Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

29.08.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання об`єктом спільної сумісної власності подружжя житлового будинку та транспортного засобу, поділ майна подружжя (а.с.2-3). Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 21.10.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.17-18). Ухвалою суду від 18.12.2019 року за клопотанням представника позивача було витребувано докази (а.с.34-35). 21.01.2020 року відповідач [PERSON] у особі свого представника [PERSON] , звернувся до суду з зустрічним позовом до\~\~ [PERSON] про визнання майна особистою власністю та поділ майна подружжя. Ухвалою суду від 21.01.2020 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання майна особистою власністю, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна - прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя (а.с.58). 05.02.2020 року представником позивача [PERSON] адвокатом Бурлай Д.В. надано відзив на зустрічну позовну заяву (а.с.69-73, 87-89). Ухвалою суду від 24.03.2020 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача\~за зустрічним\~позовом [PERSON] \~ \~адвоката Кононенко\~О.В.\~про витребування\~доказів(а.с.110). Ухвалою суду від 14.05.2020 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача\~за зустрічним\~позовом [PERSON] \~ \~адвоката Кононенко\~О.В.\~про витребування\~доказів (а.с.126). Ухвалою суду від 14.05.2020 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду (а.с.127). Ухвалами суду 10.12.2019 року, 03.02.2020 року, 10.02.2020 року, 25.03.2020 року, 06.08.2020 року за клопотанням представника позивача було вирішено проводити судові засідання у режимі відеоконференції з Нововоронцовським районним судом Херсонської області (а.с.30, 68, 83, 112, 146). 11.08.2020 року донька сторін [PERSON] звернулась до суду з заявою про вступ до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] .. Ухвалою суду від 26.08.2020 року [PERSON] залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] .. У позовній заяві позивач [PERSON] просила суд: - визнати об`єктом права спільної сумісної власності позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] на транспортний засіб автомобіль GEELY FE-1 2013 року випуску, об`єм двигуна 1792 см.куб., власником якого є [PERSON] , [INFO] ; - визнати за нею право власності на Ѕ частку транспортного засобу - автомобіль GEELY FE-1 2013 року випуску, об`єм двигуна 1792 см.куб.; - визнати об`єктом права спільної сумісної власності позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] на будинок, житловий з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за нею право власності на Ѕ частку будинку, житловий з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; - стягнути з відповідача га її користь судові витрати. Позиція позивача [PERSON] зводиться до того, що вона позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 27.11.1999 року зареєстрували шлюб. В період шлюбу ними було набуто спільне майно транспортний засіб GEELY FE-1 2013 року випуску, об`єм двигуна 1792 см.куб. орієнтована ринкова вартість подібного авто станом на 21.08.2019 року становить 151800,00 грн. Автомобіль був зареєстрований на ім`я відповідача. Крім того, за час перебування у шлюбі вони набули право власності на будинок, житловий з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Дане майно є їхньою спільною сумісною власністю, але відповідач заперечує її права на це майно, тому просить визнати за нею право власності на 1/2 частку вказаного майна. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, її представник [PERSON] у судовому засіданні вимоги первісного позову підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, вимоги зустрічного позову не визнав та просив відмовити у їх задоволенні з огляду на їх безпідставність та недоведеність. 21.01.2020 року відповідач [PERSON] у особі свого представника [PERSON] , звернувся до суду з зустрічним позовом до\~\~ [PERSON] про визнання особистою власністю подружжя та поділ майна подружжя, у якому він просить суд: Визнати особистою приватною власністю [PERSON] : автомобіль GEELY\~FE-1\~2013\~ року\~випуску,\~який він\~придбав у\~2017\~році;земельну ділянку, що була передана йому у власність на підставі рішення Мар`янської сільської ради народних депутатів від 16.01.1998 року №06, та на цю земельну ділянку було отримано державний акт на землю серії ДП АП №000208 від 15.02.1999 року, площею 0,1479 га. На якій до 27.11.1999 року був відремонтований та побудований будинок з господарчими спорудами в [ADDRESS] . Визнати об`єктом права спільною сумісною власністю подружжя: кредит в сумі 5000,00 дол. США взятий на будівлю житлового будинку або 125000 грн; скутер FADA 50 CET-12 вартістю 7000,00 грн. Розділити майно що є спільною власністю подружжя в таких частках: - визнати за [PERSON] : кредит в сумі 2000,00 дол. США або 62500,00 гривень; 2/3 частки Скутера FADA 50 CET-12; - визнати за [PERSON] : кредит в сумі 2000,00 дол. США або 62500,00 гривень; 1/3 частки Скутера FADA 50 CET-12. Позиція відповідача [PERSON] зводиться до того, що між ним [PERSON] та [PERSON] 27.11.1999 року було укладено шлюб. Ще до шлюбу в 1998 році він придбав земельну ділянку з будинком. Земельна ділянка була передана йому у власність на підставі рішення Мар`янської сільської ради народних депутатів. На цій земельній ділянці був будинок, який він відремонтував та ремонт закінчив ще до шлюбу зі своєю майбутньою дружиною, тобто до 27.11.1999 року. Жодної копійки відповідачка в ремонт на будівництво будинку не вкладала. На протязі певного часу вони жили дружньо, але через деякий час його дружина запила і в 2015 році покинула їх з донькою [PERSON] [INFO] . Декілька раз колишня дружина намагалася побити двері та вікна, злякала доньку і він заявив в поліцію, але 03.01.2017 року [PERSON] написала розписку про те, що зобов`язується більше не вживати спиртні напої і з цього часу пропала, та він її не бачив і не спілкувався, а відповідно до цього вони мешкали однією сім`єю та вели спільне господарство. Їх спільна донька мешкає разом з ним за адресою: [ADDRESS] . В зв`язку з тим, що [PERSON] відмовилася допомагати їх доньці, як дитині, що продовжує навчання, не надає матеріальну допомогу на лікування, навчання та виховання їх донька звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів. В даний час відповідачка мешкає в м.Кривий Ріг, однак за якою адресою не відомо. Після реєстрації шлюбу 27.11.1999 року, вони як подружжя проживали спільно лише до 2015 року, коли вона покинула їх з донькою і з цього часу вони не були пов`язані спільним побутом, не мали взаємні права та обов`язки спільний бюджет. За час спільного проживання вони взяли кредит в сумі 5000,00 дол. США на різні потреби, який оформили у приватного нотаріуса Високопільської нотаріальної контори Херсонської області Мясоєдової В.К. та 05.04.2009 року за спільні кошти придбали скутер ФАДА 50 СЕТ-12 вартістю 7000,00 грн. Його особистою власністю є автомобіль GEELY FE-1 2013 року випуску, який він придбав у 2017 році за власні кошти, коли дружина його покинула і вони не проживали разом та земельну ділянка, що була передана йому у власність на підставі рішення Мар`янської сільської ради народних депутатів від 16.01.1998 року №06, та на цю земельну ділянку було отримано державний акт на землю серії ДП АП №000208 від 15.02.1999 року, площею 0,1479 га. і саме на цій земельній ділянці побудований будинок (а.с.41-46). Представником позивача [PERSON] [PERSON] 05.02.2020 року надано відзив на зустрічну позовну заяву (а.с. 69-73, 87-89), у якому просить визнати недопустимими доказами у справі надані до зустрічної позовної заяви та в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити в повному обсязі, оскільки зустрічна позовна заява подана з пропущенням строку, не відповідає вимогам статей 175, 177 ЦПК України та жоден з доказів наданих до зустрічної позовної заяви не підтверджує змісту зустрічних позовних вимог. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні вимоги зустрічного позову підтримали в повному обсязі та просили задовольнити з підстав зазначених в ньому, вимоги первісного позову не визнали та просили відмовити у їх задоволенні з огляду на їх недоведеність та необґрунтованість. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду клопотання, згідно якого просить розгляд справи провести без її участі, в позовних вимогах просить відмовити в повному об`ємі, а зустрічний позов просить задовольнити (а.с.162). Позиція третьої особи без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] зводиться до того, що сторони є її батьками, вона проживає з батьком, навчається, мати проживає окремо, участі у її утриманні не буре, рішенням суду з матері стягнуто аліменти, однак, вона їх не сплачує, тому вважає, що вимоги за зустрічним позовом її батька [PERSON] слід задовольнити. Суд, заслухавши сторін, представників сторін, дослідивши докази, надані сторонами, приходить до висновку, що позовні вимоги за зустрічним позовом задоволенню не підлягають, а вимоги за первісним позовом слід задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27.11.1999 року сторони [PERSON] та\~ [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданим виконкомом Мар`янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області (а.с.6). [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого повторно 11.04.2017 року (а.с.50). 26.02.2004 року за відповідачем [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №169850337 від 10.06.2019 року (а.с.8). При цьому підставою виникнення права власності на житловий будинок зазначено свідоцтво про право власності, [NUMBER] від 26.02.2004 року, яке видано на підставі рішення Марянської сільської ради № 14 від 23.01.2004 року. При подачі позову та при розгляді справи судом сторони не надали вказане рішення сільської ради, судом роз`яснено право заявити клопотання про витребування даного доказу, однак сторони не заявили клопотання про витребування даного доказу. Відповідно до повідомлення Територіального сервісного центру №1245 Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області Міністерства внутрішніх справ №31/4-1245-Л-58 від 25.06.2019 року встановлено, що згідно Єдиного реєстру транспортних засобів станом на 25.06.2019 року за громадянином [PERSON] , [INFO] , зареєстрований автомобіль GEELY FE-1 2013 року випуску, об`єм двигуна 1792 см.куб. (а.с.10).Відповідно до відповіді Територіального сервісного центру №1245 РСЦ МВС в Дніпропетровській області від 15.01.2020 року №31/4-1245-44 вбачається, що згідно Єдиного реєстру транспортних засобів станом на 15.01.2020 року за громадянином [PERSON] , [INFO] , зареєстровано автомобіль GEELY FE-1, 2013 року випуску, кузов [NUMBER] , номерні знаки [NUMBER] (а.с.72). Спір між сторонами виник з приводу майнових прав сторін на зазначене майно та його поділ. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 22, 23, 24постанови №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, судам необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. При вирішенні спору, суд виходить з того, що статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно зі статтею 24 КпШС України, у редакції, чинній на момент укладення шлюбу, майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування є власністю кожного з них. Згідно зі ст. 22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. У постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 зроблено висновок про те, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 07 листопада 2018 року у справі №405/2391/15-ц та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17. Втім факти будівництва відповідачем [PERSON] житлового будинку до шлюбу та факт придбання автомобіля за особисті кошти, якими відповідач [PERSON] обґрунтовував вимоги про визнання житлового будинку та автомобілю особистою власністю, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Так, до моменту реєстрації шлюбу, відповідно до рішення №27 від 19.03.1997 року виконавчого комітету Мар`янської сільської \~ \~ \~ \~Ради народних депутатів Апостолівського району Дніпропетровської області, про розробку проекту відведення земельної ділянки, вирішено: дозволити [PERSON] розробити проект відведення земельної ділянки в приватну власність площею 0,15 га. по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих споруд; проект відведення земельної ділянки гр.. [PERSON] надати на розгляд виконкому Мар`янської сільської Ради народних депутатів. Відповідно до рішення №34-9 /ХХІІ/ від 04.06.1997 року «Про земельні питання» Мар`янської сільської ради народних депутатів Апостолівського району Дніпропетровської області, двадцять другого скликання, дев`ята сесія, вирішено передати в приватну власність земельну ділянку для забудови житлових будинків, обслуговування житлових будинків та ведення особистого підсобного господарствам громадянину [PERSON] , [ADDRESS] 0,15 га. Відповідно до рішення №34-9 /ХХІІ/ від 04.06.1997 року Мар`янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, двадцять другого скликання, дев`ята сесія, вирішено передати в приватну власність земельну ділянку розміром 0,15 га. по [ADDRESS] , виділену під забудову житлового будинку громадянину [PERSON] , згідно поданої заяви. Внаслідок чого відповідачу [PERSON] на підставі рішення Мар`янської сільської Ради народних депутатів від 16.01.1998 року №06 передано у приватну власністю земельну ділянка площею 0,1479 гектарів, яка розташована на території [ADDRESS] , землю передано для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських приміщень, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ДП АП №000208 від 15.02.1999 року (а.с.53). Вимог про визнання земельної ділянки сумісною власністю позивачем по первісному позову не пред`явлено, а отже право власності відповідача [PERSON] на земельну ділянку ніким не заперечується. У судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] пояснили суду, що їм відомо, що відповідачу [PERSON] у 1997 році було виділено земельну ділянку, право власності на яку він оформив у 1998 році, за рік будинок було збудовано. У 1999 році [PERSON] одружився з позивачкою, коли вона переїхала до будинку він був уже збудований. Втім дані покази свідків суд вважає недопустими засобами доказування для підтвердження правового режиму набутого майна, адже право власності на нерухому річ вважається набутим з моменту його державної реєстрації. Крім того, підставою виникнення права власності на житловий будинок зазначено свідоцтво про право власності, [NUMBER] від 26.02.2004 року, яке видано на підставі рішення Марянської сільської ради № 14 від 23.01.2004 року. При подачі позову та при розгляді справи судом сторони не надали вказане рішення сільської ради, судом роз`яснено право заявити клопотання про витребування даного доказу, однак сторони не заявили клопотання про витребування даного доказу. Даний реєстраційний запис на момент розгляду справи не оспорено та не скасовано. А тому суд вважає, що право власності на спірний житловий будинок з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , виникло з моменту державної реєстрації, тобто 26.02.2004 року, тобто після реєстрації шлюбу між сторонами 27.11.1999 року, а тому на підставі ст. 60 СК України є їх спільною сумісною власністю. Також відповідачем [PERSON] не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту придбання спірного транспортного засобу за особисті кошти. А тому суд вважає, що спірний автомобіль GEELY FE-1 2013 року випуску, об`єм двигуна 1792 см.куб. набуто подружжям після реєстрації шлюбу між сторонами 27.11.1999 року, а тому на підставі ст. 60 СК України є їх спільною сумісною власністю. Суд вважає, що в судовому засіданні не встановлено підстав для визнання спільною сумісною власністю подружжя кредиту у сумі 5000 доларів США. Так, відповідно до договору позики від 01.09.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Нововоронцовського районного нотаріального округу Мясоєдовою В.К. 01.09.2005 року, зареєстрованого в реєстрі за №717, вбачається, що договір укладений між [PERSON] та [PERSON] , за умовами якого [PERSON] передала у власність [PERSON] 20000,00 грн., а [PERSON] зобов`язався повернути [PERSON] таку ж суму грошових коштів 01.09.2025 року, договір (а.с.161). З заяви [PERSON] , засвідченої приватним нотаріусом Нововоронцовського районного нотаріального округу Мясоєдовою В.К. 01.09.2005 року вбачається, що [PERSON] , згідно ч.2 ст.65 СК України, дає свою згоду на позику його дружиною, [PERSON] , особисто нею набутих коштів в сумі 20000,00 грн., до реєстрації шлюбу з ним, [PERSON] , заяву зареєстровано в реєстрі за №715 (а.с.160). З заяви [PERSON] , засвідченої приватним нотаріусом Нововоронцовського районного нотаріального округу Мясоєдовою В.К. 01.09.2005 року вбачається, що [PERSON] , дає згоду на позику її чоловіком [PERSON] 20000,00 грн. у [PERSON] , заяву зареєстровано в реєстрі за №716 (а.с.159). Дані докази підтверджують факт укладення договору позики, а не кредитного договору, як зазначено у зустрічному позові. Крім того строк виконання договору не настав. А тому, вимоги про визнання об`єктом права спільної сумісної власності кредиту у сумі 5000 доларів США також не підлягають задоволенню через недоведеність. Судом також досліджувалась надана відповідачем [PERSON] на підтвердження факту придбання у період шлюбу скутера, розписка від 05.04.2009 року, відповідно до якої [PERSON] взяв в кредит на 3 місяці мопед FADA 50 CET-12 з частковою оплатою 3000,00 грн., зобов`язався виплатити залишок заборгованості у сумі 4000,00 грн. протягом 3 місяців (а.с.52). Однак допустим доказом на підтвердження факту придбання товару може бути квитанція, якої в судовому засіданні надано не було, а тому суд вважає факту придбання в період шлюбу скутеру недоведеним, а вимоги [PERSON] про визнання скутера спільною сумісною власністю та його поділ такими що не підлягають задоволенню через недоведеність. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Так як державна реєстрація вказаного майна здійснена за відповідачем, вимога позивача про визнання вказаного майна спільною сумісною власністю подружжя підлягає задоволенню. Підсумовуючи вкладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання майна особистою власністю житлового будинку та автомобілю такими, що не підлягають задоволенню, а позовні вимоги [PERSON] про визнання житлового будинку та автомобілю спільною сумісною власністю подружжя такими, що підлягають задоволенню. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частин першої, п`ятої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (частина перша статті 60 СК України). Відповідно до довідки (витягу з по господарської книги) виконавчого комітету Зленодольської міської ради №1060 від 11.06.2020 року встановлено, що в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] голова домогосподарства, зареєстрований 27.01.2000 року; [PERSON] дружина, зареєстрована 01.03.2016 року; [PERSON] донька, зареєстрована з 01.03.2016 року, знята з реєстрації 19.09.2017 року (а.с.7). З довідки виконавчого комітету Зеленодольської міської ради №2045 від 27.12.2019 року встановлено, що довідка видана [PERSON] , [INFO] , про те, що його донька [PERSON] , [INFO] , з 2017 року по теперішній час мешкає за адресою: [ADDRESS] та перебуває на його утриманні (а.с.48, 123). З довідки Комунального вищого\~навчального закладу\~«Нікопольський медичний\~коледж» Дніпропетровської\~обласної ради»\~№470\~від 18.12.2019\~року встановлено,\~що [PERSON] \~дійсно навчається\~в Нікопольському\~медичному коледжі\~на ІІІ\~курсі,\~група 1СБ-17,\~спеціальність 223\~«Медсестринство»,\~навчається з\~01.09.2017\~року по\~28.06.2021\~рік за\~державним замовленням.\~Переведена на\~ІІІ курс\~навчання за\~наказом від\~21.06.2019\~року №52-у (а.с.49). Однак, донька сторін є повнолітньою, проживає окремо від сторін, а факт стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, з огляду на положення статті 70 СК України, само по собі не є підставою для збільшення частки одного з подружжя. Наявність інших обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі спірної квартири, позивачем не доведено. Вирішуючи спір, суд вважає, що оскільки спірний житловий будинок та автомобіль був придбаний подружжям у період перебування у шлюбі, є їх спільною сумісною власністю, частки сторін є рівними, підстави для відступу від засад рівності часток подружжя при поділі майна відповідно до частини третьої статті 70 СК України відсутні. Відповідно до ч.1, 2ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно дост. 183 ЦК України, подільною є річ, яку можна поділити без втрат її цільового призначення. Відповідно до п. 22Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділити спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди, виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, яке є суб`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільної речі, суди мають застосовувати положення ч. 4, 5ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди, присудження грошової компенсації може мати з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними, відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. За змістом п. 25Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», якщо неподільні речі не можуть бути реально поділенні між подружжям відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. У судовому засіданні позивачем на підтвердження вартості майна надано роздруківка з сайту про вартість іншого а не спірного майна , відповідач з цією вартістю не згоден, сторони у судовому засіданні відмовились від призначення експертизи, а тому надані позивачем докази на підтвердження вартості майна суд вважає неналежними, спірне майно є неподільними речами, частки подружжя у спірному майні є рівними, але спірні речі не можуть бути реально поділенні між подружжям відповідно до їх часток, а тому суд вважає можливим у порядку поділу визнати ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт будівництва [PERSON] \~до \~моменту укладення\~шлюбу з\~ [PERSON] \~житлового будинку з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; не знайшов підтвердження факт придбання за особисті кошти [PERSON] автомобіля GEELY;\~факт придбання\~у період\~шлюбу скутера\~та факт\~укладення у\~період шлюбу\~сторін кредитного\~договору;\~у той\~же \~час знайшов підтвердження факт придбання сторонами у період шлюбу за спільні сумісні кошти житлового будинку, автомобіля та необхідність поділу спільного сумісного майна між колишнім подружжям шляхом визнання за кожним з подружжя права на 1/2 частину спільного майна з метою захисту порушеного права позивача, за захистом якого позивач звернулась до суду. Тому вимоги за первісним позовом спід задовольнити, а у задоволенні зусрічних позовних вимог слід відмовити за недоведеністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved