Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

30.11.2017 р. [PERSON] звернулась з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 12.04.2017 р. у справі № 336/600/17-ц стягнуто з [PERSON] на її користь на утримання [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Після винесення вищевказаного рішення суду збільшились витрати на дитину, у зв»язку з підвищенням цін на продукти харчування, оплату житлово-комунальних послуг, засобів гігієни, лікування та ін. За позовом [PERSON], посилаючись на ст.84, 180-184, 191 СК України, просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 12.04.2017 р. та стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дати пред»явлення позову до суду і до повноліття дитини. Ухвалою суду від 14.12.2017 р. відкрито провадження та справу призначено до розгляду на 27.12.2017 р. 27.12.2017 р. справа не розглядалась у зв»язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті по розгляду кримінального провадження. Розгляд справи було відкладено на 23.01.2018 р. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, а також відзив на позовну заяву. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.4). Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 12.04.2017 р. у справі № 336/600/17-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII. Вказаним Законом внесено зміни до ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тобто Сімейним Кодексом України прямо передбачено збільшення мінімального розміру аліментів з 30 до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що співвідноситься з положеннями ст. 192 даного Кодексу щодо інших випадків для зміни розміру аліментів. Враховуючи те, що позивачем не ставиться питання про збільшення частки аліментів від доходу відповідача, проте ставиться питання про приведення у відповідність до вимог закону мінімального розміру аліментів, що стягуються за рішенням суду, з метою захисту майнових прав дитини направлених на забезпечення її гармонійного розвитку, суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність заявлених вимог. Доводи відповідача про те, що ним сплачуються аліменти у розмірі, що перевищує 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не впливають на вищевказані висновки суду, оскільки визначаючи розмір аліментів та враховуючи передбачені ч.1 ст.182 СК України обставини, суд, з огляду на імперативні вимоги ч.2 вказаної статті в частині мінімального розміру аліментів, позбавлений можливості визначити розмір аліментів у меншому розмірі, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідна правова позиція зокрема викладена у п.п. 16-17 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 № 3 «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а також у постанові ВСУ від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-1798цс16. Також у своїй Постанові від 05 лютого 2014 року по справі 6-143цс13 Верховний Суд України висловив правову позицію що при розгляді позовів про зміну розмірів аліментів (зміну способу стягнення аліментів) застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов»язку батьків утримувати своїх дітей, зокрема ст. 182 СК України. У СК України відсутні норми, що регулюють час з якого сплачуються аліменти у зміненому розмірі. В зв»язку з чим суд, на підставі ч.9 ст. 10 ЦПК України застосовує аналогію закону, зокрема положення ч.1 ст. 191 СК України. Так, відповідно до даної правової норми аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України та повністю покладає їх на відповідача оскільки позовні вимоги в частині збільшення розміру аліментів підлягають повному задоволенню. Враховуючи те, що відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач при подачі до суду позову була звільнена від сплати судового збору, він в сумі 640 грн. (розмір станом на дату подачі позовної заяви) підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved