Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

30.10.2018 року до Сквирського районного суду Київської області звернулися позивачі [PERSON] та [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно. В обгрунтування своїх позовних вимог вказали, що 01 вересня 2018 року позивачі [PERSON], [PERSON], та відповідачка [PERSON], уклали між собою договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], загальною площею 47.30 кв.м., житловою площею 28.10 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами; земельної ділянки, площею 0.2499 га, яка розташована в [ADDRESS] надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER]; та земельної ділянки, площею 0.4452 га, яка розташована в [ADDRESS] надану для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER]. Житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 47.30 кв.м., житловою площею 28.10 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, земельної ділянки, площею 0.2499 га, яка розташована в [ADDRESS] надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER] та земельної ділянки, площею 0.4452 га, яка розташована в [ADDRESS] надану для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER] належать відповідачці на праві власності на підставі Свідоцтв про право на спадщину за законом від 05.10.2016 року. За даним договором [PERSON] передала [PERSON] та [PERSON] житловий будинок та земельні ділянки, правовстановлюючі документи та ключі від будинку, а позивачі у свою чергу передали відповідачці кошти у сумі 6000 доларів США та прийняли майно, про що було складено розписку. Нотаріально посвідчити договір позивачі з власником будинку домовились після повного зібрання необхідних документів. Сторони вказують, що звернулися до нотаріуса, але їм було відмовлено у реєстрації договору, оскільки у відповідачки були відсутні витяги з державного реєстру. Однак пізніше відповідачка відмовилася від подальшого оформлення, посилаючись на поганий стан здоров'я та зайнятість. Позивачі, посилаючись на те, що сторони не мають змоги оформити договір купівлі-продажу майна належним чином у нотаріуса, просять суд: Визнати за [PERSON] та [PERSON] по ? частині за кожним право власності на житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 47.30 кв.м., житловою площею 28.10 кв.м., що належав [PERSON]. Визнати за [PERSON] та [PERSON] по ? частині за кожним право власності на земельну ділянку, площею 0.2499 га, яка розташована в [ADDRESS] надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER] що належала [PERSON]. Визнати за [PERSON] та [PERSON] по ? частині за кожним право власності на земельну ділянку, площею 0.4452 га, яка розташована в [ADDRESS], надану для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], що належала [PERSON]. Позивачі [PERSON], [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явилися, надіславши заяви, в яких просять проводити розгляд справи без їх участі, вимоги позову підтримують та просять суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] також в підготовче судове засідання не з'явилась, надавши заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо їх задоволення. Відповідно до вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до вимог Відповідно до вимог ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладання мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Судом встановлено, що 01 вересня 2018 року позивачі [PERSON], [PERSON], та відповідачка [PERSON], уклали між собою договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], загальною площею 47.30 кв.м., житловою площею 28.10 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами; земельної ділянки, площею 0.2499 га, яка розташована в [ADDRESS] надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER]; та земельної ділянки, площею 0.4452 га, яка розташована в [ADDRESS] надану для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER] (а.с.19). Житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 47.30 кв.м., житловою площею 28.10 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, належав відповідачці [PERSON] на праві власності відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №1-2812 (а.с. 14). Земельна ділянка, площею 0.2499 га, яка розташована в [ADDRESS] надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER] належить відповідачці [PERSON] відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №1-2815 (а.с. 16). Земельна ділянка, площею 0.4452 га, яка розташована в [ADDRESS] надану для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER] належить відповідачці [PERSON] відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №1-2818 (а.с. 13). Відповідно до розписки від 01.09.2018 року [PERSON] передала [PERSON] та [PERSON] житловий будинок та земельні ділянки, правовстановлюючі документи та ключі від будинку, а позивачі у свою чергу передали відповідачу кошти у сумі 6000 доларів США та прийняли майно (а.с.19). Нотаріально посвідчити договір позивачі з власником будинку домовились після повного зібрання необхідних документів. Сторони вказують, що звернулися до нотаріуса, але їм було відмовлено у реєстрації договору, оскільки у відповідачки були відсутні витяги з державного реєстру. Однак пізніше відповідачка відмовилася від подальшого оформлення, посилаючись на поганий стан здоров'я та зайнятість. Відповідач [PERSON] визнає, що [PERSON] та [PERSON] є власниками будинку, про що свідчить її заява про визнання позову. Згідно з вимогами ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частина 2 статті 328 ЦК України визначає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до положень ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно положень ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. В свою чергу частиною другою статті 220 ЦК України визначено, що якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. В силу вимог ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача з договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором. В свою чергу згідно положень ч. 3 ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Після дослідження обставин справи, судом було з'ясовано, що [PERSON] позов визнала. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи, що визнання відповідачем позову вимогам закону не суперечить, права третіх осіб не порушує, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved