Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

2 червня 2015 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, у якому зазначив, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 18 жовтня 1998 року. Від спільного шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що проживаючи однією сімєю, позивач та відповідач спільного господарства не ведуть, подружні стосунки не підтримують, що є причиною несумісності їх характерів. Окрім того, під час сварок, які відбуваються постійно, позивач та відповідач ображають один одного, що негативно відображається на їх стосунках. Спроби зберегти сімю позитивного результату не дали. У судове засідання позивач не зявився, проте у заяві від 26.06.2015, позивач просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує, на примирення не згоден, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Причину неявки суду не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у її відсутність суду не надала. Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи викладене вище, суд вважає, що вжив усіх, передбачених законом заходів для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, а тому, з огляду на згоду позивача, слід провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. Суд установив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 жовтня 1998 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження І-АМ № 025474 (а.с. 4). Від спільного шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], що вбачається зі свідоцтв про народження 1-АМ № 218310 та Серія 1-АМ № 078884 (а.с. 5, 6). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною його рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що проживаючи однією сімєю, позивач та відповідач спільного господарства не ведуть, подружні стосунки не підтримують, що є причиною несумісності їх характерів. Окрім того, під час сварок, які відбуваються постійно, позивач та відповідач ображають один одного, що негативно відображається на їх стосунках. Спроби зберегти сімю позитивного результату не дали. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітньої дитини. Оскільки судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved