Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

31.08.2020 року заявник [PERSON] звернулась до суду з вказаною заявою, якою просила суд, оголосити [PERSON] - померлим. В обґрунтування вказаних вимог заявниця зазначила, що в грудні 2014 [PERSON] вибув у Російську федерацію на заробітки. Рішенням Баранівського районного суду від 19.01.2015 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Починаючи з 17 лютого 2015 року від [PERSON] не було жодних відомостей. 29.06.2017 заявник подала заяву до Баранівського ВП ГУНП в Житомирській області про розшук [PERSON] , однак місце перебування його не було встановлено. 22 липня 2019 рішенням Баранівського районного суду було визнано безвісно відсутнім з 29.06.2017, тобто з дати подання заяви до Баранівського ВП ГУНП в Житомирській області про оголошення в розшук [PERSON] . До даного часу [PERSON] не розшукано та місце його перебування не відоме. З огляду на викладене, заявник вирішила звернутися до суду із вказаною заявою. У судове засідання заявник не з`явилася, згідно поданої заяви наполягала на задоволенні заяви. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви управління соціального захисту населення Баранівської районної державної адміністрації не заперечувало щодо задоволення вказаної заяви. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши, оцінивши та проаналізувавши в сукупності матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Баранівського районного суду від 22.07.2019 [PERSON] визнано безвісно відсутнім (а.с. 8). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, що відповідає приписам ч. 1 ст. 89 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно ч. 3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Особливістю цієї категорії справ, є те що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Пункт 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»звертає увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. Наведені в судовому засіданні заявником обставини та мета, з якою останній просить оголосити особу померлою, свідчать про наявність між заявником та особою, яку вона просить оголосити померлою такого матеріально-правового зв`язку. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для ухвалення рішення про оголошення [PERSON] -померлим. За змістом ст. 47 ЦК України, правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини.Суд роз`яснює заявнику, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою, що відповідає приписам ч. 1 ст. 309 ЦПК України. Таким чином, з огляду на вище викладене, суд вважає що вказана заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved