Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-19 00:00:00

30 липня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство безпеки «Легіон» (далі -Товариство), просила встановити факт трудових відносин між сторонами, а саме те, що вона (позивач) працювала в Товаристві охоронцем з 01 квітня 2013 року по 02 травня 2013 року. У зв'язку з незаконним звільненням без будь-яких підстав, просила про поновлення на роботі, поновивши також пропущений з поважних причин строк звернення до суду за захистом порушеного права, стягнення 9100 грн. 00 коп. середнього заробітку за вимушений прогул (з розрахунку 1300 грн. 00 коп. в місяць, а також 15000 грн. 00 коп. компенсації немайнової (моральної) шкоди. В обґрунтування вимог, позивач послалась на ті обставини, що виконувала протягом спірного періоду часу трудові обов'язки з охорони об'єкту - підрозділу ПАТ «Укртелеком», яким з відповідачем укладений договір на надання охоронних послуг. 02 травня 2013 року представник філії Товариства у м. Миколаєві Білецький В.М. без пояснення будь-яких причин повідомив про її (позивача) звільнення та наказав більше не виходити на роботу. Про причини звільнення повідомлено не було, будь-яких наказів з цього приводу, як і про прийняття на роботу не виносилось, чим грубо порушене відповідачем трудове законодавство. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що до 31 березня 2013 року працювала в товаристві з обмеженою відповідальністю «Антарес 3000» та виконувала обов'язки охоронця одного з об'єктів ПАТ «Укртелеком» в м. Миколаєві. Наказом № 10 від 31 березня 2013 року була звільнена з роботи на вимогу адміністрації ТОВ «Антарес-3000» за згодою сторін та одночасним оформленням на цю ж посаду на підставі трудового договору з ТОВ «Агентство безпеки «Легіон». Наказ про звільнення їй також не видавався. Вона ([PERSON]), як і всі інші працівники ТОВ «Антарес 3000», написала заяву про прийняття їй на роботу в Товариство, яку передала Білецькому В.М., та продовжувала працювати на своєму постійному робочому місці відповідно затвердженого графіку за квітень 2013 року. Проте 02 травня 2013 року її в усній формі було звільнено з посади без пояснення будь-яких мотивів. Згодом вона отримала поштою трудову книжку без записів про роботу як в ТОВ «Антарес-3000», так і в ТОВ «Агентство безпеки «Легіон». Представник позивача підтримав позицію свого довірителя. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відомостей про поважність причин неявки представника відповідача в судове засідання матеріали справи не містять. Разом з тим, згідно поданих заперечень Товариство не визнає заявлених позовних вимог на тій підставі, що в нього відсутні будь-які відомості щодо укладення трудового договору з позивачем та відповідач взагалі не здійснював у спірний проміжок часу охорону об'єктів ПАТ «Укртелеком» у м. Миколаєві. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив суду ті обставини, що він з 03 січня 2013 року по 31 березня 2013 року працював охоронцем в ТОВ «Антарес-3000» та виконував обов'язки охоронця одного з об'єктів ПАТ «Укртелеком» в м. Миколаєві. Разом з ним в цей період часу працювала охоронцем його змінниця -[PERSON] 31 березня 2013 року місцеве керівництво ТОВ «Антарес-3000» зібрало всіх працівників з охоронюваних об'єктів та повідомило, що вони з 01 квітня 2013 року підпорядковуються ТОВ «Агентство безпеки «Легіон» у зв'язку з чим необхідно скласти та надати заяви про звільнення та прийом на роботу в нову фірму, що ними всіма і було зроблено. Заяви були передані Білецькому В.М. та про подальшу їх долю нічого не відомо. Надалі протягом квітня початку травня 2013 року він, [PERSON], а також інші охоронці відповідно затвердженого графіку продовжували виконувати покладені на них трудові обов'язки, а саме: здійснювали охорону об'єкту ПАТ «Укртелеком» на своєму попередньому робочому місті. Проте 02 травня 2013 року його та позивача було поставлено до відому, що з цього дня вони звільненні з роботи без обгрунтування будь-якими підставами. Розрахунок за квітень 2013 року з ним ([PERSON]) проведений частково, а саме сплачено 900 грн. 00 коп., в той час як за договором вони мали отримувати по 1000 грн. 00 коп. в місяць. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. З інструкції по охороні майна, пропускному режиму на об'єктах Миколаївської філії ПАТ «Укртелеком», які охороняються ТОВ «АБ «Легіон» та взаємодії диспетчера МФ з охороною (а.с. 106-111) слідує, що дана інструкція затверджена 01 квітня 2013 року директором Миколаївської філії ПАТ «Укртелеком» Сивак О.М. та директором Товариства - Жавора О.І. Також цими ж директорами 01 квітня 2013 року була затверджена інструкція про надання першої долікарської допомоги (а.с. 104, 105), а також план-схема об'єкту, що охороняється і маршрут безпечного руху охоронця ТОВ «АБ «Легіон» на ЦТЕ МТТЗ МФ ВАТ «Укртелеком» - Господарчий двір, що розташований по пр. Леніна, 72 в м. Миколаєві (а.с. 101). Дані докази спростовують викладені у запереченнях твердження відповідача про те, що у спірний проміжок часу Товариство не здійснювало охорону об'єктів Миколаївської філії ПАТ «Укртелеком». При цьому суд бере до уваги представлений відповідачем договір № 01/03 від 01 березня 2013 року, укладений з ТОВ «Доміне» проте вважає його таким, що не змінює висновків суду, оскільки даних про те, що ТОВ «Доміне» має будь-які правовідносини з ПАТ «Укртелеком» з охорони об'єктів останнього матеріали справи не містять. З трудової книжки [PERSON] (а.с. 100) вбачається, що він з 15 липня 2009 року по 02 січня 2013 року працював охоронцем в ТОВ «Антарес-2500», а з 03 січня 2013 року по 31 березня 2013 року - на тій же роботі в ТОВ «Антарес-3000». Звільнений за угодою сторін за ст. 36 п. 1 КЗпП України. Запис про прийняття [PERSON] на роботу охоронцем в Товариство в трудовій книжці відсутній. В трудовій книжці [PERSON] відсутні взагалі будь-які записи про її роботу як в ТОВ «Антарес-2500», ТОВ «Антарес-3000», так і в ТОВ «АБ «Легіон» (а.с. 8-10). Разом з цим, як свідчать графіки чергувань (а.с. 26- 30) [PERSON] з січня 2013 року по квітень 2013 року включно працювала охоронцем на посту № 1 господарчого двору Миколаївської філії ПАТ «Укртелеком». Викладене дає суду підстави вважати ґрунтованими доводи позивача про те, що вона протягом січня - квітня та на початку травня 2013 року працювала охоронцем на об'єкті Миколаївської філії ПАТ «Укртелеком», а згідно затверджених спільних документів останнього - дійти висновку про ґрунтовність вимог щодо наявності факту трудових відносин з Товариством з 01 квітня 2013 року по 02 травня 2013 року. В силу ч. 4, 5 ст. 24 КЗпП України трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. Особі, запрошеній на роботу в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації за погодженням між керівниками підприємств, установ, організацій, не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Пленум Верховного суду України в п. 7 постанови № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначив, що згідно зі ст.24 КЗпП укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи відома власника або уповноваженого ним органу. За такого вимоги [PERSON] про встановлення факту трудових відносин є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Звільнення працівника без будь-яких підстав є незаконним, а тому позивач підлягає поновленню на роботі. Вирішуючи питання щодо розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню на користь [PERSON] за умови невизнання відповідачем факту трудових відносин та відсутності у зв'язку з цим будь-якої бухгалтерської документації, суд виходить з пояснень свідка [PERSON] та вважає, що на користь позивача слід стягнути середній заробіток за один рік з розрахунку 1000Х12=12000 грн. 00 коп. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику здійснюється якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Грубе порушення відповідачем норм трудового законодавства призвело до моральних страждань позивача та вимагало від неї додаткових істотних зусиль для організації свого життя, доведення правомірності своїх вимог. Позивач була вимушена звертатись у різні інстанції з питання поновлення своїх трудових прав і їх відстоювати, тобто їй була заподіяна моральна (немайнова) шкода, для компенсації якої з відповідача на користь позивача слід стягнути 1000 грн. 00 коп., задовольнивши тим самим у даній частині позовні вимоги частково. Обставини справи, а саме той факт, що відповідач не визнає існування трудових відносин з позивачем, сам по собі свідчить про ґрунтовність підстав пропуску позивачем строку звернення до суду за захистом порушеного права і цей строк підлягає поновленню судом. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 688 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: partial