Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

31.07.2018 позивач [PERSON] подав до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб з відповідачем, який зареєстрований 10.02.1999, актовий запис № 2. Позивач обґрунтовує свої вимоги наступними обставинами. 10.02.1999 позивач [PERSON] уклав шлюб з відповідачем [PERSON] , на даний час неповнолітніх дітей не має. Сімейне життя з відповідачем не склалось, оскільки відповідач в березні 2017 року виїхала на заробітки в Італію і не бажає повертатися додому, проживати з позивачем однією сім`єю та зберегти шлюб. Фактичні подружні відносини між ними припинилися. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу є недоцільним та суперечить його інтересам, що є підставою для розірвання їх шлюбу. За результатами повторного автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 30.07.2020, для розгляду цієї справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І. Ухвалою суду від 03.08.2020 цивільна справа прийнята до провадження, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, 21.08.2020 через канцелярію суду подав заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку, в судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила, відзиву не подала. 22.09.2020 постановлено ухвалу суду про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Інших заяв, клопотань від сторін не надходило. З урахуванням заяви позивача у справі про розгляд справи без його участі, та не подання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів. Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 10.02.1999 Головською сільською радою Турківського району Львівської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 2, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 10.02.1999. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (арк. справи 5). Позивач, вказуючи, що спільне життя і збереження його шлюбу з відповідачем є неможливим і суперечить його інтересам, на підставі ст. 110 СК України звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Вирішуючи цей сімейний спір між сторонами, суд виходить з наступних мотивів та норм права. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Водночас принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. Положеннями ч. 3, 4 ст. 56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування зокрема до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, то суд відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України постановляє рішення про розірвання шлюбу. З`ясувавши фактичні взаємини сторін у справі як подружжя та обставини їх життя, зокрема відсутність між ними взаємного розуміння, поваги, любові, припинення між ними шлюбних відносин, те, що сторони разом не проживають тривалий час, відсутність спільного побуту, те, що сторони не виявили бажання примиритись, зберегти сім`ю, натомість позивач наполягав на розірванні шлюбу, про що подав відповідну заяву, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а продовження існування їх шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім`ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов`язках подружжя. Відтак суд дійшов висновку, що є підстави для розірвання шлюбу між сторонами, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved