Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

30 червня 2016 року (за поштовим штемпелем) уповноважений представник позивача [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 10.09.2013 позивач здійснила Пропозицію АТ «[PERSON] ренесанс капітал» та ПрАТ «АСКА-ЖИТТЯ», від імені якого на підставі Агентського договору діє банк на умовах, зазначених в цій Пропозиції, та уклала Договір про надання споживчого кредиту, який складається із Умов кредитування, Умов договору карткового рахунку та [PERSON] страхування\~ (Оферта) за № GP-5050413 (далі Договір), відповідно до умов якого позивач отримала кредит в розмірі 12160 грн, з яких, 10000,00 грн - на споживчі цілі,\~ 2160 грн - на оплату договору страхування зі сплатою 15% річних за користування кредитом. Вважає, що при оформленні [PERSON] було порушено права позивача як споживача через невиконання імперативних вимог закону щодо надання повної, своєчасної та достовірної інформації про послугу, що є предметом [PERSON]. Зокрема зміст [PERSON] викладено дрібним шрифтом, позивач була обмежена в часі з його ознайомленням, представник банку детально не розяснив умови [PERSON]. Натомість позивач як позичальник була позбавлена фактичної можливості вносити зміни до змісту [PERSON] та була змушена погодитись лише із запропонованими умовами. Крім того, п. 2.4 Умов кредиту встановлено комісію за обслуговування кредиту, що не відповідає положенням Закону України «Про захист прав споживачів» та порушує її права, та у п. 9.5 Розділу 2 Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків передбачено розгляд спору між сторонами [PERSON] в третейському суді всупереч чинному законодавству, тому просить визнати недійсним спірний Договір та на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнити позивача від сплати судового збору. У своїх письмових запереченнях проти позову уповноважений представник відповідача посилається на те, що зміст [PERSON] становлять умови, визначені на розсуд сторін, та погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до чинного законодавства. Позивачу була надана необхідна переддоговірна інформація, передбачена ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», при укладенні [PERSON] сторони дійшли взаємної згоди щодо всіх істотних його умов. Позивач була ознайомлена зі змістом [PERSON], про що свідчить її підпис у ньому та в подальшому вчинила дії, спрямовані на його виконання. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 6-1341цс15. Позивач не зверталася до відповідача щодо надання додаткової інформації або розяснення певних положень [PERSON], не скористалась правом на відкликання згоди на укладення [PERSON]. Передбачене [PERSON] третейське застереження само по собі жодним чином не порушує прав позивача і не може бути підставою для визнання [PERSON] недійсним. Третя особа у своїх письмових поясненнях посилається на те, що твердження позивача щодо добровільного страхування у конкретного страховика не може бути обов»язковою передумовою при реалізації інших правовідносин, є хибним та недоведеним. Перед укладенням [PERSON] страхування позивач була попереджена про те, що укладення [PERSON] страхування із Страховиком не є обовязковою умовою отримання споживчого кредиту у банку. Позивач підтвердила, що цей продукт було обрано нею за власною ініціативою з числа кредитних продуктів, що пропонуються банком п.п. «в» ч. 4 Пропозиції укласти [PERSON] (оферта), частиною 4 якої є Договір страхування, та не відмовилась від запропонованих умов, тому просить відмовити позивачу у задоволенні позову. В судове засідання особи, які беруть участь у справі, повторно не зявилися, про час і місце судового розгляду були оповіщені у встановленому порядку, їхні представники направили суду заяви з клопотанням про розгляд справи за їхньої відсутності, представник позивача позов підтримує повністю, представник відповідача позов не визнає повністю. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~ Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що 10.09.2013 [PERSON] здійснила Пропозицію АТ «[PERSON] ренесанс капітал» (унаслідок реорганізації шляхом приєднання ПАТ «[PERSON] ренесанс капітал» правонаступником усього майна, майнових прав та обовязків є ПАТ «Перший\~ Український [PERSON]» (а.с.83 витяг із передавального акта)) та ПрАТ «АСКА-ЖИТТЯ», від імені якого на підставі Агентського договору діє банк на умовах, зазначених в цій Пропозиції, та уклала Договір про надання споживчого кредиту, який складається із Умов кредитування, Умов договору карткового рахунку та [PERSON] страхування\~ (Оферта) за № GP-5050413, відповідно до умов якого позивач отримала кредит в розмірі 12160 грн, з яких, 10000,00 грн - на споживчі цілі,\~ 2160 грн - на оплату договору страхування зі сплатою 15% річних за користування кредитом. Кінцевим терміном повернення кредиту є 20.04.2016. Кредит надавався на умовах повернення, строковості, платності (а.с.82 копія Пропозиції). У п. 2.4 [PERSON] встановлено комісію за обслуговування кредиту банком у розмірі 1,82 % щомісячно, що складає 221,31 грн. Розмір комісії за обслуговування кредиту відноситься до орієнтовної сукупної вартості кредиту, зокрема, супутніх послуг. Відповідно до колонки 5.1 Таблиці «Визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки» Додатку до Правил комісія за обслуговування кредитної заборгованості прямо передбачена його додатком та відноситься до платежів за надані супутні послуги, що сплачуються на користь банку і є послугою банку, за яку відповідач має право отримувати винагороду. Відповідач лише встановив комісію, яка чітко передбачена чинним законодавством України, а платежі, які передбачені в п. 3.6 Правил, не відноситься до комісії за обслуговування кредитної заборгованості (а.с.80-81). За правилами ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. У ч.ч. 1, 3 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Оскільки відповідно до умов [PERSON] від 10 вересня 2013 року банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до вимог ст. ст. 626628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 9.5 Розділу ІІ Загальних умов кредитування, відкриття та ведення рахунків, затверджених протоколом правління АТ «[PERSON] ренесанс капітал» від 15.08.2013 № 76 сторони внесли до [PERSON] застереження, яке є третейською угодою в розумінні статті 12 Закону України «Про третейські суди», зокрема про те, що судовий захист прав і законних інтересів, які мають сторони у звязку з цим [PERSON], у тому числі розгляд та вирішення спорів, які виникають при виконанні [PERSON]оговору, підлягають розгляду у постійно\~діючому\~Третейському суді при Асоціації українських банків згідно з регламентом третейського суду. Відповідно до статті 17 ЦПК України сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом. Згідно із пунктом 14 частини першої статті\~6 Закону України «Про третейські суди» (частину першу статті 6 цього Закону доповнено пунктом 14 згідно із\~Законом від 03 лютого 2011 року\~№ 2983-VI) третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково, так як в судовому засіданні доведено, що в порушення вимог п. 14 ч. 1 статті\~6 Закону України «Про третейські суди» (в редакції від 03 лютого 2011 року) сторони внесли до [PERSON] застереження, яке є третейською угодою. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Із відповідача в дохід держави підлягає стягненю судовий збір. У задоволенні решти позовних вимог вбачається за необхідне відмовити з наступних підстав. Представник позивача посилається на те, що при оформленні договору [PERSON] була позбавлена фактичної можливості вносити зміни до змісту [PERSON] і при його укладенні мала можливість погодитись лише на ті умови, які були запропоновані їй банком. Крім того, працівником банку їй не було надано інформацію про істотні умови кредиту, а отже відповідачем було допущено порушення її прав як споживача через невиконання імперативних вимог закону щодо надання повної, своєчасної та достовірної інформації про послугу, що є предметом договору, також цей правочин не відповідає положенням ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», що виразилося у ненаданні [PERSON] відповідачем у повному обсязі інформації про умови кредитування. Однак такі доводи спростовуються дослідженими судом доказами та чинним законодавством. В частині 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством. Умови укладеного між [PERSON] та відповідачем [PERSON] були погоджені сторонами у встановленому законом порядку і позичальник проти них не заперечувала, що підтверджується її підписом в Пропозиції укласти договори (оферта) та в [PERSON], де позивач поставила свій підпис та зазначила, що «кредитний договір складається з двоє невідємних частин, а саме, цих Умов [PERSON] про надання споживчих кредитів та Пропозиції (Оферти) позичальника щодо укладення кредиту, підписанням цього [PERSON] вона підтвердила, що ознайомлена з умовами кредитування, зокрема щодо можливої суми кредиту, строку, на який кредит може бути одержаний, мети, для якої кредит може бути використаний, варіанти повернення, включаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги, можливість та умови дострокового повернення кредиту, форми та види його забезпечення тощо та [PERSON] було передано один із оригіналів цього [PERSON]. Таким чином, зазначені обставини свідчать про те, що Договір є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст. 3 ЦК України. Зокрема у [PERSON] від 10.09.2013 передбачені всі істотні умови такого виду договорів відповідно до вимог законодавства. У ньому зазначена сума кредиту, дата видачі кредиту, річна відсоткова ставка, умови повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, тощо. Позичальник була ознайомлена з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним. Виконання банком зазначених умов підтверджено позивачкою, яка особисто підписала Договір, чим засвідчила свою згоду з його умовами. Згідно з підписаним [PERSON] [PERSON] від 10.09.2013 позичальнику було надано інформацію про умови кредитування та ці відомості є повні, вичерпні та зрозумілі для позичальника. Крім того, 10 вересня 2013 року, в день підписання [PERSON] [PERSON] отримала його примірник, що надавало їй додаткову можливість детально вивчити його умови і в разі необхідності звернутися за правовою допомогою до спеціалістів та у випадку незгоди з умовами [PERSON] відмовитися від надання їй фінансової послуги. \~ На підставі викладеного,

Outcome: partial