Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

31.08.2020 року позивач [PERSON] звернулася із позовом до Хотинського районного суду Чернівецької області до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на проживання та користування житловим будинком, в якій просить визнати [PERSON] такою, що втратила право проживання та користування житловим будинком з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , власником якого є вона, та стягнути з відповідача на її користь судовий збір. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона являється власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . У даному будинку зареєстрована її донька [PERSON] , як член її сім`ї, однак вона не проживає у вказаному будинку більше року, а саме з 2016 року. На даний час її речей в будинку немає, окрім того відповідач в порушення вимог ч. 3 ст. 64 ЖК України не виконувала жодних обов`язків з утримання житлового будинку, проведення поточного ремонту та сплати комунальних платежів. Вказує, що факт реєстрації відповідача за її адресою створює для неї певні незручності, оскільки у випадку продажу будинку у неї ніхто не захоче його придбати з будь-якими обтяженнями. Крім того, зазначає, що їй додому приходять листи - претензії з фінансових установ, згідно яких розшукують відповідача [PERSON] за її адресою, що створює для неї постійні незручності. Крім того, восени 2020 року вона має намір оформити державну субсидію на комунальні послуги, та при її оформленні необхідно подати довідку органу місцевого самоврядування про зареєстрованих осіб в її будинку та представити довідки про її доходи, в протилежному разі у наданні субсидії їй буде відмовлено. Тому, вказує, що реєстрація відповідача за місцем проживання в її будинку створює перешкоди у отриманні державної допомоги на комунальні послуги. Підтримуючи вищевикладене просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав, просив їх задовольнити. Проти викладеного у відзиві заперечував, оскільки відповідач більше року не проживає за адресою місця реєстрації, від клопотань про виклик свідків в судовому засіданні відмовився. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що між нею та матір`ю були постійно сварки, конфлікти, побої, тому вона і не проживає за місцем реєстрації. Визнала в судовому засіданні, що вона не проживала за адресою реєстрації, проте не з її вини, а в цьому році приїжджала додому, хотіла забрати речі, проте мати її не впустила в будинок. Також вказала, що мати у 2018 році їй повідомила, що не впустить більше її та дітей до будинку, оскільки зробила ремонт, та не хоче щоб його пошкодили. Відзив на позовну заяву підтримала, просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні визнав, що відповідач [PERSON] не проживала за адресою реєстрації, проте не зі своєї волі, а з поважних причин, та у зв`язку з чим вимушена проживати зі своїми дітьми в іншому будинку. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, її представника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом серії НАТ 659621 від 04 лютого 2016 року (а.с.8), та інформаційною довідкою № 52668940 від 04.02.2016 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно (а.с.7). Згідно довідки № 3030 від 26.08.2020 року про склад сім`ї [PERSON] , в [ADDRESS] , до складу сім`ї входять: власник майна [PERSON] , [INFO] , [PERSON] донька, [INFO] , [PERSON] онука, [INFO] , онук [PERSON] , [INFO] , усього 4 осіб (а.с.10). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] , в [ADDRESS] встановлено, що донька [PERSON] , 1994 року народження, внучка [PERSON] , 2010 року народження, внук [PERSON] , 2015 року народження зареєстровані за даною адресою, проте з 2016 року не проживають, а проживають фактично за адресою: [ADDRESS] . Додаткова інформація в акті, у зв`язку з тим, що донька проживає за іншою адресою з 2016 року, мати не в змозі оформити жодні необхідні документи (а.с.9). Також, як встановлено судом, матеріали справи містять вимоги фінансових організацій, адресованих відповідачу [PERSON] з приводу повернення заборгованості (а.с.11-13), які адресовані по місцю реєстрації відповідача в справі. В матеріалах справи містяться висновки поліції з приводу звернень [PERSON] щодо вчинення неправомірних дій [PERSON] відносно себе, та на які відповідач посилається як на факти, які перешкоджали останній проживати в житловому будинку за місцем реєстрації, проте як вбачається із вказаних висновків Хотинського відділення поліції Кельменецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області, перевірку по всіх фактах проведено і надалі припинено, що і спростовує доводи відповідача. При цьому, матеріали справи не містять доказів поважності не проживання відповідача [PERSON] , з початку виникнення конфліктів, як на те вказала відповідач в судовому засіданні та її представник, а саме з 2017 року та до дня подачі позову до суду. Крім того, відповідач [PERSON] на запитання головуючого в справі, суду пояснила, що вона не зверталась із позовом до суду про вселення, чи до правоохоронних органів з приводу проживання в житловому будинку за місцем реєстрації. Таким, чином, підсумовуючи вищевикладене, а також враховуючи той факт, що відповідач більше одного року не проживає за вказаною адресою, доказів поважності не проживання протягом більше одного року до дня подачі позову до суду не надано, і матеріали справи таких не містять, тому позовні вимоги позивача слід задовольнити в повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Також, у відповідності до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема пред`явивши вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при пред`явленні позову до суду. На підставі викладеного, та

Outcome: approved