overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

29.09.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 від заробітку батька але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини, посилаючись на те, що дитина є інвалідом, проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач є батьком дитини, але не бажає надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву, у якій позовні вимоги підтримала повністю, просила суд задовольнити їх та розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає. Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьком [PERSON] зазначений [PERSON], матір'ю - [PERSON]. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У частині 2 статті 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд враховуючи матеріальне становище сторін, інші обставини, що мають істотне значення, вважає необхідним задовольнити позов повністю як законний та обґрунтований. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

29.09.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним Договору відновлювальної кредитної лінії від 23.05.2008 року № 117 з підстав, встановлених статтею 233 Цивільного кодексу України та статтею 19 Закону України «Про захист прав споживачів». В обґрунтування позову зазначила, що вона уклала договір під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах, оскільки їй були потрібні кошти для термінового оперативного лікування дочки. Крім того, під час укладення договору відповідачем було застосовано нечесну підприємницьку практику. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні. Представники відповідача позов не визнали. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 23.05.2008 року сторони уклали Договір відновлювальної кредитної лінії № 117, на підставі якого відповідач надав позивачу споживчий кредит в сумі 208860 грн, зі сплатою за користування кредитом 18% річних, строком до 22.05.2018 року (далі - Договір). Відповідно до частини першої статті 233 Цивільного кодексу України (далі - Кодекс) правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Отже, для визнання правочину недійсним з підстав, встановлених статтею 233 Кодексу необхідно існування в сукупності двох обставин: перша обставина - вчинення правочину однією із сторін під впливом тяжкої для неї обставини; друга обставина - вчинення правочину цією ж стороною на вкрай невигідних для неї умовах. За своєї правовою природою кредитний договір є публічним договором (договором приєднання), оскільки його умови є однаковими для всіх позичальників. За таких обставин, твердження позивача про те, що з нею було укладено договір на вкрай невигідних умовах, є такими, що не відповідають дійсності. В суді позивач пояснила, що вона отримувала кредит не лише для лікування дочки, але й для розвитку підприємницької діяльності, оскільки вона є фізичною особою-підприємцем і надає консультативні послуги. В силу положень статті 42 Господарського кодексу України підприємництвом є самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Виходячи з цього, залучення фізичною особою коштів для здійснення підприємницької діяльності не може вважатися вкрай тяжкою обставиною. Згідно частини першої статті 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач зазначені положення закону не виконала і не надала суду жодного доказу на підтвердження застосування щодо неї відповідачем під час укладення Договору нечесної підприємницької практики. Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для задоволення цього позову.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

29.09.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 09.09.2011 року сторони зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Між сторонами склалися стійкі неприязні відносини, конфлікти. Причиною розпаду сімї стало те, що сторони не зійшлися характерами. На даний час не ведуть спільне господарство та з липня 2015 року не проживають однією сімєю. Неодноразові спроби примиритися результатів не дали. Сумісне життя і збереження сімї стало неможливим. Позивач просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем. Позивач в судове засідання не зявилася. Надіслала до суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, просить розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився. Надіслав до суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує повністю, просить розглянути справу без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони фактично не підтримують шлюбні відносини, сімя розпалась і існує лише формально. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

29.09.2015 року позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини фактично припинені через різні типи характерів, різні погляди на життя та сімейні цінності, що призвело до розладу в сімї. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають . Спільного господарства не ведуть, сім'я існує формально, тому збереження шлюбу та подальше спільне життя буде суперечити інтересам сім'ї, подальше перебування у шлюбі вважає недоцільним та неможливим. В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в заяві, що надійшла до суду на своїх вимогах наполягає та просить суд задовольнити позовні вимоги та розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання також не з'явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у суді, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено, що 21грудня 1991 року відділом реєстрації актів громадянського стану Новосанжарського районного управління юстиції у Полтавській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO], який проживає [INFO] та [PERSON] , [INFO], яка проживає [INFO] і після державної реєстрації шлюбу подружжю було присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Судом встановлено, що подальше спільне сімейне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечитиме інтересам обох сторін. За вказаних обставин шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

29.09.2015 року позивачка звернулася до суду з даним позовом. Посилалась на те, що 07.06.2014 року зареєструвала шлюб з відповідачем та проживали однією сімєю до серпня 2015 року. Від шлюбу спільних дітей не мають. Причиною припинення шлюбних стосунків вказувала те, що відповідач їй зраджує, тому просила шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка на позову наполягала. Відповідач, який в установленому законом порядку повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явився і повідомлень про причини неявки від нього не надійшло, тому суд, відповідно до вимог ч.4\~ст.169 ЦПК України, розглядає справу в порядку заочного провадження, зі згоди позивачки, на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 07.06.2014 року зареєстрували шлюб, про що виконкомом Новотроїцької селищної ради Волноваського району Донецької області складено відповідний актовий запис за №17 (а.с.3) та проживали однією сімєю до серпня 2015 року. Від шлюбу спільних дітей не мають. Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що вони перестали розуміти один одного, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач своїх заперечень проти позову не надав, що свідчить про те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення. На підставі ст.ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

29.09.2015 року Святошинським районним судом м. Києва було винесено рішення про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи та рішення від 29.09.2015р. суд не вирішив питання про судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

29.09.2015 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що з 10.10.2014р. вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання сина, працює в Головному управлінні МВС України в Запорізькій області на посаді інспектора чергового чергової частини штабу, отримує дохід і може надавати матеріальну допомогу, інших аліментних зобовязань не має і в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Також зазначила, що вона не працює, доглядає дитину до 3-х років, інших прибутків не має, матеріально не забезпечена, потребує допомоги, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь, у розмірі 30% з усіх його щомісячних прибутків, з дня подачі позову до повноліття сина, але не менше 30% прожиткового мінімум для дітей відповідного віку, стягнути з відповідача кошти на своє утримання щомісячно у розмірі 20% з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення сином 3-х років, тобто до 26.12.2017 року. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив\~розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позов визнав частково, просив суд стягнути з нього аліменти на користь дружини на утримання сина у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця та на утримання дружини у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісяця. Суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

29.09.2015 р. позивачка звернулася до суду з цим позовом. В позові зазначила, що 11.11.1978 р. сторони уклали шлюб, від спільного проживання в шлюбі в них народилося двоє повнолітніх дітей. Сімейне життя позивачки з відповідачем не склалося, на грунті особистих непорозумінь між сторонами виникали суперечки, які переростали у сімейні конфлікти, вважає, що подальше збереження сімї стало неможливим і це суперечить як її інтересам так і інтересам самого відповідача, тому позивачка вважає, що продовження шлюбних відносин є недоцільним. Представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримує повністю, просить такі задоволити та шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] при розгляді справи позовні вимоги визнав повністю. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Згідно з п. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що сторони уклали між собою шлюб 11.11.1978 р., сторони як одна сім'я спільно не проживають, не підтримують жодних стосунків, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин суд констатує, що шлюб між сторонами фактично розпався, а тому є законні підстави для задоволення позову [PERSON]. Судових витрат по справі не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

29.09.2016 позивач [PERSON] звернулась до суду\~ з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 28 серпня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснодонського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 231. Спільних дітей не мають. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що з листопада 2014 року між сторонами були припинені шлюбні стосунки, вони не ведуть спільного господарства, мешкають окремо. Причиною розпаду сімї є відсутність взаємопорозуміння, довіря, кохання, зради відповідача. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю. Сторони надали суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. \~ \~ \~ \~Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28.08.2004 року. Шлюб було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснодонського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 231. Від шлюбу дітей не мають. Спору про спільне майно не заявлено. Сімейні стосунки припинені з листопада 2014 року. Подальше збереження шлюбу сторін суперечить їх інтересам. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Таким чином, визнання відповідачем позовних вимог позивача не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. \~ \~ \~ \~Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~На підставі ст.ст. 110-114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

29.09.2016 позивач ДВНЗ «Криворізький національний університет» звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надання освітніх послуг в сумі 138 грн. 71 коп., з яких: сума боргу за надання освітніх послуг 99 грн. 60 коп., пеня 30 грн. 41 коп., 3 % річних 2 грн. 32 коп. та інфляційні витрати 6 грн. 38 коп., уточнивши свої позовні вимоги 09.12.2016, представник позивача зменшив їх розмір до 18 грн. 71 коп., обґрунтувавши таким чином. Між ДВНЗ «Криворізький національний університет» та [PERSON] укладено договір №1618 від 26.08.2015 про надання освітніх послуг, відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобовязання за рахунок коштів відповідача здійснити навчання [PERSON] за заочною формою навчання за напрямом облік і аудит з присвоєнням освітньо-кваліфікаційного рівня «спеціаліст», на підставі чого зараховано до університету. Термін дії договору з 01.09.2015 по 30.06.2017, загальна вартість освітньої послуги становить 7999 грн. 31.12.2015 відповідача відраховано з ДВНЗ «Криворізького національного університету» за порушення умов договору, оскільки остання не виконувала зобовязання по оплаті за навчання, у звязку з чим виникла заборгованість в розмірі 99 грн. 60 коп. Відповідно до ст. 611 та 625 ЦК України за порушення грошового зобовязання відповідачу нараховано пеню в розмірі 30 грн. 41 коп., 3% річних в розмірі 2 грн. 32 коп. та інфляційні витрати в розмірі 105 грн. 98 коп. Суму боргу в добровільному порядку під час судового розгляду відповідач частково сплатила 04.11.2016. Відповідно до довідки від 07.11.2016 [PERSON] сплачено: заборгованість за навчання у сумі 99 грн. 60 коп., 3 % річних в розмірі 2 грн. 32 коп., інфляційні витрати 6 грн. 38 коп. та пеня в розмірі 11 грн. 70 коп. Залишок несплаченої пені складає 18 грн.71 коп., які позивач і просить стягнути з відповідача разом з сумою сплаченого судового збору в розмірі 1378 грн. Представник позивача до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи є поштове повідомлення. Надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, наполягає на задоволенні уточненого позову, та просить стягнути з відповідача пеню та витрати на оплату судового збору, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач до судового засідання не зявилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про що у справі є поштові повідомлення. Про причини неявки відповідача до судового засідання суд не має відомостей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

29.09.2016 позивачка звернулась з позовною заявою до суду, в якій вказала, що 12.08.2016 року вона уклала шлюб з [PERSON], [INFO]. Від спільного життя неповнолітніх дітей подружжя не має. Шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем припинились з причин відсутності взаєморозуміння у вирішенні питань сім'ї. Подружжя втратило один до одного почуття любові та поваги. Позивачка вважає, що зберегти шлюб неможливо. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Спір з приводу поділу спільного майна відсутній. В судове засідання позивачка не з'явився, про час та місце розгляду справи попереджалась своєчасно та належним шляхом, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи попереджався своєчасно. Згідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбі з 12 серпня 2016 року підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27 вересня 2016 року, виданого Хортицьким районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного управління юстиції у Запорізькій області, відповідно 12 серпня 2016 року зроблено актовий запис № 283. Враховуючи обставини, що сторони подружні стосунки не підтримують, не мають наміру на збереження шлюбу, суд доходить висновку про те, що сім'ю зберегти немає можливості, тому шлюб підлягає розірванню. Суперечки з приводу розподілу спільного майна між ними немає. Згідно із ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду та виходячи зі змісту ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Outcome: approved