overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

31.08.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 20.06.2008 року, від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. В судове засідання сторони не зявились, до його початку надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримує, відповідач визнає. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.06.2008 року, від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

31.08.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.12.2000 року сторони зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу сторони мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Причиною розпаду сімї стало те, що сторони мають різні погляди на життя, різні характери на ґрунті чого виникали постійні сварки. Відповідач покинув сімю, переїхав до іншого місця проживання. Після відїзду відповідач в сімю не повертався. Спроби примиритися результатів не дали. Сумісне життя і збереження сімї стало неможливим. Спорів між сторонами немає. Шлюб носить формальний характер. Після розірвання шлюбу змінювати прізвище не бажає. Позивач просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем. Позивач в судове засідання не зявилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома. Представник позивача в судове засідання не зявився. Надіслав до суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує повністю, просить розглянути справу без його участі та участі позивача. Відповідач в судове засідання не зявився. Надіслав до суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення, просить розглянути справу без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони фактично не підтримують шлюбні відносини, сімя розпалась і існує лише формально. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

31.08.2015 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, та свої доводи мотивує тим, що 14 березня 1996 року нею, [PERSON], відповідачем по справі [PERSON] та третьою особою [PERSON], була приватизована двокімнатна квартира за адесою: 85772, [ADDRESS], у рівних долях кожному. У 1997 році відповідач виписався з вищевказаної квартири, виїхав в невідомому напрямку та до теперішнього часу не повертається. На сьогоднішній день позивач продовжує проживати в цій квартирі, тобто добросовісно та відкрито володіє цим майном більше десяти років. Постійно сплачує комунальні платежі за цією адресою та робить ремонти. Тому в порядку ст.344 ЦК України просить визнати за нею право власності на 1/3 частку квартири, що належала відповідачу, на підставі спливу строку набувальної давності. Позивач у судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає. Третя особа у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у його відсутність. Проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, які не заборонені законом, у тому числі з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо витікає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майномі продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майномпротягом десяти років або рухомим майном- протягом п'яти років, набуває право власностіна це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Факт того, що позивач до цього часу відкрито та добросовісно володіє 1/3 часткою квартири, яка належить відповідачу на праві приватної власності згідно свідоцтва про право власності від 14 березня 1996 року, підтверджується довідкою про склад сімї, наданої будинкоуправлінням смт.Донське № 423, та актом матеріально побутового обстеження квартири. Також наявність у позивача на руках оригіналів правовстанавлюючих документів на вищевказану квартиру додатково підтверджує той факт, що вона володіє вказаною нерухомістю добросовісно. Тому, суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання права власності підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки основані на законі та підтверджуються матеріалами цивільної справи. На основі ст. 328, 344 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

31.08.2015 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просять визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим в [ADDRESS]. В обгрунтування заявлених вимог у позовній заяві вказала, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24.02.2006р. їй на праві власності належить квартира, розташована за вищевказаною адресою. В квартирі крім неї зареєстровані також [PERSON], [PERSON], які є її рідними доньками Однак, її доньки [PERSON], [PERSON]О, а саме [PERSON] з 2009р., [PERSON] з 1993р., виїхали з вказаного житла, в квартирі відсутні їх особисті речі. Реєстрація відповідачів є перешкодою для неї у розпорядженні в повному обсязі належною їй квартирою. Внаслідок цього порушується її право на користування і розпорядження приватною власністю. Позивач надала заяву, в якій позов підтримав та просила справу розглянути за її відсутності. Відповідачі в судове засідання не зявилися. Їх виклик проводився у відповідності із ст.74 ЦПК України. Заперечень проти позову не надходило, причини неявки відповідачів суду не повідомили. На підставі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Власником квартири, яка розташована в [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24.02.2006р., є позивач [PERSON] (а.с.8-9). За вищевказаною адресою зареєстровані відповідачі [PERSON], 1996р.н. та [PERSON], 1975р.н.. /а.с.14/. Відповідачі зареєстровані у спірній квартирі, яка належить позивачу, однак [PERSON] з 2009р., [PERSON] з 1993р. не проживають у ній, що підтверджується актами обстеження від 01.07.2015р. та від 06.08.2015 р. (а.с.12-13). Згідно ч.1 ст.71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 цього Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Судом достовірно встановлено, що відповідачі не проживають у спірній квартирі без поважних причин понад шість місяців. Відповідачі без поважних причин не проживають у зазначеній квартирі більше ніж 6 останніх місяців, втратили зв'язок і зацікавленість до вказаного житла, а тому за правилами ч.1 ст.71 ЖК України втратили право на користування цим житлом. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

31.08.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на ? частину квартири. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 03 серпня 1991 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Рішенням суду 15.05.2015 року їх шлюб розірвано. За час шлюбу з відповідачем, вони придбали трикімнатну квартиру [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 02 серпня 1996 року. Просила поділити спільне майно подружжя, яке є об'єктом спільної сумісної власності, визнавши за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку. Позивачка в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позовних вимог не заперечує. Оскільки відповідач позов визнав, тому відповідно до\~ст.174 ч.4 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до\~ст.61 ЦПК України, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Правовідносини між сторонами регулюються наступними правовими нормами. Згідно\~ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу,належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно ст.ст.355,\~368 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Спільна власність двох або більше осіб без визначення частки кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники мають право на виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Згідно ч.2\~ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, на підставі ст.ст. 60,\~69 Сімейного кодексу України, ст.ст.328,\~355,\~368,\~370 Цивільного кодексу України\~та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

31.08.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 25.05.2012 року між позивачкою та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований в Якимівському районному відділі реєстрації актів громадянського стану Запорізької області, актовий запис № 18. Від шлюбу ми маємо одну дитину: [PERSON], 02.012.2012 року народження. На протязі сімейного життя між сторонами постійно виникали непорозуміння. В ході сварок останній підіймав на позивачку руку, спричиняв тілесні ушкодження. На протязі останніх двох місяців сторони проживають окремо, однак 24.08.2015 року [PERSON] за новим місцем мого мешкання знову спричинив позивачці тілесні ушкодження, у зв'язку з чим позивачка звернулась до міліції де за даним фактом розпочате кримінальне провадження. Позивачка переконалася, що вона та відповідач є зовсім різними людьми і тому в їх інтересах та в інтересах їх дитини вона вирішила розірвати шлюб. Примирення та подальше спільне проживання, збереження шлюбу, за думкою позивачки, виявилось не можливим На спільно набуте майно позивачка не претендує. Після розірвання шлюбу дитина буде проживати з позивачкою . В судове засідання позивачка надала заяву, у якій підтримала позовні вимоги щодо розірвання шлюбу та просила розглянути справу без її участі. В судове засідання відповідач, належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, до суду не зявився, причини неявки суду не повідомив. У відповідності до ст. 197 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Під час судового засідання були вивчені наступні докази по справі : - паспорт позивачки ( а.с.3) - свідоцтво про шлюб ( а.с.4) - свідоцтво про народження ( а.с.5) - витяг з ЕРДР ( а.с.6) У відповідності до ст.104 ч.2 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності до ст.105 ч.3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за рішенням суду. У відповідності до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення… Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги законні та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 31.08.2015 року позивачка звернулася до суду з даним позовом. Посилалася на те, що рішенням Волноваського районного суду від 07.12.2009 року з відповідача на її користь, на утримання сина [PERSON], [INFO] стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини доходів. Станом на 15.04.2015 відповідач має заборгованість по оплаті аліментів у розмірі 6135,01 гривень. Станом з 15.01.2009 року по 15.04.2015 року,\~1/%\~неустойки від суми заборгованості складає 11195,82 гривень, які просила стягнути на її користь. Позивачка в судове засідання не зявилася, а в позовній заяві просила справу розглянути без її участі. Відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутність, рішення прийняти на розсуд суду. Суд вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Статтею 196 СК України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Таким чином, передбачена\~ст. 196 СК України\~відповідальність у виді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких у сторін та інших осіб які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач суду доказів не надав, що дає суду право визнати, що позов визнав. Згідно ст.80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується. На підставі\~ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

31.08.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 25.12.2009 року по 25.02.2013 року. За час шлюбу, 10.02.2010 року, народився син [PERSON]. Відповідач ні їй ні сину матеріально не допомагає, всі зароблені кошти витрачає на власні потреби. На даний час син проживає з нею, всі витрати на утримання сина вона несе одна. Відповідач ні в утриманні, ні у вихованні сина участі не приймає, вимушело її звернутися до суду з заявою про примусове стягнення з відповідача аліментів на сина в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу). Позивач в судове засіданні не з'явилася, надала заяву, у якій просила справу слухати у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлений про час та місце слухання справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальний стан дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей або непрацездатних чоловіка, дружини, дітей, батьків, інші обставини. Відповідно до ст. 183 СК України частина заробітку (прибутку) матері, батька, яка стягатиметься як аліменти на дитину, визначається судом. З досліджених матеріалів справи вбачається, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. (а.с. 4). Відповідач працездатний, не перебуває на обліку за станом здоровя, що говорить про можливість утримувати неповнолітню дитину. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що дитина сторін [PERSON] постійно проживає з матір»ю позивачкою по справі, і перебуває у неї на утриманні. (а.с. 5). У зв'язку з встановленим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку). Відповідно до ст. 197 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснюється. На підставі ст.ст. 180, 181, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

31.08.2015 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 28.07.2009 року. Під час сімейного життя у них народилось двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO] Стверджує, що спільне життя з відповідачем не склалося, так як останній зловживає спиртними напоями, зневажає її як дружину, часто затіює суперечки, що супроводжуються образами з його сторони. Зазначає, що через вищенаведені обставини перебувати в таких шлюбних відносинах немає наміру. На сьогоднішній день їх шлюб існує лише формально, на примирення не згідна. З огляду на наведене, просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею і відповідачем. Окрім того, після розірвання шлюбу й надалі бажає іменуватись прізвищем «Доскоч». Вимоги позивачкою підтримано в судовому засіданні. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Пояснив, що не заперечує щодо розірвання шлюбу, оскільки не знайшов порозуміння з позивачкою щодо збереження сімї. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що сторони 28.07.2009р. уклали шлюб, який зареєстрували у Відділі реєстрації актів цивільного стану Мостиського районного управління юстиції Львівської області за актовим записом №33. Від даного шлюбу в сторін народилось двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO] Сторони тривалий час (понад 4 роки) проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, втратили одне до одного почуття любові та поваги. Наданий судом сторонам термін на примирення бажаного результату не дав. Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін, свідоцтвом про шлюб між сторонами, копіями свідоцтв про народження дітей, копією паспорта позивачки. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з його основних засад та такий ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, а позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Позивачка скористалася таким правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Приймаючи до уваги те, що відповідач позов визнав, суд вважає, що причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше сімейне життя подружжя [PERSON] та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, у звязку з чим предявлений позов підлягає до задоволення. Враховуючи думку сторін та виходячи з вимог ст.88 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивачки слід стягнути понесені нею судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

31.08.2015 року позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 02.06.2011року між акціонерним товариством «Астрабанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №310006025810015, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 124\~740,00грн. на строк з 02.06.2011 року по 02.06.2018 року під 15,9% річних. Банк свої зобовязання за Кредитним договором повністю виконав, надавши Відповідачеві кредит в розмірі та строки, передбачені Кредитним договором. 02.12.2013 року між акціонерним товариством «Астрабанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Астрабанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Астрабанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Астрабанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Астра Банк» від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами (зареєстрований за № 1539 від 02.12.2013року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]В.). Таким чином,

Outcome: approved