Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

30.01.2019 року [PERSON] звернулася до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до Заводського Відділу Державної Виконавчої Служби міста Миколаєва Головного територіального Управління юстиції в Миколаївській області, третя особа- Третя Миколаївська Державна Нотаріальна контора, в якій, посилаючись на відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, просить суд: 1. Зняти арешт, що накладений Відділом державної виконавчої служби Заводського районного управління юстиції у місті Миколаєві (реєстраційний номер обтяження- 3458103 та - 3458125) постановою № 81/6, 23.11.1999 року, на 1/4 частку квартири, за адресою: [ADDRESS] та все майно. Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона звернулась до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою державного нотаріуса Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Желлєзнякової О.В. відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії на підставі п. 4.17 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Постановою ДВС Заводського району м. Миколаєва за № 81/6 від 23.11.1999 року накладено арешт (реєстраційний номер обтяження- 3458103 та - 34581250) на невизначене майно, все майно. Об`єктом обтяження виступає 1/4 частка квартири за адресою: [ADDRESS] , де на даний час зареєстрована та проживає позивач. Також [PERSON] не може оформити спадок і на квартиру [ADDRESS] , що належала дідові позивача [PERSON] 20.11.2018 року представник [PERSON] звернувся до ВДВС Заводського районного управління юстиції у м. Миколаєві із заявою про зняття арешту з майна, яке позивач отримала у спадок від померлої матері [PERSON] та діда [PERSON] , однак [PERSON] було відмовлено у знятті арешту з майна у зв`язку із знищенням виконавчих проваджень за закінченням терміну зберігання, та рекомендовано звернутись до суду із вказаним позовом. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 31.01.2019 року провадження у справі відкрито, ухвалено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] про відкриття провадження повідомлена належним чином. Представник відповідача Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про відкриття провадження повідомлявся, заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження чи відзив суду не надав. Представник третьої особи Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про відкриття провадження повідомлявся, відзив суду не надав. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.05.1986 року, матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.11.2008 року, [PERSON] померла [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 5361. На час відкриття спадщини, [PERSON] належала квартира [ADDRESS] (далі- Квартира). При зверненні до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, а саме на Ѕ частку спадкового майна після смерті матері позивача, їй стало відомо, що постановою ДВС Заводського району м. Миколаєва за № 81/6 від 23.11.1999 року накладено арешт (реєстраційний номер обтяження- 3458103 та - 34581250) на невизначене майно, все майно. Об`єктом обтяження виступає ј частка Квартири, в якій на даний час зареєстрована та проживає позивач. Постановою державного нотаріуса Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Желлєзнякової О.В. відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії на підставі п. 4.17 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. 20.11.2018 року представник позивача- адвокат Петровський Л. А . звернувся до Заводського відділу ДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області із заявою про зняття арешту зі спадкового майна гр. [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , [INFO] , яка померла [INFO], що було винесено на підставі Постанови про арешт майна № 81/6 від 23.11.1999 року. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Як стверджує позивач, відповідачем було відмовлено у знятті арешту із вказаного майна, у зв`язку зі знищенням виконавчих проваджень за вказаний період за закінченням терміну їх зберігання на підставі Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» від 25.12.2008 року № 2274/5. Відповідач не спростував зазначені позивачем обставини жодним належним і допустимим доказом. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до пункту 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Отже, арешт майна обмежує законні права позивача на прийняття спадщини після смерті її матері. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи наявність арешту на ј частки Квартири, неможливість скасування даного обтяження в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та наявності підстав для їх задоволення. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved