Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

31.05.2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом та просив зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини у звязку зі зміною сімейного становища, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що на підставі рішення Марківського районного суду Луганської області по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, з позивача стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімума для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 08 серпня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. 15 жовтня 2013 року ВДВС Марківського РУЮ було відкрито виконавче провадження щодо стягнення аліментів з [PERSON] Вважає, що визначений рішенням суду розмір аліментів підлягає зменшенню в порядку ст.192 СК України з наступних підстав. Позивач зазначає, що на даний час суттєво змінився його матеріальний стан, оскільки 04 березня 2015 року він зареєстрував шлюб з [PERSON], [INFO]. Від шлюбу у них 03 вересня 2015 року народився син [PERSON], його дружина знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років та отримує встановлену державою загальну допомогу в сумі 860 грн. щомісяця. Крім того, у [PERSON] є донька від першого шлюбу неповнолітня [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивача, оскільки її батько помер. З березня 2016 року підвищилися тарифи на комунальні послуги і тому позивач сплачує більш великі розрахунки. До березня 2016 року [PERSON] офіційно ніде не працював, заробляв сезонними заробітками, але вчасно сплачував аліменти на дитину. З 24.02.2016 року позивач працює оператором компресорних установок Марківського сирзаводу, отримує мінімальну заробітну плату, яку недостатньо для утримання нової сімї та одночасної сплати аліментів в розмірі 1/3 частини доходу. Інших доходів не має. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити, в обґрунтування надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Долучив до матеріалів справи слідуючі документи: розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 05.07.2016 року, довідку з місця роботи, довідку про заробітну плату, фіскальний чек від 17.04.2013 року, довідку №11882581 від 05.12.2015 року. Просить позов задовольнити та встановити аліменти в розмірі ? частини від доходу (заробітку), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні відповідач позов не визнала, надала суду письмові заперечення, в яких вказала, що у неї з відповідачем від зареєстрованого шлюбу народилася донька [PERSON]. За рішенням Марківського районного суду Луганської області №2/417/288/13 з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімума для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 08 серпня 2013 року і до досягнення нею повноліття. Донька має хронічне захворювання, що підтверджується висновком ВКК №2158 Луганської обласної дитячої клінічної лікарні, вона є інвалідом з дитинства за захворюванням ювєнільний ревматоїдний артрит, та потребує постійного дороговартісного лікування. Крім того, з періодичністю раз на три місяці вони їздять в Луганську обласну лікарню на консультації та лікування. Так як [PERSON] не мав постійного заробітку на даний час виникла заборгованість зі сплати аліментів, у звязку з чим дитині не вистачає коштів навіть на лікування. Позивач самоусунувся від лікування дитини, додаткових коштів не надає, та навіть не сплачує заборгованість по аліментам яка виникла з 2013 року. На даний час відповідачка вагітна та знаходиться у декретній відпустці. З викладених вище причин прохає не зменшувати розмір аліментів. Суд, вислухавши пояснення сторін, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також у їх сукупності, вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно виконавчого листа від 14.10.2013 №2/417/288/13 з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 08.08.2013 і до досягнення нею повноліття (а.с.9). З 24.02.2016 року [PERSON] офіційно працює на ТОВ «Марківський сирзавод» машиністом компресорних установок, що підтверджується довідкою від 05.07.2016 (а.с.36, 37), тобто має офіційний регулярний дохід, який за період з січня 2016 року по червень 2016 року без урахування аліментів становить 8393 грн. 68 коп. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого Марківським районним відділом державної виконавчої служби по виконавчому листу №2/417/288/13, станом на 01.07.2014 [PERSON] має заборгованність по аліментам за період з 08.08.2013 по 01.06.2016, які стягуються на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], заборгованність становить 5425 гривень 11 коп. (а.с.24). Позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 04.03.2015, актовий запис №16, шлюб зареєстровано ВДРАЦС реєстраційної служби Марківського РУЮ у Луганській області від якого мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про народження (а.с.3,4). Згідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27.09.1991) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. ст. 150, 180 СК України батьки зобов'язані пілкуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [INFO] має захворювання з дитинства: ювєнільний ревматоїдний артрит, за яким їй була встановлена інвалідність з дитинства, що підтверджується медичними висновками та висновком ВКК №2158 Обласної дитячої кліничної лікарні (а.с.25-27). На даний час дитина продовжує хворіти та проходить постійне дороговартісне лікування в лікарні, а також амбулаторно. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Однак, не є підставою, в розумінні ч.1 ст.192 СК України, для зменшення розміру аліментів посилання позивача на зміни сімейного стану. За таких обставин суд вважає, що визначений рішенням Марківського районного суду Луганської області розмір стягуваних з позивача аліментів на утримання доньки у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, відповідає вимогам законодавства з врахуванням можливостей обох батьків щодо утримання дитини, та потреб самої дитини, а передбачені законом підстави для його зменшення відсутні. Відповідно до вимог ст..60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимого і заперечень. Позивачем не надано суду доказів щодо зменшення його заробітку з дня призначення аліментів та на час подачі позову до суду, щодо зміни його матеріального становища, погіршення або поліпшення стану його здоровя, він фізично здоровий і може працювати, тому той факт, що позивач не бажає сплачувати аліменти у визначеному розмірі, не є підставою для зменшення їх розміру. Враховуючи викладене, а насамперед інтереси дитини, яка є інвалідом, суд вважає, що розмір аліментів, стягуваних з позивача на користь позивача на утримання доньки не є значним, та таким що ставить в тяжке матеріальне становище позивача, а обставини, наведені ним на підставу зменшення розміру аліментів, не свідчать про необхідність зміни їх розміру в сторону зменшення, а тому суд відмовляє в позові. У відповідності до статті 88 ЦПК України з позивача на користь держави підлягає стягненню не сплачена ним сума судового збору.

Outcome: approved