Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

29 травня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання [PERSON] на території України на момент проголошення незалежності, тобто станом на 24 серпня 1991 року. В обґрунтування заяви посилається на те, що [INFO] року в м. Шостка народився [PERSON]. Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області №2-517/1987 від 12 жовтня 1987 року його було визнано недієздатним, в зв'язку з чим 12 листопада 1987 року рішенням виконавчого комітету Шосткинської міської ради [PERSON] призначено опікуном [PERSON]. З 09 вересня 1980 року по 14 вересня 1993 року [PERSON] знаходився на лікуванні у комунальному закладі «Першій обласній спеціалізовані лікарні м. Ромни», періодично виписуючись додому до міста Шостка. [PERSON] своєчасно не оформив паспорта громадянина України. На письмове звернення опікуна [PERSON] до Роменського міського відділу ГУ ДМС України у Сумській області отримала відповідь, в якій їй рекомендовано звернутись до суду про встановлення факту проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року. [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, надали заяви, в яких заявлені вимоги підтримують в повному обсязі та просять слухати справу у їх відсутність. Представник УДМС України в Сумській області надав до суду заяву, в якій зазначив, що заявлені вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Також начальником Управління надано суду письмові пояснення, в яких зазначено, що орган міграції вважає достатніми додані до заяви [PERSON] документи для підтвердження факту постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24.08.1991 року. Дослідивши письмові докази, які є в матеріалах справи, суд дійшов до наступного. Так, у відповідності до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [INFO] року в м. Шостка Сумської народився [PERSON], актовий запис №14. Згідно паспорта старого зразка колишнього СРСР серія [NUMBER] 20 квітня 1970 року [PERSON] виданий паспорт, який був дійсний до 20 квітня 1980 року. Згідно записів вказаного документу [PERSON] весь час був зареєстрований на території міста Шостка, в графі національність вказано «українець». З копії пенсійного посвідчення [NUMBER], виданого на ім'я «[PERSON]» та копії «Виписки з акта освидетельствования во ВТЭК» вбачається, що [PERSON] у зв'язку з інвалідністю з 15 липня 1974 року призначено соціальну допомогу, строк дії якої періодично продовжувався органами пенсійного забезпечення по м. Шостка. З 12 лютого 1991 року [PERSON] має ІІ групу інвалідності призначену довічно. Як вбачається з рішення Роменського міського народного суду Сумської області №2-517/1987 від 12 жовтня 1987 року [PERSON] визнано недієздатним (а.с. 3). Відповідно до витягу рішення виконавчого комітету Шосткинської міської ради народних депутатів №369 від 12 листопада 1987 року [PERSON] призначено опікуна [PERSON], [INFO]. Остання зареєстрована в м. Шостка згідно копії паспорта з 02 лютого 1982 року. З довідки виданої Комунальним закладом Сумської обласної ради «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» від 18 травня 2017 року за № 01-55/2477 вбачається, що [PERSON], 1948 року народження, мешканець [ADDRESS] дійсно знаходився на лікуванні в даному закладі з 09 вересня 1980 року по 14 вересня 1993 рік, карта №1943/80, періодично виписуючись додому (а.с. 5). 22 листопада 2016 року [PERSON] звернулась з заявою до Шосткинського МВ УДМС України в Сумській області, в якій вона просила видати [PERSON] паспорт громадянина України, оскільки останній перебував на стаціонарному лікування в комунальному закладі Сумської обласної ради «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» і має паспорт старого зразка (а.с. 9). З відповіді Шосткинського МВ УДМС України в Сумській області вбачається, що згідно з п. 20 «Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року, за №302 особа, яка відбуває покарання в установі виконання покарань або перебуває на тривалому лікуванні в закладах МОЗ закритого типу, подає документи для оформлення (у тому числі замість втраченого), обміну паспорта через уповноважену особу до територіального підрозділу державної міграційної служби за місцем розташування адміністрації установи або закладу (а.с. 10). Згідно листа Роменського МВ УДМС України в Сумській області від 03 квітня 2018 року за № 28/906, [PERSON] роз'яснено, що з метою встановлення належності до громадянства України йому необхідно надати рішення суду про встановлення юридичного факту проживання на території України у відповідний час. Згідно із п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 р. Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи вимоги чинного законодавства України, зважаючи на те, що в ході судового розгляду знайшов своє підтвердження факт постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

Outcome: approved