overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

30.11.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19 липня 1996 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайському реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, за актовим записом № 131, мотивуючи свій позов тим, що життя з відповідачем не склалося, подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, в сім'ї постійно виникали сварки. Подружжя припинило шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, сім'я розпалась остаточно, подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважає неможливим. Від шлюбу подружжя не має дітей. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач до суду не з'явилась, хоча належним чином повідомлена про день, час та місце проведення судового засідання, причину неявки в судове засідання не повідомила, за таких обставин суд не має відомостей про причини її неявки, тому вважає потрібним відповідно до ст.224 ЦПК України, вирішувати справу шляхом ухвалення заочного рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи неявку у судове засідання повідомлених сторін, наявність заяви позивача про розгляд справи без його участі, суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сім'ї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-25 00:00:00

30.11.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 18.02.2004 року, виконавчим комітетом Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис №3. В обґрунтування позову зазначив, що разом з відповідачкою не проживають та не підтримують шлюбних відносин з зими 2015 року, тому що відповідачка покинула його і уїхала до іншого чоловіка, з яким створила іншу сімю. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], відносно яких вони обидва за рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 14.07.2016 року позбавлені батьківських прав. З цих підстав просить строк на примирення не надавати, оскільки наміру зберегти сімю не має. В судове засідання позивач не зявився, надавши суду заяву про підтримання позову та розгляду справи за його відсутність, в якій також зазначив, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України, через оголошення у газеті «Одеські вісті» від 04.03.2017 №15 /а.с.22/, проте до суду не зявилась, причини неявки суду не повідомила. Заперечень на позов не надходило. На підставі викладеного суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Відповідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом встановлено, що 18.02.2004 року виконавчим комітетом Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], актовий запис №3. Після реєстрації шлюбу дружина перейшла на прізвище чоловіка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І -ЖД №188161. /а.с.11/ Від шлюбу у подружжя народилися діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]/а.с.9-10/. Відповідно до рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 14.07.2016 року, [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно їхніх малолітніх дітей/а.с.12-13/. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи із позовної заяви суд вважає, що збереження між сторонами шлюбу не можливо, оскільки шлюбні відносини між ними припиненні з середини 2015 року, на теперішній час шлюб існує формально, тому його збереження суперечить інтересам обох сторін, у звязку з чим, позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

30.11.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача відносно дочки [PERSON], [INFO], так як він не виконує батьківських обовязків з її матеріального утримання та виховання. В обґрунтування позову приведені доводи про те, що відповідач тривалий час вихованням та матеріальним утриманням дочки не займається, її долею, умовами життя належним чином не цікавиться. Позивач у судовому засіданні позов підтримав. Відповідач повторно у судове засідання не прибув. Представник третьої особи вважає, що позов підлягає задоволенню. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], батьки якої 25.11.2011 року розірвали шлюб та мешкають окремо, а дитина проживає разом з матірю. Згідно ст.164 Сімейного України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Відповідач станом на 31.08.2016 року заборгував позивачу аліменти на утримання дочки на загальну суму 24994,66 грн, він ухиляється від виконання інших батьківських обовязків, не утримує дочку матеріально і не займається її вихованням. З рішення Виконавчого комітету Новозаводської районної у місті Чернігова ради №13 від 23.01.2017 року вбачається, що відповідача доцільно позбавити батьківських прав відносно дочки - [PERSON], [INFO], так як він самоусунувся від виконання батьківських обовязків. Викладені обставини дають суду підставу задовольнити позов щодо позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки він ухиляється від виховання та утримання неповнолітньої дитини, не цікавиться її навчанням, з нею постійно не спілкується, не проявляє відносно неї належної батьківської турботи, хоча має таку можливість з огляду на його вік, стан здоровя і позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати інтересам дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

30.11.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Аргументуючи заявлені вимоги, вказав, що перебуває з відповідачем в шлюбі, зареєстрованому 06 листопада 1982 року Добропільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом №332. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося по причині різних поглядів на сімейне життя, мешкають окремо. Майнового спору не має. Позивач до судового засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що на позові наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи в порядку ст.224 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не зявилась, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду від відповідача не надходило. Відповідно до ч.1\~ст.224 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, відповідно до\~ст..224 ЦПК України\~дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечував. Суд, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] - перебувають у шлюбі, який зареєстрований 06 листопада 1982 року Добропільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом №332 (а.с.4). Проголошена ст.51 Конституції України охорона сімї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України, суд зясував фактичні взаємини подружжя, які фактично припинили шлюбні відносини, втратили почуття любові та поваги один до одного. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам як позивача, так і відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

30.11.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору у розмірі 12578,48 грн, мотивуючи вимоги тим, що 17.02.2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит в розмірі 8000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов кредитного договору позичальник зобовязувався повернути кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 30% річних протягом терміну дії картки. Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У судове засідання представник позивача не прибув, у поданій заяві просить суд розглянути справу у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не прибула без поважних причин. Дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що 17.02.2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит у розмірі 8000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов кредитного договору позичальник зобовязувався повернути кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 30% річних протягом терміну дії картки. Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 13.11.2016 року виникла заборгованість на загальну суму 12578,48 грн, яка включає заборгованість по тілу кредиту 4538,80 грн, несплачені проценти 1921,52 грн, пеня - 1000 грн, штрафні санкції 1075,17 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). З відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг за кредитним договором у розмірі 12578,48 грн, так як зобовязання не виконується відповідачем належним чином. Судові витрати по справі, які поніс позивач із сплати судового збору, необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

30.11.2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. 19.01.2017 року у судовому засіданні за клопотанням відповідача судом надано шестимісячний строк на примирення. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 14 травня 2004 року, від якого мають сина [PERSON],[INFO]. Сторони подружніх відносин не підтримують, позивачка відновляти їх не має наміру, оскільки між ними\~відсутнє взаєморозуміння та спільні інтереси, утрачені первісні почуття. Вжиті судом заходи щодо примирення подружжя результату не дали. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

30.11.2016 року позивач звернувся з указаним позовом до відповідача, указав, що відповідач мешкає за адресою [ADDRESS] послуги за теплопостачання сплачує не своєчасно, має заборгованість за надані послуги з 01.05.2010 року по 01.08.2016 року 30 142,99 гривень. Добровільно сплатити зазначений борг відповідач відмовився, просив стягнути з відповідача указану заборгованість за надані комунальні послуги та за судові витрати. Представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи його було повідомлено належним чином. Дослідив письмові матеріали справи суд встановив наступні обставини: Відповідач мешкає у зазначеній квартирі, що свідчить про сформовані між сторонами відношеннях , зв'язна з наданням і одержанням комунальних послуг у процесі експлуатації житлового фонду, вказана заборгованість підтверджується наданою довідкою позивача , зазначену суму і слід стягнути з відповідача на користь позивача , так як відповідно ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги стягується крім квартплати по затверджених тарифах і повинна вноситися власниками житла вчасно . Не виконання відповідачем цього зобов'язання спричинило порушення прав позивача на одержання плати за надані комунальні послуги і тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

30.11.2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Вимоги обґрунтовувала тим, що 31 жовтня 1987 року вона уклала шлюб із відповідачем. Від спільного шлюбу неповнолітніх дітей не мають, але відповідач не бажає розірвати шлюб у відділі РАЦС. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне житгя та обов'язки. У звязку із чим в сімї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегги сімю немає. Крім того, шлюбні відносини були припиненні з грудня 2011 року, з того часу позивач та відповідач мешкають окремо, спільного господарства не ведуть. За таких обставин позивачка вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. На примирення не згодна і тому вважає, що необхідно розірвати шлюб, тому просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилася, просила справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, поросила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідрмив. Суд, вислухавши сторони, дослідивши докази надані сторонами, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач зареєстрували шлюб 31.10.1987 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 31.10.1987 року зроблено відповідний актовий запис № 31, що підтверджується відповідним свідоцтвом про одруження (а.с. 3). При вирішенні спору суд виходить з наступного. В силу ч. 1 ст.\~21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст.\~24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст.\~110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст.\~112 СК\~України визначає, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, вбачається з матеріалів справи та підтверджується поясненнями сторін, що шлюбні відносин сторони припинили, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, належних заходів щодо збереження шлюбу та примирення сторони не вчиняли. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, тому примирення між сторонами не можливе. Тому, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, примушення якого до шлюбу законом не допускається,\~\~тому позов слід задовольнити. На підставі ст.. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

30.11.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 23 вересня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. В період шлюбу у них народилася дочка - [PERSON], [INFO]. При неодноразовому зверненні в усній формі до відповідача з проханням матеріально підтримувати дочку, сплачуючи аліменти, так як вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, відповідач на звернення позивачки не реагує, та ніякої матеріальної допомоги не надає. Відповідач працездатний та має можливість утримувати дочку, в звязку з цим позивачки вважає, що вона має право на отримання щомісячно від відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів на утримання спільної дочки, на підставі зазначеного просить позов задовольнити в повному обсязі. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, відповідно до якої просила позов задовольнити в повному обсязі, з підстав вказаних у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, у звязку з чим судом здійснено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого\~\~інтересу,\~\~який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як зазначено в ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.\~\~ В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач зареєстрували шлюб 23.09.2011 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 23.11.2011 року зроблено відповідний актовий запис № 112, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 7). 23.09.2011 року у сторін народилась донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 365414 від 12.11.2011 року (а.с. 8). Сторони проживають окремо, що підтверджується довідкою з місця проживання, згідно якої позивач проживає за адресою [INFO] (а.с. 9). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати\~\~дитину\~\~до\~\~досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], відповідач працездатний, інших утриманців не має, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання дітей на користь позивачки з моменту подачі позовної заяви. З відповідача також підлягає стягненню у відповідності до\~ст. 88 ЦПК України\~судовий збір в сумі 640 гр. 00 коп. на користь держави. На підставі ст.ст. 180, 181, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

30.11.2016 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], 2003 року народження, в розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову послалася на розірвання шлюбу з відповідачем та на ненадання ним матеріальної допомоги на утримання сина. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні; відповідач визнав позов частково і повідомив про свою згоду виплачувати аліменти в розмірі 600-700 грн. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в шлюбі, який розірвано заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.04.2014 року, при цьому мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як випливає з пояснень позивача, сторони припинили сімейні відносини і проживають окремо. Дитина залишилася проживати з позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач, як батько дитини, матеріальної допомоги на утримання сина позивачу не надає. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - Кодекс) батьки зобов'язані утримувати своїх дітей. В силу положень статті 181 Кодексу способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За приписом статті 184 Кодексу суд визначає аліменти в твердій грошовій сумі лише в разі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину якого одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. В зв'язку з тим, що відповідач працює в комунальному підприємстві «Чернігівводоканал» і має постійний заробіток, що підтверджується довідкою підприємства, відсутні правові підстави для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. За таких обставин, аліменти слід стягнути в частці від заробітку відповідача. Згідно із статтею 182 Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною першою статті 191 Кодексу встановлено, що аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. Враховуючи викладене та матеріальний стан сторін суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на користь позивача в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, пред'явлений позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial