Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

31.05.2019р. позивач звернулася до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання, у зв`язку з продовженням нею навчання. Позовні вимоги мотивовані тим, що досягнувши повноліття вона продовжує навчання на фельдшерському відділенні Глухівського медичного училища - КЗСОР та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги для оплати повноцінного харчування, придбання методичної та навчальної літератури, одягу тощо. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання, не надає, хоча і має таку можливість. Ухвалою суду від 20 червня 2019 року відкрито провадження у даній справі та постановлено ухвалу здійснити її розгляд в спрощеному позовному провадженні без повідомлення осіб, також в цій ухвалі роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що відповідач отримав вказану ухвалу, позовну заяву з додатками 31.07.2019р. Станом на 28.10.2019р. відзив на позов від відповідача до суду не надійшов. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходили. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Разом з цим, завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Враховуючи, що за змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі ст. ст. 280, 284 ЦПК України, з метою забезпечення права відповідача на оскарження. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач є батьком позивача. Вказана обставина встановлена на підставі копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с. 9/. З матеріалів справи вбачається, що на даний час позивач є повнолітньою, але не досягла 23 років, є студенткою другого курсу денної форми навчання фельдшерського відділення Глухівського медичного училища - КЗСОР, термін навчання: з 01.09.2016р. по 30.06.2020р., бюджетна форма навчання. За доводами позивача вбачається, що її навчання в іншому місті потребує значних витрат на проїзд, проживання, харчування, при цьому, позивач хоча й отримує стипендію в розмірі 954,08 грн. (що підтверджено довідками про доходи /а.с. 13, 14), проте така не може в повному обсязі забезпечити її потреби, у зв`язку з цим позивач потребує матеріальної допомоги. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання, не надає, хоча має таку можливість. Жодних доказів, спростовуючих викладене, відповідачем з дотриманням вимог ст. ст. 12, 13, 74, 81 ЦПК України, суду не надано. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З урахуванням встановлення при розгляді даної справи наявності перелічених вище обставин, з якими закон пов`язує обґрунтованість стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання його повнолітньої доньки [PERSON] на період навчання, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення [PERSON] 23 років. При цьому, визначаючи розмір цих аліментів, суд керується наступним. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи майновий стан позивача, яка у зв`язку з продовженням навчання не має змоги працювати та самостійно в повному обсязі забезпечувати свої життєві потреби, а також майновий стан відповідача, який перебуває в працездатному віці та має змогу надавати матеріальну допомогу повнолітній донці, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на користь позивача у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу щомісячно. Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України та п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп., від оплати якого позивача звільнено вказаним Законом. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved