Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

29.09.2017 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтувавши свої вимоги тим, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі продажу від 21.08.2017 року. На момент купівлі продажу квартири, в ній був зареєстрований [PERSON] який зобовязався знятись з реєстрації та повністю звільнити квартиру. На теперішній час він з квартири виїхав, однак не знявся з реєстрації. [PERSON] має намір розпоряджатися своєю власністю, але реєстрація місця проживання відповідача йому заважає, він позбавлений можливості вселити в цю квартиру своїх родичів та зареєструвати їх, позбавлений можливості оформити субсидію, несе додаткові витрати на оплату комунальних послуг із розрахунком на відповідача. Позивач просить позбавити [PERSON] права користування квартирою № 21 в будинку № 49 по вул. Василівській м. Словянська Донецької області. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. Відповідно до договору купівлі продажу квартири від 21.09.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 4457, [PERSON] продав, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS]. (а. с. 5) Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 98087578 від 21.09.2017 року, власником [ADDRESS] (Ж. Революції) м. Словянська Донецької області є позивач [PERSON] (а. с. 6) У відповідності до довідки, виданої директором ТОВ «[PERSON] ЛТД» [PERSON], окрім [PERSON], у квартирі [ADDRESS] (Ж. Революції) м. Словянська зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO]. (а. с. 7) Відповідно до абзацу першого частини другої статті 3 СК України, сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушенні і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у [INFO], він не є членом сімї позивача, а також не є особою, яка може бути прирівняні до членів сімї згідно зі ст. 64 ЖК УРСР, а тому він має бути позбавлений права користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 21 в будинку № 49 по вул. Василівській м. Словянська Донецької області, оскільки його право користування даною квартирою перешкоджає позивачу, як власнику житла, розпоряджатися даним житлом на свій розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved