Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

30.10.2018 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить - зобов`язати відповідача не чинити перешкоди у її спілкуванні з онуками: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Встановити їй такий графік спілкування з онуками: щосереди місяця з 15:00 год. до 20:00 год.; першої та третьої п`ятниці місяця з 17:00 год. до суботи 20:00 год. з правом ночівлі без присутності матері; в період зимових шкільних канікул кількістю днів, що становитиме не менше половини тривалості канікул; в період літніх шкільних канікул у липні з правом виїзду з дітьми за кордон; повідомляти її про стан здоров`я онуків та про місце проживання у разі його зміни. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідач чинить перешкоди у її спілкуванні з онуками та не надає їй можливості приймати участь у вихованні дітей. А саме, не надає їй можливості вільно спілкуватися з дітьми, відвідувати їх та забирати дітей до себе, в тому числі з ночівлею. Дані обставини і послужили підставою для її звернення до суду з зазначеним позовом. 11 січня 2019 відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву. Відповідно до відзиву, позивач заперечує проти задоволення позову в повному обсязі. Зазначила, що позивачем не зазначено в якості третьої особи батька дітей - [PERSON] , який також зацікавлений у вирішенні даного питання. Окрім того, позивач зазначає графік побачень з дітьми, який майже співпадає з графіком, визначеним для батька дітей. За такого, позивачем не враховано яким чином буде виконуватись рішення суду, при співвпаданні часу відведеного для спілкування з дітьми батька та баби одночасно та не враховано думки батька дітей з даного приводу. Попри це, позивач заперечувала проти відведення для спілкування баби з дітьми половини літніх канікул та ночівель. Посилалась на не врахування позивачем принципу співмірності спілкування з дітьми інших родичів дітей, адже позивач не справедливо претендує на половину їх вільного часу. Окрім того, зазначила, що діти не налаштовані на спілкування за бабою. При цьому зазначила, що позивач при зверненні до суду з відповідним позовом не зверталась до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради для погодження графіку спілкування з дітьми, тобто не здійснила досудового врегулювання спору та не пішла на компромісне вирішення даного питання. Щодо надання дозволу на виїзд дітей за кордон, заперечувала проти задоволення даної вимоги з посиланням на те, що позивачем не зазначено країну та строк перебування дітей закордоном. Окрім того, наголошувала на тому, що для надання дозволу на виїзд дитини закордон позивач повинна звертатись до суду кожен раз окремо. Позивач в призначене судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, якою просила проводити розгляд справи за її відсутності. Висновок органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради про участь баби у вихованні онуків від 11.03.2019 року підтримала в повному обсязі. Відповідач в призначене судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, якою просила проводити розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнала частково. Рішення просила прийняти у відповідності до висновок органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради про участь баби у вихованні онуків від 11.03.2019 року. Суд, дослідивши подані сторонами письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду по суті, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 02.08.2018 року по справі №487/2090/18 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 04.09.2018 року вказане рішення набрало законної сили. Крім того, в судовому засіданні сторонами визнано та ні ким не оспорювався факт того, що позивач є бабусею [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказаний факт підтверджується копією паспорту серії [NUMBER] , виданого Заводським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області виданого 20 жовтня 1998 року, копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 вересня 1985 року. Відповідно до наданої позивачем Довідки ОСББ «Лазурне подвір`я» від 23.04.2018 року, за вих. №159, діти зареєстровані за адресою [ADDRESS] разом з [PERSON] (батько), [PERSON] (баба), [PERSON] (дід). Однак, в судовому засіданні встановлено та сторонами не оспорювано факт проживання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] разом з відповідачем за адресою: [ADDRESS] . Окрім того, вказані обставини підтверджуються Актами від 26.03.2018 року завіреними ЖКП ММР ЖЕК №2 «Бриз», Довідкою ЖКП ММР ЖЕК №2 від 26.03.2018 року за вих. №496. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 81 ч. 5, 6 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В обґрунтування позовних вимог позивач посилались на те, що відповідач [PERSON] відносно [PERSON] , [PERSON] вчиняє дії психологічного характеру, чинить позивачу перешкоди у спілкуванні баби з онуками. Відповідно до Листа наданого у відповідь на адвокатський запит [PERSON] , директором Дошкільного навчального закладу №49 [PERSON] повідомлено, що [PERSON] звернулась до дошкільного закладу з листом (від 25.06.2018 року, за вих. №12) про заборону спілкування з бабусею зі сторони її чоловіка [PERSON] . Окрім того зазначила, що [PERSON] була повідомлена щодо протизаконності таких дій (Лист від 17.07.2018 року за вих. №55). Доказів на підтвердження наявної заборони у спілкуванні з неповнолітніми онуками [PERSON] та [PERSON] позивачем не надано. Згідно ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вирішуючи справи даної категорії, суд враховує вимоги ст. 257 СК України, згідно якої баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Також ч. 2 ст. 257 СК України визначено, що батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до ст. 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Одним із принципових положень, закріплених в Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Висновком органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради про участь баби у вихованні онуків від 11.03.2019 року, за вих. №843/02.02.01-22/22/14/19 визначено порядок участі баби у вихованні онуків за попередньою домовленістю з матір`ю дітей, надавши їй можливість безперешкодно спілкуватись з онуками І, ІІІ суботу місяця з 11:00 год. до 20:00 год., а також святкові та канікулярні дні, за домовленістю з батьками. Окрім того, Рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 10 серпня 2018 року, за вих. №721, визначено участь батька, [PERSON] , у вихованні дітей, [PERSON] , [PERSON] , надавши йому можливість безперешкодного спілкування з дітьми щосереди місяця з 17:00 год. до 19:00 год., першої та третьої суботи місяця з 11:00 год. до 20:00 год., тиждень літнього оздоровлення, тиждень взимку, у дні народження дітей - з 12:00 год. до 16:00 год. Суд визначає способи участі баби та діда у вихованні онук виходячи з вимог ст. 159 СК України та враховує (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Виходячи із змісту ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України, суд також враховує, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Таким чином законодавчо закріплено право на спілкування баби та діда з онуками та участі у їх вихованні та відповідно обов`язок батьків, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні такого права. При цьому, таке право повинно реалізовуватись саме в прямих контактах з дитиною, тобто на побаченні з нею, що є основною формою особистого спілкування. Обставин того, що спілкування баби та діда із онуками може суперечить інтересам дитини, судом не встановлено. Суд вважає, що запропоновані позивачами способи участі у вихованні онук, не порушать нормальний режим життєдіяльності дітей, потреб в забезпеченні певного режиму, усталеного порядку харчування (з врахуванням вікових особливостей та стану здоров`я дитини), відпочинку, дотримання особистої гігієни. Відтак, враховуючи вік дітей, факт постійного проживання з матір`ю, та наявний висновок органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради про участь баби у вихованні онуків від 11.03.2019 року, за вих. №843/02.02.01-22/22/14/19, суд дійшов до висновку, що саме шляхом встановлення зустрічей І-ї, ІІІ-ї суботи місяця з 11:00 год. до 20:00 год., а також святкові та канікулярні дні за домовленістю з батьками, буде достатньо для визначення участі [PERSON] у вихованні онук [PERSON] та [PERSON] , та такий спосіб є доцільним та забезпечить найвищі інтереси дітей і узгоджується із приписами ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, якими передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Всі побачення [PERSON] та онуків [PERSON] , [PERSON] , повинні проводитись за бажанням дітей. Суд вважає, що такий спосіб участі баби у вихованні та спілкуванні з онуками відповідатиме можливості дітей в повній мірі сприйняти спілкування та отримати від цього достатню кількість виховних заходів кожного з них в такому ритмі, який не буде порушувати виховний графік дитини. Даний спосіб надасть можливість бабусі піклуватись про здоров`я онук, їх фізичний, духовний та моральний розвиток з визначенням достатнього часу для цього. Крім того, встановлення зазначеного способу участі баби у вихованні та спілкуванні з онуками не перешкоджає подальшому їх спілкуванню в інший період часу при досягненні такої згоди із сторонами. Щодо позовної вимоги з приводу надання можливості спілкуватись з онуками в період літніх шкільних канікул у липні місяці з правом виїзду з дитиною закордон, суд приходить до наступного. Дозвіл на виїзд дитини закордон отримується кожен раз із зазначенням країни та строку перебування дитини (ВССУ від 16.03.2016 року по справі №6-33303 ск 15). Дозвіл на виїзд дитини за межі України без згоди батька (матері) не позбавленого батьківських прав надається кожного разу окремо (тобто на кожен виїзд), при цьому в дозволі зазначається країна, місце перебування та строк, який дитина буде знаходитьсь закордоном. В іншому випадку, дозвіл позбавляє батька (мати) брати участь у вихованні та можливості спілкування і є незаконним. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього закордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України закордон може бути дозволено на підставі рішення суду. У підп.. 1 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року, №57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-ти річного віку, в супроводі одного з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державу, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Стосовно позовної вимоги про зобов`язання відповідача не чинити позивачу перешкод у спілкуванні з онуками у подальшому, то враховуючи ступінь конфліктних відносин сторін, то такий спосіб захисту, на переконання суду, надасть можливість у подальшому уникнути судових спорів з приводу виконання відповідачами даного судового рішення та надасть можливість дисциплінувати сторін при його виконанні. Разом з тим, що стосується вимоги щодо зобов`язати відповідача повідомляти про зміну місця проживання та стан здоров`я онкуків, суд вважає дану позовну вимогу такою, що не ґрунтується на законі.

Outcome: partial