Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

31.08.2015 року [PERSON] звернулась до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON], [PERSON] міської ради, треті особи: Управління Держгеокадастру у м. Краматорську Донецької області, комунальне підприємство «[PERSON] бюро технічної інвентаризації» в особі [PERSON], про скасування державних актів на право приватної власності на земельні ділянки серії ЯЗ №309213 від 17.09.2009 року та серії ЯБ №474090 від 03.05.2007 року, скасування рішення [PERSON] міської ради від 29.10.2008 року №22/V-19, встановлення меж між земельними ділянками по вул. Лермонтова №19 та №21 у м. Краматорську, стягнення моральної шкоди та судових витрат, в обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником приватного жилого будинку №21, який розташований на земельній ділянці площею 0,0964 га, що розташована за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Лермонтова, 21. Зазначена земельна ділянка належить їй на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку, серії ЯЗ №309213 від 17.09.2009 року. Відповідачці [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.02.2000 року належить будинок, який розташований на земельній ділянці за адресою: м. Краматорськ, вул. Лермонтова №19. Відповідачка володіє земельною ділянкою на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯБ №474090 від 03.05.2007 року, площа земельної ділянки за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Лермонтова, 19 складає 0,0943 га. В кадастровому плані площа земельної ділянки за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Лермонтова, 21 зазначена 0,0982 га, що більше на 0,0018 га ніж в державному акті, а відповідно до первинних документів БТІ площа земельної ділянки повинна бути 0,1014 га. Згідно документів БТІ станом на 04.01.2001 року зафіксовано, що земельна ділянка по вул. Лермонтова №21 площею 1014м2 має огорожу та відповідні розміри: 21,4м по вул. Лермонтова, 48,20м зі сторони ділянки № 19, 20,60м з торцевої сторони, 48,4м зі сторони ділянки №23. Згідно «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна», затвердженої наказом Держбуду від 24.05.2001 року, зафіксовано, що відстань від межового знаку до житлового будинку лит. А-1 по вул. Лермонтова складає 2м, відстань від торцевого кута пристройки літ А-1 до кордону складає 1,3м. Згідно висновку №125/2 будівельно-технічне дослідження (експерт [PERSON]Ю) від 25.12.2013 року, надані правовстановлюючі документи на земельні ділянки №19 та №21 по вул. Лермонтова, а саме Державний акт на право власності на земельну ділянку по вул. Лермонтова №19, виданий [PERSON] 03.05.2007р., а також Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №309213 по вул. Лермонтова №21, виданий [PERSON] 17.10.2009 р, не відповідають нормативам та законодавству, а саме: Земельному Кодексу України, ст.198, ст.58 Закону України «Про землеустрій», а також ст.1.12, 1.13, 1.16, 1.17 «Інструкції про порядок складання, видачи, реєстрації та зберігання державних актів на право приватної власності на земельну ділянку та право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі». На момент огляду зафіксований один межовий знак по вул. Лермонтова, який представляє собою металевий кут, розташований на відстані 2м від жилого будинку літ. А-1 по вул. Лермонтова та на відстані 0,18м від гаража по вул. Лермонтова №19. Виходячи з наведеного, Відповідачка скоїла дії, які порушили закріплені у Земельному кодексі України правила добросусідства (ст.ст. 103,106) та порушила право власності позивачки на земельну ділянку. Відповідачем в порушення ДБН 360-92 «Містобудування, планування і забудова міських і сільських поселень», в порушення протипожежних норм та інсоляції житлового будинку, а саме п.3.25 для догляду за спорудою та здійсненням необхідних ремонтів, відстань до сусіднього кордону дільниці найбільш витинаючої конструкції стіни слід приймати не менш ніж 1,0м. [PERSON] Відповідачем в порушення зазначених норм та без отримання її письмової згоди, було збудовано гараж та огорожу, які Відповідач узаконив з порушенням законних прав та інтересів позивачки. Також, у звязку з будівництвом гаражу та огорожі Відповідачем їй завдано: інсоляція жилого будинку, не забезпечено устаткування інженерно технічних заходів, які перешкоджають стоку атмосферних опадів, з криши на територію двору позивачки, в результаті руйнування пошкоджено замощення її подвіря. Відповідно до акту ПП «Примус Плюс» від 15.10.2010 року проведено встановлення та перенос в натурі (на місцевість) зовнішніх меж земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул.Лермонтова, 19 Літера А-1. Закріплена в натурі земельна ділянку має межі у тому числі від Д до А землі по вул. Лермонтова, 21 Літера А-1 (з позивачем не узгоджений). Крім того, відповідачем було збудовано на межі капітальні споруди (гараж, сарай), чим було порушено санітарні норми та ДБН. Просить суд скасувати Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЗ №309213, виданий на імя [PERSON] 17.09.2009 року на земельну ділянку площею 0,0964 га за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Лермонтова. 21; скасувати рішення [PERSON] міської ради від 29.10.2008 року за №22/V-19 про передачу земельної ділянки за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Лермонтова, 21 у приватну власність [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд; скасувати Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯБ №474090, виданий на імя [PERSON] 03.05.2007 року на земельну ділянку площею 0,0943 га за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Лермонтова, 19; скасувати рішення [PERSON] міської ради від 29.10.2008 року за №22/V-19 про передачу земельної ділянки за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Лермонтова, 19 у приватну власність [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд; встановити межу між земельними ділянками по вул. Лермонтова № 19 та №21 в м. Краматорську згідно варіанту №1 запропонованого судовим експертом [PERSON] (стр.19 висновку №125/2 від 25.12.2013р.); стягнути солідарно з відповідачів на її користь вартість сплаченого судового збору у розмірі 243,6грн. та вартість юридичних послуг у розмірі 1300грн. 00коп. та 1800грн., моральну шкоду у сумі 1000грн., вартість експертизи в розмірі 2150грн., вартість генерального плану 138,80грн., вартість топографічної зйомки у розмірі 400грн., вартість плану кварталу 210 у розмірі 278 грн. Позивачка та її представник у судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених у позовній заяві та просили його задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі, за участю її представника, проти задоволення позовних вимог заперечує, просить відмовити у повному обсязі. Представник відповідачки [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі з наступних підстав. Позивач просить скасувати рішення [PERSON] міської ради від 20.10.2008 року №22/V-19в частині передачі земельної ділянки за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Лермонтова, 21 у приватну власність [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд, але у позовній заяві Позивач взагалі не наводить підстав для скасування в частині вказаного рішення. Вважає, що позовна вимога Позивача про скасування в частині рішення [PERSON] міської ради від 20.10.2008 року №22/V-19 повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства, відповідно до 17 Кодексу адміністративного судочинства України. Питання законності побудови гаражу не є предметом розгляду по даній справі в межах заявлених Позивачем позовних вимог, а тому вказані посилання Позивача щодо порушення [PERSON] п. 3.25 ДБН є безпідставними. Крім того, чинне законодавство України не передбачає отримання дозволу на встановлення огорожі від органів влади чи від будь-яких інших осіб. Також слід зазначити, що гараж про який Відповідач зазначає в позові було придбано на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 15.02.2000 року разом з житловим будинком та іншими будівлями за адресою: м. Краматорськ, вул. Лермонтова, 19. У вказаному договорі даний гараж зазначено літерою [PERSON] посилання Позивача у позові на те, що «Відповідачем в порушення зазначених норм та без отримання моєї письмової згоди, було збудовано гараж та огорожу, які Відповідач узаконив з порушенням моїх законних прав та інтересів.» є безпідставними, та спростовується договором купівлі-продажу житлового будинку від 15.02.2000 року. Також вважає, безпідставним посилання Позивача у своєму позові, як на обґрунтування своїх позовних вимог, на висновок будівельно-технічного дослідження №125/2 від 25.12.2013 року зробленого судовим експертом [PERSON], у звязку з тим, що даний висновок жодним чином не пов'язаний з позовними вимогами Позивача та не доводить обставини викладені Позивачем у своєму позові. Зазначив, що Позивач у позові та доданих до нього документів не доводить, що гараж Відповідача та огорожа знаходиться на земельній ділянці Позивача. Земельна ділянка за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Лермонтова, 19, належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 15.02.2000 року державним нотаріусом Третьої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], за реєстрованого в реєстрі за № В-25; державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯБ №474090, виданого на ім'я [PERSON], 03.05.2007 року, на земельну ділянку площею 0,0943 га за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Лермонтова, 19, виданого на підставі вказаного договору купівлі-продажу земельної ділянки. Враховуючи вищевикладене, вважає, що позовні вимоги щодо скасувати Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯБ №474090, виданий на імя [PERSON] 03.05.2007 року, на земельну ділянку площею 0,0943 га за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Лермонтова, 19 та скасування рішення [PERSON] міської ради від 29.10.2008 року за №22/V-19 про передачу земельної ділянки за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Лермонтова, 19 у приватну власність [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд Позивача необґрунтовані, а тому не підлягають задоволенню. 15 жовтня 2010 року начальником відділу землеустрою приватного підприємства «Примус Плюс» [PERSON] в присутності власника земельної ділянки [PERSON], начальника Управління Держкомзему в місті Краматорську Донецької області [PERSON], та суміжних власників та землекористувачів був складений Акт в тому, що на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку проведено встановлення та перенос в натуру ( на місцевість) зовнішніх меж земельної ділянки, що знаходиться за адресою: вул. Лермонтова, 19, м. Краматорськ і використовується для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. [PERSON] межа між земельними ділянками Відповідача та Позивача встановлена, про що свідчить акт встановлення та переносу в натурі (на місцевості) зовнішніх меж земельної ділянки від 15 жовтня 2010 року, кадастровим планом земельної ділянки та каталогом координат кутів зовнішніх меж землекористування, які до теперішнього часу не скасовані. На даний час Відповідачем встановлений паркан по межі між земельними ділянками, які розташовані за адресою: м. Краматорськ, вул. Лермонтова, 19 та м. Краматорськ, вул. Лермонтова, 21, відповідно до кадастрового плану меж земельної ділянки та акту з становлення та переносу меж земельної ділянки від 15 жовтня 2010 року відповідно до Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯБ №474090, виданого 03 травня 2007 року [PERSON] міською радою. Таким чином позовна вимога встановити межу між земельними ділянками по вул. Лермонтова, №19 та №21 в м. Краматорську згідно варіанту №1 запропонованого судовим експертом [PERSON] не ґрунтуються на законі, не доведена належними та допустимими доказами, а тому не підлягає задоволенню. Позивач у позові та доданих до нього документів не доводить, та не надав доказів того, що душевні страждання Позивача повязані з протиправною поведінкою Відповідача, таким чином відсутні правові підстави для стягнення з Відповідача на користь Позивача моральної шкоди. Витрати Позивача сплачені нею при зверненні з позовом до суду за експертизу, генеральний план, топографічну зйомку, план кварталу 210 не відносяться до судових витрат відповідно до ст. ст. 79, 84,85,86, 87 Цивільного процесуального кодексу України. Вимога про стягнення з Відповідача витрат повязаних з наданням юридичних послуг - 1300 грн. та 1800,00 грн. не ґрунтується на законі. Вважає, що вказані позовні вимоги Позивача по даному спору заявлені після спливу позовної давності, оскільки Позивач є з 17.09.2009 року власником земельної ділянки площею 0,0964 га за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Лермонтова,21, на підставі державного акту серії ЯЗ №309213, виданого 17.09.2009 року, а Відповідач є з 03.05.2007 року власником земельної ділянки площею 0,0943 га за адресою Донецька область, м. Краматорськ, вул. Лермонтова, 19, на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯБ №474090, виданого 03.05.2007 року, таким чином Позивач міг довідатися про нібито порушення свого права власності на земельну ділянку з 17.09.2009 року. Тому просить суд застосувати строк позовної давності до вимог позивача про скасування Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЗ №309213, виданий на імя [PERSON] 17.09.2009 року, на земельну ділянку площею 0,0964 га за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Лермонтова. 21; скасування рішення [PERSON] міської ради від 29.10.2008 року за №22/V-19 про передачу земельної ділянки за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Лермонтова, 21 у приватну власність [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд; скасування Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯБ №474090, виданий на імя [PERSON] 03.05.2007 року, на земельну ділянку площею 0,0943 га за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Лермонтова, 19 та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду заяву в якій просить справу розглянути за її відсутності та письмові заперечення по справі. Відповідно до письмових заперечень, вимоги позивача щодо скасування рішення міської ради, яким начебто [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку є безпідставними, оскільки відповідачка отримала земельну ділянку шляхом укладання договору купівлі-продажу. Зазначені розміри земельних ділянок повністю відповідають технічній документації, що була розроблена на кожну земельну ділянку окремо, а також містить підписи узгодження суміжниками-сусідами факту погодження існуючих на той час меж земельних ділянок. Посилання позивача на той факт, що при виготовленні державних актів на право приватної власності на земельну ділянку позивача та відповідача були допущені суттєві порушення земельного законодавства, що призвело до привласнення відповідачем частини належної позивачу земельної ділянки вважає недоведеними та такими, що не ґрунтуються на законі, оскільки державний акт був виданий на підставі відповідного рішення міської ради, відповідають всім, передбаченим на той час чинним законодавством, вимогам, площі земельних ділянок, зазначені у державних актах, повністю співпадають із площами земельних ділянок, які зазначені у рішеннях міської ради, а також технічних документаціях на кожну земельну ділянку окремо. Посилання позивача на той факт, що у висновку будівельно-технічного дослідження містяться дані про порушення та не відповідність нормам законодавства державного акту, який був виданий [PERSON], не ґрунтуються на законі та не можуть бути враховані, як належні докази, оскільки у висновку чітко зазначено, що експерту не була надана технічна документація на земельні ділянки, а отже будь-які висновки зроблені експертом не можуть вважатися такими, що ґрунтуються на законі. Просить суд відмовити в задоволенні вимог в повному обсязі. Представник третьої особи Управління Держгеокадастру у м. Краматорську Донецької області [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду заяву в якій просить справу розглянути за її відсутності на розсуд суду та письмові пояснення по справі. Відповідно до яких, земельні ділянки, розташовані в м. Краматорську за адресами: вул. Лермонтова, 19, та вул. Лермонтова, 21, були безоплатно передані із комунальної власності в приватну власність громадян у межах, які зазначені у технічних документаціях щодо складання документів, що посвідчують право власності та користування на ці земельні ділянки, такий порядок передбачено п.2 ст. 118 Земельного кодексу України. При цьому наявні в вищезазначених технічних документаціях підписи суміжників, підтверджують факт погодження сусідами безоплатної передачі в приватну власність земельних ділянок в існуючих на той момент межах. Порядок відновлення меж земельних ділянок регламентується ст.107 ЗК України. В даному випадку, згідно п.1 вищенаведеної статті Земельного кодексу України, основою для відновлення меж мають бути дані земельно-кадастрової документації, а саме технічні документації щодо складання документів, що посвідчують право власності та користування на земельні ділянки, розташовані в у. [PERSON] за адресами: вул. Лермонтова, 19, та вул. Лермонтова, 21. Представник третьої особи комунального підприємства «[PERSON] бюро технічної інвентаризації» у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за наявними матеріалами без участі представника КП «БТІ». Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, вислухавши думку сторін, проаналізувавши зібрані по справі докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належить жилий будинок та земельна ділянка площею 0,0964 га, що розташовані за адресою: м. Краматорськ, вул. Лермонтова, 21, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та Державного акту на право власності на земельну ділянку від 17 вересня 2009 року (а.с. 10, 45-48). Відповідно договору купівлі-продажу від 15 лютого 2000 року та Державного акту на право власності на земельну ділянку від 3 травня 2007 року [PERSON] належить жилий будинок та земельна ділянка площею 0,0943 га, що розташовані за адресою: м. Краматорськ, вул. Лермонтова, 19 (а.с. 98-100). [PERSON] міська рада, відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», є органом місцевого самоврядування, що представляє територіальну громаду міста та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАСУ, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАСУ, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією (254к/96-ВР) чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. В статті 3 КАСУ, визначено поняття суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Відповідно до ч. 1 ст. 17 КАСУ, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Відповідно до ч. 2 ст. 17 КАСУ, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01 квітня 2010 року по справі №10-рп/2010, положення п.1 ч. 1 ст.17 КАСУ стосовно поширення компетенції адміністративних судів на «спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії) дій чи бездіяльності» слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як субєктом владних повноважень, повязані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності. Враховуючи вищевикладене, позовна вимога Позивача про скасування в частині рішення [PERSON] міської ради від 20.10.2008 року №22/V-19, повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства, відповідно до ст.17 КАСУ та задоволенню не підлягає. Також суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовної вимоги щодо скасування Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЗ №309213, виданий на імя [PERSON] 17.09.2009 року на земельну ділянку площею 0,0964 га за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Лермонтова, 21. Позивачка просить визнати недійсним державний акт серії ЯЗ № 309213 про право власності на земельну площею 0.0964 га, розташованою за адресою: м. Краматорськ, вул. Лермонтова, 21, який видано Управлінням Держкомзему у м. Краматорськ Донецької області на ім'я [PERSON], підставою видачі якого було рішення [PERSON] міської ради від 29.10.2008 року №22/V-19. Суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні цих позовних вимог, так як рішення [PERSON] міської ради від 29.10.2008 року №22/V-19 - дійсне, не скасоване, таким чином позов в цій частині не підлягає задоволенню. Земельна ділянка за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Лермонтова, 19, належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 15.02.2000 року державним нотаріусом Третьої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № В-25; державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯБ №474090, виданого на ім'я [PERSON] 03.05.2007 року на земельну ділянку площею 0,0943 га за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Лермонтова, 19, виданого на підставі вказаного договору купівлі-продажу земельної ділянки. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовна вимога щодо скасування рішення міської ради, яким начебто [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку є безпідставними, оскільки відповідачка отримала земельну ділянку шляхом укладання договору купівлі-продажу, а тому не підлягає задоволенню. Суд не бере до уваги доводи позивача Відповідачем в порушення зазначених норм та без отримання письмової згоди позивача, було збудовано гараж, який Відповідач узаконив з порушенням її законних прав та інтересів з наступних підстав. Гараж про який Відповідач зазначає в позові було придбано позивачкою на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 15.02.2000 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № В-24, разом з житловим будинком та іншими будівлями за адресою: м. Краматорськ, вул. Лєрмонтова, 19. У вказаному договорі даний гараж зазначено літерою Е.(а.с.98) Відповідно до ч.6 ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обовязковим і оцінюється судом за правилами ст.212 цього Кодексу. Суд не може прийняти висновок експерта № 125/2 від 25.12.2013 року про встановлення відповідності меж нормативним вимогам, так як експертом розглядались варіанти: №1 площа земельної ділянки по вул. Лермонтова № 21 982 кв.м та площа земельної ділянки по вул. Лермонтова № 19 901 кв.м. та № 2 - площа земельної ділянки по вул. Лермонтова № 21 1012 кв.м та площа земельної ділянки по вул. Лермонтова № 19 901 кв.м. та № 2, що суперечить праву власності на земельні ділянки.(а.с.11-12) Відповідно акту від 15 жовтня 2010 року проведено встановлення та перенос в натуру (на місцевість) зовнішніх меж земельної ділянки, що знаходиться за адресою: м. Краматорськ, вул. Лермонтова, 19. Закріплена в натурі земельна ділянка має межі у тому числі від Д до А землі по вул. Лермонтова, 21. Представники суміжних землекористувачів або землевласників ознайомлені з цим актом, про що свідчать їх підписи. (а.с. 101-102) [PERSON] межа між земельними ділянками Відповідача та Позивача встановлена, про що свідчить акт встановлення та переносу в натурі (на місцевості) зовнішніх меж земельної ділянки від 15 жовтня 2010 року з кадастровим планом земельної ділянки та каталогом координат кутів зовнішніх меж землекористування, які до теперішнього часу не скасовані. Вказана вище обставина, встановлена рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 21.03.2012 року по цивільній справі №2/528/654/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про заборону вчинення певних дій, яке залишено без змін Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 27.04.2012 року по справі №22ц-0590/5147.(а.с.103-105) Таким чином суд приходить до висновку, що позовна вимога про встановлення межу між земельними ділянками не ґрунтується на законі, не доведена належними та допустимими доказами, а тому не підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 1167 Цивільного кодексу Україниморальна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 №4 із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року №5, моральна шкода може полягати, зокрема: в приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 №4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Оскільки позивачем не надано жодних доказів підтверджуючих у чому саме полягає заподіяння моральної шкоди [PERSON] та [PERSON] міською радою позивачці, не має підтвердження обчислення саме цієї суми, зазначеної у позові, тому вимоги [PERSON], викладені в позовній заяві по відшкодуванню моральної шкоди є безпідставними та не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання. Порушення цивільного права є результатом протиправних дій порушника, внаслідок чого воно зазнало зменшення або ліквідації, що позбавляє його носія можливості здійснити, реалізувати це право повністю або частково. При цьому цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 10 ЦПК). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 60 ЦПК), крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Статтею 59 ч.2 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Заявляючи вказані позовні вимоги та, доводячи свої вимоги згідно до позову, позивачка не надала суду достатніх та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог. Таким чином, суд вважає, що вимоги [PERSON] є безпідставними, тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Також на підставі ст. 88 ЦПК України не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення судових витрат, так як у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Outcome: dismissed