Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

9 листопада 2015 року, [PERSON], звернулася до суду з позовом, в якому просила суд, розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 15.07.2003 р. Петродолинською сільською радою Овідіопольського району Одеської області (актовий запис № 14), від якого сторони мають доньку [PERSON], 15.05.2003 р., яку після розлучення позивачка просила суд залишити їй на виховання, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося з приводу непорозумінь, які постійно виникали у подружжя, а також різних поглядів на сімейне життя, духовні та моральні цінності, внаслідок чого, в сім`ї панувала напруженість, розлад, які негативно впливали на психіку малолітньої дитини, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, і на сьогоднішній день їхній шлюб носить формальний характер. В судове засідання позивачка не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, однак надіслала до суду письмову заяву, в якій посилаючись на ст. 158 ЦПК України повністю підтримала позов, просила його задовольнити і слухати справу без її участі, не заперечуючи проти ухвалення судом заочного рішення (а.с. 15,18). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, яке повернулося до суду з відміткою листоноші «за закінченням терміну зберігання», і інше місцезнаходження чи місце перебування відповідача суду невідоме, причини неявки суду не повідомив, заяви про слухання справи за його відсутності суду не надав (а.с. 16,17). Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що офіційно, шлюб між позивачкою та відповідачем був зареєстрований 15.07.2003 р. Петродолинською сільською радою Овідіопольського району Одеської області (актовий запис № 14), що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ЕД № 135311 від 15.07.2003 р., від якого сторони мають доньку [PERSON], 15.05.2003 р., що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 176636 від 06.08.2003 р., яку після розлучення позивачка просила суд залишити їй на виховання і яка проживає з нею на сьогодні (а.с. 5,8). Суд з`ясував, що спільне життя у подружжя не склалося з приводу непорозумінь, які постійно виникали між ними, а також різних поглядів на сімейне життя, духовні та моральні цінності, внаслідок чого, в сім`ї панувала напруженість, розлад, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, і на сьогоднішній день їхній шлюб носить формальний характер. Статтею 24 СК України передбачено шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Одночасно, статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку допомогою фізичного або психічного насильства - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 24 СК України передбачено шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах, враховуючи позицію позивачки, викладену у її письмовій заяві на адресу суду, суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин буде суперечити інтересам та свободам позивачки, малолітньої дитини та моральним засадам суспільства.

Outcome: approved