Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

29.11.2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що 02.03.2008 року між нею та відповідачем [PERSON], 1981 року народження, було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Теплицького районного управління юстиції, про, що було видано свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] від 02.03.2008 року. 04.10.2008 року у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. На даний момент проживає разом з нею. Відповідач на утриманні дитини допомоги не надає. Просить призначити кошти на утримання дитини, [PERSON] та стягувати їх із [PERSON], в розмірі 25% від доходів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував, щодо задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні 02.03.2008 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Теплицького районного управління юстиції, актовий запис №08. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], про що другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції було зроблено актовий запис № 957 від 16.10.2008 року. Дитина на даний час проживає з матір'ю та виховується матір'ю, батько дитини на її утримання матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. Приймаючи рішення та задовольняючи вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд виходить з положень ст. 51 Конституції України, та ст.180 СК України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Визначаючи розмір аліментів, згідно з вимогами ст. 182 СК України суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Куруючись ст.ст. 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved