Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

29.08.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], що зареєстрований 05.02.2005 року, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя не склалося, шлюбні стосунки припинені, збереження сімї неможливо. Крім того, в позові [PERSON] просить стягувати з [PERSON] аліменти на утримання їхньої неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], в розмірі 5\~000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги про розірвання шлюбу, а відносно стягнення аліментів позов визнав частково, пояснивши, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів, але не має можливості сплачувати їх в такому розмірі, про який просить позивачка. Додатково повідомив, що працює менеджером із продажу та отримує заробітну плату в розмірі 3200 грн., крім того зазначив, що проживає разом із своєю матірю, яка є пенсіонеркою та потребує його піклування. Заслухавши позивачку та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 05.02.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб 1-СГ № 003090. Сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження 1-СГ № 021426). Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути подано одним із подружжя. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що шлюбні стосунки припинені, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, клопотання про надання строку на примирення не заявив, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Неповнолітній [PERSON] проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що відповідачем не оспорюється. При цьому суд враховує, що згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Таким чином, утримувати дитину повинні і мати і батько дитини. Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі. Проте, за правилами ст. 184 СК України розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається лише в разі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою про доходи. Таким чином, відповідач має стабільний дохід. При цьому, позивачкою не доведено обставин, через які суд зміг би прийти до висновку про необхідність визначення аліментів у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, який підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з вимог ст. 182 СК України, за якими при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи всі передбачені статтею 182 СК України обставини, беручи до уваги розмір заробітної плати відповідача, відсутність доказів про наявність у відповідача іншого джерела доходу, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів як 1/4 частку з усіх видів доходу відповідача, а позовні вимоги задовольнити частково. При зверненні до суду позивачкою сплачено судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 640 грн., що підтверджується квитанцією від 29.08.2017 року. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 88 ЦПК України, за якими стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею вищезазначені судові витрати. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів позивачка була звільнена від сплати судового збору. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Тобто, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial