Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

6 червня 2016 року, [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив суд, розірвати шлюб з відповідачкою, зареєстрований 27.06.2013 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області (актовий запис № 122), в якому у сторін народилася донька Уляна, [INFO], посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося з приводу непорозумінь по всім життєвим питанням, а також різних поглядів на сімейне життя, духовні та моральні цінності, внаслідок чого, в сім`ї панувала напруженість, розлад, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, і на сьогоднішній день їхній шлюб носить формальний характер, у звязку з чим, шлюбні стосунки між ними припинені з грудня 2015 р. В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, особисто під розписку, надіславши до суду свою письмову заяву, в якій посилаючись на ст. 158 ЦПК України повністю підтримав позов, просив його задовольнити і слухати справу без його участі, не заперечуючи проти ухвалення судом заочного рішення по справі (а.с. 15,18). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, за останньою відомою судові адресою свого місця проживання, що підтверджується поштовими повідомленнями кур`єрської доставки з відмітками кур`єра про вручення судової повістки та особистою розпискою, причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутністю суду не надала (а.с. 16-17). Згідно з ч.ч. 1,4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, або якщо причини неявки відповідача на думку суду є неповажними, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що офіційно, шлюб між подружжям був зареєстрований 27.06.2013 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області (актовий запис № 122), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД № 184030 від 27.06.2013 р., в якому у сторін народилася донька Уляна, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 353232 виданого повторно 27.06.2013 р. (а.с. 5,6). Суд з`ясував, що підтверджується матеріалами позову, що спільне життя у подружжя не склалося з приводу непорозумінь по всім життєвим питанням, а також різних поглядів на сімейне життя, духовні та моральні цінності, внаслідок чого, в сім`ї панувала напруженість, розлад, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, і на сьогоднішній день їхній шлюб носить формальний характер, у звязку з чим, шлюбні стосунки між сторонами припинені з грудня 2015 р. Статтею 24 СК України передбачено шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Одночасно, статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку допомогою фізичного або психічного насильства - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 24 СК України передбачено шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах, враховуючи категоричну позицію позивача, викладену у його письмовій заяві на адресу суду, суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин буде суперечити інтересам та свободам позивача та моральним засадам суспільства.

Outcome: approved