Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

30.07.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила: - розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 28 квітня 2012 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 133; - стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до настання повноліття дитини; - після розірвання шлюбу залишити прізвище без змін. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що шлюб між позивачем та відповідачем був зареєстрований 28 квітня 2012 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 133. Шлюб перший. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя сторін не склалося. Шлюбні відносини з відповідачем припинені, сторони проживають за різними адресами. Вони втратили почуття кохання і поваги один до одного. Відповідач в добровільному порядку не надає позивачу допомоги на утримання дитини. В судовому засіданні позивач на позовних вимогах наполягала, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні вимоги позову визнав в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Положеннями ст. ст. 111, 112 Сімейного кодексу України передбачено обов'язок суду з'ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя, а також вжити заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено в п.10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. 28 квітня 2012 року сторони по справі зареєстрували шлюб у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 133, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). Сторони являються батьками малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). Сторони спільним сімейним життям не проживають тривалий час. Відповідно до ч. 4 ст. 3, ч.1 ст. 24 СК України, сім'я створюється на підставах, що не суперечать моральним засадам суспільства, зокрема, на підставі шлюбу, який ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки, примушування до шлюбу не допускається. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання судом за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України). За встановлених обставин, суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача, порушує права позивача на вільний вибір способу життя та вільний розвиток його особистості. Крім того, відповідач, являючись батьком [PERSON], [INFO], зобов'язаний згідно ст. 180 СК України утримувати сина до досягнення ним повноліття. На підставі викладеного суд вважає, що сім'я сторін по справі розпалась безповоротно і не може бути відновлена, тому необхідно шлюб між ними розірвати, позивачу залишити прізвище отримане після реєстрації шлюбу та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 30.07.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн. в дохід держави, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved