Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

30.12.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Харківського комунального підприємства «Міськелектротранс», Комунального підприємства «Тролейбусне депо № 3», треті особи: Департамент транспорту Харківської міської ради, Департамент праці та соціальної політики Харківської міської ради про стягнення сум по відшкодуванню шкоди, спричиненої здоровю, в якому просить суд стягувати з Комунального підприємства «Тролейбусне депо № 3» на її користь з 01.10.2015 року грошову компенсацію по відшкодуванню шкоди, спричиненої здоровю у розмірі 915, 44 грн. з подальшим перерахуванням відповідно до діючого законодавства, а також грошову компенсацію за постійний сторонній догляд - у розмірі половини мінімальної заробітної плати; грошову компенсацію за побутовий догляд у розмірі чверті мінімальної заробітної плати. В обґрунтування позову позивач зазначила, що внаслідок ДТП, яка сталася 01.04.1971 року з вини водія Харківського комунального підприємства «Міськелектротранс», є інвалідом 1-ї групи (з 28.08.1980 року безстроково). Згідно із довідкою Харківської обласної травматологічної ВТЕК від 28.08.1980 №973828 (Серія Д-70) вона потребує постійного стороннього догляду. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати за рішенням суду. Комінтернівським районним судом м. Харкова при розгляді справи № 2-5250 за позовом [PERSON] до Харківського комунального підприємства «Міськелектротранс» про відшкодування шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки, встановлено, що [PERSON] 01.04.1971 року отримала тяжкі тілесні ушкодження під час аварії тролейбуса маршруту № 15, який належить ХКП «Міськелектротранс», внаслідок чого втрата загальної працездатності складає 90 %, професійної 100%. Судом прийнято рішення стягувати з ХКП «Міськелектротранс» на користь [PERSON] щомісячно, починаючи з 01.06.02 року та пожиттєво по 58, 98 грн. із застосуванням перерахунку у випадку зміни діючого законодавства. 13 січня 2008 року по цивільній справі № 2-1642/07/17 за позовом [PERSON] до ХКП «Міськелектротранс» про стягнення недоплачених сум відшкодування шкоди, стягнення сум втраченого заробітку, витрат по догляду, зобовязання оплатити санаторно-курортне лікування, витрати на протезування, стягнення вартості автомобіля за закінченням строку експлуатації старого, компенсації за пальне, технічне обслуговування та ремонт, відшкодування моральної шкоди була укладена мирова угода між сторонами по цій справі. КП «Міськелектротранс» взяло на себе зобовязання щомісячно з моменту підписання мирової угоди та довічно сплачувати [PERSON] витрати по відшкодуванню шкоди в розмірі 396, 41 грн., витрати на сторонній догляд по 210 грн., щомісячно витрати на побутовий догляд 105 грн., з подальшим перерахуванням відповідно до діючого законодавства. В березні 2012 року [PERSON] було виплачено 822,25 грн. відшкодування за шкоду, спричинену її здоровю, 547,0 грн. компенсації за сторонній догляд, 273,5 грн. компенсації за побутовий догляд. Але ці виплати з квітня 2012 року позивач не отримує, що вважає неправомірним. У лютому 2016 року [PERSON] уточнила позовні вимоги щодо стягнення з КП «Тролейбусне депо № 3» на її користь з 01.02.2016 року грошову компенсацію по відшкодуванню шкоди, спричиненої здоровю у розмірі 1035,36 грн. з подальшим перерахуванням відповідно до діючого законодавства; щомісячно з 01.02.2016 року грошову компенсацію за постійний сторонній догляд у розмірі половини мінімальної заробітної плати; грошову компенсацію за побутовий догляд у розмірі чверті мінімальної заробітної плати. Позивач звернулась до суду з клопотанням розглянути справу за її відсутності в звязку із поганим самопочуттям та не заперечувала проти прийняття заочного рішення по справі. Відповідачі ХКП «Міськелектротранс» та КП «Тролейбусне депо № 3», третя особа Департамент транспорту Харківської міської ради про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, в судове засідання не зявились, заперечень проти позовних вимог не надали. Представник Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримала, просила суд залучити до матеріалів справи копії Статуту Харківського комунального підприємства «Міськелектротранс» ордена Трудового Червоного Прапора їм. 60-річчя Радянської України» та Статуту комунального підприємства «Тролейбусне депо № 3» (зі змінами), розпорядження начальника управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради від 12.08.2011 № 1483 «Про укладання договору передачі майна в господарське відання з комунальним підприємством «Тролейбусне депо № 3» з Актом приймання-передачі основних засобів; договору про передачу майна в господарське відання № 1491 від 12.08.2011 року з Актом приймання-передачі основних засобів; розпорядження начальника управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради від 16.09.2011 № 1711 «Про внесення змін в договір передачі майна в господарське відання № 669 від 11.12.1995р. з Харківським комунальним підприємством «Міськелектротранс» та внесення змін в договір передачі майна в господарське відання № 1491 від 12.08.2011р. з комунальним підприємством «Тролейбусне депо № 3» з Актом приймання-передачі основних засобів; розпорядження начальника управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради від 20.09.2011 № 1722 «Про внесення змін в договір передачі майна в господарське відання № 669 від 11.12.1995р. з Харківським комунальним підприємством «Міськелектротранс» та внесення змін в договір передачі майна в господарське відання № 1491 від 12.08.2011р. з комунальним підприємством «Тролейбусне депо № 3» з Актом приймання-передачі основних засобів; розпорядження начальника управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради від 30.09.2011 № 1799 «Про внесення змін до розпоряджень управління комунального майна та приватизації № 1711 від 16.09.2011р., від 1722 від 20.09.2011р., № 1741 від 21.09.2011р.»; розпорядження начальника управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради від 03.10.2011 № 1820 «Про внесення змін в договір передачі майна в господарське відання № 669 від 11.12.1995р. з Харківським комунальним підприємством «Міськелектротранс» та внесення змін в договір передачі майна в господарське відання № 1491 від 12.08.2011р. з комунальним підприємством «Тролейбусне депо № 3» з Актом приймання-передачі основних засобів. Вважає, що з наданих до суду документів вбачається, що на теперішній час володільцем джерела підвищеної небезпеки є КП «Тролейбусне депо № 3», тому що саме до нього, через управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (як органу, уповноваженому розпоряджатися майном територіальної громади міста Харкова), перейшов рухомий склад ХКП «Міськелектротранс». Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення третій особи та дослідивши письмові докази по справі приходить до наступного. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно п.3 ст.10 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] з вини водія Харківського комунального підприємства «Міськелектротранс» 011.04.1971 р. отримала тяжкі тілесні ушкодження, в звязку з чим втратила професійну працездатність на 100 %. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова при розгляді справи №2-5250 за позовом [PERSON] до Харківського комунального підприємства «Міськелектротранс» про відшкодування шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки, ХКП «Міськелектротранс» зобовязано щомісячно, починаючи з 01.06.02 року та пожиттєво сплачувати по 58, 98 грн. із застосуванням перерахунку у випадку зміни діючого законодавства. Згідно із мировою угодою по цивільній справі № 2-1642/07/17 за позовом [PERSON] до ХКП «Міськелектротранс» про стягнення недоплачених сум відшкодування шкоди, стягнення сум втраченого заробітку, витрат по догляду, зобовязання оплатити санаторно-курортне лікування, витрати на протезування, стягнення вартості автомобіля за закінченням строку експлуатації старого, компенсації за пальне, технічне обслуговування та ремонт, відшкодування моральної шкоди КП «Міськелектротранс» зобовязано щомісячно з моменту підписання мирової угоди та довічно сплачувати [PERSON] витрати по відшкодуванню шкоди в розмірі 396, 41 грн., витрати на сторонній догляд по 210 грн., щомісячно витрати на побутовий догляд 105 грн., з подальшим перерахуванням відповідно до діючого законодавства. 11 червня 2013 року постановою Господарського суду Харківської області по справі за заявою Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова, Основянської міжрайонної державної податкової інспекції м. Харкова Харківської області Державної податкової служби про визнання банкрутом Харківське комунальне підприємство «Міськелектротранс» ордена Трудового Червоного Прапора ім. 60-річчя Радянської України зазначене підприємство визнано банкрутом та відкрита ліквідаційна процедура. Статтею 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Суд зазначає, що відповідно до Статуту Харківського комунального підприємства «Міськелектротранс» ордена Трудового Червоного Прапора їм. 60-річчя Радянської України та Статуту комунального підприємства «Тролейбусне депо № 3» майно підприємств, в т.ч. рухомий склад, є власністю територіальної громади міста Харкова і передано відповідачам на праві господарського відання. З договору про передачу майна в господарське відання № 1491 від 12.08.2011 року між управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та КП «Тролейбусне депо № 3», розпорядження управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради від 20.09.2011 № 1722 (з актом приймання-передачі основних засобів), розпорядження управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради від 30.09.2011 № 1799 (з актом приймання-передачі основних засобів) вбачається, що майно від ХКП «Міськелектротранс» належним чином було передано до КП «Тролейбусне депо № 3». КП «Тролейбусне депо № 3» на праві господарського відання є володільцем джерела підвищеної небезпеки, яке спричинило шкоду здоровю [PERSON], внаслідок чого вона втратила професійну працездатність на 100 %, тому повинно відшкодовувати спричинену її здоровю шкоду. Статтею 1195 Цивільного кодексу України визначено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичній особі, зобовязана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у звязку з втратою здоровя, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів. Відповідно до ч.1 ст. 1202 Цивільного кодексу України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. Статтею 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» сума витрат на необхідний догляд за потерпілим залежить від характеру цього догляду, встановленого МСЕК, і не може бути меншою (на місяць) за: половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати на постійний сторонній догляд; чверть розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати на побутове обслуговування (прибирання, прання білизни тощо). Згідно із ст. 95 КЗпП України, ст.ст. 9, 10 Закону України «Про оплату праці» всі виплати, в тому числі щомісячне відшкодування шкоди, встановлюються і переглядаються згідно із розміром мінімальної заробітної плати, а також індексуються в установленому законодавством порядку. Харківське комунальне підприємство «Міськелектротранс» (на теперішній час комунальне підприємство «Тролейбусне депо № 3») з червня 2002 року по квітень 2012 року виплачувало [PERSON] по життєву доплату до середньої зарплати з урахуванням зміни коефіцієнту збільшення мінімальної заробітної плати; грошову компенсацію за постійний сторонній догляд у розмірі половини мінімальної заробітної плати; грошову компенсацію за побутовий догляд у розмірі чверті мінімальної заробітної плати, встановленої законом України на відповідний рік. На підставі викладеного,

Outcome: approved