Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

30 червня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, треті особи: Комунальне комерційне підприємство «Керуюча компанія «Східна», Відділ опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради. В обгрунтування позову зазначила, що вона є наймачем квартири №21 розташованої за адресою м.Маріуполь, вул. Олімпійська д.175 (надалі спірна квартира). Особовий рахунок по спірній квартирі оформлений на неї. Станом на 26.06.2015 року, у спірній квартирі зареєстровано 11 осіб, але фактично проживають 8 осіб. Відповідачка [PERSON] за своїм бажанням у 2007 році пішла жити окремо, забравши всі свої речі і створила окремо свою сім'ю. В 2010 році [PERSON] народила доньку [PERSON]. У зв'язку з тим, що [PERSON] була зареєстрована у спірній квартирі, вона також зареєструвала у спірну квартиру свою доньку [PERSON], хоча фактично відповідачки у спірній квартирі з 2007 року не проживали жодного дня. На сьогоднішній день, [PERSON] з донькою [PERSON] проживають окремою сімєю за адресою: [ADDRESS] та у них задовільні умови життя. Позивач підтримує звязок з [PERSON], але остання не оплачує комунальні послуги. Через матеріальне становище, позивач не може встановити лічильники на водопостачання, опалення, газ. Інші повнолітні зареєстровані діти, допомагають їй оплачувати комунальні витрати. Тільки одна Відповідачка не бажає цього робити. Вважала, що таку поведінку Відповідачки можна розцінювати як несумлінне та неповажне ставлення до своїх зобов'язань та свідченням того, що Відповідачка та її донька втратили право користування спірною квартирою, так як не проживають в квартирі з 2007 року. Посилаючись, зокрема на ст.ст.71, 72 ЖК України, просила суд: визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням (квартирою) №21 за адресою: м.Маріуполь, вул.Олімпійська, буд.175. Відповідач [PERSON], яка також є законним представником [PERSON], подала до суду письмові заперечення проти позову, в обгрунтування яких зазначила, що хоча позивач і є наймачем спірної квартири, але вона також вказана в ордері виділеному на їх сімю. Всі ці роки вона проживала в спірній квартирі, але взаєморозуміння між нею та мамою не було, постійні сварки, скандали. Після народження дитини, відносини стали ще гірше, через це, вона була змушена піти на знімну квартиру. Вона постійно давала матері гроші на оплату комунальних платежів. В даний час домовитися зі своєю матірю вона не може, так як мати її ігнорує, поміняла замки у вхідних дверях і додому її не пускає. Вона запропонувала матері розділити особові рахунки, але мати заперечує. Іншого житла у неї та її неповнолітньої дочки немає. Просила в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Третя особа - комунальне комерційне підприємство «Керуюча компанія «Східна» подало до суду листа з проханням розглянути справу без їх участі. Також зазначили, що з рішенням суду згодні. 30 грудня 2015 року від позивача на адресу суду надійшла заява про залишення позовних вимог до неповнолітньої [PERSON] про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням без розгляду. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, представників третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, і проти цього сторони не заперечували, що позивач [PERSON] є наймачем квартири №21 розташованої за адресою м.Маріуполь, вул.Олімпійська д.175 після смерті свого чоловіка, оскільки спірна квартира відноситься до комунальної власності. Відповідно до ст.65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. В той же час, положення статті 64 ЖК України передбачають, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. Відповідно до положень ст.ст.66 та 67 ЖК України, за користування житлом, окрім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами сплачуються комунальні послуги. Частина 1 ст.68 ЖК України передбачає, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON], як член сімї позивача була включена до ордеру та зареєстрована у спірній квартирі з 12.01.1988 року. Таким чином, суд робить висновок, що з 19 січня 2006 року відповідач [PERSON] ставши повнолітнім членом сімї наймача [PERSON] повинна була приймати майнову участь в оплаті витрат по квартирній платі та комунальним послугам. В судовому засіданні відповідач [PERSON] суду пояснила, що в спірній квартирі вона не проживає з серпня 2010 року. При цьому квартиру залишила добровільно. Також зазначила, що членом сімї позивача вона себе вже не вважає, спільне господарство з позивачем не веде, грошових витрат на утримання квартири не несе. Її особисті речі в спірній квартирі відсутні. Відповідно до акту від 24.06.2015 року, складеного представниками комунального комерційного підприємства «Керуюча компанія «Східна» за участю сусідів по спірній квартирі [PERSON] та [PERSON], [PERSON] фактично не проживає в спірній квартирі з 2007 року по теперішній час. Таким чином, суд робить висновок, що [PERSON] не менше останніх чотирьох років за власним бажанням вже не проживає у спірній квартирі та не несе витрати з її утримання. Відповідно до ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Доказів того, що відповідач [PERSON] з поважних причин не проживає у спірній квартирі, суду не надано. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] є особою, що втратила право користування спірною квартирою, оскільки не проживає в ній понад строки, встановлені ст.71 ЖК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved