Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

31.01.2014 року [PERSON] яка діє в своїх інтересах та в інтересах своїх дітей: [PERSON], [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання права користування жилим приміщенням та усунення перешкод у користуванні квартирою. 21.02.2014 року позивач відповідно до ст.. 31 ЦПК України подала до суду заяву про зміну предмету позову та просила визнати за нею та дітьми право користування квартирою [ADDRESS], зобов'язати відповідача не чинити перешкод у користуванні спірною квартирою та виділити їм у користування кімнату площею 16,4 кв.м, а підсобні приміщення залишити у їх спільному з відповідачем користуванні ( а. с. 15). В судовому засіданні, позивач, її представник адвокат [PERSON] на позові наполягали та вказали, що відповідач є власником спірної квартири, яку він придбав з нею до шлюбу. Позивач [PERSON] разом із малолітньою донькою [PERSON] були вселені у спірну квартиру як члени сімї відповідача, а їхній син [PERSON] проживає у квартирі з моменту народження., тобто вони проживали на правах членів сімї, а після розлучення сторін - як колишні члени його сімї, тому сторони мають однакове право користуватися спірною квартирою. Вони просять виділити у користування позивачу з дітьми більшу кімнату площею 16, 4 кв. м., а всі інші підсобні приміщенні залишити у загальному користуванні. Представник позивача вважає, що правила ст.. 376 ЦК України до цього спору не можуть бути застосовані, так як спірна квартира знаходиться багатоквартирному будинку. Крім того, позивач наполягала, що відповідач в зимовий період відключав опалення та слухав голосно музику, чим не надавав їй з дітьми можливості користуватися належним чином квартирою. Відповідач, його представник [PERSON] просили в задоволенні позову відмовити, тому що до спірної квартири в 2009 році була самочинно добудована прибудова загальною площею 18, 0 кв. м., в звязку з чим була знесена перегородка у кухні в якій були двері та вікно, збільшилася площа кухні, обладнана в добудові ванна кімната, тобто проведена реконструкція, яка є самочинним будівництвом. Згідно правової позиції Верховного суду України та постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 вказано, що самочинно збудоване нерухоме майно не може бути предметом встановлення порядку користування у судовому порядку. Всі інші вимоги позивача ніякими доказами не підтвердженні, відповідач надає їй з дітьми можливість користуватися спірною квартирою. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, вважає за можливе у задоволенні позову відмовити із наступних підстав. Із ч.3, ст.. 156 ЖК України витікає, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє права колишніх членів сімї користуватися займаним приміщенням. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виник спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Із ч.1, ст.. 64 ЦПК України видно, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Таким чином, із вище наведених норм права позивач повинна була довести належними доказами, що відповідач не визнає право на користування квартирою та перешкоджає користуватися його квартирою їй з дітьми. Разом з тим, позивач таких доказів суду не надала, в своїх пояснення під час судового засідання вона також не заперечувала, що відповідач не забороняє їм користуватися спірною квартирою, але будо випадки, що голосно слухав музику та відключав опалення, однак будь-яких доказів в підтвердження цих фактів вона надати суду не може. Під час судового засідання достовірно встановлено, що відповідач 02.03.2006 року придбав у приватну власність квартиру, яка є спірною, житловою площею 22, 2 кв.м., а загальною 34, 5 кв.м. В 2009 року він здійснив самочинне будівництво, добудувавши до квартири добудову,зніс стіну зі сторони кухні, де було розташовано вікно і двері, збільшив площу кухні, в добудові обладнав ванну кімнату і загальна площа квартири була збільшена до 49, 8 кв. метрів. Факт самочинного будівництва підтверджується матеріалами інвентаризаційної справи, яка надійшла на запит суду із КПТІ «Інвентаризатор»; копією договору купівлі-продажу спірної квартири від 02.03.2006 року, де вказано, що загальна площа квартири склала 34, 5 кв. метра; копією технічного паспорту на цю квартиру від 29.08.2009 року із якого також видно, що загальна площа квартири збільшилася до 49, 8 кв. метра; постановою по справі про адміністративне правопорушення від 17.02.2010 року начальника інспекції ДАБК у Харківській області про накладення на відповідача [PERSON] штрафу за самовільну добудову в 2009 році за адресою, [ADDRESS] ( а.с. 28-32, 41-44). Частиною 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 визначено, що право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Це майно не є об'єктом права власності, воно не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку, на нього не може бути звернено стягнення за виконавчими документами. У розумінні частини першої статті 376 ЦК України, самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а й об'єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об'єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об'єкт втрачає тотожність із тим, на який власником отримано право власності. Крім того, із п. 3.4.1 Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 05.09.2003 року № 146 витікає, що усі об'єкти нерухомого майна, які зведені після одержання акта приймання в експлуатацію, незалежно від того, значились вони до одержання акта в проектній документації чи ні, вважаються самочинними. Поняття реконструкції об'єкта нерухомості міститься в пункті 3 Державних будівельних норм В. 3.2.-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку і будівництва України від 22.07.2009 року № 295, відповідно до якого реконструкція - це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій. Сторони підтвердили той факт, що в 2009 році без належного дозволу ними була самочинно проведена добудова до спірної квартири, знесена стіна зі сторони кухні, збільшена площа кухні та в добудові обладнана ванна кімната, тобто приймаючи до уваги вище викладене, сторони самочинно провели реконструкцію жилого приміщення. Таким чином, норма частини першої статті 376 ЦК України про самочинне будівництво підлягає застосуванню і до випадків самочинної реконструкції об'єкта нерухомості і тому не можуть бути предметом встановлення порядку користування в судовому порядку об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані ( реконструйовані, переплановані, добудовані, прибудовані) об'єкти нерухомого майна. Посилання відповідача і його представника на положення статті 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 суд не може прийняти до уваги для задоволення позову, так як ця норма відноситься до самочинно переобладнаних квартир в багатоквартирних будинках, а не до квартир де була проведена реконструкція. Згідно викладеного,

Outcome: dismissed