Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

30 квітня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 квітня 2020 року вищевказана цивільна справа була передана на розгляд судді [PERSON] . Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя № 1840/0/15-20 від 16 червня 2020 року про звільнення [PERSON] з посади судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у зв`язку з поданням заяви про відставку суддю [PERSON] було звільнено. На підставі розпорядження керівника апарату суду № 177 від 10 липня 2020 року, вищевказану цивільну справу було передано на повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 липня 2020 року цивільну справу було передано на розгляд судді Приходченко О.С. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2020 року позов було прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від\~09\~жовтня 2019\~року клопотання\~АТ КБ\~«ПриватБанк» задоволено\~і витребувано\~від Шостої\~дніпровської державної\~нотаріальної контори\~копію спадкової\~справи,\~відкритої після\~смерті [PERSON] ,\~померлого [INFO] . 15 грудня 2020 року на запит суду з Другої Дніпровської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи 732/2018, яка була відкрита після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2021 року підготовче провадження було закрито і призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2021 року було вирішено питання про заочний розгляд справи. Позивач у своєму позові посилався на те, що 06 січня 2015 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 20 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг складає між ним та банком договір. Разом з тим, свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів ним виконано не було, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 06 серпня 2018 року склав 15 803 гривні 09 коп. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Спадкоємцем померлого [PERSON] , який проживав і був зареєстрований з ним на дату його смерті, є відповідач [PERSON] 08 листопада 2018 року позивачем було направлено до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори претензію кредитора, на яку 26 листопада 2018 року було отримано відповідь, в якій зазначалося, що спадкоємці [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися. 27 вересня 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» направив на адресу відповідача лист-претензію про сплату заборгованості, яку відповідачем залишено без виконання. У своєму позові позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором № б/н від 06 січня 2015 року у сумі 15 803 гривні 09 коп., а також судовий збір у розмірі 2 102 гривні. У своїй заяві до суду представник позивача просив, справу розглядати за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] про дату та час судового засідання повідомлялася в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у судове засідання не з`явилася. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 06 січня 2015 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір шляхом отримання кредитного ліміту на платіжну карту, про що свідчить його особистий підпис (а.с. 11). Даний договір був укладений шляхом підписання анкети-заяви клієнта на оформлення кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідно до умов договору, відповідачу було відкрито картковий рахунок в національній валюті України та встановлено ліміт кредитування у розмірі 8 000 гривень 00 коп., який згодом було збільшено до 20\~000 гривень 00 коп. [INFO] [PERSON] помер (а.с. 49). Матеріалами справи підтверджено, що 08 листопада 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» направив поштою до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори претензію кредитора від 16 жовтня 2018 року (а.с. 55), яка надійшла до нот контори 14 листопада 2018 року (а.с. 97). Листом Шостої дніпровської державної нотаріальної контори вих. № 3951/02-14 від 15 листопада 2018 року, який позивачем було отримано 26 листопада 2018 року, позивача повідомлено про заведення спадкової справи № 732/2018, відкритої після смерті [PERSON] на підставі претензії банку (а.с. 56, 103 оберт). 27 вересня 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» на адресу відповідача було направлено лист-претензію № SAMDNWFС00013427805 від 09 вересня 2019 року про сплату заборгованості кредиторові спадкодавця (а.с. 57), однак вимога була залишена відповідачем без виконання. Відповідач [PERSON] , відповідно до копії паспорту громадянина України та відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України має зареєстроване місце проживання разом із померлим боржником [PERSON] (а.с. 48 оберт, [NUMBER] ) за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до матеріалів спадкової справи № 732/2018, відкритої після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , спадкоємці до нотаріуса із заявами про прийняття або відмову від спадщини не зверталися (а.с. 97-104). Згідно з ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. На підставі ч. 3 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст.\~1270\~ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Положеннями частини першої статті 1296\~ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296\~ЦК України є його правом, а не обов`язком, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282\~ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора в порядку, передбаченому частиною другою цієї статті. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовилися від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців у межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора. Вимоги кредитора відповідно до ч. 2 ст.\~1282\~ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Відповідач, як спадкоємиця померлого позичальника, прийнявши спадщину, у силу ст.ст. 1281, 1282 ЦК України, зобов`язана у межах прийнятої спадщини задовольнити вимоги кредитора. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 332/2936/16-ц (провадження № 61-9193св18). Постановою пленуму Вищого Спеціалізованого суду України № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», роз`яснено, що спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані проценти, штрафи тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові (спадкоємцеві) за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися для сплати спадкоємцям. Обставинами, які мають юридичне значення для правильного вирішення спору між кредитором, спадкоємцем і поручителем про стягнення заборгованості за кредитним договором у випадку смерті боржника є: прийняття спадкоємцями спадщини; наявність та розмір спадкового майна; згода поручителя відповідати перед кредитором за будь-якого нового боржника; невиконання чи неналежне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором; пред`явлення позову до поручителя в межах строку, визначеного законодавством. При цьому, з матеріалів справи суд не може встановити розмір спадкової маси, зокрема обсяг успадкованого майна відповідачем. Позивачем не надано відомостей про зареєстроване нерухоме або рухоме майно, банківські вклади, тощо, які за життя належали боржникові [PERSON] . Посилання банку лише на факт спільної реєстрації місця проживання відповідача [PERSON] зі спадкодавцем, без надання доказів наявності, об`єму та вартості спадкового майна після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , свідчить про недоведеність позивачем позовних вимог. Відповідно до ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відтак,\~з огляду\~на наведене,\~суд доходить\~висновку про\~відсутність правових підстав для задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця. Також, відповідно до ч. 1 ст. 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне сплачений позивачем судовий збір (а.с. 67) віднести за його рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed