Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

29 вересня 2020 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулась [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить надати її неповнолітній дочці [PERSON] , [INFO] , дозвіл на самостійний виїзд за межі України з метою навчання до Республіки Польщі або у супроводі інших осіб, уповноважених її матір`ю, без згоди батька [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що їх спільна з відповідачем неповнолітня дочка [PERSON] є ученицею 2-го класу Загальноосвітнього ліцею в м. Легниці Республіки Польщі, навчання якої закінчиться у 2022 році. Відповідач безпідставно чинить перешкоди у здійсненні заходів спрямованих на виховання та навчання дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а саме, добровільно не дає свою згоду на її виїзд за межі України до Республіки Польщі, що перешкоджає неповнолітній [PERSON] продовжити навчання. Ухвалою судді від 01 жовтня 2020 року позовну заяву [PERSON] було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. У судове засідання строни не з`явились, про причини неявки не повідомили. 06 жовтня 2020 року від [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій відповідач вказує, що не заперечує проти задоволення позову. 15 жовтня 2020 року від Органу опіки та піклування Житомирської міської ради до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. 16 жовтня 2020 року від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Встанослено, що [PERSON] і [PERSON] з 25.05.2002 по 31.10.2007 перебували у зареєстрованому шлюбі, під час проживання в якому у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про розірвання шлюбу та свідоцтва про народження (а.с.5,6). Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір`ю. На даний час у позивача з відповідачем виник спір щодо надання письмового дозволу на виїзд дитини за кордон. Шістнадцятирічна [PERSON] є ученицею 2-го класу Загальноосвітнього ліцею в м. Легниці Республіки Польщі, навчання якої закінчиться у 2022 році (а.с.8-9). Відповідач безпідставно чинить перешкоди у здійсненні заходів спрямованих на навчання дитини, добровільно не дає свою згоду на її виїзд за межі України і це перешкоджає неповнолітній [PERSON] продовжити навчання, яке є необхідною складовою для прискорювання процесу її розвитку й становлення як особистості, суб`єкта, забезпечення формування її духовності, світогляду, ціннісних орієнтацій і моральних принципів. Стаття 150 СК України зобов`язує батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Європейської Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої 27.02.1991, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як визначає ч.5 ст.313 ЦК України, фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача, в зв`язку з чим задовольняє позов.

Outcome: approved