Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

30.10.2020 року представник позивача звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на нерухоме майно. Вимоги звернення до суду мотивувала тим, що позивач [PERSON] купив у відповідача [PERSON] 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , а у відповідача [PERSON] - 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями, земельну ділянку з кадастровим номером 5323480401:01:001:0033 площею 0,1539 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку з кадастровим номером 5323480401:01:001:0034 площею 0,6126 га, яка розташована за адресою: с. Великий Кобелячок Новосанжарського району Полтавської області і призначена для ведення особистого селянського господарства. Оформити договори купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та земельних ділянок позивач не може, так як відповідачі відмовляються від їх нотаріального посвідчення. В даний час позивачу потрібні правовстановлюючі документи на будинок та земельні ділянки, що змусило його звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 02.11.2020 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, позивач направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, до суду направили заяви про розгляд справи без їх участі, позов визнають повністю. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі, але враховуючи, що дані договори вже повністю виконані, є підстави вважати їх такими, що відбулися. З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого 23.04.2009 року ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», вбачається, що по [ADDRESS] знаходяться житловий будинок та господарські будівлі, власниками яких є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з часткою по 1/3 за кожним (а.с. 16-18). Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 15.06.2009 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є власниками вищезазначених житлового будинку та господарських будівель на праві приватної спільної часткової власності відповідно до рішення виконавчого комітету Великокобелячківської сільської ради № 11 від 29.04.2009 року (а.с. 19). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 181969, виданого відділом Держкомзему у Новосанжарському районі, у власності [PERSON] перебувала земельна ділянка з кадастровим номером 5323480401:01:001:0033 площею 0,1500 га, що розташована на території с. Великий Кобелячок та призначена для обслуговування житлового будинку (а.с. 24). Площа земельної ділянки з кадастровим номером 5323480401:01:001:0033, що розташована в с. Великий Кобелячок Новосанжарського району Полтавської області і призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, становить 0,1539 га, про що свідчить інформаційна довідка з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (а.с. 26). З державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 181970, виданого відділом Держкомзему у Новосанжарському районі, вбачається, що у власності [PERSON] перебувала земельна ділянка з кадастровим номером 5323480401:01:001:0034 площею 0,6100 га, що розташована на території с. Великий Кобелячок та призначена для ведення особистого селянського господарства (а.с. 23). Згідно інформаційної довідки з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку площа земельної ділянки з кадастровим номером 5323480401:01:001:0034, що розташована в с. Великий Кобелячок Новосанжарського району Полтавської області і призначена для ведення особистого селянського господарства, становить 0,6126 га (а.с. 25). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , про що свідчать свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 11.02.1963 року та свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 30.06.1984 року (а.с. 15). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24.09.2012 року (а.с. 13). [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 19.02.2016 року (а.с. 14). Згідно розписки від 11.08.2020 року [PERSON] отримала від [PERSON] кошти в розмірі 30000 грн. за продану нею 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Як вбачається з розписки від 11.08.2020 року, [PERSON] отримала від [PERSON] кошти в розмірі 30000 грн. за продані нею 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та земельні ділянки площею 0,15 га та площею 0,61 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. За ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Згідно ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Згідно ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Враховуючи вищевикладені засади законодавства, позивач [PERSON] за розпискою від 11.08.2020 року без нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу є добросовісним набувачем, оскільки на момент отримання розписки від відповідача [PERSON] він не знав про існування тих обставин, що згаданий відповідач не мала права на відчуження вказаної нерухомості, оскільки не є власником 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та земельних ділянок. Відповідач [PERSON] є власником 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями, але у неї відсутній оригінал правовстановлюючого документу. Тож, позивач змушений звернутися до суду для встановлення факту, що договір купівлі-продажу 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями між [PERSON] , як продавцем, та ним, як покупцем, відбувся, та для набуття права власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та на земельні ділянки, як добросовісний набувач, оскільки випадків, передбачених ст. 388 ЦК України, для витребування майна від набувача немає. Згідно ст. 220 ЦК України, договір, укладений із порушеннями нотаріальної форми, є нікчемним. Однак, в ч. 2 вищевказаної статті зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. Таким чином, по даній справі між сторонами при укладанні договорів купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах, тому суд вважає, що є підстави задовольнити даний позов.

Outcome: approved