overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

30 липня 2019 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначили, що вона є співвласником квартири [ADDRESS] , яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу. На теперішній час у квартирі зареєстрована [PERSON] . Відповідач була зареєстрована за вказаною адресою попереднім власником, однак не знята з реєстраційного обліку протягом 30 днів з моменту підписання договору купівлі-продажу квартири, за адресою прописки не з`являвся з моменту укладення договору, не є членом сім`ї. Особистих її речей у квартирі немає, та вона не несе витрат по утриманню будинку, тому вони вимушені звернутися до суду. Позивач в судове засіданні не з`явилася, але від неї надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, пр ичин неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача, та на підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач [PERSON] , [INFO] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 09 листопада 2018 року. (арк.с.7-8). Як вбачається з довідки № 6575 про реєстрацію та склад сім`ї, виданої 30 липня 2019 року КП МІРАЦ (арк.с.10), то за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована: [PERSON] , [INFO] . Відповідач з моменту укладення договору купівлі-продажу квартири - 09 листопада 2018 року не проживає за цією адресою. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право користування ним при його відсутності без поважних причин понад один рік. Відповідач не є співвласником вищезазначеного житла, не проживає за адресою реєстрації більше одного року, тому суд вважає його таким, який втратив право на користування жилим приміщенням. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

30 липня 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 04 серпня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дебальцівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 86, від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , також зазначила, що шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв`язку з цим сварками, мешкають окремо, не спілкуються, не ведуть спільного господарства. Позивач вважає, що сім`ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с.10). Відповідач [PERSON] повторно не з`явився до суду без поважних причин, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю, відзиву не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. З`ясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 04 серпня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дебальцівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 86, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.8). Сторони від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом (повторним) про народження серії [NUMBER] , виданим Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного тану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с.9). Сторони мешкають окремо, не спілкуються, не ведуть спільного господарства, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв`язку з цим сварками. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч.1 ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

30 липня 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 14 лютого 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, також зазначила, що від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , шлюбно-сімейні відносини припинили з травня 2017 року через непорозуміння і виникаючими в зв`язку з цим сварками. Позивач вважає, що сім`ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, з`ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 14 лютого 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 38, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії № [NUMBER] (а.с.5). Сторони від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області (а.с.6). Сторони спільний побут не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили з травня 2017 року через непорозуміння і виникаючими в зв`язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч.1 ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя та інтересам їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

30 липня 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 27 липня 2002 року Киселівською сільською радою Первомайського району Харківської області, за актовим записом № 2, мотивуючи свій позов тим, що життя з відповідачем не склалося, подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, через відсутність взаєморозуміння. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинені з червня 2019 року, сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. Від шлюбу подружжя має неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище [PERSON] . Позивач у судове засідання не з`явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає, у разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не прибув, хоча судом повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляду справи без його участі не надав, як і не надав судові заперечень проти позову. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, отримавши згоду сторони позивача, суд ухвалив розглянути справу заочно з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 липня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] , виданим Киселівською сільською радою Первомайського району Харківської області, за актовим записом №2 (а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.12.2002 року (а.с.9). Основною причиною розірвання шлюбу є те, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Сімейно - шлюбні стосунки подружжя припинило ще у червні 2019 року, спільне господарство не ведеться, внаслідок чого, їхнє подальше сімейне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення суду про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

30 липня 2019 року позивачка звернулась до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 11 грудня 2015 року виконавчим комітетом Первомайської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис №13. В обґрунтування позову вказувала, що сімейне життя між сторонами не склалося, одруження виявилось невдалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу вона вважає неможливим. Вказала, що спору щодо спільного майна та визначення місця проживання дитини не має. В судове засідання позивачка не з`явилась, надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судові засідання не з`явився, про дату та час слухання справи судом повідомлений своєчасно та належним чином, також надав суду заяву, в якій позов визнав, та не заперечував проти його задоволення. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 11 грудня 2015 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Первомайської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис №13. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Зі змісту позовної заяви вбачається, що спору щодо розподілу сумісного майна подружжя сторони не мають. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зазначена норма національного законодавства відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Згідно приписів статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

30 липня 2019 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу дітей не має. Позивачка посилаючись на те, що вона з відповідачем спільно більше не проживає, сімейні відносини не підтримують. Майнового спору між сторонами не має. Позивачка в ході судового розгляду справи направила заяву з якої видно, що на позові наполягає просить справу розглянути в її відсутність. Відповідач до суду не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З позову та матеріалів справи видно, що з березня 2020 року сторони спільне проживання припинили, строк на примирення сторони брати не бажають. З позову, який надійшов до суду, спору про розподіл майна не має. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що сім?я розпалася остаточно, зберегти її не можливо. Спору щодо поділу майна між сторонами не має. Позивачка при поданні позову сплатила судовий збір в повному обсягу, питання про поділ судових витрат позивачка не ставить, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

30 липня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 10 квітня 2015 року. Від подружнього життя мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Однією сім`єю проживали до 19 липня 2020 року, з того часу сім`я фактично розпалася, оскільки відповідач не приймає участі у вихованні дитини та не надає фінансової допомоги родині. Спільне життя та збереження шлюбу не можливе, тому вона просить суд шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає, просить шлюб розірвати. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, за наявними в справі доказами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 10 квітня 2015 року зареєстрували шлюб у Зарічному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 129 (а. с. 4). [PERSON] та [PERSON] від подружнього життя мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а. с. 5). Як вбачається із заяви позивачки, основою розпаду сім`ї послугувало неприйняття участі відповідача у вихованні дитини та ненадання ним фінансової допомоги родині. Відповідач своєї позиції з приводу причин розпаду сім`ї суду не висловив. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, тому шлюб необхідно розірвати. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за необхідне відновити позивачці дошлюбне прізвище [PERSON], оскільки вона це просить. Відповідно до вимог ст. ст. 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути сплачений нею при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 420,40 грн та необхідно повернути позивачці з державного бюджету судовий збір у сумі 420,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

30 липня 2020 року Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернулися до суду з позовом до [PERSON] , у якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.10.2017 року, укладеного між Акціонерним товариством «УНІВЕРСАЛ БАНК» та [PERSON] , що становить 140 425,1 грн., а також судовий збір у розмірі 2 106,38 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 27.10.2017 року між Акціонерним товариством «УНІВЕРСАЛ БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 80 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Проте, вказані зобов`язання за Кредитним договором відповідачем не виконуються, кредитні зобов`язання відповідачем постійно порушуються, прострочена заборгованість не погашається, у зв`язку з чим станом на 06.03.2020 року за [PERSON] утворилась заборгованість у розмірі 140 425,1 грн. Ухвалою Солом`янського районного суду м.Києва від 15 вересня 2020 року справу передано за підсудністю на розгляд Шевченківського районного суду м. Києва. 09 листопада 2020 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Фролової І.В. Ухвалою від 13 листопада 2020 року у справі відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, до позовної заяви долучив заяву, згідно якої проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений судом належним чином, відзив на позовну заяву не надав. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

30 липня 2020 року було ухвалено рішення по цивільній справі за позовом селянського (фермерського) господарства «Левада» до [PERSON] , фізичної особи-підприємця [PERSON] , третя особа - Юр`ївська районна державна адміністрація Дніпропетровської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. 24 вересня 2020 року на адресу Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла цивільна справа за позовом селянського (фермерського) господарства «Левада» до [PERSON] , фізичної особи-підприємця [PERSON] , третя особа - Юр`ївська районна державна адміністрація Дніпропетровської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 вересня 2020 року цивільну справу за позовом селянського (фермерського) господарства «Левада» до [PERSON] , фізичної особи-підприємця [PERSON] , третя особа - Юр`ївська районна державна адміністрація Дніпропетровської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, повернуто до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області для ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат. Судом встановлено, що при ухваленні зазначеного рішення, не було вирішено питання про судові витрати. Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин суд вважає необхідним стягнути з відповідачів суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 3200,00 грн. (а.с.1), призначивши до стягнення по 1600,00 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved