Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

30.03.2016 [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вище зазначеним позовом, з проханням : розірвати договір оренди земельної ділянки від 01.10.2009 року № б/н 1,92 га, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], укладений між ТОВ «Хлібороб» та ним, зареєстрований Управлінням Держкомзему в Бориспільському районі Київської області. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним. 01.10.2009 року між ТОВ «Хлібороб» та ним був укладений Договір оренди земельної ділянки № б/н, згідно якого він передав відповідачу у строкове платне володіння і користування належну на праві власності орендодавцеві земельну ділянку площею - 1,92 га. Відповідно до п. 2.1.1. Договору, земельна частка (пай) передається в оренду терміном на 10 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (вирощування сільськогосподарських культур). Пунктом 2.2.1 Договору оренди землі передбачено, що Орендарем щорічно виплачується орендодавцю орендна плата у розмірі 1000,0 гривень, але не менше 1100 кг зерна. Позивач стверджує, що в порушення чинного законодавства та умов договору відповідачем систематично не здійснюється виплата орендної плати, а орендна плата, яка була виплачена ним була неналежної якості. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив задовольнити. При цьому пояснив, що орендну плату він отримував кожного року зерном, проте зерно було неналежної якості. Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити в повному обсязі, при цьому пояснив, що ТОВ «Хлібороб» повністю виконує умови договору оренди. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав. Позивачу судом було роз'яснено, що відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України також було роз'яснено, їх права та обов'язки, та попереджено про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій. В тому числі роз'яснено, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 1,9162 га, яка розташована на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області, цільове призначення земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки - [NUMBER], що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку Серії [NUMBER], який виданий 13 листопада 2007 року (а. с. 13). 01 жовтня 2009 року між позивачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» було укладено договір оренди земельної частки (паю) розміром 1,9162 га терміном на 10 років (а. с. 16-18). Відповідно до п. 2.2.1 Договору орендарем щорічно виплачується орендодавцю орендна плата у розмірі 1000 гривень, але не менше 1100 кг зерна (а. с. 16-18). Згідно ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст. 13 Закону д оговір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ст. 24 Закону орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати. Будь-яких належних та допустимих доказів щодо невиконання відповідачем умов договору оренди позивачем не надано. Крім того позивач у судовому засіданні пояснив, що орендну плату, передбачену договором, він отримував. Відповідно до ст. 32 Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України ( 2768-14 ) та іншими законами України. Враховуючи вище викладене, суд дослідивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що доводи, викладені в позові щодо невиконання відповідачем умов договору оренди необґрунтовані та недоведені, в зв'язку з чим в позові слід відмовити. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України понесені позивачем витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed