Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

30 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON]П, в якому вказала, що 03 січня 2016 року помер її батько [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді, зокрема, земельної ділянки площею 0,515 гектара (далі га), що розташована на території с. Вишнювате Розівського району Запорізької області і передана для присадибної ділянки та ведення особистого підсобного господарства, яка належала спадкодавцю згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ЗП 000017 №000910, виданого 24 січня 1995 року на підставі рішення Вишнюватської сільської ради Розівського району Запорізької області (далі Вишнюватська сільрада) від 08 грудня 1994 року №61 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №38. Позивач вказала, що спадкоємцями померлого, крім неї та відповідача по справі, є [PERSON], яка відмовилась від прийняття спадщини на користь позивача, а також [PERSON], яка в передбачений діючим законодавством термін із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернулась. При цьому, [PERSON] у встановленому законом порядку звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті батька, однак державний нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на визначену частку земельної ділянки, посилаючись на відсутність витягу з Державного земельного кадастру. За таких обставин позивач прохає суд визнати за нею право власності на 5/8 часток спірної земельної ділянки в порядку спадкування за законом. Позивач [PERSON] у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказала про те, що вона підтримує позов у\~повному обсязіпо тих підставах, які були викладені в позовній заяві, прохала позов задовольнити. Разом з тим, позивач справу прохала розглянути без її участіта не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с.49). Позицію позивача [PERSON] підтримав її повноважний представник [PERSON], надавши судові відповідну письмову заяву (а.с.40-41,50). Представник нотаріальної контори, як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не заперечувала проти задоволення вимог за позовом [PERSON], про що судові було надано відповідне письмове повідомлення (а.с.35). Позивач та його представник, а також представник третьої особи в судове засідання не з'явились, хоча про час і місце його проведення повідомлялися належним чином (а.с.43-45), до суду подали заяви з проханням слухати справу без їх участі (а.с.35,49,50). Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності вищевказаних осіб. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином (а.с.48), причини своєї неявки судові не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив. За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, зясувавши позицію позивача у справі, викладену у позовній заяві, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON]) [PERSON] народилась 07 вересня 1951 року в с.Красна Хатка Горностаєвського району Херсонської області. Батьками позивача є [PERSON], а матірю - [PERSON] (а.с.8,9,39). 24 січня 1995 року на підставі рішення Вишнюватської сільради [PERSON] було видано державний акт серії ЗП 000017 №000910 на право приватної власності на землю та передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,515 га, яка розташована в с. Вишнювате Розівського району Запорізької області на території Вишнюватської сільради і призначена для присадибної ділянки та ведення особистого підсобного господарства. Державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №38 (а.с.12). [PERSON] помер 03 січня 2016 року в с. Вишнювате Розівського району Запорізької області, про що 05 січня 2016 року складено відповідний актовий запис №01. Вказані відомості підтверджуються свідоцтвом про його смерть серії I-ЖС № 341363 (а.с.6). Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З матеріалів справи, а саме, згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру та листа завідувача нотаріальної контори встановлено, що після померлого 03 січня 2016 року [PERSON] нотаріальною конторою 27 квітня 2016 року за заявою спадкоємців за законом [PERSON] та [PERSON] заведена спадкова справа № 43/2016 за номером у спадковому реєстрі 58907919. При цьому, дружина померлого [PERSON] [PERSON] письмово від прийняття спадщини відмовився на користь [PERSON]. Інші особи з заявами про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися. В матеріалах спадкової справи відсутні дані про усунення спадкоємців померлого від права на спадкування. Інформація щодо наявності заповіту та спадкових договорів в Спадковому реєстрі відсутня (а.с.7,36-38). Проте, постановою державного нотаріуса від 04 серпня 2016 року №724/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, розташовану на території Вишнюватської сільради, призначену для присадибної ділянки та ведення особистого підсобного господарства, розташовану на території Вишнюватської сільради, що залишилась після померлого 03 січня 2016 року [PERSON]. Державний нотаріус розяснив, що [PERSON] може отримати свідоцтво про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку лише за умови надання витягу з Державного земельного кадастру (а.с.15). Згідно з п.4.20 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (з відповідними змінами), видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, витягу з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку, витягу з Поземельної книги, а також витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. З 01 січня 2013 року ведення Поземельної книги здійснюється відповідно до порядку, встановленого Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051. Дата відкриття Поземельної книги є датою державної реєстрації земельної ділянки.\~ Поземельна книга ведеться за формою, встановленою Порядком ведення Державного земельного кадастру,\~ під час державної реєстрації земельної ділянки, внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про зареєстровані земельні ділянки (в тому числі у разі їх поділу чи об'єднання, а також відновлення їх меж). Поземельна книга в електронній (цифровій) формі відкривається шляхом її формування за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру з використанням даних електронного документа. Внесення відомостей до Поземельної книги в електронній (цифровій) формі є внесенням відомостей до Державного земельного кадастру. До Поземельної книги в електронній (цифровій) формі додаються електронні копії документів, що є підставою для внесення відомостей до неї. Поземельна книга в паперовій формі відкривається шляхом роздрукування за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру відповідної Поземельної книги в електронній (цифровій) формі. До Поземельної книги в паперовій формі додаються всі документи, що є підставою для внесення відомостей до неї. З відповіді управління Держгеокадастру у Куйбишевському районі Запорізької області від 07 липня 2016 року за №0-28-0.2-1610/2-16 вбачається, що відомості про земельну ділянку, яка належала [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЗП 000017 № 000910, відсутні. Зазначена земельна ділянка в Державному земельному кадастрі не зареєстрована, а тому витяг з цього кадастру надати неможливо (а.с.13). Частинами 1,4 статті 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Абзацом 2 частини 2 статті 373 ЦК України визначено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. За правилами частини 1 статті 125 Земельного кодексу України (далі ЗК України) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 126 ЗК України передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Спірна земельна ділянка належала померлому [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЗП 000017 №000910, виданого 24 січня 1995 року Вишнюватської сільрадою. Зазначений державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №38 (а.с.12,14). При цьому слід зазначити, що написання прізвища «Задорожний» у вказаному державному акті, на переконання суду, є технічною помилкою, так як позивач [PERSON] 01 серпня 2016 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на майно [PERSON], померлого 03 січня 2016 року, яке складається з 5/8 часток житлового будинку, при цьому будинок розташований безпосередньо на спірній земельній ділянці (а.с.10-12). Як вже було зазначено вище, ведення Поземельної книги здійснюється відповідно до порядку, встановленого Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051, а право власності на спірну земельну ділянку у [PERSON] виникло 24 січня 1995 року. За таких обставин, зволікання управління Держгеокадастру у Куйбишевському районі Запорізької області по виконанню дій щодо відкриття та ведення Поземельної книги на спірну земельну ділянку не позбавляє спадкоємця [PERSON] права на спадщину. Відповідач [PERSON] заперечень проти позову у будь-якій формі не надав, чим не виконав вимоги ст.10 ЦПК України. Згідно п.5 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV державна реєстрація прав проводиться, зокрема, на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Беручи до уваги те, що у [PERSON] виникли труднощі із оформленням в установленому законом порядку свого права на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Питання про розподіл судових витрат позивачем [PERSON] не порушувалось.

Outcome: approved