Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

29 квітня 2021 року [PERSON] звернувся до Обухівського районного суду Київської області з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, 08 червня 2002 року батьки позивача зареєстрували між собою шлюб та за час спільного проживання у них народилося двоє дітей, а саме: позивач по справі - [PERSON] , [INFO] , та його сестра - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя батьків позивача не склалося і рішенням Обухівського районного суду Київської області від 17 січня 2019 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу між батьками, позивач залишився жити з батьком, а його сестра залишилась з матір`ю та за рішенням суду батько позивача сплачує аліменти на утримання сестри. Крім цього позивач вважає, що мати належним чином участі у вихованні його сестри не приймає, проживає у м. Києві, а його сестру залишила на виховання бабусі. Позивач на даний час навчається у Військовому інституті Київського національного університету імені Тараса Шевченка з терміном навчання до серпня 2024 року та оскільки допомогу на утримання позивача надає тільки його батько, мати з часу розірвання шлюбу допомоги на його утримання не надавала, в позасудовому порядку питання з відповідачем з приводу сплати аліментів позивачу вирішити не вдалося, а тому за захистом своїх прав він був вимушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти, в розмірі ј частини всіх доходів відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення його навчання. Крім того, у разі якщо буде встановлено, що відповідач офіційно не працює, просить стягнути з неї аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення його навчання. Ухвалою суду від 08.07.2021 відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено до розгляду на 03.08.2021 року. В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, позов підтримує повністю та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій зазначила, що проти позову заперечує, наразі перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною та погоджується сплачувати аліменти в сумі 1 500 грн. У відповідності до ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду . Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.12.2002 року, запис № 242 (а.с.6). Як вбачається з довідки № 1185 від 15.09.2020 року позивач з 2020 року вступив до Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка та на час видачі довідки був курсантом першого курсу денної форми навчання з терміном навчання з серпня 2020 року по серпень 2024 року (а.с.8). Згідно положень ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, а право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У відповідності до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Крім того, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до частини 3 статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Також, з наданої позивачем копії постанови державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 23.03.2021 року вбачається, що за рішенням Обухівського районного суду Київської області від 10.08.2020 року змінено розмір аліментів, які батько позивача сплачував на утримання спільної з відповідачем доньки - [PERSON] , [INFO] , та призначено стягувати аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.9-10). Відповідно до копії договору користування майном від 28 серпня 2020 року [PERSON] бере у користування ліжко-місце, розташоване за адресою: [ADDRESS] , плата вноситься за 3 доби до закінчення строку проживання (а.с.26). З копії довідки комунального підприємства «КИЇВТРАНС» Автобусний парк №8 виданої [PERSON] вбачається, що батько позивача працює в організації Філія Автобусний парк № 8 з 27.11.2020 року, займає посаду водія та його дохід за період з 01.02.2021 по 31.07.2021 року склав 91 915,41 грн. (а.с.27). Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно з ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. За змістом ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За змістом ч.2 ст. 182 СК України / в редакції в редакції Законів № 2037-VIII від 17.05.2017, № 2475-VIII від 03.07.2018 / мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1ст. 184 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. В п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року « Про застосуваня судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: - досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; - продовження ними навчання; - потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, оскільки відповідачем не надано довідку про дохід, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Разом з тим, відповідно дост.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а тому задовольняючи позовні вимоги, суд присуджує аліменти на дитину лише від дня пред`явлення позову, а саме з 19.04.2021 року. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн., від сплати якого при зверненні до суду був звільнений відповідач. В частині вирішення спору про стягнення із [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу суд прийшов таких висновків. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України. За приписами ст.ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у цивільній справі справа № 372/1010/16-ц. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження наявності підстав для оплати та сплати правничої допомоги у розмір 700,00 грн., а також акту приймання-передачі наданих послуг, платіжних документів, розрахунку витрат про надані послуги позивачем суду не надано. За таких обставин, підстави для стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з правничою допомогою, суд не вбачає. З наведених міркувань та

Outcome: partial