overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

2 лютого 2015 року Прокурор Погребищенського району Вінницької області звернувся до суду в інтересах держави в особі Комунальної організації «Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредиту в сумі 7013,22 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач не виконує свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на задоволенні позову. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення з таких міркувань. 17 серпня 2010 року між Комунальною організацією «Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 17г-21-1-042, за яким відповідачу був наданий кредит у розмірі 10000 грн. Відповідно до умов договору кредиту позивач виконав свої зобов'язання з надання кредиту, в повному обсязі. Через невиконання відповідачем своїх зобов'язань, станом на 01.01.2015р. виникла заборгованість в розмірі 7013,22 грн. (сім тисяч тринадцять грн. 22 коп.) з них: · 5533 грн. 00 коп. - основна частина позики; · 512 грн. 53 коп. - відсотки за користування; · 801 грн. 70 коп. - пеня; · 165грн. 99 коп. - оплата за обслуговування кредиту. Відповідачу надсилалися претензії з проханням погасити заборгованість, проте борг сплачено не було. Відповідно до ст.526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст.530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст.1049, 1054 ЦП України, позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Оскільки відповідач станом на 01.01.2015р. заборгував Комунальній організації «Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву» 7013,22 грн., то з метою захисту прав позивача, як сторони кредитного договору, з [PERSON] на його користь необхідно стягнути вказані кошти в примусовому порядку. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

2 лютого 2015 року прокурор Погребищенського району звернувся з позовом в інтересах держави в особі Комунальної організації «Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву» до [PERSON] про стягнення заборгованості, вказуючи, що станом на 01.01.2015р. відповідачка заборгувала 5000 грн. основного боргу за кредитним договором №17г-19-1-112 від 10.08.2010р., 592,60 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 741,30 грн. пені та 150 грн. оплати за обслуговування кредиту. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитом в сумі 5808,85 грн. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. З урахуванням позицій сторін, дослідивши матеріали справи, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Встановлено, що 10.08.2010р. між Комунальною організацією «Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву» та [PERSON] було укладено кредитний договір №17г-19-1-112 (а. с. 3-6), відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 5000 грн. для будівництва інженерних мереж газопостачання в с. Плисків Погребищенського району Вінницької області, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% на рік, строком на 3 роки і 1 місяць. Однак, в порушення умов договору, відповідачка станом на 01.01.2015р. заборгувала 5000 грн. основного боргу, 592,60 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 741,30 грн. пені та 150 грн. оплати за обслуговування кредиту (а. с. 9). Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, у визначений у ньому строк. Ч.ч.1,2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і у випадку прострочення його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідачка станом на 01.01.2015р. заборгувала Комунальній організації «Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву» 5000 грн. основного боргу за кредитним договором №17г-19-1-112 від 10.08.2010р., 592,60 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 741,30 грн. пені та 150 грн. оплати за обслуговування кредиту, то з метою захисту прав Комунальної організації «Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву», як сторони кредитного договору, з [PERSON] на її користь необхідно стягнути вказані кошти в примусовому порядку, а також судовий збір в розмірі 243 грн. 60 к.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

2 лютого 2016 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO]. померла її мати, [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина, яку вона має намір успадкувати за законом. Протягом шести місяців вона до нотаріальної контори не звернулася через відсутність грошових коштів, які були витрачені на поховання спадкодавця, тому в теперішній час не має можливості прийняти спадщину померлої через пропуск вказаного строку. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте в позовній заяві заявила клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте надіслав повідомлення про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти задоволення позову. З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідно до ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В даному випадку позивачкою наведені достатні обґрунтування, що строк для прийняття спадщини було пропущено з поважних причин, тому

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

2 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що 03.05.2000р. померла її мати, [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина у виді Сертифікату на право на земельну частку (пай). У шестимісячний строк вона вступила в управління спадковим майном не звертаючись в нотаріальну контору, тому в даний час не має можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку. Позивачка в судове засідання не зявилася. Представник позивачки, адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, не заперечував проти задоволення позовних вимог. З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Дані правовідносини у системному звязку регулюються: - ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 333, 548, 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) в передбачений шестимісячний строк позивачка прийняла спадщину, вступила в управління (володіння) спадковим майном, взяла в своє володіння сертифікат на право на земельну частку (пай). Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що після смерті матері, [PERSON] відкрилась спадщина у виді Сертифікату на право на земельну частку (пай), яку [PERSON] має намір успадкувати за заповітом, інших спадкоємців не має, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право на земельну частку (пай).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

2 лютого 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 20 вересня 2008 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина, який проживає разом із нею, не надає. На підставі наведеного позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно з дня подачі позовної заяви до суду до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій просила позов задовольнити, справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надавав. На підставі ст.224 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних в ній доказів. Судом встановлені такі обставини та відповідні до них правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 20 вересня 2008 року, зареєстрованому виконкомом Родинської міської ради м. Красноармійська Донецької області, актовий запис № 50. Позивачка є матірю, а відповідач - батьком дитини [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачкою та знаходиться у неї на утриманні. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Між сторонами не досягнуто домовленості щодо способу виконання обов'язку утримувати дитини відповідачем, який проживає окремо, у зв'язку з чим кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню з нього за рішенням суду. При визначені розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує, що відповідач працездатний, інших осіб, яких зобовязаний утримувати за законом, не має, дитина здорова, джерела засобів до існування не має. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку батька, щомісячно, з 2 лютого 2017 року, дня подання позову, і до повноліття дитини. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у зв'язку із тим, що позивачку, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. ст.180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

2 лютого 2017 року на адресу суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15 грудня 2012 року уклав шлюб з відповідачкою, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 596. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини між ними припинені з червня 2015 року у звязку з різними поглядами на сімейне життя, неможливістю вирішувати сімейні питання. Вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, що має істотне значення. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги визнала повністю, просила справу розглянути за її відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 15 грудня 2012 року, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 596. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з червня 2015 року у звязку з різними поглядами на сімейне життя, неможливістю вирішувати сімейні питання. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України підлягає відшкодуванню з відповідачки на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

2 лютого 2018 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, вказуючи, що 04.10.2005р. померла його мати, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-МИ № 004895, актовий запис 2927. Після її смерті відкрилась спадщина, яку він має намір успадкувати. Проте, через розбіжності у списку громадян [PERSON] сільської ради СТОВ «Смаржинецьке» на отримання сертифікатів на право на земельну частку (пай), де запис імені та по батькові його матері був зроблений, як «Цезарія Демидівна», тоді як необхідно було внести правильний запис «Цезарина Венедиктовна», тому не може реалізувати своє право на спадщину. Заявник в судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив заяву задовольнити. (а.с. 22) Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явилася, проте голова [PERSON] сільської ради Погребищенського району Вінницької області [PERSON] подав до суду лист про розгляд справи у його відсутності, просив задовольнити заявлені вимоги. (а.с. 21) Зясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що заява підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Враховуючи те, що в судовому засіданні беззаперечно доведено, що згідно Додатку 1 до розпорядження Погребищенської районної державної адміністрації Вінницької області від 16.09.2005 року за № 414, у списку громадян [PERSON] сільської ради СТОВ «Смаржинецьке», яким передаються у власність земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) і видаються державні акти на право власності на землю, за № 46 дійсно вказана [PERSON], яка померла 04.10.2005р. (а.с. 3, 6-13), тому зазначений факт необхідно встановити на підставі п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

2 лютого 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 19 червня 2013 року сторони перебувають у шлюбі, спільних дітей не мають. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що спільне життя не склалось оскільки відповідачка протягом двох років проживає за кордоном. З огляду на викладене, позивач просить його вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив суд розірвати шлюб. Відповідачка в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 червня 2013 року, спільних дітей не мають. Дані факти підтверджуються свідоцтвом про одруження. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини з серпня 2015 року, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

2 лютого 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 29 вересня 2011 року сторони перебувають у шлюбі, мають спільного сина [PERSON], [INFO]. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що спільне життя не склалось через зловживання відповідачем спиртними напоями. З огляду на викладене, позивач просить її вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач в судовому засіданні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні визнав позов. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29 вересня 2011 року, мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження та копією свідоцтва про народження дитини. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини з 20 серпня 2017 року, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, оскільки обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

2 лютого 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 20 травня 1995 року сторони перебувають у шлюбі, мають спільного повнолітнього сина. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя, зловживання відповідачем алкоголю. В даний час відповідач перебуває під вартою в Хмельницькому СІЗО. З огляду на викладене, позивач просить її вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позов просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Суд, із письмової згоди позивача ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів відповідно до положень ст.280 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 травня 1995 року, мають спільного повнолітнього сина. Дані факти підтверджуються свідоцтвом про одруження та копією свідоцтва про народження. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини з 26 липня 2016 року, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

2 серпня 2013 року Житомирським районним судом по зазначеній раніше справі за позовом [PERSON] ухвалене рішення про задоволення вимог останнього. Визнано за позивачем право власності на земельну ділянку загальною площею 0,4415 га, що розташована в [ADDRESS], після смерті батька. 8 квітня 2014 року позивач звернувся до суду з заявою про винесення додаткового рішення, в якому вказати цільове призначення земель, а саме: право власності визнано на земельну ділянку: 0,2500 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; земельну ділянку: 0,1915 га - для ведення особистого селянського господарства. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення заяви, оскільки у позивача виникли складнощі при реєструванні права власності на землю. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Outcome: approved