Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

8 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що 14 червня 2016 року між нею та відповідачем було укладено договір № 57 (далі Договір). Відповідно до умов договору відповідач зобовязалася протягом 14 робочих днів з моменту оплати передати їй (позивачу) у власність та встановити віконні системи «Steko S300». Загальна сума договору складає 9 120 грн. У момент підписання договору вона (позивач) через [PERSON] внесла 7 000 грн. в рахунок виконання умов договору. Вікна їй (позивачу) до цього часу не поставлені, акт прийому передачі їй не надавався та нею не підписувався. Відповідач не реагує на її (позивача) вимоги про встановлення вікон або повернення сплачених коштів. [PERSON] просила стягнути з відповідача суму попередньої оплати за віконні системи «Steko S300» у розмірі 7 000 грн., штраф у розмірі 1% від суми Договору, що становить 91,20 грн., пеню у розмірі 1% від суми Договору, що становить 91,20 грн., та судові витрати. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів, які зазначені в позовній заяві, просила їх задовольнити. 8 листопада 2016 року позивач в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується розпискою, про причини неявки до суду не повідомила, не просила розгляд справи відкласти. Суд розглядає справу в звичайному порядку у відсутності відповідача за наявними у справі доказами, оскільки позбавлений можливості зясувати думку позивача щодо проведення заочного розгляду справи. У звязку із неявкою 8 листопада 2016 року в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 14 червня 2016 року між [PERSON] та фізичною особою підприємцем [PERSON], ідентифікаційний код [NUMBER], було укладено договір купівлі-продажу № 57, відповідно до умов якого продавець зобовязався передати у власність покупця балкон «Steko S300», а покупець зобовязався прийняти та оплатити вартість прийнятого товару. Загальна сума договору становить 9 120 грн., монтажні роботи входять в загальну суму договору, що підтверджується його копією (а.с. 5). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Пунктом 2.1 Договору встановлено, що термін поставки становить 14 робочих днів з моменту оплати (вихідними днями вважаються дні субота, неділя, державні свята і дні, встановлені Кабінетом Міністрів України). Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 Договору замовник зобовязується в момент підписання договору внести оплату в сумі 7 000 грн. Після виконання п. 3.1 виконавець зобовязується протягом 14 робочих днів передати товар, а замовник зобовязується прийняти виріб відповідно акту прийому-передачі і оплатити суму в розмірі 2 120 грн. У судовому засіданні встановлено, що 14 червня 2016 року [PERSON] в рахунок виконання своїх зобовязань за Договором передала [PERSON] грошові кошти в сумі 7 000 грн., що підтверджується копією письмових пояснень [PERSON], прийнятих 10 липня 2016 року слідчим Дніпровського управління поліції ГУ НП в м. Києві [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 664 ЦК України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар. Частиною 2 ст. 693 ЦК України встановлено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. У судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконала свої зобовязання за Договором, у встановлений Договором строк не передала у власність позивача балкон «Steko S300», що підтверджується обставинами, викладеними у позовній заяві. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідач не довела та не підтвердила доказами те, що зобовязання, взяті на підставі Договору, вона виконала. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума попередньої оплати у розмірі 7 000 грн. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Відповідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Так, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Тобто, згідно ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Пунктом 5.1 Договору встановлено, що в разі невиконання або неналежного виконання зобовязань, передбачених Договором, винна сторона виплачує добросовісній стороні штраф у розмірі 1% від загальної суми Договору. У той самий час, пунктом 5.2 Договору встановлено, що в разі порушення строку поставки товару продавець оплачує покупцю пеню в розмірі 1% від вартості товару. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем нараховано штраф за невиконання відповідачем зобовязань за Договором у розмірі 91,20 грн. та пеню за порушення відповідачем строку поставки товару в розмірі 91,20 грн. Тобто, позивачем за одне й теж саме правопорушення застосовано два види цивільно-правової відповідальності, що є неприпустимим згідно ст. 61 Конституції України. Таким чином, суд вважає, що стягненню з відповідача за невиконання відповідачем умов договору підлягає штраф у розмірі 91,20 грн., а у стягненні пені за порушення строку поставки товару слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір у розмірі 551,20 грн., що підтверджується квитанцією (а.с. 1). Позовні вимоги [PERSON] задоволено на 98,73%, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 544,20 грн.

Outcome: partial