Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

30 березня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Великобагачанського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. З позову ПАТ КБ «Приватбанк» вбачається, що позивач у даній справі та відповідач [PERSON] 21 серпня 2008 року уклали кредитний договір №PLKPA800000141. Згідно договору ПАТ КБ «ПриватБанк» зобовязався надати [PERSON] кредит в розмірі 11146,14 доларів США на термін до 20.08.2013 року, а [PERSON] зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до даного договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору, у випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Позивач зазначає, що свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Відповідач [PERSON], як вказує позивач, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором № PLKPA800000141від 21.08.2008 року. Тобто, як вказує позивач у позові, в порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509,526,1054 ЦК України, [PERSON] зобовязання за вказаним договором не виконав, у звязку з чим станом на 16.03.2017 року виникла заборгованість в сумі 73431,49 доларів США, яка складається з наступного: 8501,27 доларів США заборгованість за кредитом; 5096,72 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3711,57 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 56121,93 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Також позивач вказує, що від цієї суми заборгованості віднімається сума, яка була задоволена рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2012 року, згідно якого з відповідача на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто 28422,22 доларів США, з яких: 8501,27 доларів США заборгованість за кредитом; 4530,25 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 2641,49 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 11365,96 доларів США заборгованість по пені; 31,31 доларів США штраф (фіксована частина) та 1351,95 доларів США штраф (процентна складова), залишок становить 45009,27 доларів США. Крім цього, позивач у позові вказує про те, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, як зазначає позивач, заборгованість до стягнення становить 3943,41 доларів США, яка складається з: 566,47 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1070,97 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 2305,97 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Відповідно, як вказано у позовній заяві, заборгованість становить 3943,41 доларів США, що за курсом 26,88 відповідно до службового розпорядження НБУ від 16.03.2017 року складає 105998,86 грн. Посилаючись на вищевикладені обставини, неналежне виконання відповідачем зобовязань по кредитному договору та на норми ст.ст.525,526,530 ЦК України, позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість станом на 16.03.2017 року за кредитним договором №PLKPA800000141 від 21.08.2008 року в розмірі 3943,41 доларів США, що за курсом 26,88 відповідно до службового розпорядження НБУ від 16.03.2017 року складає 105998,86 грн. - 566,47 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1070,97 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 2305,97 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором (як вказано в прохальній частині позову) (а.с.а.с.2-3). В судове засідання по даній цивільній справі представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] не зявився, він належним чином сповіщений про день і час розгляду справи, засобами електронного звязку 07.07.2017 року представник позивача направив до суду заяву про підтримання заявлених позовних вимог, про розгляд справи у його відсутність та вказав про те, що згідно п.13.11 кредитно-заставного договору, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], сторони визначили строк позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користування кредитом, неустойки тривалістю 5 років. Також у заяві він посилався на правову позицію, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 07.06.2017 року у справі №6-298цс17 (а.с.а.с.113-114). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не визнав, вважаючи їх безпідставними і необґрунтованими, в цілому підтримав заяву свого представника за довіреністю [PERSON] про застосування наслідків спливу строків позовної давності та просив в задоволенні заявлених позовних вимог відмовити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав у повному обсязі, повністю підтримав подані ним письмові заперечення на позов (а.с.35) та заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності (а.с.36). Також вважав, що є ознаки нікчемності кредитно-заставного договору, оскільки в п.14.1 договору не вказано терміну дії цього договору, а також посилався на те, що останній платіж [PERSON] по кредиту був здійснений у 2009 році і з цього часу минув встановлений договором пятирічний термін позовної давності. В задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» просив відмовити у повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення відповідача [PERSON], пояснення представника відповідача [PERSON], вивчивши та проаналізувавши докази у справі, що надані сторонами у справі і давши їм належну оцінку приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). Судом встановлено, що 21.08.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір №PLKPA800000141 (а.с.а.с.9-14). Згідно п.2.1 даного договору, за цим договором банк зобовязався надати позичальнику кредит у розмірі та на умовах, встановлених у даному договорі, а позичальник зобовязався прийняти належним чином, використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов даного договору. Даний кредит надається на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Відповідно до п.16.1.1 даного кредитно-заставного договору, загальний розмір кредиту складає 11146,14 доларів США; процента ставка складає 16,92 річних (п.16.1.6 договору). Пунктом 16.1.3 визначена мета кредиту: а) частина кредиту в розмірі 10814,33 доларів США надається з метою придбання позичальником автомобіля; б) частина кредиту в розмірі 7,38 доларів США надається з метою оплати коштів за реєстрацію предмета застави в Державному реєстрі; в) частина кредиту в розмірі 324,43 доларів США надається з метою оплати винагороди за надання фінансового інструменту, що сплачується в момент видачі кредиту. Також, відповідно до п.16.1.8 даного договору, періодом сплати за кредитом є терміни з 21 по 25 число кожного місяця в розмірі 344,82 доларів США. Відповідно до п.16.1.5 договору, датою погашення є дата 20 серпня 2013 року. Щомісяця в період сплати позичальник зобовязаний сплатити щомісячний платіж в розмірі 344,82 доларів США для погашення заборгованості за кредитом, винагородою та процентами за користування ним (п.16.6 кредитно-заставного договору). Предметом застави кредитно-заставного договору № PLKPA800000141 від 21.08.2008 року був транспортний засіб автомобіль FIAT SCUDO, 2000 р.в., д.н.з. [NUMBER] (а.с.17). Додатком №1 до даного кредитно-заставного договору від 21.08.2008 року є Графік погашення кредиту № PLKPA800000141 від 21.08.2008 року (а.с.14 зворот). Додатком №2 до даного кредитно-заставного договору є Загальна вартість кредиту (таблиця) (а.с.15). В судовому засіданні відповідач [PERSON] підтвердив, що ним підписувалися як вищевказаний кредитно-заставний договір, так і додатки до нього. З доводів та обгрунтування позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» та даного розрахунку заборгованості по договору №PLKPA800000141 від 21.08.2008 року вбачається, що станом на 16.03.2017 року [PERSON] допустив порушення зобовязань за кредитним договором і має заборгованість в сумі 73431,49 доларів США, яка складається з наступного: 8501,27 доларів США заборгованість за кредитом; 5096,72 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3711,57 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 56121,93 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. При цьому, як вбачається, від цієї суми заборгованості віднімається сума, яка була задоволена рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2012 року, згідно якого з відповідача на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто 28422,22 доларів США, з яких: 8501,27 доларів США заборгованість за кредитом; 4530,25 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 2641,49 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 11365,96 доларів США заборгованість по пені; 31,31 доларів США штраф (фіксована частина) та 1351,95 доларів США штраф (процентна складова), залишок становить 45009,27 доларів США. (а.с.а.с.2-3,5-7). Позовні вимоги по даній справі в межах заявлених позовних вимог стосуються стягнення зі [PERSON]: 566,47 доларів США заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 1070,97 доларів США заборгованості по комісії за користування кредитом та 2305,97 доларів США пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором (а.с.а.с.2-3). З розрахунку заборгованості по даному кредитному договору, що наданий позивачем у справі ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що відповідач у справі [PERSON] допустив порушення своїх зобовязань за кредитним договором №PLKPA800000141 від 21.08.2008 року (а.с.а.с.5-7). З листа ПАТ КБ «ПриватБанк» від 31.05.2017 року №20.1.0.0.0/7-20170523/1928 вбачається, що заставний автомобіль було реалізовано 30.11.2011 року. На рахунок, відкритий для погашення заборгованості, було зараховано грошові кошти від реалізації в сумі 4576,95 доларів США (а.с.72). Зарахування даної суми коштів від реалізації заставного автомобіля FIAT SCUDO, 2000 р.в., д.н.з. [NUMBER] (даний автомобіль був переданий [PERSON] представникам банку згідно Акту від 16.11.2009 року (а.с.76) та 12.01.2010 року [PERSON] була надана довіреність представникам банку на користування та розпорядження даним автомобілем (а.с.74), підтверджується відомостями, що містяться у виписці з банківського рахунку №29091059577120, де по даті 30.11.2011 року вказана сума коштів 4576,95 доларів США, яка була зарахована банком на погашення заборгованості по кредитному договору (а.с.75). Разом з цим, до закінчення дати погашення по кредитному договору 20.08.2013 року, у квітні 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з цивільним позовом до ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] про стягнення заборгованості за даним кредитним договором, яка виникла станом на 26.03.2012 року. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.05.2012 року у справі №2/0417/4157/2012, яке набрало законної сили 31.05.2012 року, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 216971,36 грн. Також, стягнуто з ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] солідарно на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 10000 грн. (а.с.91). З мотивувальної частини даного судового рішення вбачається, що станом на 26.03.2012 року заборгованість по кредитному договору №PLKPA800000141 від 21.08.2008 року складала 28422,22 доларів США, в т.ч. заборгованість за кредитом 8501,27 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом 4530,25 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом 2641,49 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 11365,96 доларів США; штраф (фіксована частина) 31,31 долар США, штраф (процентна складова) 1351,95 доларів США. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] вказали про те, що на даний час в них відсутні відомості про примусове виконання даного судового рішення, оскільки зі [PERSON] грошові кошти за цим рішенням органом ДВС не стягуються. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] посилалися на те, що останній платіж за кредитним договором [PERSON] здійснив у 2009 році, про що надали для приєднання до матеріалів справи оригінали квитанцій на суму 200 грн. від 24.03.2009 року (на оплату пені) та на суму 6,97 дол.США від 29.01.2009 року (на погашення заборгованості по кредитному договору) (а.с.80). Інші оригінали квитанцій стороною відповідача суду для огляду не надавалися. Разом з тим, у виписці з банківського рахунку №29091059577120 (яка не завірена уповноваженою особою банку) вказується, що по даті 30.04.2013 року рахується платіж в сумі 60 дол.США як погашення кредиту (а.с.75). Відповідно до положень ст.ст. 526,527,530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог Цивільного кодексу. У статті 599 ЦК України зазначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведенням належним чином. У відповідності до вимог ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). У відповідності до вимог ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Договір є обовязковим для виконання (ст.629 ЦК України). Відповідно до норм статей 256,257 ЦК України позовні давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється у три роки. Разом з цим, відповідно до положень ч.1 ст.259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до п.13.11 кредитно-заставного договору №PLKPA800000141 від 21.08.2008 року, сторони встановлюють строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користування кредитом, неустойки тривалістю у 5 (пять) років (а.с.14). Відповідно до ч.2 ст.264 ЦК України, позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач. Згідно ч.3 цієї статті, після переривання перебіг позовної давності починається заново. Як зазначив Верховний Суд України у своїй правовій позиції, яка висловлена в постанові від 07.06.2017 року у справі №6-298цс17, для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного для після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Тобто, новий строк позовної давності (після його переривання) починає свій перебіг наступного дня після предявлення позову. Отже, з огляду на вищевикладене, предявленням ПАТ КБ «ПриватБанк» у квітні 2012 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільного позову до [PERSON] та ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором №PLKPA800000141 від 21.08.2008 року, яка виникла станом на 26.03.2012 року, перебіг позовної давності перервався і почався заново з квітня 2012 року, і, з огляду на положення п.13.11 кредитно-заставного договору №PLKPA800000141 від 21.08.2008 року, не сплинув, враховуючи, що даний цивільний позов надійшов до суду 30 березня 2017 року. При цьому, суд не вбачає потреби зясовувати питання про те, якого саме числа у квітні 2012 року був поданий цивільний позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, оскільки в будь-якому разі, відповідно до ч.3 ст.264 ЦК України та вказаної вище правової позиції Верховного Суду України, перебіг строку позовної давності почався заново у квітні 2012 року, а позов по даній справі до відповідача [PERSON] поданий у березні 2017 року. З огляду на положення ч.1 ст.259 ЦК України, п.13.11 кредитно-заставного договору №PLKPA800000141 від 21.08.2008 року та враховуючи вищевказану правову позицію ВСУ суд не може погодитися з позицією сторони відповідача про те, що строк позовної давності за даним кредитно-заставним договором необхідно рахувати з 2009 року, про що вказується у письмовому запереченні на позов представника відповідача та в заяві про застосування наслідків спливу строків позовної давності (а.с.а.с.35,36). Відповідно до положень ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У звязку з цим суд не приймає до уваги усні посилання в судовому засіданні представника відповідача [PERSON] на нікчемність кредитно-заставного договору №PLKPA800000141 від 21.08.2008 року, оскільки у встановленому ЦПК України порядку в межах розгляду даної цивільної справи стороною відповідача умови даного кредитного договору не оспорені та не визнані недійсними, відповідно, договір має виконуватися належним чином відповідно до його умов та вимог закону (ст.526 ЦК України). З урахуванням пояснень відповідача [PERSON] та його представника [PERSON] щодо необґрунтованості доводів заявленого позову та розрахунків, які наведені в ньому, в судовому засіданні 07.07.2017 року суд виконав положення ч.4 ст.10 ЦПК України і розяснив вищевказаним особам право заявити клопотання про проведення у справі судово-економічної експертизи, однак сторона відповідача такого клопотання не заявляла, що є процесуальним правом даної сторони у справі. З доводів позовної заяви та розрахунку заборгованості за кредитним договором (з урахуванням існуючого рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2012 року про стягнення на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», зокрема, зі [PERSON] відповідної заборгованості за кредитним договором №PLKPA800000141 від 21.08.2008 року) вбачається, що станом на 16.03.2017 року у [PERSON] по кредитному договору №PLKPA800000141 від 21.08.2008 року мається заборгованість в сумі 3943,41 доларів США, яка складається з: 566,47 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1070,97 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 2305,97 доларів США заборгованість по пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором (а.с.а.с.2-3,4,5-7). Про стягнення вищевказаної заборгованості позивач звернувся до суду з відповідним позовом. При цьому, як зазначає позивач у позові, він, як кредитодавець, має право вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Разом з цим, виходячи з аналізу наявних у справі доказів, з огляду на положення ст.ст.10,11,60,212 ЦПК України суд приходить до висновку, що стороною позивача підтверджено належними розрахунками заборгованість [PERSON] станом на 16.03.2017 року за кредитним договором №PLKPA800000141 від 21.08.2008 року по відсоткам за користування кредитом в сумі 566,47 доларів США та заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 1070,97 доларів США (5096,72 дол.США-4530,25 дол.США=566,47 дол.США; 3711,57 дол.США-2641,49 дол.США=1070,97 дол.США), які підлягають до стягнення в межах заявлених позовних вимог. Поряд з цим, виходячи з вимог ст.ст.10,11,57,60 ЦПК України, з урахуванням доводів представника відповідача [PERSON] суд вважає, що стороною позивача у справі не надано відповідних розрахунків щодо того, за який період часу розрахована заборгованість по пені за несвоєчасність виконання зобовязання за договором в сумі 2305,97 доларів США, тому в цій частині заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають. Отже, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором по даному цивільному позову підлягають частковому задоволенню і з відповідача [PERSON] необхідно стягнути наступні кошти за невиконання умов кредитного договору №PLKPA800000141 від 21.08.2008 року: 566,47 доларів США заборгованість по відсотках за користування кредитом та 1070,97 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, а всього 1637,44 доларів США, що за курсом 26,88 відповідно до службового розпорядження Національного Банку України складає 44014 грн.38 коп. За загальним правилом ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Аналогічні положення вказані в п.35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014\~\~№10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (із змінами). З урахуванням вищевикладеного та того, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню на 41,52% (44014,38 грн.х100:105998,86 грн.=41,52%), то з відповідача у справі [PERSON] належить стягнути на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 664 грн.32 коп. (розрахунок: (1600 грн.х41,52:100=664,32 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: partial