Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

2 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом та просить визнати право власності в порядку спадкування на квартиру, що належала її матері [PERSON] Мотивує свої вимоги тим, 10 січня 2011 року померла її мати - [PERSON]. Заповіту мати не залишила. Спадкоємцем за законом першої черги крім неї є її брат, відповідно син покійної матері - [PERSON]. Інших спадкоємців першої черги за законом немає. Батько - [PERSON] помер ще 19 березня 1994 року. Після смерті матері відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS], яка в порядку приватизації відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 17 серпня 1995 року належала її покійній матері на праві власності. В установлений законодавством шестимісячний термін вона звернулася до Липоводолинської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Її брат в установлений законом термін не подав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті матері і фактично спадщину не приймав та за продовженням строку для подання заяви до суду звертатись не буде, про що мається його відповідна заява, завірена нотаріально. Нещодавно вона вирішила оформити свої спадкові права належним чином. Але як виявилось у нотаріуса отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері на дану квартиру вона не може, оскільки право власності не було зареєстровано за життя матері у відповідному порядку згідно чинного законодавства. Як сталося, що мати не зареєструвала право власності, після приватизації квартири вона пояснити не може. Про те, що право власності належним чином за матірю не зареєстровано, вона дізналась після візиту до нотаріуса та бюро технічної інвентаризації, який на той час реєстрував право власності на нерухомість. Просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 60,0 кв.м та житловою 30,6 кв.м., яка належала [PERSON], яка померла 10 січня 2011 року, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17 серпня 1995 року. Позивач в судове засідання не зявилась. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги уточнила та просила визнати право власності на вказану квартиру загальною площею 63 кв.м. та житловою площею 30,6 кв.м. Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву про визнання позову та відсутність заперечень проти розгляду справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. [PERSON] та [PERSON], являється батьками позивача [PERSON] (а.с. 9). 26 травня 1990 року [PERSON] зареєструвала шлюб, узявши прізвище чоловіка [PERSON] (а.с. 10). 19 березня 1994 року в сел. Липова Долина Сумської області помер [PERSON] (а.с. 8). На підставі розпорядження комісії по приватизації житлового фонду Липоводолинської селищної Ради народних депутатів Сумської області від 14 серпня 1995 року № 172, [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житло у виді квартири № 2, розташованої в сел. Липова Долина, вул. Роменська, 61 (загальна площа квартири становить 63 кв.м). Проведена реєстрація цієї квартири у реєстраційній книзі органу приватизації за № 3/167 (а.с. 13). 10 січня 2011 року в сел. Липова Долина Сумської області [PERSON] померла (а.с. 7). Відповідно до довідки № 135 від 22 лютого 2016 року, виданої виконавчим комітетом Липоводолинської селищної ради Сумської області, та копії погосподарської книги № 1494, [PERSON] до дня смерті проживала сама (а.с. 30-31). З наданих Липоводолинською райдержнотконторою за № 130/01-16 від 22 лютого 2016 року відомостей вбачається, що 4 квітня 2011 року за заявою [PERSON] заведена спадкова справа № 83/2011 після смерті [PERSON], яка померла 10 січня 2011 року, відомостей про прийняття спадщини спадкоємцями, які відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину немає, заповіт від імені [PERSON], відповідно до Спадкового реєстру не посвідчувався. Відповідно до наданої Липоводолинською райдержнотконторою копії заяви [PERSON], посвідченої приватним нотаріусом Липоводолинського районного нотаріального округу [PERSON] 15 жовтня 2015 року, реєстровий № 902, [PERSON] вказав, що на момент смерті матері [PERSON] разом з нею не проживав, спадщину після її смерті не прийняв, за продовження строку для подання до суду звертатись не буде. Із довідки-характеристики № 1910611 від 18 січня 2016 року виданої КП «Сумське МБТІ» вбачається, що вартість квартири [ADDRESS] становить 80236 грн. (а.с. 12). Осіб, які мають право на обовязкову частку в спадщині, судом не встановлено, проте матеріалами справи підтверджено, що позивач є спадкоємцем за законом 1 черги. При вирішенні цього спору, суд виходить з таких положень закону чинного на час виникнення спірних правовідносин зі спадкування. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За приписами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема, діти спадкодавця. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом достовірно встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON], яка володіла за життя квартирою в [ADDRESS], але не зареєструвала на себе право власності. Через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове домоволодіння [PERSON] не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на вказану квартиру і зареєструвати право власності на неї, а тому її право на спадщину підлягає захисту саме у спосіб визнання за нею права власності на вищевказану квартиру. Таким чином, вимоги позивача суд вважає обґрунтованими, отже позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved