Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

6 лютого 2015 року законний представник позивача звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив визнати за малолітнім позивачем право власності на земельну ділянку [ADDRESS], та розташований на ній житловий будинок, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. (а.с. 2-3). В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що за життя [PERSON] склав заповіт, яким зробив розпорядження щодо належного йому майна на випадок своєї смерті, зокрема, заповів [PERSON] належний йому автомобіль, а [PERSON] все інше майно, яке не вказане в заповіті. Проте, [PERSON] відмовилась від спадщини на користь позивача. 27 січня 2015 року третя особа своєю постановою відмовила позивачеві у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину, з огляду на відсутність у нього оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, яке належало [PERSON], за умови відсутності відповідних відомостей про державну реєстрацію цього права в Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Відповідач проти задоволення позову не заперечував, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності (а.с. 27). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Сьома Харківська державна нотаріальна контора, в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала (а.с. 41, 54). Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Земельна ділянка та розташований на ній житловий будинок [ADDRESS] (далі за текстом, спірні будинок та земельна ділянка), належали [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 22 квітня 2011 року, посвідченого того ж дня приватним нотаріусом Печенізького районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за номером 953 (а.с. 16-17). Ці обставини встановлено на підставі дублікату вище наведеного договору. Як убачається з державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 616579 від 18 квітня 2006 року, зміни щодо власника земельної ділянки [ADDRESS], з [PERSON] на [PERSON] були внесені до Поземельної книги 29 жовтня 2011 року за реєстровим номером 6624683501000040077:3:1 на підставі договору купівлі-продажу від 22 квітня 2011 року (а.с. 18-19, 35, 36-37). За відомостями, наданими КП «Печенізьке бюро технічної інвентаризації» в листах № 9 від 29 січня 2015 року та № 17 від 24 лютого 2015 року, право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 22 квітня 2011 року (а.с. 5, 38, 39-40). 7 березня 2014 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений того ж дня приватним нотаріусом Печенізького районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] а зареєстрований в реєстрі за номером 199, за умовами якого спадкодавець на випадок своєї смерті зробив наступне розпорядження: квартиру [ADDRESS] він заповів [PERSON]; автомобіль - позивачу; грошові кошти у відповідних частинах - [PERSON], [PERSON], [PERSON]; а все інше майно - [PERSON] (а.с. 20). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 28 березня цього ж року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (а.с. 13). Сьомою Харківською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу № 222/2014 (а.с. 51). 1 квітня 2014 року з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулись [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], від імені малолітнього [PERSON] - його законний представник [PERSON], а 22 травня 2014 року з заявою про прийняття спадщини звернулась від імені малолітньої [PERSON] - її законна представниця [PERSON] (а.с. 42-45, 48). Станом на день смерті [PERSON] в шлюбі не перебував. Виходячи зі змісту заповіту, складеного [PERSON], спірні будинок та земельна ділянка, як майно щодо якого не було зроблено в заповіті конкретного розпорядження спадкодавця, мали бути успадковані [PERSON] (а.с. 20). Проте, 22 квітня 2014 року [PERSON] відкликала свою заяву про прийняття спадщини (а.с. 46) та відмовилась від спадщини на користь онука спадкодавця, позивача по справі (а.с. 47). Постановою Сьомої Харківської державної нотаріальної контори № 232/02-31 від 27 січня 2015 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме, видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та земельну ділянку [ADDRESS] (а.с. 14). В обґрунтування відмови було зазначено, що позивач не надав нотаріусу оригінали правовстановлюючих документів на наведені вище об'єкти нерухомості, право вланості на них не зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, а на підставі наданих позивачем дублікатів правовстановлюючих документів не може бути видано свідоцтво про право на спадщину, оскільки це суперечитиме пунктам 4.12, 4.14, 4.15. розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Дослідивши письмові матеріали справи та проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 2 статті 1220 Цивільного кодексу України часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день його смерті, тобто [INFO] (а.с. 13). Згідно частини 1 статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування після смерті [PERSON] мають особи, визначені у заповіті, зокрема, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 20). В межах строку та в порядку, визначених статтями 1269, 1270 Цивільного кодексу України, законний представник позивача звернувся з заявою про прийняття останнім спадщини за заповітом, складеним [PERSON], спадкова справа № 222/2014 (а.с. 45, 51). З іншого боку, спадкоємець за заповітом - [PERSON], 22 квітня 2014 року звернулась до нотаріуса з заявами про відкликання своєї заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], та про відмову від спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом - [PERSON] (а.с. 42, 46, 47), що узгоджується з вимогами статей 1273, 1274 Цивільного кодексу України. За умовами заповіту все майно, яке не було перелічено окремо в заповіті та щодо якого не було окремого розпорядження заповідача, мало бути успадковане [PERSON], зокрема, спірні будинок та земельна ділянка (а.с. 20), а за наявності її відмови на користь позивача - [PERSON]. Згідно відомостей, наданих Сьомою Харківською державною нотаріальною конторою в листі № 609/02-14 від 23 лютого 2015 року, 3 грудня 2014 року позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с. 42). Проте, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у вигляді спірних будинку та земельної ділянки, оскільки у позивача відсутні оригінали правовстановлюючих документів на зазначені об'єкти нерухомості, а на підставі дублікату отриманого позивачем договору купівлі-продажу вчинити нотаріальну дію неможливо з огляду на положення пунктів 4.12, 4.14, 4.15. розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року (а.с. 14). Разом з тим, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] був власником спірних будинку та земельної ділянки згідно договору купівлі-продажу (а.с. 16-17), за ним було зареєстроване це речове право відповідно до відомостей, наданих КП «Печенізьке бюро технічної інвентаризації» та відділу Держземагентством у Печенізькому районі Харківської області (а.с. 38, 40, 35). При цьому відсутність у позивача оригіналів правовстановлюючих документів на ці об'єкти нерухомості не впливає на обсяг прав [PERSON] щодо цього майна та не є підставою для звуження спадкових прав позивача. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що факт належності [PERSON] спірних будинку та земельної ділянки на праві власності є доведеним, а тому ці об'єкти увійшли до складу спадщини, яка відкрилась після його смерті. Відповідно до статті 1223 Цивільного кодексу України позивач має право на спадкування спірних будинку та земельної ділянки як особа, визначена у заповіті, складеному [PERSON], та як така особа, на користь якої інший спадкоємець відмовився від спадщини. Оскільки позивач звернувся до нотаріусу з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], він є таким, що прийняв спадщину та згідно частини 5 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкове майно йому вже належить з дня відкриття спадщини. Разом з тим, неможливість отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса позбавляє позивача можливості виконати обов'язок відповідно до статті 1299 Цивільного кодексу України та зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно. За таких обставин, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved