Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

29 серпня 2014 року представник позивача звернувся до суду з позовної заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, в обґрунтування якої посилався на те, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] знаходиться на балансі позивача. Між сторонами був укладений договір про надання послуг з обслуговування та утримання будинку та прибудинкової території, який оформлено відкриттям особового рахунку [NUMBER]. Відповідач користується послугами, які надаються позивачем, але свої зобов'язання перед ним у частині сплати за надані послуги з обслуговування та утримання будинку та прибудинкової території не виконує належним чином, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 4 643,95 грн. за період з 01 жовтня 2007 року по 01 лютого 2014 року, яку позивач просив суд стягнути з відповідача, а також покласти на відповідача судові витрати по сплаті судового збору по даній цивільній справі у сумі 243,60 грн. (а. с. 2-5). Представник позивача надав суду заяву про розгляд даної цивільної справи без її участі, в заяві вказала, що позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує (а. с. 34). Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку. Приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача та в матеріалах справи достатньо доказів для ухвалення по справі заочного рішення, суд на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача за правилами постановлення заочного рішення. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, судом були встановлені наступні факти. Відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради № 47/43 від 27 листопада 2013 року «Про внесення змін до рішень міської ради» комунальному виробничому житловому ремонтно-експлуатаційному підприємству Жовтневого району був переданий на утримання, експлуатацію та ремонт будинок [ADDRESS] (а. с. 19, 22). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS], в якій станом на 13 лютого 2014 року відповідач проживає разом із родиною (а. с. 8, 23, 24). Судом встановлено, що на ім'я відповідача відкрито особовий рахунок [NUMBER], за яким здійснюється нарахування плати за послуги, які надаються позивачем (а. с. 16). Також судом встановлено, що відповідач не виконує належним чином обов'язку щодо оплати наданих послуг з утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого за період з 01 жовтня 2007 року по 01 лютого 2014 року у нього утворилась заборгованість по сплаті за зазначені послуги, яка становить 4 643,95 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, наявним в матеріалах справи (а. с. 9-15). Правовідносини, які виникли між сторонами у регульовані, нормами Цивільного кодексу України, Житлового кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Частиною 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний: укласти з виконавцем договір на надання житлово-комунальних послуг, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст. 68 Житлового кодексу України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Статтею 67 Житлового кодексу України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. За змістом п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець житлово-комунальних послуг має право вимагати від споживача дотримання вимог правил експлуатації жилих приміщень та прибудинкової території та інших нормативно - правових актів у сфері житлово-комунальних послуг. Частиною 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язань не допускається. Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Оцінюючи усі докази, які були дослідженні судом у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги позивача до відповідача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з того, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт порушення відповідачем зобов'язань, покладених на нього законом щодо вчасного внесення плати за надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, внаслідок чого заборгованість [PERSON] по сплаті за надання таких послуг в період з 01 жовтня 2007 року по 01 лютого 2014 року становить 4 643,95 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача у рахунок повернення судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду з даним позовом, 243,60 грн. (а. с. 43). На підставі викладеного,

Outcome: approved