.06 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 04.11.2006 року зроблено відповідний актовий запис № 80, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). 27.09.08 року у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 14.10.08 року (а.с.6). 13.12.2013 року у сторін народилась донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 14.10.08 року (а.с.7). Сторони припинили сімейні стосунки та позивач має намір створити нову сімю, про що вона зазначила в позовній заяві, відповідач заперечень на спростування даної обставини суду не надав, позов визнав, а тому згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України дана обставина не підлягає доказуванню. При вирішенні спору суд виходить з наступного. В силу ч. 1 ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст.24 СК Українишлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст.112 СКУкраїни\~визначає, що Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, шлюбні стосунки припинили, проживають окремо, спору щодо спільного майна не мають, примирення сторін не можливе, позивач має намір створити нову сімю і проти надання терміну заперечують, спільне господарство не ведуть, належних заходів щодо збереження шлюбу не вчиняли, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе, шлюб існує формально і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Позивач також заявила вимогу про залишення шлюбного прізвища, що згідно ст.. 113 СК України є її правом. Тому, позов слід задовольнити, шлюб між сторонами розірвати, позивачці залишити дошлюбне прізвище. Також з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 551,20 грн. на користь позивача, яке було ним сплачено при подачі позовної заяви до суду . На підставі ст..\~110,\~112, 113, 114 СК України,

Outcome: approved