Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

31 грудня 2020 року позивач Акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 20 січня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та [PERSON] , позичальником, укладений договір про надання споживчого кредиту з Правилами № 11487130000. Відповідно до умов договору, позивач надав відповідачу 1 [PERSON] кредит (грошові кошти) в національній валюті в сумі 192900,72 грн шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника відповідача. За умовами договору позичальник зобов`язалася повертати наданий кредит, в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але в будь-якому випадку повернути кредит не пізніше 24 лютого 2018 року. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника за вказаним договором прийнята порука [PERSON] , відповідача 2, згідно договорів поруки № 268226 (основний борг) та № 268226 (проценти та інші платежі) від 20 січня 2017 року. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за укладеним договором виникла заборгованість, що станом на 17 грудня 2020 року становить 169815,88 грн, що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 165806,48 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом за ставкою 12,00 відсотків річних за період з 25 вересня 2019 року по 25 листопада 2020 року у розмірі 3843,24 грн, заборгованості за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін за період з 26 вересня 2019 року по 24 листопада 2020 року у розмірі 166,16 грн. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за договором про надання споживчого кредиту з Правилами № 11487130000 від 20 січня 2017 року у розмірі 169 815,88 грн та судовий збір у розмірі 2\~547,24 грн. Ухвалою суду від 04 січня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за даним позовом, ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 25 січня 2021 року ухвалено дану цивільну справу розглядати у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon». Ухвалою суду від 29 березня 2021 року відмовлено представнику Акціонерного товариства «УкрСиббанк» адвокату Демчуку Олександру Васильовичу у задоволенні клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon» у даній цивільній справі. Ухвалою суду від 30 березня 2021 року ухвалено цивільну справу розглядати у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon». Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте до суду подано клопотання, в якому просить розглядати справу за відсутності представника позивача, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідачів не надійшло, також не надходило в установлений судом строк заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, згідно частини четвертої статті 277 Цивільного процесуального кодексу України. Оскільки відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки у судове засідання не повідомили, відзиву не подали, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі статті 280 Цивільного процесуального кодексу України ухвалив про заочний розгляд справи.\~ Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 20 січня 2027 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк», Банком, та [PERSON] , Позичальником, укладений Договір про надання споживчого кредиту з Правилами № 11487130000 (а.с. 13-17). За змістом підпунктів 1.1.1, 1.1.2, 1.1.3 пункту 1.1 даного Договору, підписуючи цей договір, позичальник погоджується з викладеними у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків, які розміщені для ознайомлення на сайті www.my.ukrsibbank.com та на інформаційних стендах у приміщеннях установ Банку та оприлюднені у газеті «Урядовий кур`єр» № 117 від 03.07.2014 (з усіма змінами і доповненнями): умовами надання споживчого кредиту Позичальнику, його обслуговування і погашення; умовами відкриття розрахунково-касового обслуговування поточних карткових рахунків. Правила, після підписання сторонами договору, стають його невід`ємною частиною. Підписуючи договір, сторони стверджують, що досягли згоди за усіма істотними умовами договору, які викладені в цьому договорі та Правилах. Підписи сторін під цим договором вважаються одночасно підписаними під Правилами, при цьому після підписання сторонами цього договору, Правила не підлягають додатковому підписанню сторонами і вступають в силу для сторін одночасно із підписанням цього договору (а.с. 13). Відповідно до підпункту 1.2.9 пункту 1.2 договору про надання споживчого кредиту з Правилами № 11487130000, за користування кредитними коштами відповідач зобов`язався сплатити проценти у розмірі 15,00 % річних у розмірі та порядку, встановленому пунктом 1.2 кредитного договору та пункту 1.3 Правил. Розмір процентної ставки може бути змінений. Проценти нараховуються на суму кредиту, що фактично надана банком позичальнику і яка ще не повернута останнім у власність банку відповідно до умов договору. За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі, збільшеному вдвічі від ставки, вказаної у пункті 1.3.1 Правил(а.с. 13). 20 січня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк», Кредитором, та [PERSON] , Поручителем, укладений Договір поруки № 268226 (проценти та інші платежі) (а.с. 18-19). Відповідно до пункту 1.1 договору поруки № 268226 (проценти та інші платежі) від 20 січня 2017 року, Поручитель поручається перед Кредитором за виконання зобов`язань Боржника перед Кредитором, що виникли з Основного договору, а саме щодо сплати процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору, існуючих в теперішній час, і тих, що можуть виникнути в майбутньому, в тому числі на підставі окремих угод, що можуть бути укладені в рамках Основного договору. Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов`язань Боржника за основним договором. У пункті 1.4 договору поруки встановлено, що відповідальність Поручителя і Боржника щодо виконання основного зобов`язання є солідарною (а.с. 17). 20 січня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк», Кредитором, та [PERSON] , Поручителем, укладений Договір поруки № 268226 (основний борг) (а.с. 20-21). Згідно пункту 1.1 договору поруки № 268226 (основний борг) від 20 січня 2017 року Поручитель поручається перед Кредитором за виконання зобов`язань Боржника перед Кредитором, що виникли з Основного договору, а саме щодо сплати суми основного боргу за Основним договором, а саме: 192900,72 грн. Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов`язань Боржника за Основним договором. Згідно з цим договором Поручитель також поручається за виконання Боржником його обов`язку щодо повернення суми в розмірі основного зобов`язання згідно з відповідним рішенням суду, якщо основний борг буде визнаний недійсним у судовому порядку (а.с.19). Згідно довідки-розрахунку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту з Правилами № 11487130000 від 20 січня 2017 року, станом на 17 грудня 2020 року заборгованість становить у загальному розмірі 169 815,88 грн, що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 165806,48 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом за ставкою 12,00 відсотків річних за період з 25 вересня 2019 року по 25 листопада 2020 року у розмірі 3843,24 грн, заборгованості за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін за період з 26 вересня 2019 року по 24 листопада 2020 року у розмірі 166,16 грн (а.с.25-32). Відповідно до руху по рахунку [NUMBER] [PERSON] за період з 20 січня 2017 року по 24 січня 2017 року, [PERSON] надано кредит у сумі 192900,72 грн (а.с. 33). Позивач звертався до [PERSON] , [PERSON] з вимогами про погашення заборгованості, що залишилися без відповіді (а.с. 22-24). Частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частин першої, другої\~статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом пункту 1 частини другої\~статті 11 Цивільного кодексу України договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частин першої-другої\~статті 207 Цивільного кодексу України,\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України, \~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно частин першої-другої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України). Як передбачено частиною першою\~статті 1048 Цивільного кодексу України \~(положення якої застосовуються до спірних правовідносин в силу частини другої\~статті 1054 ЦК України), позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до частини другої\~статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивач та відповідач, підписавши 20 січня 2017 року договір про надання споживчого кредиту з Правилами № 11487130000, обумовили усі умови укладеного договору. Позивач у повному обсязі виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредит у розмірі 192900,72 грн. За змістом частини першої\~статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Частиною першою\~статті 553 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до частин першої-другої\~статті 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов`язань як до позичальника, так і до поручителя, чи до обох одночасно. Відповідно до частини першої статті 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов`язку боржників /солідарних боржників/ кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно частини першої статті 629 Цивільного кодексу України,\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Загальні умови виконання зобов`язань визначено\~статтею 526 Цивільного кодексу України. Так, у\~частині першій статті 526 Цивільного кодексу України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша\~статті 527 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України,\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями статті 610 Цивільного кодексу України визначено, що\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~частини першої статті 611 Цивільного кодексу України,\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частини перша-друга статті 612 Цивільного кодексу України). Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як встановлено судом,\~\~відповідач [PERSON] неналежно виконувала взяті на себе зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту з Правилами №11487130000 від 20 січня 2017 року, у зв`язку з чим станом на 17 грудня 2020 року виникла заборгованість у загальному розмірі 169815,88 грн, що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 165806,48 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом за ставкою 12,00 відсотків річних за період з 25 вересня 2019 року по 25 листопада 2020 року у розмірі 3843,24 грн, заборгованості за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін за період з 26 вересня 2019 року по 24 листопада 2020 року у розмірі 166,16 грн. Відповідно до частин першої-другої статті 614 Цивільного кодексу України,\~особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідачами у даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобов`язання, визначеного договором № 11487130000 від 20 січня 2017 року. Довідка-розрахунок заборгованості відповідачами не спростована. 10 червня 2017 року набрав чинності\~Закон України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні.\~Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування»\~(стаття 11 Закон України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній з 10 червня 2017 року). Отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів\~Закону України «Про захист прав споживачів». Лише з 10 червня 2017 року на ці відносини поширюються\~Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, - також\~Закон України «Про захист прав споживачів». Частина десята статті 11 Закон України «Про захист прав споживачів»\~(у редакції, чинній до 10 червня 2017 року) встановила обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. Звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним\~Законом\~порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої\~статті 11 Закону № 1023-ХІІ\~(у редакції, чинній до 10 червня 2017 року), не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим\~Законом\~становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором. Суд, установивши, що кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб позичальника, має застосувати до встановлених правовідносин приписи, які регулюють відносини споживчого кредитування, зокрема частину десяту\~статті 11 Закону № 1023-ХІІ\~у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, в якій був встановлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду\~від 26 травня 2020 року (справа № 638/13683/15-ц, провадження № 14-680цс19). Судом встановлено, що позивач звертався до відповідачів з вимогами про погашення заборгованості, проте заборгованість не була сплачена. Виходячи із вищевикладеного, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи те, що у разі порушення боржником [PERSON] зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель [PERSON] відповідають перед кредитором,позивачем, як солідарні боржники, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, тому вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з квитанції від 21 січня 2021 року, позивачем сплачено судовий збір за позовом у розмірі 2547,24 грн (а.с. 3). Позовні вимоги задоволені у повному обсязі, тому з відповідачів також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2547,24 грн в рівних частинах, тобто по 1273,62 грн з кожного. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 526, 527, 530, 546, 610-612, 626, 628, 633, 364, 636, 1048, 1054, 1055 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved