Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~29 вересня 2015 року в суд звернулося публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі по тексту ПАТ КБ «Приватбанк») з позовом до [PERSON] з вимогою стягнути з відповідача заборгованість в загальній сумі 156154 (сто п`ятдесят шість тисяч сто п`ятдесят чотири) грн. 86 коп. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що відповідно до укладеного договору №ABL1RX04720027 від 13 грудня 2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 10800(десять тисяч вісімсот) грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно з доводами позивача відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис [PERSON] у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Проте у порушення ст.ст.526, 527, 530, 1054 ЦК України та умов договору відповідач не виконав належним чином зобов`язання за вказаним договором, внаслідок чого станом на 15 вересня 2015 року виникла заборгованість на загальну суму 189115 (сто вісімдесят дев`ять тисяч сто п`ятнадцять) грн. 38 коп., яка складається, з наступного: заборгованості за кредитом в сумі 10771 (десять тисяч сімсот сімдесят одна) грн. 24 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 1271 (одна тисяча двісті сімдесят одна) грн. 70 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 1944 (одна тисяча дев`ятсот сорок чотири) грн., пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором в сумі 175128 (сто сімдесят п`ять тисяч сто двадцять вісім) грн. 44 коп. В обгрунтування заявлених вимог у позовній заяві ПАТ КБ «Приватбанк» зазначило, що від цієї суми віднімається сума у розмірі 40872 (сорок тисяч вісімсот сімдесят дві) грн. 66 коп., яка була задоволена рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 29 липня 2013 року та судовим наказом Кузнецовського міського суду Рівненської обоасті від 04 вересня 2008 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк», і різниця становить 148242 (сто сорок вісім тисяч двісті сорок дві) грн. 72 коп. Окрім цього, заборгованість складається ще з штрафу (фіксована частина) в сумі 500 (п`ятсот) грн. і штрафу (процентна складова) в сумі 7412 (сім тисяч чотириста дванадцять) грн. 14 коп. За таких обставин, ПАТ КБ «Приватбанк» вважає, що в його користь з [PERSON] слід стягнути заборгованість за кредитним договором №ABL1RX04720027 від 13 грудня 2007 року в сумі 156154 (сто п`ятдесят шість тисяч сто п`ятдесят чотири) грн. 86 коп. У судове засідання представник позивача та відповідач не з`явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені судом про час, дату і місце розгляду справи. 19 жовтня 2015 року від відповідача [PERSON] до суду надійшла письмова заява про застосування спеціальної позовної давності в один рік, встановленої ч.2 ст.258 ЦК України, щодо стягнення неустойки (пені та штрафу) за кредитним договором №ABL1RX04720027 від 13 грудня 2007 року. При цьому відповідач також покликався на ст.266 ЦК України, згідно з якою зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Вважає, що за таких обставин, включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної суми, не грунтуються на вимогах закону. [PERSON] зазначив, що аналогічні висновки містяться в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 вересня 2011 року та від 07 листопада 2012 року та відповідають правовій позиції Верховного Суду України у справі 6-116цс13. Отже, аналіз норм ст.266, ч.2 ст.258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Згідно з доводами відповідача ч.1 ст.259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Позивачем не надано належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що при підписанні сторонами кредитного договору діяли умови надання споживчого кредиту в редакції, що передбачає збільшення строку позовної давності на підставі ст.259 ЦК України, як це передбачено п.5.5 умов, що додані до вимог про стягнення неустойки. Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка» (Стандарт) не є складовою частиною укладеного між сторонами договору. [PERSON] зазначив, що вони ним не підписувалися, а тому відсутні докази укладення сторонами договору щодо збільшення позовної давності до вимог про стягнення неустойки. Вказану правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 11 лютого 2015 року в справі 6-240цс14. Також відповідач вказав про ухвалення Кузнецовським міським судом Рівненської області 29 липня 2013 року рішення в справі №565/1176/13-ц (суддя Зейкан І.Ю.), яким було задоволено позовні вимоги банку та стягнуто з нього неповернутого кредиту у сумі 10771 (десять тисяч сімсот сімдесят одна) грн. 24 коп., процентів за користування кредитом в сумі 1271 (одна тисяча двісті сімдесят одна) грн. 70 коп., заборгованості по щомісячній винагороді за надання фінансового інструменту у сумі 1944 (одна тисяча дев`ятсот сорок чотири) грн., а також неустойки у визнаному судом обгрунтованим розмірі 13986 (тринадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят шість) грн. 94 коп. На думку [PERSON] , вказане рішення має преюдиційне значення для справи, яка наразі розглядається, зокрема висновок про те, що заявлена позивачем сума неустойки в розмірі 117326 (сто сімнадцять тисяч триста двадцять шість) грн. 10 коп. значно перевищує розмір збитків у сумі 13986 (тринадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят шість) грн. 94 коп. (10771 (десять тисяч сімсот сімдесят одна) грн. 24 коп. + 1271 (одна тисяча двісті сімдесят одна) грн. 70 коп. + 1944 (одна тисяча дев`ятсот сорок чотири) грн., завданих позивачу неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору. При цьому суд врахував також цільове призначення кредиту, а саме відсутність у відповідача мети використати його для будь-якої діяльності, пов`язаної з одержанням прибутків. На переконання відповідача, оскільки судом вже розглядалася справа між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, в тому числі щодо стягнення пені та штрафів, період обрахунку яких співпадає із заявленим у даній справі, та приймалося судове рішення щодо цих позовних вимог, то стосовно вказаних позовних вимог суду слід прийняти відповідне процесуальне рішення відповідно до вимог ЦПК України. 17 грудня 2015 року в суд надійшов лист представника ПАТ КБ «Приватбанк» Кучмии Д.В. від 14 грудня 2015 року про розгляд справи без його участі. Зміст вказаного листа свідчить, що представник позивача повністю підтримує позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк», заявлені до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Мотрич Є.Р. повністю не визнав позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та просив відмовити в їх задоволенні. Згідно з доводами представника відповідача заборгованість за кредитним договором №ABL1RX04720027 від 13 грудня 2007 року порахована позивачем способом віднімання від загальної суми в розмірі 189115 (сто вісімдесят дев`ять тисяч сто п`ятнадцять) грн. 38 коп. задоволеної суми позовних вимог про стягнення заборгованості за цим кредитним договором наказом Кузнецовського міського суду Рівненської області від 04 вересня 2008 року та рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 29 липня 2013 року, ухвалених між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Окрім заборгованості за кредитом, заборгованості за процентами за користування кредитом, заборгованості по комісії за користування кредитом, пені і штрафів, нарахованих станом на 10 червня 2013 року, які були предметом судового розгляду згідно з рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 29 липня 2013 року, позивач донарахував ще пеню після 10 червня 2013 року. Адвокат Мотрич Є.Р. вважає безпідставними вказані позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором з мотивів непідписання відповідачем умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та спливу позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, що згідно з ч.4 ст.257 ЦК України є окремою підставою для відмови в позові. \~ \~ \~ \~З`ясувавши доводи сторін, заслухавши пояснення представника відповідача, суд дослідив і оцінив в сукупності письмові докази, наявні в матеріалах справи, та прийшов до висновку, що в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно відмовити за безпідставністю заявлених вимог. Судовим наказом Кузнецовського міського суду Рівненської області від 04 вересня 2008 року у цивільній справі №2-н-315/08 на підставі ст.1054 ЦК України стягнуто з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» 12898 (дванадцять тисяч вісімсот дев`яносто вісім) грн. 78 коп. Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 29 липня 2013 року, ухваленим у цивільній справі №565/1176/13-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості по договору кредиту, яке набрало законної сили 09 серпня 2013 року, вказаний позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково: стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 27973 (двадцять сім тисяч дев`ятсот сімдесят три) грн. 88 коп. заборгованості за договором кредиту №ABL1RX04720027 від 13 грудня 2007 року, а саме: неповернутого кредиту у сумі 10771 (десять тисяч сімсот сімдесят одна) грн. 24 коп., процентів за користування кредитом в сумі 1271 (одна тисяча двісті сімдесят одна) грн. 70 коп., заборгованості по щомісячній винагороді за надання фінансового інструменту у сумі 1944 (одна тисяча дев`ятсот сорок чотири) грн., а також неустойки у визнаному судом обгрунтованим розмірі 13986 (тринадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят шість) грн. 94 коп. Зміст зазначеного рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 29 липня 2013 року у цивільній справі №565/1176/13-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості по договору кредиту свідчить, що предметом позову та судового розгляду було стягнення заборгованості за кредитним договором №ABL1RX04720027 від 13 грудня 2007 року, обчисленої станом на 10 червня 2013 року в загальному розмірі 138378 (сто тридцять вісім тисяч триста сімдесят вісім) грн. 69 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 10771 (десять тисяч сімсот сімдесят одна) грн. 24 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 1271 (одна тисяча двісті сімдесят одна) грн. 70 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 1944 (одна тисяча дев`ятсот сорок чотири) грн., пені в сумі 117326 (сто сімнадцять тисяч триста двадцять шість) грн. 10 коп., а також штрафу (фіксованої частини) в сумі 500 (п`ятсот) грн. і штрафу (процентної складової) в сумі 6565 (шість тисяч п`ятсот шістдесят п`ять) грн. 65 коп. У зв`язку з цим на підставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 грудня 2015 року закрито провадження у даній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором №ABL1RX04720027 від 13 грудня 2007 року, обчисленої станом на 10 червня 2013 року в загальному розмірі 151277 (сто п`ятдесят одна тисяча двісті сімдесят сім) гривень 47 копійок, в тому числі: заборгованості за кредитним договором в сумі 12898 (дванадцять тисяч вісімсот дев`яносто вісім) грн. 78 коп., заборгованості за кредитом в сумі 10771 (десять тисяч сімсот сімдесят одна) грн. 24 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 1271 (одна тисяча двісті сімдесят одна) грн. 70 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 1944 (одна тисяча дев`ятсот сорок чотири) грн., пені в сумі 117326 (сто сімнадцять тисяч триста двадцять шість) грн. 10 коп., штрафу (фіксованої частини) в сумі 500 (п`ятсот) грн. і штрафу (процентної складової) в сумі 6565 (шість тисяч п`ятсот шістдесят п`ять) грн. 65 коп. \~ \~ \~ \~Таким чином, невирішеним є спір між ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] в іншій частині заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором №ABL1RX04720027 від 13 грудня 2007 року, обчисленої з 11 червня 2013 року до 15 вересня 2015 року, в загальному розмірі 58648 (п`ятдесят вісім тисяч шістсот сорок вісім) грн. 83 коп., а саме: пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором в сумі 57802 (п`ятдесят сім тисяч вісімсот дві) грн. 34 коп. (175128 (сто сімдесят п`ять тисяч сто двадцять вісім) грн. 44 коп. 117326 (сто сімнадцять тисяч триста двадцять шість) грн. 10 коп.) та штрафу (процентна складова) в сумі 846 (вісімсот сорок шість) грн. 49 коп. (7412 (сім тисяч чотириста дванадцять) грн. 14 коп. 6565 (шість тисяч п`ятсот шістдесят п`ять) грн. 65 коп.). Проте підстави для стягнення вказаних коштів із [PERSON] в користь ПАТ КБ «Приватбанк» відсутні. \~ \~ \~ \~Такий висновок суду ґрунтується на наступних встановлених по справі обставинах. \~ \~ \~ \~У заяві позичальника №ABL1RX04720027 від 13 грудня 2007 року, підписаній [PERSON] , зазначено, що банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 10800 (десять тисяч вісімсот) грн. на строк 24 місяці з 13 грудня 2007 року до 13 грудня 2009 року включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 129 (сто двадцять дев`ять) грн. 60 коп. та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1800 (одна тисяча вісімсот) грн. в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в заяві та умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «25» по «30» число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 638 (шістсот тридцять вісім) грн. 83 коп. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з умовами. Для виконання зобов`язань банк відкриває позичальнику рахунок № [NUMBER] для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та ін.платежам. Позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до заяви та умов. При порушенні позичальником зобов`язань із погашення кредиту позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначений у п.5.1 умов за кожний день прострочки. Відсоткова ставка за кредитом може змінюватися в залежності від змін облікової ставки НБУ чи в інших випадках відповідно до п.3.3 умов. Позичальник доручає банку без додаткового узгодження перерахувати кредитні кошти в день надання кредиту: в сумі 9000 (дев`ять тисяч) грн. на поточний рахунок № [NUMBER] в Рівненська ф-я ЗАТ КБ «Приватбанк», МФО 333391, ЗКПО 3161123356 з призначенням платежу «Перерахування коштів згідно з рахунком-фактурою №000047 від 13 грудня 2007 року у т.ч. ПДВ 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн.» в сумі 1800 (одна тисяча вісімсот) грн. на поточний рахунок № [NUMBER] в А-Банк, МФО, ЗКПО з призначенням платежу «Сплата одноразової винагороди за надання фінансового інструменту за кредитним договором №ABL1RX04720027 від 13 грудня 2007 року». Комісія за проведення розрахунків по списанню та/або зарахуванню коштів, внесених готівковим/безготівковим шляхом на рахунки, зазначені кредитно-заставним договором становить 0% від суми виданого кредиту. \~ \~ \~ \~У цій заяві позичальника №ABL1RX04720027 від 13 грудня 2007 року також вказано, що [PERSON] ознайомився та згодний із умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), які були надані йому у письмовій формі. Своїм підписом він підтверджує факт про надану йому повну інформацію про умови кредитування в Приватбанку (а також його місцезнаходження). Він згоден, що ця заява разом із запропонованими Приватбанком умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір. Він підтверджує, що вся надана інформація достовірна. Зобов`язується про всі зміни повідомляти банк не пізніше 15 днів від моменту їх виникнення. \~ \~ \~ \~Однак, вказана заява позичальника №ABL1RX04720027 від 13 грудня 2007 року, підписана [PERSON] , не містить конкретних умов кредитування щодо сплати позичальником пені в разі порушення позичальником зобов`язань із погашення кредиту та штрафу (процентної складової). Розміри вказаних платежів у заяві позичальника №ABL1RX04720027 від 13 грудня 2007 року не передбачені. При вирішенні даного спору сторін суд також врахував, що в обґрунтування заявлених до [PERSON] вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором не додано тарифів, на які є покликання в заяві позичальника №ABL1RX04720027 від 13 грудня 2007 року, як на складову частину кредитно-заставного договору. Надані суду позивачем умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) не підписані відповідачем [PERSON] . Факт отримання [PERSON] 13 грудня 2007 року умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) заперечується відповідачем та його представником. Доказів протилежного ПАТ КБ «Приватбанк» суду не надано. Отже, сторони не досягли домовленості щодо розміру пені і штрафу (процентної складової) та порядку їх нарахування і сплати. Такі види платежів позичальника у користь ЗАТ КБ «Приватбанк» (нині ПАТ КБ «Приватбанк») договором не встановлені. \~ \~ \~ \~Дані, які б свідчили, що станом на 13 грудня 2007 року діяли саме ці умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), що додані до позовної заяви ПАТ КБ «Приватбанк» відсутні. За таких обставин, надані позивачем умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) не можуть бути покладені в основу рішення суду як підстави для стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №ABL1RX04720027 від 13 грудня 2007 року, обчисленої з 11 червня 2013 року до 15 вересня 2015 року, в загальному розмірі 58648 (п`ятдесят вісім тисяч шістсот сорок вісім) грн. 83 коп., а саме: пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором в сумі 57802 (п`ятдесят сім тисяч вісімсот дві) грн. 34 коп. та штрафу (процентної складової) в сумі 846 (вісімсот сорок шість) грн. 49 коп. У розрахунку заборгованості за договором №ABL1RX04720027 від 13 грудня 2007 року, укладеним між Приватбанком та клієнтом [PERSON] , станом на 15 вересня 2015 року зазначено, що обчислена позивачем за період часу з 25 лютого 2008 року до 15 вересня 2015 року загальна сума нарахованої пені складає 175128 (сто сімдесят п`ять тисяч сто двадцять вісім) грн. 44 коп., штраф (відсоток від суми) становить 7412 (сім тисяч чотириста дванадцять) грн. 14 коп. Проте, вказаний розрахунок заборгованості за договором №ABL1RX04720027 від 13 грудня 2007 року, укладеним між Приватбанком та клієнтом [PERSON] , станом на 15 вересня 2015 року є безпідставним, так як не підтверджується умовами письмового договору. Окрім цього, доданий ПАТ КБ «Приватбанк» до позовної заяви розрахунок заборгованості за договором №ABL1RX04720027 від 13 грудня 2007 року, укладеним між Приватбанком та клієнтом [PERSON] , станом на 15 вересня 2015 року, як видно з його змісту, є необґрунтованим, оскільки не містить встановлених розмірів пені за один день прострочки та штрафу (процентної складової) і порядку їх обчислення. Висновок суду про безпідставність позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] ґрунтується на наступних нормах цивільного права. Частинами 1, 2 ст.207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Обов`язковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін. Відповідно до cт.547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. \~ \~ \~ \~Частиною 1 ст.548 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. \~ \~ \~ \~Згідно з ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. \~ \~ \~ \~Частинами 1, 2 ст.551 ЦК України установлено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 638 ЦК України установлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з вимогами, передбаченими ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Пунктом 1 ч.2 ст.258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно з ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. \~ \~ \~ \~Статтею 266\~ЦК України\~визначено,\~що зі\~спливом позовної\~давності до\~основної вимоги\~вважається,\~що позовна\~давність спливла\~і до\~додаткової вимоги\~(стягнення\~неустойки,\~накладення стягнення\~на заставлене\~майно тощо). Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) не підписані відповідачем [PERSON] , тому не є договором, в тому числі і в частині збільшення позовної давності. Так, у постанові Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року у справі №6-240цс14 вказано, що суди апеляційної й касаційної інстанцій, погоджуючись із доводами позивача щодо застосування п`ятирічного строку позовної давності, не звернули увагу на те, що позивачем не надано належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що при підписані сторонами кредитного договору діяли умови надання споживчого кредиту в редакції, що передбачає збільшення строку позовної давності на підставі статті 259 ЦК України. Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) не є складовою частиною укладеного між сторонами договору, відповідачкою вони не підписувались. Отже, висновок апеляційного суду, з яким погодився суд касаційної інстанції, про те, що позовна давність не спливла, оскільки умовами надання споживчого кредиту в редакції, чинній на час укладення кредитного договору, було передбачено збільшення строку позовної давності, є помилковим. У даному випадку відповідачем [PERSON] 19 жовтня 2015 року була подана в суд письмова заява про застосування спеціальної позовної давності, яка підлягає врахуванню. Судом встановлено, що позовна давність у три роки, встановлена ст.257 ЦК України, до основних вимог щодо стягнення заборгованості за кредитом і процентів за користування кредитом спливла 13 грудня 2012 року, як слідує з умов кредитування, передбачених у заяві позичальника №ABL1RX04720027 від 13 грудня 2007 року, підписаній [PERSON] , щодо зобов`язань позичальника погашати заборгованість за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат з «25» по «30» число кожного місяця у сумі 638 (шістсот тридцять вісім) грн. 83 коп. протягом 24 місяців з 13 грудня 2007 року до 13 грудня 2009 року включно. Отже, за таких обставин, виходячи з вимог ст.266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основних вимог спливла і позовна давність до додаткових вимог щодо стягнення неустойки (пені, штрафу). Згідно з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 06 листопада 2013 року у справі №6-116цс13, включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги, не ґрунтується на вимогах закону. Аналогічні висновки містяться в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 вересня 2011 року та від 7 листопада 2012 року. \~ \~ \~ \~Разом з цим суд врахував, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення пені в сумі 57802 (п`ятдесят сім тисяч вісімсот дві) грн. 34 коп. та штрафу (процентної складової) в сумі 846 (вісімсот сорок шість) грн. 49 коп. безпідставні, тому в їх задоволенні необхідно відмовити саме з цих мотивів, а не з мотивів спливу позовної давності. У даному випадку цивільного права чи інтересу ПАТ КБ «Приватбанк» не порушено [PERSON] . \~ \~ \~ \~Враховуючи викладені обставини,

Outcome: dismissed