Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

31 липня 2014 року представник позивача звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельні ресурси-08», [PERSON], [PERSON], приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» про стягнення заборгованості (а. с. 2-7). У позовній заяві та у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог представник позивача посилалась на те, що 08 січня 2014 року між ТОВ «Будівельні ресурси-08» (позичальником), ПАТ «СК «Інгосстрах» (поручитель) та ПАТ «Акцент-Банк» був укладений договір № 111 на суму 316 000,00 грн. на строк до 07 січня 2015 року з обов'язком позичальника сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 27% річних. Відповідно до п. 7.2 Кредитного договору підписаний він з використанням електронного цифрового підпису в порядку, передбаченому Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Наявність у сторін кредитного договору на момент його укладання електронних цифрових підписів та печаток і їх чинність підтверджується посиленими сертифікатами відкритих ключів разом із зображенням сертифіката ЕЦП у кодуванні BASE-64. Відповідно до п.6.1, 6.3 кредитного договору, діє він до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором. Згідно п. 5.7 кредитного договору термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів за цим договором встановлюються сторонами тривалістю 15 років. Відповідно до пункту А.6 та розділу № 3 кредитного договору зобов'язання ТОВ «Будівельні ресурси-08» за вказаним кредитним договором забезпечені: · договором застави обладнання № 111/ДЗ від 08 січня 2014 року; . договором застави обладнання в обороті № 111/ДЗ-1 від 08 січня 2014 року; · договором поруки № 111/П-01 від 08 січня 2014 року, укладеним між ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON]; · договором поруки № 111/П-02 від 08 січня 2014 року, укладеним між ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] Відповідно о пункту 3.2 кредитного договору, пункту 1 договорів поруки № 111/П-01 від 08 січня 2014 року та № 111/П-02 від 08 січня 2014 року ПАТ «СК «Інгосстрах», [PERSON], [PERSON], відповідно, є поручителями перед ПАТ «Акцент-Банк» за виконання кредитних обов'язків, які взяло на себе ТОВ «Будівельні ресурси-08». Пунктом 3.3 кредитного договору регламентовано, що ПАТ «СК «Інгосстрах» відповідає перед ПАТ «Акцент-Банк» за виконання зобов'язань ТОВ «Будівельні ресурси-08» за кредитним договором у розмірі 10 000 (десяти тисяч) гривень 00 копійок. Пунктом 1.2 договорів поруки № 111/П-01 від 08 січня 2014 року та № 111/П-02 від 08 січня 2014 року передбачено, що [PERSON], [PERSON] відповідають перед ПАТ «Акцент-Банк» за виконання обов'язків за кредитним договором у тому ж розмірі, що і позичальник ТОВ «Будівельні ресурси-08». У зв'язку з неналежним виконанням ТОВ «Будівельні ресурси-08» своїх зобов'язань за договором №111 від 08 січня 2014 року станом на 19 травня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 327 596,69 грн., яку позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів ТОВ «Будівельні ресурси-08», [PERSON], [PERSON]; солідарно - з відповідачів ТОВ «Будівельні ресурси-08» та ПАТ «СК «Інгосстрах» 10 000,00 грн., а також в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору 3 275,96 грн. (а. с. 3-7). У судовому засіданні від 02 жовтня 2014 року позовні вимоги ПАТ «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості були роз'єднані з вимогами до інших відповідачів та виділені в самостійне позовне провадження (а. с. 73). Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Відповідачі та їх представники в судове засідання не з'явилися про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а. с. 68,69), про причин неявки суду не повідомили, з огляду на що на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу за відсутності відповідачів, за правилами ухвалення заочного рішення. Вислухавши пояснення представник позивача, дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі Судом встановлено, що 08 січня 2014 року між ТОВ «Будівельні ресурси-08» (позичальником), ПАТ «СК «Інгосстрах» (поручитель) та ПАТ «Акцент-Банк» (кредитор) був укладений договір № 111 на суму 316 000,00 грн. на строк до 07 січня 2015 року з обов'язком позичальника сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 27% річних (15-22). Відповідно до п. 7.2 Кредитного договору підписаний він з використанням електронного цифрового підпису в порядку, передбаченому Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Згідно вимог ч. 3 ст. 207 ЦК України Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Стаття 5 Законну Украйни «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно ст. 8 Законну Украйни «Про електронні документи та електроний документообіг» Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Відповідно ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису у разі, якщо електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувала відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Наявність у сторін на момент укладення кредитного договору, електронних цифрових підписів та печаток і їх чинність підтверджується посиленими сертифікатами відкритих ключів разом із зображенням сертифіката ЕЦП у кодуванні BASE-64. Відповідно до пункту А.6 та розділу № 3 кредитного договору зобов'язання ТОВ «Будівельні ресурси-08» за вказаним кредитним договором забезпечені: · договором застави обладнання № 111/ДЗ від 08 січня 2014 року; . договором застави обладнання в обороті № 111/ДЗ-1 від 08 січня 2014 року; · договором поруки № 111/П-01 від 08 січня 2014 року, укладеним між ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON]; · договором поруки № 111/П-02 від 08 січня 2014 року, укладеним між ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] Відповідно до п.6.1, 6.3 кредитного договору, діє він до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором. Згідно п. 5.7 кредитного договору термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів за цим договором встановлюються сторонами тривалістю 15 років. У зв'язку з неналежним виконанням ТОВ «Будівельні ресурси-08» своїх зобов'язань за договором №111 від 08 січня 2014 року станом на 19 травня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 327 596,69 грн., яка складається з: 300 000,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 20 025,00 грн. - заборгованості за відсотками; 5 771,69 грн. - заборгованості по пені, а також суми штрафу відповідно до п. 5.8. договору № 111 від 08 січня 2014 року, що становить 1800,00 грн. Викладене підтверджується розрахунком заборгованості, наявним в матеріалах справи (а. с. 29), а також поясненнями викладеними представником позивача у позовні заяві та у судовому засіданні. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. ст. 541, 543 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом. У разі солідарного обов'язку боржників частково або в повному обсязі як від всіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Солідарну відповідальність перед кредитором несуть і боржник, і поручитель, якщо інше не встановлено договором поруки відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Судові витрати розподілити відповідно ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved