overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

31 березня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 29.03.2014р. о 10 год. 50 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є небезпечною, представляє реальну загрозу для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 29.03.2014р. о 10 год. 50 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Брандзе Т.А. КЗ «Дніпропетровської ЦРЛ»ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора агресивно заряджена. Виказує маячні ідеї відношення, збитку. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

31 березня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 30.03.2014р. о 21 год. 00 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 30.03.2014р. о 21 год. 00 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Воєцької лікарні №14 МЛ. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора дезорієнтована у календарному часі та ситуації. Висловлює маячні ідеї отруєння. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

31 березня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 31.03.2014р. о 02 год. 07 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 31.03.2014р. о 02 год. 07 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] ДЗ « ДСШМД»ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, настрій знижений, емоційно не стійка. Виказує маячні ідеї збитку. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічний маячний розлад. Суїцидальна спроба. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

31 березня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 30.03.2014р. о 16 год. 38 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним і виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 30.03.2014р. о 16 год. 38 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] КЗ « ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий не спить, вважає, що мати дає йому отруєну їжу. Агресивний на її адресу. Не їсть. Не виходить з дому. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

31 березня 2014 року Мар'їнським районним судом ухвалено рішення відповідно до якого позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини задоволені повністю. За рішенням суду з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки: [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) , починаючи з 03 березня 2014 та до досягнення дитиною повноліття. Крім того, за рішенням суду стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 229,40 гривень. 24 квітня 2014 року на адресу Мар'їнського районного суду Донецької області надійшла заява відповідача [PERSON] про ухвалення додаткового рішення у справі. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що в рішенні суду невірно зазначено частину стягуваних аліментів на користь [PERSON]. У судовому засіданні сторони по справі домовилися, що з відповідача буде стягуватися ? частина з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, а за рішенням суду суду з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки: [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) , починаючи з 03 березня 2014 та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. На виконання вимог ЦПК України Мар'їнським районним судом були викликані учасники цивільного процесу для ухвалення додаткового рішення у справі. У призначений судом строк сторони не явились, про причини неявки суду не повідомили. У відповідності зі ст.220 ч. 3 ЦПК України присутність сторін по справі не є обов'язковою. Таким чином суд вважає можливим заяву [PERSON] про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити та ухвалити у справі додаткове рішення. Згідно зі ст. 212-215, 220 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

31 березня 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом, де просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договором кредиту № 013-20509-310811 від 31.08.2008 року в сумі 17 831,86 гривень, що складає 9228,26 грв. - тіло кредиту, 5831,86 грн. - заборгованість за комісіями. Представник позивача просила суд розглянути справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надала. Суд ухвалив слухати справу заочно на підставі наявних у ній даних та доказів у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 31.08.2008 року між сторонами був укладений кредитний договір № 013-20509-310811 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки на загальну суму 30 000 грн. строком на 364 календарних днів з лімітом 3000 грн. на рік. (а.с.5-6). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Своєчасно суму позики відповідач не повернула. Заборгованість за договором кредиту на 16.01.2014 року становить 17 831,86 гривень, що складає 9228,26 грв. - тіло кредиту, 5831,86 грн. - заборгованість за комісіями. Ці обставини підтверджується письмовими доказами, доданими до матеріалів справи ( а.с.5-9). Таким чином, позовні вимоги доведені і підлягають задоволенню. Згідно платіжного доручення, позивачем при пред'явленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 243,60 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

31 березня 2014 року ПАТ «Ідея Банк» звернулося до суду позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] 96550 грн. 82 коп. заборгованості за кредитним договором від 07.02.2013 року, а також судові витрати, мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем умов договору. В судове засідання представник позивача не з'явився, у поданій письмовій заяві надав згоду на заочний розгляд справи, просив задовольнити позов, а справу слухати за його відсутності. Відповідач до суду не з'явилась, про час і місце розгляду справи оповіщена завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомила, у зв'язку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 07.02.2013 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № F41.190.70705, згідно умов якого відповідач отримав кредит у сумі 58369 грн. зі сплатою 11,5 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені кредитним договором та графіком щомісячних платежів. Протягом строку дії кредитного договору відповідач порушував терміни сплати кредиту і процентів за користування кредитом. За розрахунком позивача, станом на 17.03.2014 року заборгованість за кредитним договором становить 96550 грн. 82 коп., з яких 43259,59 грн. основний борг, 12229,34 грн - прострочений борг; 16805,27 грн - прострочені проценти; 664,35 грн - строкові проценти; 2027,74 грн - нарахована плата за обслуговування кредиту, а також: 21564,53 грн - пеня за несвоєчасне погашення платежів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

31 березня 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 14.11.2005 року [PERSON] 14.11.2005 року отримав кредит у розмірі 3000грн.00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. У порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON] станом на 28.02.2014 року має заборгованість - 22360,34 грн., яка складається з наступного: 4990,86 грн. - заборгованість за кредитом; 17369,48 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 6091,48 грн., яка була стягнута за судовим наказом Приморського районного суду м.Маріуполя від 09.01.2009 року з відвідача [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Приватбанк», різниця становить 16268,86 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 813,44 грн. - штраф (процентна складова). Отже, заборгованість становить 17582,30 грн. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 17582,30 грн. за кредитним договором № б/н від 14.11.2005 року та судові витрати у розмірі 243,60 грн. Представник позивача Смирнова Н.В., що діє на підставі довіреності, не з'явилася до відкритого судового засідання, але надала суду заяву, згідно якої просить позовні вимоги задовольнити, розглянути справу у її відсутності та винести по справі заочне рішення. Відповідач [PERSON] до відкритого судового засідання не з'явився за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, у звязку з чим суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

31 березня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16 жовтня 1970 року у Відділі запису актів цивільного стану Юнокомунарівської міської ради Донецької області, актовий запис №129. Від даного шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Шлюбні відносини припинені з 1998 року в зв'язку зі стійким розладом подружніх стосунків, втрати взаєморозуміння та поваги один до одного. Спору про поділ майна немає. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав. Суд, заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.10.1970 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 4). З матеріалів справи вбачається, що подружні стосунки сторони фактично припинили з 1998 року. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - це одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка (ст. 24 Сімейного кодексу України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ст. 104 Сімейного кодексу України). Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин. Вислухавши пояснення сторін, приймаючи до уваги, що доказів того, що примирення сторін ще можливе суду не надано, суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

31 березня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій посилається на те, що 02 серпня 2003 року у виконкомі Недобоївської сільської ради Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 12 між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від спільного подружнього життя в них народився син - [PERSON], [INFO], який проживає біля неї та позивача. Сім'я розпалась по тій причині, що у них із відповідачем різні погляди на життя, різні характери, вони перестали розуміти та поважати один одного, не змогли знайти спільного у вирішенні сімейних питань та веденні спільного господарства, вони із відповідачем раніше вже неодноразово припиняли подружні відносини, відповідач бився та скандалив постійно, на неодноразові прохання вести себе належним чином не реагував. На протязі двох тижнів вони із відповідачем проживають окремо, сімейних стосунків не підтримуємо, але проживають в одному будинку. Вважає, що збереження їхнього шлюбу не можливе і протирічило би її інтересам, що мають істотне значення. Спору про майно немає. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, уточнила в судовому засіданні те, що після реєстрації розірвання шлюбу бажає залишитись на прізвищі [PERSON], дитина буде проживати біля неї та знаходитись на її утриманні, строку на примирення просить не надавати. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив надати сторонам строк у шість місяців для примирення. Вислухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON], перебували у шлюбі з 02 серпня 2003 року, зареєстрованому у виконкомі Недобоївської сільської ради Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 12 (а.с.3). Від шлюбу є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], (а.с.4), який в даний час проживає біля батьків. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам однієї із сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved