Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

29 жовтня 2019 року позивач звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом та просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку у розмірі 1\\4 частки всіх видів заробітку щомісяця, з часу звернення до суду та до 27.06.2022 року. В обґрунтування свого позову посилається на те, що вона та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі, в період якого народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що на теперішній час вони не проживають разом. Син залишився проживати разом з нею та знаходяться на її утриманні. Вказує, що їй матеріально важко утримувати дитину, вона потребує матеріальної допомоги, з урахуванням того, що необхідно оплачувати витрати на харчування, розвиток, одяг, лікування. Крім того позивач стверджує, що відповідач працездатний, фізично здоровий і може за своїм матеріальним станом надавати допомогу як їй так і сину. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2019 року відкрито провадження у цій справі. Не погодившись з даною ухвалою, [PERSON] звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на порушення норм процесуального права, справу направити за встановленою підсудністю до Малиновського районного суду м. Одеси. Зазначає, що зареєстрованим місцем проживання позивачки [PERSON] є [ADDRESS] . Позовна заява та матеріали справи не містять належних та допустимих доказів реєстрації місця перебування позивачкою [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Тому відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України справу має розглядати Малиновський районний суд м. Одеси за місцем реєстрації адреси проживання сторін. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 28 січня 2020 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2019 року скасовано. Справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів направлено на розгляд за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси. Матеріали цивільної справи надійшли до суду 07 лютого 2020 року та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу було передано судді Куриленко О.М. Ухвалою судді від 10 лютого 2020 року справу прийнято до провадження суду та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України Представник позивача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги визнала частково, а саме не заперечувала проти стягнення аліментів на утримання дитини, у задоволенні вимог про стягнення аліментів на утримання дружини просила відмовити. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку про необхідність частково задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 27 квітня 2018 року Приморським районним у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за № 858. В період даного шлюбу, [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого 03 липня 2019 року Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. З акту про проживання, що був складений гр.. [PERSON] , гр.. [PERSON] в присутності майстра УМК «Проскурівська» [PERSON] , підпис яких посвідчено керівником УМК «Проскурівська» Кучер С.М., вбачається, що позивач [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] з 10 травня 2019 року по теперішній час мешкають за місцем проживання батьків в [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, \~батько \~мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. \~Розірвання шлюбу між батьками, \~проживання їх \~окремо \~від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України\~визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд приймає до уваги той факт, що відповідач фізично здоровий, як вбачається з довідки № 120 від 14.11.2019 року працює в В/ч [NUMBER] на посаді начальника відділу оборонної. мобілізаційної роботи та антитерористичних заходів, його середній заробіток становить 15985 гривень, а заробітна плата в період з травня по жовтень 2019 року склала 95\~910, 20 гривень. Згідно довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 20.03.2020 року, відповідач [PERSON] в добровільному поряду перераховував грошові кошти на розрахунковий рахунок позивача, які становили наступні суми: 17.05.2019 року 2000 грн.; 18.05.2019 року 3000 грн.; 26.05.2019 року 500 грн.; 03.06.2019 року 500 грн.; 07.06.2019 року 3000 грн.; 02.08.2019 року - 2000 грн. При ухваленні рішення по справі суд керується Законом України «Про державний бюджет на 2020 рік» яким встановлено у 2020 році прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Суд враховує положення закону про те, що позивач також має обов`язок утримувати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір \~ аліментів, \~ визначений \~ за \~рішенням суду \~або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за \~рішенням \~суду\~за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни \~матеріального \~або \~сімейного \~стану, \~погіршення \~або поліпшення \~ здоров`я \~ когось \~ із \~ них \~та \~в \~інших \~випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, з урахування вищевказаного суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 частці від доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подачі позову й до повноліття дитини. Враховуючи викладене, та беручи до уваги визнання позову відповідачем в цій частині, суд вважає за необхідне вимоги в цій часині підлягають задоволенню, при цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та неповнолітньої дитини. Відносно позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання позивача, суд зазначає наступне. Суд враховує те, що позивач знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, а від так, не працює, у зв`язку з чим потребує утримання з боку чоловіка, відповідача по справі. Відповідно ст.84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ст.77 СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. Згідно ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Згідно ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. В даному випадку норми закону передбачають право дружини, з якою проживає малолітня дитина, на утримання від чоловіка або колишнього чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років, і з моменту пред`явлення позову. Як зазначалось вище, малолітня дитина сторін по справі проживає з позивачем, яка не працює, доглядає сина, який перебуває на її утриманні, відповідач проживає окремо, домовленості про добровільну сплату аліментів на дружину у позасудовому порядку між сторонами немає. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дружини у розмірі в розмірі 1/8 частці від доходу щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову й до досягнення сином трьох років. При вирішенні спору суд зазначає те, що позивач не надала суду доказів спроможності відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі. В свою чергу відповідачем надано ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 20 січня 2020 року по справі № 521/19253/19, якою визнано мирову угоду, укладену між [PERSON] та [PERSON] , згідно умов якої вбачається наявність у відповідача боргу у сумі 1\~173\~700 гривень, який він зобов`язався погашати щомісячними платежами у розмірі 9500 гривень. Згідно з ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках Відповідно до\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди У відповідності до частини 6\~ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Розглядаючи справу по суті суд бере до уваги, що позивач з клопотаннями про витребування та забезпечення доказів до суду не зверталась, у зв`язку з чим, враховуючи диспозитивність процесу, справа розглядається за наявними у ній документами. Реалізуючи передбачене\~ст. 64 Конституції України\~право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Згідно\~ ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом .\~Кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ч. 1 ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі\~ч. 1 ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ \~ст.\~263\~ ЦПК\~ України\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Судове\~рішення має\~відповідати завданню\~цивільного судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. При\~виборі і\~застосуванні норми\~права до\~спірних правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Окрім того, згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи те, що у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, необхідно оплату на користь держави судових витрат в розмірі 840, 80 гривень покласти на відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць.

Outcome: partial