Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

31 липня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з указаним позовом, просить встановити юридичний факт прийняття [PERSON] спадщини у вигляді 3/8 частин житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] після смерті [INFO] року [PERSON]; встановити юридичний факт, що [PERSON] постійно проживав із спадкодавцем [PERSON] у будинку № [ADDRESS] станом на [INFO] року; визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 3/4 частини житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS]. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] року померла її баба [PERSON]. Після смерті баби відкрилась спадщина на 3/8 частин житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS], що належала бабі на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12 грудня 2001 року. 26 вересня 2012 року батько позивача та син [PERSON] - [PERSON] подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті своєї матері, хоча й так прийняв спадщину, оскільки був зареєстрований та проживав разом із нею за однією адресою у спадковому будинку. Обставина прийняття батьком позивача спадщини після смерті його матері може бути підтверджена документами про реєстрацію місця його проживання та домовою книгою, але домову книгу на будинок [ADDRESS] після смерті баби забрала собі відповідач [PERSON] [INFO] року [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] позивач 7 грудня 2016 року звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Оскільки її батько за життя не оформив спадкових прав після смерті своєї матері, будучи єдиним спадкоємцем першої черги, то позивач вважає, що вона є єдиним спадкоємцем 3/8 частин житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS]. Крім того, на думку позивача, до успадкованого нею майна також необхідно включити ще 3/8 частин житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] з наступних підстав. Рідний брат її баби [PERSON] - [PERSON] успадкував разом із бабою 3/4 частин житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS], але свідоцтва про право на спадщину за заповітом не отримував і в установленому законом порядку право власності на нерухоме майно не зареєстрував, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, яке зареєстровано в реєстрі за № 4-2133 від 12 грудня 2001 року. [INFO] року [PERSON] помер, спадщину після нього ніхто не оформив. Наскільки позивачу відомо, то єдиним спадкоємцем після його смерті була її баба, яка з ним фактично проживала та вела спільне господарство, разом утримувала будинок, внаслідок чого фактично прийняла спадщину та вступила в управління спадковим майном. За таких обставин, на думку позивача, її баба стала власником 3/4 частин житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS], які також успадкував після смерті баби її син і батько позивача - [PERSON] Після звернення до нотаріальної контори нотаріус 2 червня 2017 року відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно та роз'яснила право звернутись із позовом до суду. Тітка позивача, яка є рідною сестрою її батька - відповідач [PERSON], чинить позивачу перешкоди у здійсненні права на прийняття спадщини, оскільки забрала правовстановлюючі документи та домову книгу на будинок по [ADDRESS], а також свідоцтва про народження та смерть баби й батька. [PERSON] також звернулась до нотаріально контори із заявою про прийняття спадщини після його смерті. Проте вона не проживала разом із батьком позивача та їх матір'ю в одному будинку, відноситься до другої черги спадкоємців після смерті батька позивача, до того ж звернулась до нотаріальної контори зі спливом шестимісячного строку на прийняття спадщини. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 серпня 2017 року закінчено підготовку справи до судового розгляду та цією ж ухвалою зобов'язано [PERSON] в судове засідання 5 жовтня 2017 року надати суду для огляду оригінал домової книги на будинок [ADDRESS], а також оригінал технічного паспорту та правовстановлюючих документів на цей будинок (а.с. 38-39). Копію цієї ухвали [PERSON] отримала 23 серпня 2017 року (а.с. 58), але вимог суду не виконала. У судовому засіданні 31 жовтня 2017 року суд постановив ухвалу, яку внесено до журналу судового засідання, відповідно до якої залучив до участі у справі в якості третьої особи [PERSON], яка є вдовою після смерті [PERSON] (а.с. 93). У судовому засіданні 29 листопада 2017 року представник позивача - [PERSON] позов підтримала, надавши суду відповідні пояснення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи її представники [PERSON] та [PERSON] були повідомлені завчасно та належним чином (а.с. 105). Представник [PERSON] - [PERSON] у судове засідання не з'явилась, подала заяву від 29 листопада 2017 року про перенесення розгляду справи у зв'язку із зміною представника та необхідністю вивчення матеріалів справи адвокатом. Оскільки [PERSON] сама є представником [PERSON] на підставі довіреності, то суд визнав причини неявки сторони відповідача не поважними, відмовив у задоволенні такого клопотання та ухвалив розглядати справу за відсутності [PERSON] та її представника. Представник Черкаської міської ради подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Треті особи Перша черкаська державна нотаріальна контора та [PERSON] у судове засідання не з'явились, повідомлялись судом про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Із досліджених матеріалів інвентаризаційної справи на домоволодіння [ADDRESS] (а.с. 65-85) встановлено, що на підставі постанови Черкаського міськвиконкому від 10 січня 1957 року № 2 про реєстрацію домоволодіння, домоволодіння по [ADDRESS], яке складається з одного будинку, належить [PERSON] (а.с. 65). Ухвалою народного суду 1 участку м. Черкаси від 6 червня 1957 року встановлено факт володіння домобудівництвом по [ADDRESS] на правах договору купівлі-продажу за [PERSON] (а.с. 66). Згідно з довідкою-характеристикою Черкаського ОБТІ № 418 від квітня 1989 року, [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS] на підставі свідоцтва на право особистої власності № 1849, яке видано Черкаським ЖКХ 21 червня 1957 року (а.с. 71). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 5 травня 1989 року нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори, спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] є [PERSON], що проживає [ADDRESS], та [PERSON], що проживає там же. Спадкове майно складається з жилого будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] (будинок деревяний, обкладений цеглою, загальна жила площа якого 26,7 кв.м., два льоха літ. Г,Г-1, туалет, огорожа № 1-5, водо колонка № 6 та відмостка, розташовані на земельній ділянці площею 638 кв.м.) (а.с. 73-74). Із змісту цього ж свідоцтва про право на спадщину за заповітом випливає, що на 3/4 частини жилого будинку з відповідною частиною господарських споруд свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім'я [PERSON] та [PERSON] не видано. Таким чином, суд вважає, що це свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/4 частину домоволодіння [ADDRESS], що належало [PERSON]. Це підтверджується також і тим, що згідно з довідкою-характеристикою Черкаського ОБТІ № 887 від березня 2000 року 1/4 частина домоволодіння [ADDRESS] належить [PERSON], а 3/4 - рахуються за померлим [PERSON] (а.с. 76). 6 грудня 2001 року [PERSON] для оформлення спадщини замовила в Черкаському ОБТІ довідку-характеристику на домоволодіння по [ADDRESS] (а.с. 78-79), після чого 12 грудня 2001 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/8 частин домоволодіння [ADDRESS] (а.с. 80). Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, станом на 23 грудня 2003 року співвласниками вказаного домоволодіння вважались: [PERSON] (спадкоємець після [PERSON]) - 1/4, [PERSON] - 3/8, [PERSON] - 3/8 (а.с. 82). [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР № 307615 (а.с. 11). Відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Статтею 530 ЦК УРСР визначено, що при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Згідно із ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] зазначає про те, що її баба [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті [INFO] року свого брата [PERSON], оскільки проживала з ним однією за однією адресою, вела спільне господарство та разом утримувала будинок. Проте суд критично відноситься до цих доводів позивача, оскільки [PERSON] перебував у шлюбі із [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 9 серпня 1979 року (а.с. 93). Згідно з довідкою комітету самоорганізації населення «Благовісний» від 24 жовтня 2017 року [PERSON] на момент смерті [PERSON] проживала [ADDRESS] з [INFO] року по 4 травня 1995 року, користувалась спільним майном та зберкнижкою (а.с. 102). Таким чином, оскільки [PERSON] відносилась до другої черги спадкування після смерті свого брата [PERSON], то з урахуванням вказаних доказів, які підтверджують прийняття спадщини після його смерті його дружиною, яка відноситься до першої черги спадкування, суд робить висновок про відсутність підстав для задоволення позову в частині встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], а відтак - і в частині вимог про визнання за позивачем права власності на 3/4 частин домоволодіння по вул. Пролетарській, 17 у м.Черкаси. Крім того, за відсутності домової книги на будинок по [ADDRESS], яка згідно з матеріалами справи перебуває у представника відповідача [PERSON] - [PERSON] (а.с. 18), суд також позбавлений можливості з'ясувати, чи прийняв [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що 26 вересня 2012 року син позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] року його матері - [PERSON] (а.с. 51). [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 15). У зв'язку із смертю [PERSON], його паспорт було вилучено та знищено, тому суд, враховуючи також відсутність домової книги, безпосередньо не може перевірити відмітку про реєстрацію його місця проживання на день смерті [PERSON] Проте із поданої [PERSON] заяви про прийняття спадщини вбачається, що цю обставину перевіряла нотаріус, яка в заяві встановила, що факт прийняття спадщини спадкоємцем перевірено по паспорту [PERSON] (серії [NUMBER], виданим Придніпровським РВ УМВС України в Черкаській області 12 липня 2002 року), де наявна відмітка про його прописку у спадковому будинку з 21 липня 2004 року і відсутні дані про виписку, що підтверджує факт сумісного проживання спадкоємця із спадкодавцем на день її смерті. Таким чином, суд робить висновок про те, що цього доказу достатньо для встановлення того факту, що [PERSON] проживав із [PERSON] за однією адресою на день її смерті та фактично прийняв спадщину у вигляді 3/8 частин житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] його дочка [PERSON], як єдиний спадкоємець першої черги, у встановлений ЦК України строк звернулась 7 грудня 2016 року до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а.с. 50). 2 червня 2017 року нотаріус Першої черкаської державної нотаріальної контори відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 24). З огляду на викладене, за [PERSON] необхідно визнати право власності на 3/8 частин житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який успадкував цю частину нерухомого майна після смерті своєї матері [PERSON] У порядку ст. 88 ЦПК України із [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] понесені нею судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 640 грн.

Outcome: approved