Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

31.03.2020 року позивач звернувся з даним позовом, посилаючись на те, що 08.06.2018 року рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області розірвано шлюб між ним та відповідачем. На підставі судового наказу Апостолівського районного суду від 01.06.2018 року з нього стягуються аліменти в розмірі ј частини доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] . Також позивач зазначив, що 10.05.2019 року він зареєстрував шлюб із [PERSON] , у шлюбі [INFO] у нього народився син [PERSON] . На даний час на утриманні позивача перебувають син [PERSON] та дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Оскільки з часу прийняття судового рішення про стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] у нього змінився сімейний стан, а також враховуючи наявність хронічних захворювань, які потребують коштів на лікування, на підставі ст.192 СК України просить зменшити розмір аліментів, які стягуються на утримання сина [PERSON] , до 1/6 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 02.10.2020 року до суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] - адвоката Галайдюка Ф.І. на позов, в якому представник відповідача вказує на невідповідність позовної заяви вимогам ст.ст.175,177 ЦПК України, що являється підставою для залишення позовної заяви без руху. Також представник відповідача посилається на те, що позов задоволенню не підлягає, так як із наданих позивачем документів не видно зміни матеріального стану, погіршення здоров`я. Перебуваючи на посаді фахівця з пожежної безпеки і цивільного захисту департаменту з охорони праці та ПБ ДТЕК Криворізька ТЕС ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» позивач регулярно проходить медичне обстеження і за станом здоров`я може виконувати покладені на нього службові обов`язки. Погіршення матеріального стану позивача не відображено у доданих документах. Крім того, позивачем не надано довідки щодо місця роботи та розміру його доходу, не зазначено, які кошти він витрачає на утримання новонародженого сина та дружину. Відповідачу відомо, що позивач на даний час працює в м. Запоріжжя з підвищенням на посаді, але погіршення матеріального стану позивачем не підтверджено/ Зменшення розміру аліментів суперечить інтересам дитини. Інших заяв по суті не надходило. В судове засідання сторони та їх представники не прибули, представник позивача адвокат Нагорна В.С. подала заяву про підтримання позову та розгляд справи без її участі та участі позивача, представник відповідача адвокат Галайдюк Ф.І. подав заяву про розгляду справи без його участі та участі відповідача, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що на підставі судового наказу Апостолівського районного суду від 01.06.2018 року із [PERSON] стягуються аліменти в розмірі ј частини доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] . 10.05.2019 року позивач зареєстрував шлюб із [PERSON] , після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [INFO] народився [PERSON] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки від 05.03.2020 року, виданої виконкомом Зеленодольської міської ради, позивач зареєстрований в [ADDRESS] , разом з ним зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, судом на підставі досліджених доказів встановлено, що сімейний стан позивача змінився. Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд виходить з наступного. Так, стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до чч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст.184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів (правова позиція, викладена в постановах Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13, Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19). Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки народився син від іншого шлюбу, а також погіршився стан здоров`я. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, враховуючи вищенаведені норми права та обставини справи, вважає, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини [PERSON] , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, оскільки позивачем у порушення зазначених вище вимог закону належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його матеріального стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Суд звертає увагу на те, що відповідно до рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 01.06.2018 року розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини - [PERSON] , [INFO] , та суперечитиме її інтересам. Крім того, як встановлено судом рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 24.10.2018 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів та зменшення розміру аліментів середньомісячний дохід позивача у період часу з 01.12.2017 року по 31.05.2018 року складав 17689,72 грн. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач не надав жодного доказу на підтвердження свого матеріального стану та не довів його погіршення. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав як на підставу позову, крім народження дитини в іншому шлюбі, погіршення стану свого здоров`я. На підтвердження факту погіршення здоров`я позивачем надано виписний епікриз КЗ «Апостолівська ЦРЛ» ДОР» від 26.12.2018 року, згідно якого у позивача виявлено ряд хронічних захворювань, з якими він перебував на лікуванні, а також надано копії МРТ досліджень від 13.09.2019 та 21.08.2018 року, запис невропатолога від 09.09.2019 року. Суд відхиляє також вказані докази та не бере їх до уваги, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, у позивача діагностовано ряд хронічних захворювань у грудні 1999 року, але позивач перебував на лікуванні лише у грудні 2018 року, при цьому позивачем не надано докази на підтвердження понесених ним витрат на лікування. Копії МРТ досліджень не підтверджують наявність хронічних захворювань у позивача, оскільки, як вказано у висновках, потребують консультації лікаря. Запис невропатолога від 23.08.2018 року у відповідності до ст.79 ЦПК України є недостовірним доказом, так як наданий позивачем запис підписано невідомою особою без зазначення медичного закладу, тому суд відхиляє вказаний доказ. Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, слід покласти на позивача в зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed