Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

31 липня 2014 року [PERSON] звернувся до [PERSON] з позовом, в якому вказує, що з 01 листопада 1997 року по 30 листопада 1999 року перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 30 січня 2009 року визначено місце проживання доньки разом з ним. Зазначає, що за п'ять років проживання дитини з ним її матір [PERSON] жодного разу не відвідувала доньку, не телефонувала їй, не цікавилася її життям і здоров'ям. Вказує, що дитина фактично проживає з ним, він піклується про дівчинку, доглядає її, купує харчі та одяг, відвідує батьківські збори, водить і зустрічає зі школи. Його теперішня дружина з любов'ю ставиться до дівчинки, доглядає та виховує її разом з ним. Посилаючись на викладене вище, на підставі ст. 164 СК України просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON] та стягнути з неї на свою користь аліменти в розмірі ? частини її заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на утримання доньки. У судовому засіданні [PERSON] підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилася, хоча про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Представник Служби у справах дітей Білопільської районної державної адміністрації Бутенко А.О. просив задовольнити позовні вимоги. Представники Служби у справах дітей Сумської міської ради, Органу опіки та піклування Білопільської міської ради в судове засідання також не з'явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Прокурор Федоренко Ю.І. просила задовольнити позовні вимоги. Заслухавши позивача, представника Служби у справах дітей, прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON], у свідоцтві про народження якої батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а. с. 6). 30 листопада 1999 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано (а. с. 14). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 30 січня 2009 року визначено місце проживання малолітньої [PERSON] з батьком [PERSON] (а. с. 11). Цим же рішенням встановлено, що [PERSON] не допомагає своїй дочці в навчанні, не цікавиться шкільними справами, часто випиває, вчиняє насильство відносно дитини. З огляду на положення ч. 3 ст. 61 ЦПК України вказана обставина доказуванню не підлягає. Відповідно до акту громадського квартального комітету Ковпаківського району м. Суми від 22 липня 2014 року [PERSON] проживає разом з дружиною та двома дітьми: сином [PERSON] і донькою від першого шлюбу [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Діти знаходяться на повному його утриманні, інформацією про допомогу першої дружини у вихованні доньки сусіди не володіють (а. с. 9). [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно (а. с. 8). За місцем навчання [PERSON] характеризується позитивно, за час навчання виявила середній та достатній рівень знань (а. с. 7). Згідно з висновком Служби у справах дітей від 15 серпня 2014 року №2046 [PERSON] можливо позбавити батьківських прав відносно доньки [PERSON] (а. с. 26). Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. У відповідності з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. ч. 1, 2, 4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У відповідності з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. З огляду на положення ч. ч. 1, 3 ст. 12 вказаного Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї. Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до абз. 1, 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3 зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року №20, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У п. 18 названої постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що відповідно до статті 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. З огляду на викладене суд вважає, що вина відповідачки [PERSON] в ухиленні від виконання своїх обов'язків по вихованню дочки [PERSON] доведена, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. У відповідності з ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання щодо стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи викладене та те, що [PERSON] не надає матеріальної допомоги своїй доньці, яка проживає разом з батьком, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки аліменти в розмірі ? частки заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки [PERSON] на користь її батька до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на положення п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь держави слід стягнути 243 грн. 60 коп. та на користь позивача - 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved