Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

6 вересня 2013 року, [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила суд, розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 27.11.2004 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області (актовий запис № 115), посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося з приводу непорозумінь, які постійно виникали у подружжя з липня 2013 р., з якого сторони фактично не проживають разом, з приводу непорозумінь та сварок через небажання відповідача утримувати родину, а також різних поглядів на сімейне життя, духовні та моральні цінності, внаслідок чого, в сім`ї панувала напруженість та розлад, у зв'язку з чим, позивачка проживає разом із малолітньою донькою [PERSON], [INFO] у своїх батьків окремо від відповідача, який пішов із сім`ї та збереження сім`ї неможливо, і подальше спільне життя подружжя неможливо, а збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, їхній спільній дитині, стосовно якої між сторонами було досягнуто домовленості про проживання доньки разом із позивачкою. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, але в подальшому в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, але надіслала на адресу суду заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі, і на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України, просила суд слухати справу за її відсутності (а.с. 21,22). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням з відміткою (підписом) про вручення, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надав (а.с. 20) Ухвалою Овідіопольського райсуду Одеської області від 23.09.2013 р., клопотання відповідача було задоволено частково і сторонам був наданий строк на примирення 3 місяці, на протязі якого, як вбачається з письмової заяви позивачки сторони не примирились і позивачка в своїй заяві наполягала на розірванні шлюбу (а.с. 22). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що шлюб між позивачкою та відповідачем був зареєстрований 27.11.2004 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області (актовий запис № 115), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27.11.2004 р., в період якого у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.02.2008 р. (а.с. 6,7). В 3-місячний строк на примирення, який був наданий сторонам, за клопотанням відповідача ухвалою суду від 23.09.2013 р. - сторони не примирились і позивачка в своїй письмовій заяві на адресу суду категорично наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем, до якого вона втратила почуття любові та поваги. З пояснень позивачки, які вона надала під участі у судовому засіданні, суд з`ясував що збереження їхньої сім`ї неможливо та прямо буде суперечити її інтересам та особистій свободі, а також інтересам їхньої спільної доньки з відповідачем, які були порушені та загострилися внаслідок напруження стосунків з відповідачем з приводу небажання останнім утримувати їхню сім`ю, непорозуміння по всіх життєвих та сімейних питаннях і різних поглядів на сімейне життя, у зв'язку з якими, в сім`ї виникали сварки і панувала напруженість та розлад, сторони припинили спільне проживання з липня 2013 р., після чого стали проживати окремо. Крім цього, позивачка показала суду, що їхня сім`я з відповідачем існує лише формально та наполягає на розірванні шлюбу у зв'язку з втратою взаємної поваги до відповідача, з яким вона не бажала примиритися, так як остаточно втратила почуття поваги та любові до нього. Статтею 24 СК України передбачено - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. Одночасно, статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку допомогою фізичного або психічного насильства - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 24 СК України передбачено - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено - позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах, враховуючи категоричну позицію позивачки по справі, яка не змінилася після надання 3-місячного строку на примирення сторонам, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин - буде суперечити інтересам та свободам позивачки, малолітній дитині, з приводу проживання і виховання якої разом із позивачкою сторони досягли згоди та моральним засадам суспільства.

Outcome: approved