Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

30 травня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з дійсним позовом [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Мотивував свої вимоги тим, що він є власником будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , на підставі рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 04 грудня 2008 року. У будинку, крім нього, як член його родини, зареєстрована його донька [PERSON] . З 2013 року вона у будинку не мешкає, та її речей у будинку немає. Він не чинив їй перешкод у користуванні будинком, вона залишила його з власної волі. У зв`язку з викладеним, просить суд, визнати [PERSON] такою що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягав, проти винесення заочного рішення не заперечував. засіданні наполягала на задоволенні позову, пояснила, що хоче зняти з реєстрації в квартирі сина, оскільки він вже протягом 9 років в ній не мешкає, про його місцезнаходження їй невідомо, вона з ним взагалі не підтримує зв`язок. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, відомостей про причини неявки суду не надала, про дату та час судового засідання була повідомлена шляхом надіслання судових повісток та розміщення оголошення на офіційному сайті суду, тому суд, враховуючи згоду позивача, вважає можливим відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) встановив наступне. Так, у ході судового розгляду встановлено, що будинок [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на підставі рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 04 грудня 2008 року (а.с.6). Вищевказане також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 174906849 24 від 24 липня 2019 року (а.с.23). Згідно акту від 23 травня 2019 року, складеного секретарем Миколаївської міської ради, за участю сусідів [PERSON] та [PERSON] , встановлено, що [PERSON] зареєстрована у будинку [ADDRESS] , але з 2013 року в ньому не мешкає (а.с.8). Відповідно до довідки про склад сім`ї № 12-19/08-01/1351 від 28 травня 2019 року виданої Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області, у будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). У відповідності до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За приписами ч. ч. 1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Проте, відповідно до вимог ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Підстави позбавлення члена сім`ї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України. Згідно до ч.2 ст. 405 ЦК України - член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Судом встановлено, що з 2013 року відповідач [PERSON] в спірному будинку не мешкає, не отримує кореспонденцію за даною адресою, її особистих речей у будинку немає, згідно ч.1 статті 158 ЖК України договір найму житлового приміщення з власником житла не укладала, участі у витратах по утриманню будинку не приймає, спірним житлом не цікавиться, перепон у користуванні будинком їй ніхто не чинить. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов судом задоволений повністю, з відповідача на користь позивачка підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн., який був сплачений ним при зверненні до суду із даним позовом. На підставі наведеного,

Outcome: approved