overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

31 грудня 2013 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами 28.01.2013 р. було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач передала відповідачеві 5 000,00 доларів США і 5 000,00 грн. строком до 31.01.2013 р. Відповідач дотепер не повернула суму позики, що стало причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики в сумі 44 965,00 грн., а також судових витрат (а.с.а.с. 3, 4). У судовому засіданні позивач позов підтримала. Відповідач до суду не з'явилася, була повідомлена належним чином шляхом поміщення оголошення у засобах масової інформації. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що 28.01.2013 р. між сторонами в усній формі було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач передала відповідачеві у позику 5 000,00 доларів США і 5 000,00 грн. строком до 31.01.2013 р. На підтвердження передачі коштів відповідач склала розписку (а.с. 7). Дотепер відповідач борг не повернула. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини. Згідно зі статтею 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності з абзацом 1 частини 1 статті 1049 ЦК позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, в такій же кількості, такого ж роду і такої ж якості, які були передані йому позикодавцем) у строк і в порядку, встановлені договором. За укладеним договором позики позивач передала відповідачеві 5 000,00 доларів США і 5 000,00 грн., про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочини, у розумінні статті 1046 ЦК, було укладено. Дотепер отримані кошти не повернуто, отже заборгованість за договором позики, яка підлягає стягненню з відповідача, складає 44 965,00 грн. відповідно до наступного розрахунку: 5 000,00 х 7,993 + 5000,00 = 44 965,00, де 7,993 - офіційний курс гривні щодо долару США станом на час звернення до суду. У порядку статті 88 ЦПК з відповідача на користь позивача також підлягають відшкодуванню витрати останньої з оплати судового збору в сумі 449,65 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

31 грудня 2014 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] суми боргу в розмірі 6942 гривень 63 копійок, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № 004-25007-020611 від 02 червня 2011 року банк відкрив відповідачці карткову лінію на загальну суму 100000 гривень та встановив ліміт кредитної лінії в сумі 4300 гривень. Позивач просив стягнути з відповідачки на його користь суму кредитної заборгованості станом на 09 жовтня 2014 року в розмірі 6942 гривень 63 копійок, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 3003 гривень 37 копійок, заборгованість за користування кредитом в сумі 1287 гривень 79 копійок та заборгованості за комісіями в сумі 2651 гривні 47 копійок, посилаючись на те, що відповідачка в добровільному порядку відмовляється погасити суму боргу. В судовому засіданні представник позивача не з'явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, не заперечує проти винесення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день та часу розгляду справи була належним чином повідомлена і від неї не надійшло повідомлення про причини неявки. Суд відповідно до вимог ст.224-226 ЦПК України вважає за можливе винести заочне рішення по справі. Суд перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно 02 червня 2011 року між сторонами був укладений кредитний договір, згідно якого відповідачка отримала від позивача кредит в сумі 4300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Станом на 09 жовтня 2014 року відповідачка допустила прострочену заборгованість в розмірі 6942 гривень 63 копійок, з заборгованості по тілу кредиту в сумі 3003 гривень 37 копійок, заборгованість за користування кредитом в сумі 1287 гривень 79 копійок та заборгованості за комісіями в сумі 2651 гривні 47 копійок. Оскільки відповідачка у добровільному порядку не погашає борг, його слід стягнути в примусовому порядку. На підставі ст. ст. 625, 1050 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

31 грудня 2014 року позивачка звернулася до Іллічівського районного суду м. Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що 03 вересня 1999 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Маріупольському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 601. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Просить суд розірвати шлюб, оскільки спільне проживання з відповідачем не можливо, у зв'язку з протилежними поглядами на життя та сім»ю, тому в сім'ї виникають сварки, свідками яких стають їх неповнолітні діти. Шлюбні стосунки припинили з вересня 2014 року. Позивачка до судового засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності в якій зазначила, що шлюбні стосунки між нею відповідачам припинені з вересня 2014 року, у зв'язку із несумісністю характерів. Після розірвання шлюбу бажала залишити прізвище - [PERSON]. Відповідач до судового засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у якій зазначив, що шлюбні стосунки припинені з вересня 2014 року, у зв'язку із несумісністю характерів. Позов визнав, згоден на розірвання шлюбу. Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася з вересня 2014 року, та підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

31 грудня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказував, що 16 листопада 2002 року у виконкомі Чернянської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою - [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №17. Від даного шлюбу народилось троє синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Сімейне життя в них не склалось, шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться, сім'я фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання відповідач не з'явився, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, а тому суд вирішив проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, про що постановив ухвалу, оскільки на проведенні розгляду наполягав позивач. В судове засідання позивач не з'явився, однак надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, обставини справи підтвердив. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 16 листопада 2002 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане виконкомом Чернянської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №17 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] (а.с.5), [PERSON], [INFO](а.с.7), [PERSON], [INFO] (а.с.6). З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у зв'язку з чим вони відмовляються від примирення. Шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній, діти після розірвання шлюбу залишаються з матір'ю. З цього приводу спір відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у зв'язку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, що унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано бажання [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, та інтересам неповнолітніх дітей, що має істотне значення, у зв'язку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати у справі, а саме суму судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп. покласти на позивача, оскільки рішення ухвалено на його користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

31 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 21 грудня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Тернівського управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис №520. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені з лютого 2014 року в зв'язку з тим, що подружжя має різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та кохання одне до одного. Питання про поділ майна не ставиться. Позивач в судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити та не заперечувала проти прийняття заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд за згодою позивача вправі постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 грудня 2001 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). З матеріалів справи вбачається, що подружні стосунки сторони фактично припинили з лютого 2014 року. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в зв'язку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

31 грудня 2015 року позивач звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом про призначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач, яка надала заяву про розгляд справи за її відсутності , зазначає, що [INFO] помер її рідний брат [PERSON], який на день смерті проживав в [ADDRESS] , в якому йому належала частки , яка складає 58/100 часток. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з частини житлового будинку. Інших спадкоємців після смерті брата немає , до нотаріальної контори ніхто із заявою про прийняття спадщини не звертався, спадкова справа не заводилась. Шестимісячний строк , встановлений на звернення до нотаріальної контори вона пропустила з поважних причин в зв'язку з важким матеріальним становищем. Представник відповідача , належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не прибув, надав заяву про згоду з позовом та про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши надані сторонами докази по справі та розглянувши справу в межах позовних вимог , суд вважає позов таким , що підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08 листопада 2012 року відділом ДРАЦС Кілійського РУЮ, [PERSON] помер [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 414 від 08 листопада 2012 року. Згідно свідоцтва про право власності № 644 від 24 січня 1996 року [PERSON] є власником 58/100 часток житлового будинку [ADDRESS] Згідно свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] є братом та сестрою. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, витягу з реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, щодо підтвердження дошлюбного прізвища , свідоцтва про смерть , на момент смерті [PERSON] в шлюбі не знаходився, інших спадкоємців, в тому числі спадкоємців першої черги , на момент його смерті не було. Згідно повідомлення Кілійської державної нотаріальної контори , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався , спадкова справа не заводилась. Відповідно до ст.1269 , ч. 1 ст.1270 ЦК України , спадкоємець , який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом шості місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини , суд може визначити йому додатковий строк , достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи , що позивач пропустила строк подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин та звернулась до суду з позовом , належить визначити додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

31 грудня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON], 1981 року народження, що зареєстрований за адресою: [ADDRESS], на користь позивача на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 25% з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що дитина знаходиться повністю на її утриманні та потребує матеріальної допомоги, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. До початку судового засідання через канцелярію суду позивач подала суду письмову заяву, в якій зменшила позовні вимоги та просила стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/6 частки доходів відповідача, а справу розглядати без її участі. Відповідач у поданій до початку судового засідання письмовій заяви позов про стягнення аліментів в розмірі 1/6 частки доходів визнав. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося відповідно до ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, щосторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 серпня 2013 року (а.с. 2). Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 3), який мешкає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні (а.с. 4). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину. В силу положень статті 181 цього Кодексу способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує положення ст. 182 СК України, приймає до уваги визнання відповідачем позову, проживання дитини сторін разом з матір'ю, перебування на її утриманні та вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку щомісячно. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

31 грудня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 13 червня 2015 року, від якого дітей не мають, посилаючись на те, що подружнє життя не склалося через різні погляди на сімейне життя, намагалися зберегти сім*ю, але це не вдалося, після чого вони переконалися, що вони є зовсім різними людьми і вирішили шлюб розірвати. Позивач просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила шлюб розірвати, посилаючись на те, що шлюбні стосунки між ними припинені з жовтня 2015 року і поновлювати їх вона не бажає з підстав, зазначених у позові. Відповідач з позовом не погодився, але вказав, що раз дружина бажає шлюб розірвати, то він на це погоджується, заперечив проти надання судом строку для примирення. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 червня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 13 червня 2015 року. Сторони дітей не мають. У відповідності до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини з жовтня 2015 року через різні погляди на сімейне життя та шлюбні відносини з цього часу не підтримують, заперечують проти надання строку на примирення, що свідчить про небажання сторін зберегти сім*ю. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

31 грудня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 24.10.2003 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №266. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з серпня 2020 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В зв`язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, відповідач визнала у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали заяви відповідача, надані письмові докази, матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 24.10.2003 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №266. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім`ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з серпня 2020 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved