Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

30.10.2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON]І, в якій просить визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті матері [PERSON], померлої 18.10.2011 р., її частку у праві спільної сумісної власності подружжя - ? грошових коштів на всіх відкритих рахунках на імя [PERSON] у ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 18.10.2011 р. та ? автобуса пасажирського марки І-VAN А07А1, 2006 р.в, д/н [NUMBER]. В обґрунтування позову покликається на те, що після смерті матері [PERSON] залишилося спадкове майно, набуте у шлюбі із його батьком [PERSON], яке зареєстроване на батька. Він є єдиним спадкоємцем за законом 1-ї черги після смерті матері, який фактично прийняв спадщину, оскільки проживав та був зареєстрованим за однією адресою із нею. Однак, так як частка матері у майні подружжя виділена не була та на неї не зареєстрована, то нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, тому визнання права власності на спадкове майно має проводитися в судовому порядку. В подальшому, після отримання судом за клопотанням позивача документів про майно, зареєстроване за [PERSON] у період шлюбу із [PERSON] та наявне на час подачі даного позову та грошові кошти на рахунках, відкритих в банках на імя [PERSON], позивач уточнив свої вимоги та подав заяву про залишення без розгляду частини позовних вимог, і остаточно просив суд: визначити розмір частки померлої [PERSON] у праві спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі із [PERSON] - на транспортні засоби: І-VAN А07А1, 2006 р.в., д/н [NUMBER], дата реєстрації 13.04.2007 р. в розмірі ?; ВАЗ 21011, 1979 р.в., д/н К1781РВ, дата реєстрації 04.07.1991 р. в розмірі ? та визнати за ним право власності на зазначене майно у порядку спадкування після смерті [PERSON] В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві. Просить позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала повністю за викладених в ній обставин. Додатково пояснила, що позивач як спадкоємець 1-ї черги єдиний фактично прийняв спадщину, так як постійно проживав та був зареєстрований за однією адресою із матірю [PERSON] та звернувся із заявою до нотаріуса, який перевірив факт прийняття спадщини. Однак через відсутність правовстановлюючих документів на імя спадкодавця він не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріуса. Вважає, що позов заявлений до належних відповідачів інших спадкоємців дочки [PERSON] [PERSON] та другої дружини [PERSON] як його правонаступника [PERSON] Також зазначає, що через реєстрацію спільного майна подружжя на чоловіка [PERSON] , у позивача немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] в нотаріальному порядку, також він не може зареєструвати право власності на частку матері за нею, так як у звяжу із смертю матері припинилися її права та обовязки, тому захист його спадкових прав має здійснюватися в судовому порядку шляхом визнання права власності позивача на частку майна матері у майні подружжя. . Вказує, що до позивача перешли права на усе спадкове майно [PERSON], а не лише на один автомобіль. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася. Разом із тим, від неї надійшла заява від 01.12.2015 р., у якій вона позов [PERSON] визнає у повному обсязі. Відповідач [PERSON] проти позову заперечує, вказує, що автомобілем І-VAN фактично користується позивач, покійна мати [PERSON] із позивачем не проживала, а була лише зареєстрованим за однією із ним адресою та за її бажанням похоронена із тієї ж адреси. Просить в позові відмовити. Представник відповідача [PERSON] вважає позовні вимоги безпідставними та передчасними, і в обгрунтування своєї позиції вказує, що [PERSON] ще не отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті свого чоловіка [PERSON], цей заповіт на даний час оспорюється в судовому порядку, тому [PERSON] не може бути відповідачем по даній справі. Зазначає, що із заявою до нотаріуса позивач звертався лише щодо одного автомобіля, а в позові вказує про два автомобілі, і нотаріус відмовила позивачу не через відсутність правовстановлюючих документів. а через не визначення частки [PERSON] в майні подружжя із [PERSON] . Просить в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, всебічно дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 18 жовтня 2011 року померла [PERSON], [INFO] , що стверджується повторним Свідоцтвом про смерть серії І-ГЮ №172425. Відповідно до Довідки ЖКП «Покровське» від 13.05.2015 р. за № 2468 виданої [PERSON] він дійсно зареєстрований в [INFO]; [PERSON] була зареєстрованою за даною адресою з 07.06.1977 р. по день смерті 18.10.2011 р. у складі сімї: [PERSON], [PERSON] 16.09.1967 р. [PERSON], [INFO] уклала шлюб з [PERSON], актовий запис №699, що стверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00015368127 від 13.05.2015 р. 13.04.2007 р. [PERSON] видано Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ВК3327АЕ, марки І-VAN А07А1. Відповідно до листа територіального сервісного центру 5641 Регіонального сервісного центру МВС в Рівненській області від 05.02.2016 р. за № 31/17/5641-544 за [PERSON] [INFO], м. Рівне, вул. Р.Шухевича, 6/65 станом на 18.10.2011 р. зареєстровані ТЗ: І-VAN А07А1, 2006 р.в, д/н [NUMBER], дата реєстрації 13.04.2007 р., ВАЗ 21011, 1979 р.в., д/н К1781РВ, дата реєстрації 04.07.1991 р. та ВАЗ А079.24, 2007 р.в, д/н ВК0208ВАА, який 29.04.2014 р. перереєстрований на іншого власника по довідці-рахунку. Згідно із відміткою в паспорті громадянина України [PERSON], [INFO], МЮ338966, виданого Рівненським МВ УДМС України в Рівненській області 09.07.2013 р. , на арк.10 зазначено, що 25.07.2013 р. ним зареєстрований шлюб із [PERSON], [INFO] Згідно із Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.10.2015 р. приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] вбачається, що 14.05.2015 р. із заявою звернувся [PERSON] про видачу на його імя свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно транспортний засіб І-VAN А07А1, 2006 р.в, реєстраційни (державний) номерний знак [NUMBER], після смерті матері [PERSON], яка постійно проживала та була зареєстрована з ним за однією адресою: [ADDRESS]. 14.05.2015 р. була заведена спадкова справа за №3/2015 (номер спадкової справи у спадковому реєстрі 57444484). Однак так як заявник не надав правовстановлюючий документ на належну померлій частку у праві спільної сумісної власності на вказаний транспортний засіб, тому згідно із ст.49 Закону України «Про нотаріат» йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Статтею 60 СК України\~передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними (частина перша\~статті 70 СК України). Згідно із частиною першою\~статті 356 ЦК України\~власність двох і більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Положеннями статей\~364,\~367 ЦК України\~передбачено, що кожен із співвласників має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Таким чином, суд приходить до висновку, що транспортні засоби: І-VAN А07А1, 2006 р.в, д/н [NUMBER], дата реєстрації 13.04.2007 р., ВАЗ 21011, 1979 р.в., д/н К1781РВ, дата реєстрації 04.07.1991 р., зареєстровані на імя [PERSON] були набуті під час шлюбу із [PERSON], є обєктами спільної сумісної власності, і розмір часток подружжя у праві власності на дані транспортні засоби становить по ? кожному з подружжя. Відповідно до\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до ст. 1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця,той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вони належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати заяву нотаріусу. Згідно із ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно із п.3.1 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/01/4-13 від 16.05.2013 р. визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. У відповідності до ч.1,\~ст.3 ЦПК України\~(в редакції 2003 року) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ч.1,\~ст.4 ЦПК України\~(в редакції 2003 року) здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і запереч. Як слідує з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідач та представник відповідача не надали суду доказів на спростування доводів позивача. Натомість позивачем надані належні та допустимі докази про факт прийняття ним спадщини після смерті матері, про належність матері заявленого у позові майна та наявність перешкод для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, оцінивши усі докази, що є у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом 1-ї черги після смерті матері [PERSON], померлої 18.10.2011 р., який фактично прийняв спадщину, інші спадкоємці 1-ї черги за законом - дочка [PERSON] та чоловік [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] зареєстрованими не були, із заявами про прийняття спадщини не зверталися, тому є такими що спадщину не прийняли, а тому суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved