Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

30.06.2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою в обґрунтування якої зазначила, що з 16.02.2016 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають трьох спільних дітей - синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Вказала, що на даний час вони з відповідачем припилили шлюбні відносини через втрату почуття поваги один до одного, порозуміння, різні погляди на шлюб та сімейне життя. Попри ту обставину, що вони фізично змушені проживати в одному житлі, на даний час між ними ведення спільного господарства припинено, подружні відносини не підтримуються, у кожного окремий бюджет. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, а тому просить суд розірвати шлюб, який 16.02.2016 року було укладено між нею та відповідачем [PERSON] , що зареєстрований Відділом ДРАЦС Луцького МУЮ у Волинській області за актовим записом № 138. Судові витрати по справі просить залишити за нею. До початку судового засідання від позивачки надійшла заява, у якій вона просить розгляд справи проводити у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 26). Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки суду не повідоми, заяви, клопотання, відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходило. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 16.02.2016 року, який зареєстровано Відділом ДРАЦС Луцького МУЮ у Волинській області за актовим записом № 138. Зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке міститься в матеріалах справи (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають трьох спільних дітей - синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 9-11). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через втрату почуття поваги один до одного, відсутності взаєморозуміння, різні погляди на шлюб та сімейне життя. На даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, кожен з них живе своїм життям та має окремий бюджет. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу в повному обсязі. На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112 СК України,

Outcome: approved