Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

30.07.2019 року до суду звернувся позивач [PERSON] , з позовом про визнання незаконним та скасування рішення до відповідача Верхньодніпровської міської ради, третя особа. що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Верхньодніпровська районна державна адміністрація Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02.08.2019 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні з викликом сторін на 23.09.2019 року. 05.09.2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. 23.09.2019 року розгляд справи відкладений за клопотанням представника відповідача. Справа призначена до розгляду на 04.10.2019 року. 04.10.2019 року в судовому засіданні оголошено перерву для надання доказів. Справу призначено до розгляду на 21.10.2019 року. 21.10.2019 року розгляд справи відкладено в зв`язку з неявкою в судове засідання позивача . Справу призначено до розгляду на 09.12.2019 року. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 09.12.2019 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визнати незаконним та скасувати рішення Верхньодніпровської міської ради щодо відмови у постановці його на квартирний облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним: з 2011 року він перебував на обліку у службі у справах дітей Верхньодніпровської райдержадміністрації, як дитина - сирота. Розпорядженням голови Верхньодніпровської райдержадміністрації від 12.09.2011 року № 397-р йому було встановлено статус дитини - сироти та влаштовано під опіку громадянки [PERSON] . Його мати, [PERSON] , померла [INFO] . Батько [PERSON] , згідно витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо народження з зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України від 19.06.2019 року записаний зі слів матері. Під час влаштування під опіку [PERSON] , він не мав будь-якого нерухомого майна, ані на праві власності, ані на праві користування. Служба у справах дітей Верхньодніпровської райдержадміністрації після досягнення ним 16 років направила у Верхньодніпровську міську раду клопотання про постановку його як дитини - сироти на квартирний облік, але дане клопотання не було задоволене, виходячи з того, що він не потребує поліпшення житлових умов, так як має в користуванні квартиру за адресою: [ADDRESS] . Проте як вже зазначалось за ним не було закріплено ні права власності, ні права користування житлом, так як згідно з повідомленням КП «Верхньоднірповське БТІ»», будь-яке нерухоме майно станом на 28.12.2011 року за ним не зареєстроване. Досягнувши 18 років він залишився без житла і не має можливості його колись отримати. 21.06.2019 року він вже самостійно звернувся до Верхньодніпровської міської ради з клопотанням поставити його на квартирний облік, але отримав відмову, з посиланням на те, що відповідно до розпорядження голови Верхньодніпровської райдержадміністрації визначене місце його проживання разом з опікуном [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Проте даним розпорядженням закріплене лише місце його проживання з опікуном, а не його право на житло опікуна, крім того будинок за вказаною адресою належить чоловікові його опікуна, яке він отримав у спадок ще до шлюбу з його опікуном. Тобто навіть його бабуся не може забезпечити його житлом. Станом на сьогоднішній день він навчається та зареєстрований за місцем навчання, за адресою його опікуна він знятий з реєстраційного обліку. Після закінчення навчання йому немає куди повертатись, та зареєструвати своє місце проживанні, що й стало підставою звернення до суду В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Представник відповідача в судовому засідання проти задоволення позовних вимог заперечував. Свої заперечення обґрунтовував тим, що позивач на даний час є повнолітнім і тому не має статусу дитини - сироти. Крім того позивач зареєстрований та проживає за місцем навчання, тому на даний час забезпечений державою житлом. В свій час позивач був влаштований під опіку до свої рідної бабусі. Та було визначено місце його проживання разом з бабусею, відповідно позивач був забезпечений житлом, оскільки проживав в житловому приміщенні опікуна, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Крім того позивачем оскаржується рішення Верхньодніпровської міської ради про відмову у постановці його на квартирний облік, але таке рішення радою не приймалось. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що Розпорядженням голови Верхньодніпровської райдержадміністрації від 12.09.2011 року № 307-р позивачеві було встановлено статус дитини - сироти та влаштовано під опіку громадянки [PERSON] , що підтверджується копією розпорядження. Також судом встановлено, що мати позивача, [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Батько [PERSON] , згідно витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо народження з зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України від 19.06.2019 року записаний зі слів матері, що підтверджується копією витягу. Розпорядженням голови Верхньодніпровської райдержадміністрації від 12.09.2011 року № 397-р було визначене місце проживання позивача разом з опікуном за адресою: [ADDRESS] Позивачем надано копію повідомленням КП «Верхньодніпровське БТІ», з якого вбачається будь-яке нерухоме майно станом на 28.12.2011 року за ним не зареєстроване. Також згідно інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно згідно якого відсутні відомості про реєстрацію за позивачем права власності на житлове приміщення. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він як дитина - сирота має право на постановку на облік на отримання житла, але відповідач йому безпідставно в цьому відмовляє. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен м ає право на житло. Держава створює умови, за яких кожен громадянин матиме право побудувати житло, придбати його у власність чи взяти в оренду. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», визначено, що кожна дитина має. Право на рівень життя, достатній для її фізичного. Інтелектуального, морального. Культурного і соціального розвитку. Відповідно до ч.3 ст.. 39 Житлового кодексу УРСР - Діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які досягли 16 років, а також особи з їх числа беруться відповідними органами місцевого самоврядування на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, за місцем їх походження або проживання до влаштування в сім`ї громадян, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Відповідно до ст. 33 ЗУ «»про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» - Діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які досягли 16 років, у разі відсутності в таких дітей житла мають право зараховуватися на квартирний облік та соціальний квартирний облік за місцем їх походження або проживання до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, за заявою опікуна чи піклувальника, прийомних батьків, батьків-вихователів, адміністрації закладу, де проживає дитина, або органу опіки та піклування. Після досягнення 18 років такі діти протягом місяця забезпечуються соціальним житлом до надання їм благоустроєного житлового приміщення для постійного проживання. З наданих суду доказів вбачається, що позивач був дитиною - сиротою, не був забезпечений житлом та з досягненням 16 річного віку мав право бути пооставленим на квартирний облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Проте доказів того, що в період з досягнення позивачем 16 - річного віку до досягнення 18- річного віку, він сам, його опікун (піклувальник) чи служба в справах дітей звертались до Верхньодніпровської міської ради з заявами, (клопотаннями,вимогами) про постановку позивача на квартирний облік суду не надано. Згідно ст. 76 ЦПК України - Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є , показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів. Відпровідно до ст.ст 77-78 ЦПК України -Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином доводи позивача. що служба у справах дітей зверталась з клопотанням про поставлення позивача на квартирний облік як дитини-сироти суду не надано. Крім того, я кщо таке було і його задоволенні було відмовлено. Дана відмова ніким не оскаржувалась. З наданої позивачем відповіді Верхньодніпровської міської ради від 27.06.2019 року № 678 вбачається, що відповідач у відповідь на звернення позивача від 21.06.2019 року відмовив позивачеві у постановці його на квартирний облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Проте станом на 21.06.2019 року позивачеві вже виповнилось 19 років і він втратив статус дитини-сироти. Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 6 СК України - Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України - Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач оскаржує дії відповідача про відмову у постановці його на квартирний облік саме як дитини - сироти, тому виходячи із заявлених позовних вимог суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, оскільки відповідно до наданих позивачем доказів вбачається, що він звертався з вимогами до відповідача поставити його на квартирний облік саме як дитину - сироту після досягнення 18-річного віку, тобто тоді коли такий статус позивачем вже було втрачено. І позивач мав право лише на забезпечення соціальним житлом. Але як вбачається з наданих доказів позивач проживав та був зареєстрований за місцем проживання свого опікуна, а потім за місцем навчання, тобто житловим приміщенням був та на даний час є забезпеченим. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги повинні бути залишені без задоволення. Інші доводи позивача про те, що він має право на постановку на квартирний облік як такий, що не забезпечений житловою площею, чи забезпечений в розмірі нижчому, ніж встановлено законом, судом не розглядаються та не вирішуються, оскільки позивач оскаржує відмову відповідача у постановці його на квартирний облік саме як дитину-сироту, а не з інших підстав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог, виходячи з того, що судом ухвалюється рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 грн. 40 коп., покладаються на позивача і за рахунок відповідача не відшкодовуються.

Outcome: dismissed