overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

30 вересня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на час навчання, посилаючись на те, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від якого мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO]. На даний час дочка [PERSON] продовжує навчання за денною формою навчання (контрактної форми фінансування) в Житомирському державному університеті імені [PERSON] та потребує матеріальної допомоги зі сторони батька, який не надає матеріальної допомоги на її утримання, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивачка в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала із підстав зазначених в ньому. Відповідач в судове засідання не зявився. Про день, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 04 грудня 1996 року в с.Катеринівка, Житомирського району, Житомирської області в свідоцтві про народження якої в графі «батьки» записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). Згідно ч.1 ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Відповідно до довідки Житомирського державного університету імені [PERSON] від 09 вересня 2015 року №085 [PERSON] дійсно навчається на денній формі навчання (контрактної форми фінансування) з 01 вересня 2015 року по червень 2019 року (а.с.2). Відповідно ст.181 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. Оцінивши надані докази на умовах змагальності і в межах заявлених позовних вимог, суд задовольняє позов про стягнення аліментів на час навчання повнолітньої [PERSON], оскільки вона продовжує навчання після досягнення повноліття, не досягла 23 річного віку та потребують матеріальної допомоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

30 вересня 2015 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 15 жовтня 1988 року сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом загсу Згурівського райвиконкому Київської області 15 жовтня 1988 року, актовий запис № 42, від якого мають одну повнолітню дочку. Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини між ними фактично припинилися з лютого місяця 2015 року, спільного бюджету не мають. Він проживає в іншій сім'ї. Відповідач не бажає розлучатися через орган драцс, тому просить шлюб між сторонами розірвати. В судове засідання сторони не з'явилися, про час і місце судового розгляду були оповіщені у встановленому порядку, направили суду письмові заяви з клопотанням розглянути справу за їхньої відсутності, позивач позов підтримує повністю, відповідач позов визнає повністю, бажає іменуватися прізвищем «[PERSON]». Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 15 жовтня 1988 року, який був зареєстрований відділом загсу Згурівського райвиконкому Київської області, актовий запис № 42 (а.с.9 - свідоцтво про укладення шлюбу), від якого неповнолітніх дітей не мають. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства, примирення не вбачається можливим як таке, що буде суперечити інтересам позивача, оскільки він проживає в іншій сім»ї. Відповідач після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем «[PERSON]». Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Дослідивши письмові докази у справі, з'ясувавши фактичні стосунки подружжя, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, так як в судовому засіданні доведено, що сторони припинили шлюбні відносини та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

30 вересня 2015року позивач звернувся до суду з позовом до Новоодеської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON]. Позивач посилається на те, що 21 березня 2015 року в м. Нова Одеса Новоодеського району Миколаївської області померла його мати [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме житловий будинок за адресою м. Нова Одеса, пров. Новосельський, 2, та легковий автомобіль НОNDA-CRV. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не зміг вчасно звернутися із заявою до нотаріуса. Так, він планував це зробити в вересні 2015 року, так як весь час був у відїздах по роботі. Також, він збирав всі необхідні документи для прийняття спадщини, однак коли все було зібрано, він захворів і з 15.09.2015 року по 29.09.2015 року знаходився на лікуванні з діагнозом остеохондроз відділу хребта з больовим синдромом, що підтверджується випискою. Коли ж позивач у вересні 2015року звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини йому було відмовлено через те що було пропущено встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини. Посилаючись на вищевикладене позивач просив визначити йому додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач у судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі та просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву, в якій вказав, що заперечень проти позову не має та просив справу розглядати без його участі. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Новоодеської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, з матеріалів справи видно, що 21 березня 2015 року в м. Нова Одеса Новоодеського району Миколаївської області померла [PERSON] у віці 84 років, про що 31.03.2015 року було складено актовий запис за № 81 ВДРАЦС Новоодеського РУЮ та видано свідоцтво про смерть серія І-ФП № 216660. Покійна [PERSON] є рідною матірю позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй на час смерті майно,а саме житловий будинок за адресою м. Нова Одеса, пров. Новосельський, 2, та легковий автомобіль НОNDA-CRV. Згідно довідки Новоодеської ЦРЛ від 25.09.2015 року в період з 15.09.2015 року по 25.09.2015 року [PERSON] хворів та знаходився на лікуванні. Зважаючи на вищевикладене суд вважає, що встановлений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини позивач пропустив з поважних причин, тому відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України позов слід задовольнити та визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На думку суду строк тривалість 2 місяці є достатнім для подання позивачем заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

30 вересня 2015 року позивач звернулась до Володарського районного суду Київської області з названим позовом в якому вказала, що вона з відповідачем проживала з жовтня 2009 року. Сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дочки та не бере участі у її вихованні. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У відкритому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач позовні вимоги визнав частково. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. По справі встановлено, що сторони мають дочку [PERSON], [INFO] (а.с.4). Позивач зазначила, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дочки та не бере участі у її вихованні, чим [PERSON] ухиляється від своїх обовязків по утриманню та вихованню дочки [PERSON]. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, та надав рішення Тетіївського районного суду Київської області про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частки усіх видів доходу на утримання сина [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення від цього обовязку кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Ст. 183 Сімейного Кодексу України вказує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

30 вересня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача і просила стягнути з нього аліменти на її користь на утримання їх малолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду. У судове засідання позивач не зявилася, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, про день і час слухання справ був повідомлений своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. У звязку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був укладений 14 червня 2008 року (арк.с.7). 19 жовтня 2008 року у сторін народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 28 жовтня 2008 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області (арк.с.6). Малолітня [PERSON], [INFO], знаходиться на утриманні позивачки, добровільно допомоги на її утримання відповідач не надає, тому, з урахуванням його можливостей та матеріального стану, з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

30 вересня 2015 року позивачка [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом, в якому просять ухвалити рішення про визначення по 1/5 ідеальній частці у квартирі [ADDRESS] за позивачами - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яка померла [INFO] р. і [PERSON], який помер [INFO] В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначили про те, що [INFO] року померла мати позивачки - [PERSON], а [INFO] року помер вітчим позивачки - [PERSON]. Для оформлення свідоцтва про право на спадщину на частину квартири, належну мамі та вітчиму, необхідно визначити їх частки із спільної сумісної власності. [PERSON] виїхав на заробітки і місце його перебування невідоме. В позасудовому порядку визначити частки неможливо. У зв'язку з наведеним вона звернулася в суд з позовом про визначення ідеальних часток між співвласниками. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] і їх представник [PERSON] позов підтримали в повному обсязі. Відповідач та треті особи в судове засідання не з'явилися, хоч про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, у відповідності до вимог ст. ст. 169, 224 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, постановивши заочне рішення. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Як вбачається зі свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 31.03.2009р., [PERSON] померла [INFO] Як вбачається зі свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 10.08.2015р., [PERSON] помер [INFO] У зв'язку з оформленням спадщини після їх смерті виникла потреба у визначенні часток співвласників квартири. У відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Суд вважає, що слід поділити спільне сумісне майно - квартиру [ADDRESS], визначивши ідеальні частки співвласників та припинити право спільної сумісної власності на вказану квартиру. Вирішуючи дане питання, суд виходить з рівності часток кожного з учасників спільної сумісної власності на майно і визначає ці ідеальні частки по 1/5 частині квартири. У зв'язку з поділом майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає позов підставним, таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

30 вересня 2015 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до договору від 28.03.2006 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 1500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31.08.2015 року має заборгованість 19905,50 грн., що складається з 4903,55 грн. - заборгованість за кредитом, 11484,31 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 2093,57 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штраф 1424,07 грн. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 19905,50 грн. та судові витрати по справі, що складаються із судового збору у сумі 1218 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причина неявки суду невідома, у звязку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.224 ЦПК України та розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору від 28.03.2006 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 1500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 7-13). Однак, відповідач зобовязань за договором по погашенню кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконує, в результаті чого станом на 31.08.2015 року відповідач має заборгованість у сумі 19905,50 грн., що складається з 4903,55 грн. - заборгованість за кредитом, 11484,31 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 2093,57 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штраф 1424,07 грн. (а.с. 3-6). За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 19905,50 грн., а також судовий збір в сумі 1218 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

30 вересня 2015 року Рада опіки та піклування при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради, звернулась до суду із заявою, в якій просила звільнити [PERSON] від виконання обовязків опікуна відносно недієздатної [PERSON]. Вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області №2-0-2/2010 від 11.05.2010 року [PERSON] визнано недієздатною. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду \~Кіровоградської області №2о-197/2010 від 22.09.2010 року встановлено опіку над недієздатною [PERSON] та призначено опікуном над нею [PERSON]. 09.07.2015 року [PERSON] звернулась до Ради опіки та піклування при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради з заявою про звільнення\~\~\~\~ її\~\~\~\~ від\~\~\~\~ обовязків\~\~\~\~ опікуна\~\~\~\~ відносно\~\~ недієздатної [PERSON] у звязку із неможливістю виконувати свої обовязки. В судове засідання представник заявника не зявився проте письмовою заявою просив розглянути справу без його присутності, вимоги заяви підтримав. Зацікавлені особи [PERSON] та Зеленопільськиий психоневрологічний інтернат Дніпропетровської областів судове засідання також не зявилася, проте подали письмові заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, проти задоволення вимог заяви не заперечували. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3\~ст.75 ЦК України,\~за заявою органу опіки та піклування суд може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обовязків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоровя або закладу соціального захисту. Судом встановлено, рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області №2-о-2/2010 від 11.05.2010 року [PERSON] визнано недієздатною. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду \~Кіровоградської області №2о-197/2010 від 22.09.2010 року встановлено опіку над недієздатною [PERSON] та призначено опікуном над нею [PERSON]. 09.07.2015 року [PERSON] звернулась до Ради опіки та піклування при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради з заявою про звільнення\~\~\~\~ її\~\~\~\~ від\~\~\~\~ обовязків\~\~\~\~ опікуна\~\~\~\~ відносно\~\~ недієздатної [PERSON] у звязку із неможливістю виконувати свої обовязки. Суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу відповідно до ч.2 ст.241 ЦПК України. За таких обставин, оскільки [PERSON] не може виконувати обовязки опікуна, суд вважає, що заява органу опіки та піклування про звільнення [PERSON] від виконання обовязків опікуна щодо недієздатної [PERSON] обґрунтована та підлягає задоволенню. На підставі ст.75 ЦК України та

Outcome: approved