Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

29.11.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що подружнє життя між сторонами не склалось через несумісність характерів, поглядів на сімейне життя, права й обовязки дружини, та інші життєво важливі питання. При зазначених обставинах між ними нерідко виникали конфлікти, що нерідко переходили у сварки і скандали. Протягом 6 місяців сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують. Подальше спільне життя та збереження сімї є неможливим так як суперечить інтересам сторін. Вказані вище обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судовому засідання заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні з заявленими позовними вимогами згодна, не заперечує проти задоволення позову, просить суд після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «Бойко». Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12.07.2002 року Відділом РАЦС Заводського районного управління юстиції був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ФП № 069540 від 12.07.2002 року, актовий запис № 232. Від шлюбу подружжя має спільну доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ФП № 154178 від 02.12.2003 року, виданим Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського обласного управління юстиції. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст.112 СК України. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Подружнє життя між сторонами не склалося через несумісність характерів, різні погляди на життя, права й обовязки дружини, а також по багатьом іншим життєво важливим питанням. За таких обставин між ними постійно виникали конфлікти, що нерідко переходили у сварки та скандали. Протягом 6 місяців сторони проживають окремо один від одного, подружніх відносин не підтримують. Між ними втрачені взаєморозуміння, загальні інтереси, первісні почуття любові та поваги. Подальше спільне життя та відновлення подружніх відносин є неможливим так як це суперечить інтересам сторін. За такого, суд вважає, що їх сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому згідно зі ст.ст. 110, 112 СК України позов підлягає задоволенню. Відповідачка виявила бажання після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище «Бойко». Відповідно до ст. 88 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved