Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

31 травня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом у звязку з відсутністю в ньому понад один рік без поважних причин, посилаючись на те, що позивач є власником будинку № 21 по вул. Лесі Українки, що знаходиться в с. Шумівці Хмельницького району. На даний час за вищевказаною адресою в квартирі зареєстрована, але не проживає з липня 2015 року, відповідач [PERSON], яка є колишньою невісткою позивача, чим порушує її право власності на квартиру. Крім того, позивач змушена протягом тривалого часу платити за відповідача комунальні платежі. У зв'язку з наведеним, позивач просить визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком № 21 по вул. Лесі Українки, що знаходиться в с. Шумівці Хмельницького району . В судове засідання позивач не зявилась, подала до суду клопотання про проведення розгляду справи без її участі. Вказала, що вимоги позову підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Судом обєктивно встановлено, що [PERSON], являється власником будинку №21 по вул. Лесі Українки, що знаходиться в с. Шумівці Хмельницького району, що підтверджується копією свідоцтва про право приватної власності на вказаний будинок від 06.04.1988 року, копією технічного паспорту на житловий будинок від 05.04.1988 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта [PERSON], інвентарною справою № 103 (062596-00). Також із довідки № 241 від 30.05.2017 року, виданої Виконкомом Шумовецької сільської ради Хмельницького району вбачається, що власником житлового будинку за адресою с. Шумівці Хмельницького р-ну, вул. Л.Українки, 21, являється [PERSON], в якому зареєстрована. Згідно довідки відділу адресно-довідкової роботи УДМС України в Хмельницькій області від 06.06.2017 року відповідач [PERSON], [INFO], з 14.08.2016 року зареєстрована за адресою: [INFO]. Відповідно до довідки № 144 від 26.04.2017 року, виданої виконкомом Шумовецької сільської ради Хмельницького району, [PERSON] дійсно зареєстрована, але не проживає в [INFO]. На даний час у зазначеній квартирі відповідач [PERSON] (колишня невістка позивача) продовжує бути зареєстрованою, однак не проживає з липня 2015 року, в добровільному порядку не знімається з реєстрації, не оплачує комунальні послуги, чим перешкоджає позивачу у реалізації її права власності на будинок. Вказане, також, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-БВ № 073120 між [PERSON] та відповідачкою від 24.11.2015 року, який підтверджує той факт, що [PERSON] не є членом сімї [PERSON], оскільки шлюб між нею та сином позивача було розірвано. Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~реєстрація місця проживання чи перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією України, законами чи міжнародними договорами України, або підставою їх обмеження. Частинами 1, 2\~ст. 16 Цивільного кодексу України\~визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст.41 Конституції України\~«Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю». Ніхто не можу бути позбавлений права власності, окрім як на підставах, встановлених Законом. Згідно ч. 1ст. 316 ЦК України\~- правом власності є право особи, на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 Цивільного Кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В силу ст. 383 цього ж Кодексу власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешканням для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Всім власникам забезпечуються рівні умови захисту і здійснення своїх прав володіння, користування і розпорядження своїм майном (частини 1, 3, 7ст. 319\~ЦК України). З огляду на викладене та враховуючи, що [PERSON] перешкоджає [PERSON] у реалізації її права власності, суд вважає за необхідне усунути перешкоди в користуванні позивачем житлом шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням будинком № 21 по вул. Лесі Українки, що знаходиться в с. Шумівці Хмельницького району. Позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved