Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

29 листопада 2013 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про зменшення розміру алІментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Позивач зазначав що, Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 вересня 2013 року з нього на користь його дочки [PERSON], [INFO] стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів йогшо заробітку(доходів), щомісячно , на період навчання в Чернігівському національному педагогічному університеті ім.Т.Г.Шевченка, починаючи з 26.07.2013 року по 30.06.2016 року. Оскільки не враховано судом його соціальний та сімейний стан, а саме що він має сина [PERSON] [INFO] , необхідність наймати житло з сім»єю, та незадовільний стан здоров»я та потребу у зв»язку з цим лікування, що позивачка є одруженою, позивач просив зменшити розмір алыментів на повнолітню дитину що продовжує навчання з підстав передбачених ст.192 СК України. Враховуючи зазначене, позивач просив зменшити розмір аліментів на повнолітню дочку що продовжує навчання, до половини від щорічного платежу на її навчання в Чернігівському національному педагогічному університеті ім.Т.Г.Шевченка. Оскаржуваним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 лютого 2014 року у задоволенні позову відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 лютого 2014 року та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з»ясовано обставини справи, які мають значення для справи, судом недоведені обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими. Так, апелянт зазначає, що судом не взято до уваги наступні обставини: стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, зокрема апелянт є пенсіонером МВС, проте в рішенні суду зазначено, що він є працюючим; наявність у апелянта як платника аліментів іншої дитини (сина [INFO]), судом не враховано також та обставина, що мати відповідача має у власності нерухоме майно та два автомобіля; що донька-відповідача, яка продовжує навчання - вийшла заміж і обов»язок по її утриманню покладається також і на її чоловіка. Також апелянт винаймає квартиру, про що є договір оренди, а орендна плата є додатковими витратами з його доходів. Судом не враховано і те, що мати відповідача працевлаштована та отримує заробітну плату, додатково заробляє нарощуванням нігтів. Крім того, існує переплата у виплаті аліментів в розмірі 5000 грн., про що мається відповідна довідка. Заслухавши суддю-доповідача,пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Розглядаючи справу та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що позивач фактично намагається змінити рішення суду першої інстанції, ухвалене цим самим судом заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.09.2013 року, з яким він не згодний, що не відповідає приписам ЦПК України, стосовно порядку перегляду рішень судів. Проте, з таким висновком суду погодитись не можна. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Виходячи із змісту ст. 179 ЦК України предметом доказування у кожній справі є факти, які становлять основу заявлених вимого і заперечень проти них або мають інше значення для правильного розгляду справи і підлягають встановленню для прийняття судового рішення. По справі судом встановлено, що заочним рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 13.09.2013 року стягнуто з [PERSON] на користь його повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, на час навчання в Чернігівському національному педагогічному університеті імені Т.Г.Шевченка, починаючи з 26.07.2013 року і до 30.06.2016 року. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] не працює, перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує пенсію,є батьком малолітнього -[PERSON] , [INFO]. Мати дитини [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради та отримує державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, при народженні дитини. За рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20 травня 2010 року з позивача на користь [PERSON], стягнуто аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей - дочок [PERSON], [INFO] [PERSON], [INFO], та [PERSON] ,[INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісяця. На час розгляду справи в суді першої інстанції позивач сплачував на утримання двох неповнолітніх дочок [PERSON] та [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини. Звертаючись до суду з даним позовом, [PERSON] зазначив, що ухвалюючи вищезазначене заочне рішення, Деснянський районний суд м. Чернігова дійшов помилкового висновку про те, що він працевлаштований. Насправді він перебуває на пенсії, а тому єдиним джерелом його існування є пенсія, яку він отримує як пенсіонер органів внутрішніх справ. Крім того, судом не було враховано його матеріальний і сімейний стан, зокрема те, що він має іншу сім'ю та виховує малолітнього сина [PERSON], [INFO]; що його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і отримує лише дохід у вигляді державної допомоги в розмірі 130 грн., що покладає на нього обов'язок її утримання. Судом також не враховано, що відповідач навчається у вищому професійному училищі і отримує стипендію, а також те, що вона перебуває в шлюбі. З врахуванням сплачуваних ним(апелянтом) за рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 29 травня 2010 року аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] обоє [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, та присуджених заочним рішенням Деснянського районного суду від 13 вересня 2013 року до сплати аліментів на користь повнолітньої дочки [PERSON] у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу, розмір стягуваних з нього аліментів становить 50 відсотків отримуваної ним пенсії. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками , може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось з них та в інших випадках передбачених цим Кодексом. Згідно з п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду У країни від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства , материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв»язку зі зміною матеріального чи сімейного стану погіршення чи поліпшення здоров»я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Значне погіршення матеріального становище батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Цивільний процесуальний кодекс України у ст. 1 закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених , невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В засіданні апеляційного суду одержувач аліментів [PERSON], зазначила що стягнення на її користь на період навчання з позивача - батька аліментів в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів з урахуванням стягуваних із нього аліментів на утримання доньок [PERSON] та [PERSON] та необхідності утримувати малолітнього сина [PERSON] поставить позивача в скрутне матеріальне становище, і тому погодилась до зменшення розміру аліментів стягнутих з [PERSON] на її користь на період навчання до 1/8 частини всіх видів його доходів. Враховуючи зазначені пояснення відповідача, що фактично нею визнано обставини які повідомляв позивач щодо погіршення його матеріального стану як платника аліментів, внаслідок цього цей факт набуває безспірного характеру, апеляційний суд вважає що наявні підстави для зменшення розміру аліментів стягнутих з [PERSON] заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 вересня 2013 року. Виходячи з вищенаведеного що суд першої інстанції неповно з»ясував обставини що мають значення для справи, а саме не з»ясував наявності у позивача як батька повнолітньої відповідачки можливості надавати їй матеріальну допомогу у визначеному судом розмірі - 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, за наявності у нього інших аліментних зобов»язань та необхідності утримання малолітнього сина; рішення суду необхідно скасувати. Визначаючи дату стягнення аліментів змінених аліментів, апеляційний суд виходить з положень ч.1 ст. 191 СК України про те, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову, оскільки [PERSON] звернувся до суду 29 листопада 2013 року, то із зазначеної дати мають стягуватися аліменти у зменшеному розмірі. У зв»язку з наведеним необхідно позов [PERSON], задовольнити частково, зменшивши розмір аліментів, стягнутих з [PERSON], згідно заочного рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 вересня 2013 року на користь [PERSON], на період навчання в Чернігівському національному педагогічному університеті імені Т.Г.Шевченка з 1/6 до 1/8 частини всіх видів його заробітку(доходів) щомісячно, починаючи з 29.11.2013 року і по 30.06. 2016 року. Враховуючи наведене та

Outcome: partial