Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

30.03.2018р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей (а.с. № 2 -6). В позовній заяві [PERSON] посилалася на те, що з відповідачем [PERSON] з жовтня 2014р. вони проживали у цивільному шлюбі та від даних стосунків мають двох дітей, синів [PERSON] та [PERSON] 20.07.2015р. народження. В кінці 2017р. позивачка з відповідачем припинили фактичне проживання однією сімєю, діти залишилися з матірю та знаходяться на її повному утриманні, батько участі у вихованні дітей не приймає, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, у зв'язку з чим позивачка звернулася з відповідним позовом до суду та просила суд стягувати з відповідача щомісячно на утримання двох малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], 20.07.2015р.н., аліменти на користь матері в розмірі 1/6 частини від всіх видів доходів (заробітку) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 08.05.2018р. до суду надійшла заява позивачки, в якій позивачка позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити та розглядати справу за її відсутності (а.с. № 20). Відповідач - [PERSON] 14.05.2018р. також надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував, просив розглядати справу в підготовчому засідання за його відсутністю та без фіксування процесу технічними засобами (а.с. № 22). За таких обставин суд розглянув справу в підготовчому засіданні 14.05.2018р. за відсутності сторін. Враховуючи, що в підготовчому засіданні відповідач визнав позовні вимоги, надавши відповідну заяву, то згідно положень ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Як зазначає позивачка в поданому до суду позові, з жовтня 2014р. вона разом з відповідачем проживали у цивільному шлюбі та від даних стосунків мають двох малолітніх дітей. Згідно свідоцтвом про народження серія І-КИ №551011 від 04.08.2015р., виданим Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ДМУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис № 935 батьками [PERSON] 20.07.2015р. народження є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Згідно свідоцтвом про народження серія І-КИ №551012 від 04.08.2015р., виданим Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ДМУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис № 936 батьками [PERSON], 20.07.2015р. народження є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Відповідно до довідки, складеної відділом обліку проживання Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР № 7411 від 16.08.2017р., малолітні діти [PERSON] та [PERSON] мешкають зі своєю матір'ю [PERSON] (а.с. №9) Як зазначає позивачка діти знаходиться на її утриманні, відповідач, як батько, участі у виховані та утриманні дітей не приймає, фінансово не забезпечує хоча є працездатним, має постійне місце роботи, наразі вже сплачує аліменти в розмірі 1/6 частини від своїх доходів на утримання дитини від першого шлюбу та має фінансову можливість сплачувати аліменти на утримання їх спільних дітей в розмірі 1/6 частини від всіх доходів на кожного. Так, відповідно до положень ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 статті 27 Конвенції ООН про права дитини та статті 8 Закону України Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно ч.2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України (в редакції від 17.05.2017р.) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ст.182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші істотні обставини. Відповідно до ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Нормою ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на те, що відповідач не надав суду жодних заперечень щодо розміру аліментів, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та присудити до стягнення з відповідача аліменти на утримання двох його малолітніх дітей: [PERSON], 20.07.2015р. та [PERSON], 20.07.2015р. народження до досягнення ними повноліття, аліменти в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягуючи аліменти на користь матері дітей - [PERSON], починаючи стягнення з дня пред'явлення позову, а саме з 30.03.2018р. При винесенні рішення суд також приймає до уваги положення ч.1 ст.82 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 1ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, з огляду на те, що позивачка при пред'явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст.2 закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, який на день винесення рішення по справі складає 704грн.80коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved