Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

31 січня 2017 року до суду надійшла заява завідуючого 11 м відділенням КЗ «Першої ОСЛ» лікаря-психіатра [PERSON] про продовження госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON] без її усвідомленої згоди, у зв'язку з наявністю у останньої психічного розладу. Необхідність продовження примусової госпіталізації [PERSON] підтверджується висновком комісії лікарів-психіатрів Першої ОСЛ, що дало підстави звернення до суду. У судовому засіданні лікар-психіатр заяву підтримав, просив її задовольнити та продовжити [PERSON] госпіталізацію в психіатричному закладі у примусовому порядку. [PERSON] проти примусової госпіталізації заперечувала. Особа, яка надає правову допомогу, прокурор не заперечували проти задоволення даної заяви. Заінтересована особа не заперечувала проти задоволення заяви. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що відповідно до паспортних даних [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с. 11). Рішенням Роменського районного суду Сумської області від 19 серпня 1996 року [PERSON] визнано недієздатною (а.с. 5). Опікуном [PERSON] є заінтересована особа [PERSON], що підтверджується рішенням Роменського міськрайонного суду від 28 листопада 2016р. (а.с. 7). Відповідно до довідки КЗ СОР « 1 ОСЛ» № 01-55/560 від 30 січня 2017 р. [PERSON] знаходиться під наглядом лікаря-психіатра з 1987 р., є інвалідом ІІ групи безтерміново, багаторазово і тривалий час знаходиться на лікуванні в психіатричній лікарні, остання госпіталізація з 18.03.2016 р. по теперішній час (а.с. 5). Рішенням Роменського міськрайонного суду від 09 серпня 2016 р. госпіталізація [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку була продовжена строком на 6 місяців. (а.с. 8) За висновком комісії лікарів-психіатрів лікувального закладу КЗ Сумської обласної ради «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» від 27 січня 2017 р. [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді вродженої недоумкуватості має діагноз «Помірна розумова відсталість зі значними порушеннями поведінки, які вимагають догляду або лікувальних заходів», не взмозі задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує її життєдіяльність; виявляє та вчиняє дії, що несуть реальну загрозу собі та оточуючим, потребує продовження госпіталізації (а.с.3-4). Суд вважає, що висновок лікарівпсихіатрів належним чином не обґрунтований, в судовому засіданні він не був належним чином обґрунтований лікарем-психіатром. В судовому засіданні не встановлено, що [PERSON], [INFO], є особою, яка вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих або ж не може задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує її життєдіяльність. Судом встановлено, що [PERSON] має опікуна, яка відповідно до чинного законодавства зобовязана дбати про підопічну, про створення їй необхідних побутових умов, забезпечення її доглядом та лікуванням та вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічної. Заявником в судовому засіданні не було доведено та не надано доказів, як того вимагає ч. 1 ст. 60 ЦПК України, що розлади, вказані в експертизі, не можна лікувати амбулаторно, а лише в умовах стаціонару. Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Суд вважає, що продовження госпіталізації [PERSON] за таких обставин призведе до порушення її прав, передбачених ст. 29 Конституції України. Потреби в подальшій госпіталізації [PERSON] не має, а психіатричну допомогу вона може отримувати амбулаторно, поза межами психіатричного закладу, перебуваючи під наглядом опікуна. Тому заява лікаря-психіатра [PERSON] є не обгрунтованою і задоволенню не підлягає. На основі викладеного,

Outcome: dismissed