Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

4 травня 2016 року, [PERSON], звернулася до суду з даним позовом, в якому просила суд, визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом, після смерті її матері [PERSON], померлої 16.09.2015 р. на земельну ділянку площею 0,09 га, кадастровий № 5123782000:02:004:3611, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, с. Молодіжне, вул. Гоголя, 9, яка належала померлій на підставі нотаріально посвідченого договору дарування земельної ділянки від 05.02.2010 р. (реєстр. № 217), відповідно до якого позивачка [PERSON] подарувала, а обдарована [PERSON] прийняла у дар вищевказану земельну ділянку, однак за життя не зареєструвала своє право власності на вказану ділянку і не отримала на неї правовстановлюючий документ, що стало підставою для відмови нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я позивачки на вказану ділянку. В судове засідання позивачка та її представниця не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, особисто під розписки, причини неявки суду не повідомили, однак на адресу суду від представниці позивачки була надіслана заяву, в якій вона повністю підтримала позов [PERSON], просила його задовольнити та слухати справу за її відсутності (а.с. 33,90). Представник відповідача та 3-тя особа в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином особисто під розписки, причини неявки суду не повідомили, заяви про слухання справи за відсутності відповідача суду не надав, від 3-ої особи надійшла письмова заява про слухання справи за її відсутності (а.с. 88,89,91). Дослідивши матеріали справи та матеріали спадкової справи № 26/2015, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Статтею 1217 ЦК України передбачено спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Як передбачає стаття 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини, з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1297 ЦК України передбачено спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна, як те передбачено ст. 1299 ЦК України. Згідно із ч. 2 п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. № 7 „Про судову практику у справах про спадкування, відповідно до статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Суд встановив, що [PERSON], яка є матір`ю позивачки - померла 16.09.2015 р., що підтверджується свідоцтвом про народження позивачки серії І-ЖД № 296343 від 08.08.1972 р., свідоцтвом про розірвання позивачки серії 1-ЖД № 087435 від 31.03.2010 р. та свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 429131 від 17.09.2015 р. (а.с. 10-12). Суд з`ясував, що після смерті спадкодавця [PERSON], померлої 16.09.2015 р. відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,09 га, кадастровий № 5123782000:02:004:3611, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, с. Молодіжне, вул. Гоголя, 9, від частки якої відмовилася сестра позивачки і донька спадкодавця [PERSON] [PERSON] згідно її заяви на ім`я нотаріуса, яка належала позивачці на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 045156 від 27.06.2000 р. виданого на підставі рішення виконкому Молодіжненської с/р від 31.12.1999 р. № 151 з відміткою про перехід права власності на землю [PERSON] за договором дарування від 05.02.2010 р. (реєстр. № 217), і яка була подарована позивачкою своїй матері [PERSON] згідно нотаріально посвідченого договору дарування земельної ділянки від 05.02.2010 р. (реєстр. № 217), відповідно до якого позивачка [PERSON] подарувала, а обдарована [PERSON] прийняла у дар вищевказану земельну ділянку, однак за життя не зареєструвала своє право власності на вказану ділянку і не отримала на неї правовстановлюючий документ, що стало підставою для відмови нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я позивачки (а.с. 17-25,37). Аналізуючи приписи статті 1218 ЦК України, суд дійшов висновку до складу спадщини входять лише ті права та обовязки, носієм яких за життя був сам спадкодавець і які належали йому на законних підставах, тому, не набуття права власності на річ спадкодавцем не дає законних підстав для виникнення такого права у спадкоємців померлого. Таким чином, враховуючи приписи вищевказаних норм Закону та Постанови КМУ «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», а також вимоги ст.ст. 125,126 ЗК України, якими передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч. 2 цієї статті суд вважає, що спадкодавцю [PERSON], померлій 16.09.2015 р. на законних підставах належала вищевказана земельна ділянка, про що свідчить копія державного акту про право власності на земельну ділянку з відміткою про перехід права власності на землю [PERSON] за договором дарування від 05.02.2010 р. (реєстр. № 217). На підставі викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та необхідності його задоволення.

Outcome: approved