Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

2 квітня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання недійсним договору іпотеки, укладеного 21 травня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є відповідач, і [PERSON] . В позові зазначає, що є сином і спадкоємцем першої черги за законом [PERSON] , чия смерть сталася [INFO] . Після смерті батька у встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і 14 листопада 2012 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, яким є будинок [ADDRESS] . Проте здійснити державну реєстрацію права власності на вказаний будинок позивачу не видається можливим, оскільки цьому перешкоджає наявність в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження житлового будинку [ADDRESS] , зареєстрованого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вакуленко С.О. 21 травня 2007 року на підставі договору іпотеки, посвідченого нотаріально. За вказаним договором [PERSON] як іпотекодержатель в забезпечення зобов`язань [PERSON] за кредитним договором передає в іпотеку відкритому акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль» належний йому будинок [ADDRESS] . Підпис у вказаному договорі не належить [PERSON] , а вчинений невстановленою особою. На початку квітня 2007 року [PERSON] втратив паспорт громадянина України, у зв`язку з чим звернувся до правоохоронних органів з відповідною заявою. Оголошення про втрату паспорту певної серії з певним номером було розміщено у номері газети «Індустріальне Запоріжжя» від 03.04.2007 року. Новий паспорт батько позивача отримав лише 12 вересня 2007 року, що означає неможливість для нього брати особисту участь в укладенні оспорюваного правочину через відсутність документу, що посвідчує особу. За фактом використання завідомо підробленого документу за ознаками ч. 4 ст. 358 КК України Шевченківським РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області порушено кримінальну справу і розпочате досудове розслідування, яке на час звернення позивача до суду з цим позовом триває. Отримавши 1 березня 2019 року відповідь Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області про те, що досудове розслідування не завершено і винні особи не встановлені, позивач, який втратив надію на отримання захисту своїх порушених прав в рамках здійснення кримінального провадження, звернувся до суду з цим позовом. Наявність договору, чия правомірність презюмується, порушує його право власника не реалізацію цього права повною мірою, чому заважають наявні обтяження щодо нерухомого майна, а також існування ризиків, що на вказане майно буде звернуто на користь відповідача. У зв`язку з викладеним позивач просить визнати недійсними договір іпотеки між відкритим акціонерними товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] від 21.05.2007 року та виключити з Державного реєстру іпотек реєстраційні записи, внесені приватним нотаріусом Вакуленко С.О. про накладене на будинок [ADDRESS] обтяження у зв`язку з існуванням договору іпотеки. Судові витрати просить присудити йому з відповідача. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.05.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 15.05.2019 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Зобов`язано акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» надати оригінал для огляду та належно завірену копію для долучення до матеріалів справи договору іпотеки від 21.05.2007 року між відкритим акціонерними товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] . Зобов`язано приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вакуленко С.О. надати оригінал для огляду та належно завірену копію для долучення до матеріалів справи договору іпотеки від 21.05.2007 року між відкритим акціонерними товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] . Ухвалою суду від 30.08.2019 року постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Вважати судове засідання 30 серпня 2019 року підготовчим засіданням. Ухвалою суду від 30.08.2019 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Зобов`язано приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вакуленко С.О. надати суду належно завірену копію нотаріальної справим про укладення договору іпотеки від 21.05.2007 року. Ухвалою суду від 04.11.2019 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Зобов`язано акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» надати належним чином завірену копію паспорту громадянина України на ім`я [PERSON] , що використовувався при укладенні договору іпотеки від 21.05.2007 року між відкритим акціонерними товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] . Зобов`язано приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вакуленко С.О. надати належним чином завірену копію паспорту громадянина України на ім`я [PERSON] , що використовувався при укладенні договору іпотеки від 21.05.2007 року., надати оригінал для огляду та належно завірену копію для долучення до матеріалів справи договору іпотеки від 21.05.2007 року між відкритим акціонерними товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] . Ухвалою суду від 08.04.2020 року підготовче провадження в справі закрито. Справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. \~Ухвалою суду\~від 08.04.2020\~року задоволено\~клопотання представника\~позивача про\~витребування доказів.\~Зобов`язано акціонерне\~товариство «Райффайзен\~Банк Аваль»\~надати оригінали: договору іпотеки, укладеного 21 травня 2007 року між відкритим акціонерними товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] ; заяви [PERSON] нотаріусу [PERSON] від 21.05.2007 року про відсутність малолітніх та неповнолітніх дітей; договору добровільного страхування громадян, укладеного між закритим акціонерним товариством «Страхова компанія «ВЕСКО» та [PERSON] 21 травня 2007 року. Ухвалою суду від 23.11.2020 року в справі призначено судову почеркознавчу експертизу. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову, зауваживши на тому, що викладені ним в позові обставини підтверджені висновком судової почеркознавчої експертизи, яка проводилась на підставі ухвали суду під час розгляду цієї справи і з якої слідує, що підпис у договорі іпотеки від 21.05.2007 року, зареєстрованому у реєстрі за номером 653, від імені [PERSON] виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Вказаний висновок, який є належним і допустимим доказом, беззаперечно вказує на відсутність волевиявлення [PERSON] на укладення договору, а це є підставою недійсності правочину. Представник просить про ухвалення рішення на користь свого довірителя. З письмового відзиву представника відповідача випливає, що під час укладення оспорюваного правочину нотаріусом, яка його посвідчувала, було встановлено особи учасників цього правочину, про що свідчить її зауваження договорі проте, що договір підписаний у її присутності, а особи громадян, які підписали договір, встановлено, їх дієздатність перевірено, тому у неї не виникло сумнівів в тому, що стороною правочину є саме [PERSON] . В цей же день нотаріусу було надано письмову заяву [PERSON] про відсутність у нього малолітніх та неповнолітніх дітей, які мають право власності на іпотечне майно на момент передачі його в іпотеку, що також свідчить на користь добровільності волевиявлення учасника правочину. Стверджуючи про звернення до правоохоронних органів, позивач не надає жодного належного та допустимого підтвердження здійснення відділенням поліції кримінального провадження за фактом використання завідомо підробленого документу. Окрім того, позивачем пропущено давність звернення до суду за захистом права, оскільки її перебіг починається від дня, коли особа дізналась або могла дізнатися про порушення свого права. В контексті положень частини першої статті 261 ЦК України перебіг цієї давності для [PERSON] розпочався, коли фінансова установа направила йому вимогу про порушення зобов`язань за договором кредитування, яка отримана іпотекодавцем 1 квітня 2008 року, а це означає, що початок давності звернення до суду для [PERSON] розпочався з цієї дати. Проте він дій з захисту свого права не вчинив у відсутність поважних причин, розпорядившись цим правом на власний розсуд, між тим пропуск давності звернення до суду у відсутність поважних причин для цього є підставою для відмови у задоволенні позову. У зв`язку з викладеним представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні представник відповідача підтримала доводи, що викладені у відзиві, просить при розв`язанні спору застосувати наслідки пропуску давності і відмовити у задоволенні позову. Третя особа, належним чином повідомлена, до суду не з`явилась, надавши суду письмове звернення, яке містить прохання про вирішення справи у її відсутність, що в силу ст. 211, 223 ЦПК України є підставою для розгляду справи без участі нотаріуса, який посвідчив оспорюваний правочинів. З заявою аналогічного змісту звернувся представник Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, що зумовило постановлення ухвали про вирішення справи у відсутність вказаного учасника. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що [INFO] сталася смерть [PERSON] , який доводився батьком позивачеві (а. с. 15). Після смерті батька позивач вчинив дії з прийняття спадщини та 14 листопада 2012 року отримав свідоцтво про право на спадщину, яка складається з житлового будинку [ADDRESS] (а. с. 16). Вказане нерухоме майно за змістом договору іпотеки від 21 травня 2007 року між відкритим акціонерними товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] останнім передано фінансовій установі в забезпечення зобов`язань [PERSON] за кредитним договором (а. с. 91-93). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, як випливає із змісту ст. 1218 ЦК України. Отримавши у спадок нерухоме майно, зазначене в свідоцтві про спадщину, позивач отримав право на вказану річ; разом з тим набуте ним право збіглось в одній речі і з успадкованим обов`язком, за яким спадкове нерухоме майно є предметом забезпечення виконання зобов`язання іншої особи. Право особи оспорити правочин, якщо він стосується її цивільних прав, обов`язків та інтересів, навіть, якщо ця особа не є учасником правочину, передбачено частиною 3 статті 215 ЦК України, з зв`язку з чим суд доходить висновку, що законним цивільним інтересом позивача охоплюється право пред`явлення вимог цього позову. Поняття правочину внормовано статтею 202 ЦК України, відповідно до якої правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Як випливає із змісту частини 2 ст. 202 ЦК України правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми; дво- чи багатосторонніми правочинами є договори. \~ \~ \~ \~За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Згідно із ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Виходячи зі змісту наведених положень цивільного законодавства, договором є домовленість осіб, яка ґрунтується виключно на їхньому добровільному волевиявленні, коли запропоновані однією стороною умови є прийнятними для іншої сторони. Законом свободу договору проголошено як одну з загальних засад цивільного судочинства (ст. 3 ЦК України). У зв`язку з викладеним однією з вимог, необхідних для чинності правочину в силу частини 2 статті 203 ЦК України, є відповідність волевиявлення учасника правочину його внутрішній волі. В силу ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Презумпцію правомірності правочину, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, встановлено статтею 204 ЦК України. Поряд з цим статтею 215 ЦК України внормовано підстави для визнання правочину недійсним. Зокрема, підставою недійсності правочину у відповідності до ст. 215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України. Форми правочину та способи волевиявлення його учасників встановлені статтею 205 ЦК України, відповідно до якої правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. В силу ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною і юридичною особами, а згідно із ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як випливає з наведеної статті 208 ЦК України, для правочинів між фізичною і юридичною особами законом встановлена обов`язкова письмова форма, яка передбачає обов`язковість підписів його учасників, що в даному випадку і є формою волевиявлення особи у відповідності до ст. 205 ЦК України. За змістом договору іпотеки без номеру від 21.05.2007 року [PERSON] передає в іпотеку відкритому акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль» в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором № 014/17-16/6955-11 від 21.05.2007 року будинок [ADDRESS] (а. с. 91-93). Вказаний договір підписаний від імені іпотекодавця, з одного боку, і представника фінансової установи, - з іншого, тобто за формою відповідає встановленим законом вимогам. Разом з тим, наданим суду процесуальним джерелом, а саме: висновком судової почеркознавчої експертизи № СЕ-19/108-20/130-ПЧ/4-154 від 14.12.2020 року, встановлено, що підпис від імені [PERSON] виконаний не ним, а іншою особою (а. с. 178-184) З урахуванням наведених положень цивільного законодавства, суд доходить висновку, що позивачем доведено, що за формою волевиявлення укладення оспорюваного договору не відповідало дійсному волевиявленню [PERSON] , який не мав наміру вчиняти цей договір. На користь вказаного умовиводу поряд з висновком судової експертизи, який, як зазначено, містить беззаперечний висновок про те, що наявний в договорі підпис не належить [PERSON] , суд приймає надані позивачем, а також витребувані у відповідача фактичні дані, такі, як: оголошення в газеті «Індустріальне Запоріжжя» від 3 квітня 2007 року про втрату паспорту громадянина України серія [NUMBER] , № [NUMBER] на ім`я [PERSON] (а. с. 20-21); інформація про здійснення Шевченківським відділенням поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області досудового розслідування кримінального провадження № 12012080080000828 за ознаками ч. 4 ст. 358 КК України за фактом використання завідомо підробленого документа (а. с. 19); копія паспорта громадянина України, який використовувався при укладенні оспорюваного правочину, який містить фотографію особи, що не є [PERSON] , зображеним на отриманому ним 12 вересня 2007 року новому паспорті (а. с. 125, а. с. 14). Вказані докази підтверджують факт використання при укладенні договору іпотеки від 21.05.2007 року паспорту громадянина України на ім`я [PERSON] , в якому наявна фотографія не [PERSON] , а іншої особи, всупереч волевиявленню самого [PERSON] .. Як зазначено в Постанові Верховного Суду № 1 від 23.02.2015 «Аналіз застосування судами законодавства, яке регулює поруку як вид забезпечення виконання зобов`язання», у разі непідписання договору особою, зазначеною в ньому як сторона, за умови підтвердження цього факту належними доказами, при встановленні, що нею не вчинялись дії, спрямовані на виникнення відповідних правовідносин, такий договір за позовом цієї особи (або іншої заінтересованої особи) може бути визнаний недійсним у зв`язку з невідповідністю його до вимог частин 3 і 5 ст. 203 ЦК, а саме: волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. У зв`язку з викладеним суд погоджується з доводами позовної заяви про те, що позивач не скріпляв своїм підписом оспорюваний договір, що означає відсутність у нього волевиявлення на вчинення оспорюваного правочину, тому доходить висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог. Наявність належних і допустимих доказів, що добуті у встановленому законом порядку, які підтверджують встановлені судом обставини справи і не спростовані іншими допустимими фактичними даними, \~дає суду підстави захистити право позивача в обраний ним спосіб. Вирішуючи спір на користь позивача, суд не приймає твердження представника відповідача, викладені в позові, про пропущення [PERSON] давності звернення до суду на захист свого права, перебіг якої почався після отримання ним вимоги банку про повернення заборгованості за кредитом від 01.04.2008 року (а. с. 17), оскільки, як зазначено судом, 23 листопада 2010 року сталася його смерть, що означає припинення його цивільної правоздатності та дієздатності, а позов подано іншою особою, що є спадкоємцем померлого, тому володіє законним цивільним інтересом в цій справі. Вирішуючи питання, чи порушено позовну давність позивачем, суд виходить з такого. У відповідності до ст. 256, 257, 261 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, яка обчислюється трьома роками від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Наслідки спливу позовної давності встановлені статтею 267 ЦК України, згідно з якою сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, якщо суд не знайде передумов для визнання поважними причин пропущення позовної давності. Позивач є спадкоємцем померлого [PERSON] , що успадковував обов`язки, які витікають з договору іпотеки від 21.05.2007 року, отримавши свідоцтво про право на спадщину на будинок [ADDRESS] . Як встановлено судом, акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» як кредитор спадкодавця не звертався з претензією до спадкоємців іпотекодавця; позивач безпосередньо також не отримував від фінансової установи будь-яких вимог, пов`язаних з виконанням іпотечного договору. Означені обставини свідчать про відсутність порушень з боку відповідача прав та інтересів позивача як спадкоємця майнового поручителя. Окрім того, одночасно із спадкуванням обов`язку померлого [PERSON] , що витікає з договору іпотеки, позивач успадкував право на іпотечне майно, підтвердженням чого є свідоцтво про право на спадщину. Захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, внормований статтею 391 ЦК України. За змістом наведеної статті позовна давність не поширюється на вимоги власника чи іншого володільця про усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном, що не пов`язані із позбавленням володіння, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі, тому тривалість порушення права не перешкоджає задоволенню такої вимоги судом. Відповідні роз`яснення приведені у пункті 36 Постанови № 5 від 07.02.2014 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Означені міркування дають суду підстави вважати, що давність звернення до суду за захистом права [PERSON] не порушена, що означає відсутність підстав для застосування наслідків її пропуску. У відповідності до правил цивільного процесуального законодавства стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір, оплачений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved