Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

7 вересня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON], яка навчається, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з дня подачі заяви. Даний позов обґрунтовано наступним. 2 листопада 2006 року між сторонами було розірвано шлюб. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], яка на даний час навчається в Комаргородському вищому професійному училищі, на денній формі навчання. Період навчання складає з 1 вересня 2014 року по 30 червня 2018 року. Позивачка зазначає, що дочка потребує матеріальної допомоги, а вона не в змозі забезпечити дочці вказане навчання, а також необхідне матеріально-побутове забезпечення. Дочка проживає разом з нею і знаходиться на її повному утриманні. Разом з ти позивачка зазначає, що батько дитини [PERSON] працює в ТОВ «Вінницягаз збут» і отримує заробітну плату. 19 вересня 2017 року позивачка [PERSON] подала до суду заяву про уточнення позовних вимог в якій вказала, що відповідач [PERSON] в даний час працює в Управлінні Держгеокадастру у Вінницькій області відділ у Томашпільському районі. Разом з тим 31 жовтня 2017 року відповідачем було подано письмове заперечення проти позову, згідно якого [PERSON] просив в задоволенні позову відмовити повністю, в звязку з тим, що на його утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей та людина похилого віку, тому він не має можливості сплачувати аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, просить його задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив що згідний сплачувати аліменти на повнолітню дитину, однак в меншому розмірі ніж заявлено позивачко. Зазначив, що він сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини спільної з позивачкою та має на утриманні ще одну малолітню дитину від іншого шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Згідно ст..1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом установлено, що у сторін є дочка [PERSON], [INFO] у свідоцтві про народження якої сторони записані батьками. (а.с.3) Дочка сторін проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що сторони визнають та підтверджується довідкою Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області (а.с.7) Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як встановив суд, [PERSON], [INFO], яка є дочкою сторін, досягла вісімнадцяти років, тобто є повнолітньою, та не досяг двадцяти трьох років. Також [PERSON] є студенткою, який навчається у Комаргородському вищому професійному училищі з 1 вересня 2014 року і закінчує 30 червня 2018 року, на денній формі навчання, що підтверджується довідками виданими директором Комаргородського ВПУ. Суд вважає, що [PERSON] у звязку з навчанням потребує матеріальної допомоги, яка полягає у витратах на харчування, проїзд, проживання, придбання спеціальної літератури, оплату за навчання та інших витрат, що виникають у звязку з навчанням. Відповідно довідки в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 15 листопада 2017 року, [PERSON] працює в Головному управлінні Держгеокадастру у Вінницькій області на посаді головного спеціаліста, середній заробіток якого складає 8624,63 грн. Разом з тим, як вбачається з виконавчого листа № 2-668 виданого Томашпільським районним судом Вінницької області з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) [PERSON], щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку. Також, згідно пояснень відповідача [PERSON] та доданого свідоцтва про народження вбачається, що на утриманні відповідача перебуває неповнолітній [PERSON], [INFO]. Приймаючи до уваги вищевказане та враховуючи факт часткового визнаня відповідачем позову, суд вважає, що відповідач [PERSON] має можливість надавати допомогу на утримання дочки [PERSON], так як має постійний заробіток (доходи). Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя платника аліментів, який є працездатною особою, офіційно працює та отримує постійний дохід, часткове визнання відповідачем позову, оскільки має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Також при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище дитини сторін [PERSON], яке у звязку з навчанням у населеному пункті не за місцем проживання не може бути достатньо задовільним. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд відповідно до вимог ст. ст. 199, 200 СК України бере до уваги те, що обовязок утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання, покладається рівною мірою на матір і батька. Виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, та враховуючи вищенаведені обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для часткового задоволення позову і вважає достатнім для покриття повязаних із навчанням витрат повнолітньої дочки стягувати із відповідача аліменти в розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, а саме з 4 вересня 2017 року і до закінчення дочкою навчання у Комаргородському вищому професійному училищі, а саме до 30 червня 2018 року. Згідно ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позовну заяву [PERSON] предявлено нею особисто до суду 4 вересня 2017 року. Тобто саме з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб у місячному розмірі, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, -у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за поданням до суду позовної заяви майнового характеру справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, якщо станом на 1 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1600 гривень, тому ставка судового збору в даній справу становитиме 640 гривень. Таким чином з [PERSON] підлягає стягненню в доход держави 640 гривень судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial