Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

30 серпня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Донецького національного медичного університету про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 35440,30 гривень. В обгрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що з 2000 року він працює в Донецькому національному медичному університеті на різних посадах, з 26.06.2019 року на посаді декана медичного факультету № 3. 23 березня 2020 року його було звільнено, а рішенням суду від 28.01.2021 року поновлено на роботі та стягнуто середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 208592,48 гривень. 22 березня 2021 року його фактично поновлено на роботі. За період з 29 січня 2021 по 21 березня 2021 року середній заробіток за час вимушеного простою складає 1012,58 гривень х 35 днів = 35440,30 гривень. Просив стягнути з Донецького національного медичного університету середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 35440,30 гривень та витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 4000 гривень. 27 вересня 2021 року відповідачем в особі ректора Кондратенко П. наданий відзив на позовну заяву, в якому останній погодився сплатити на користь поновленого судом працівника [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу, окрім судових витрат на правову допомогу адвоката. 04 жовтня 2021 року позивачем надана заява про розгляд справи в його відсутності, в якій він просив задовольнити позовні вимоги та не стягувати витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката. 04 жовтня 2021 року від відповідача в особі ректора Кондратенко П.Г. надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача з урахуванням пояснень, наведених у відзиві. Ухвалою суду від 01 вересня 2021 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 08 вересня 2021 року відкрите провадження у справі та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного провадження. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. З`ясувавши позиції сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 28 січня 2021 року [PERSON] за його позовом поновлено на посаді декана медичного факультету № 3 Донецького національного медичного університету з 24 березня 2020 року та стягнуто з Донецького національного медичного університету на користь [PERSON] середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у сумі 208592,48 гривень. Як вбачається з мотивувальної частини вказаного рішення, позивач працює в Донецькому національному медичному університеті, з 26 червня 2019 року обіймає посаду декана медичного факультету № 3 ДНМУ, 02 квітня 2020 року був звільнений з 23 березня 2020 року за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором, правилами внутрішнього трудового розпорядку та посадовою інструкцією згідно п.3 ст. 40 КЗпП України. Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Як вбачається з постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 711/8446/16-ц, стаття 236 КЗпП передбачає, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі за змістом статті 236 КЗпП слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин негайно після проголошення судового рішення. Як вбачається з вищезазначеного рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 28 січня 2021 року, середній заробіток за час вимушеного прогулу стягнуто з Донецького національного медичного університету на користь [PERSON] за період з 02 квітня 2020 року по 28 січня 2021 року. Згідно наказу ДНМУ від 22 березня 2021 року [PERSON] поновлено на посаді декана медичного факультету № 3 Донецького національного медичного університету з 24 березня 2020 року. Отже, період, за який не стягнуто середній заробіток на користь [PERSON] за час вимушеного прогулу до моменту поновлення на роботі складає 35 робочих днів ( з 29 січня 2021 року по 21 березня 2021 року). Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року передбачено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Відповідно до п. 8 розділу 4 вказаного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках,передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно довідки, виданої Донецьким національним медичним університетом, середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 1012,58 гривень. Отже, за період з 29 січня 2021 року по 21 березня 2021 року середній заробіток за час вимушеного прогулу складає 1012,58 гривень х 35 днів = 35440 гривень 30 копійок. Відповідачем в особі ректора [PERSON] вказані доводи не спростовані, позовні вимоги в зазначеній частині визнані. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 35440 гривень 30 копійок, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені витрати зі сплати судового збору за стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 908 гривень.

Outcome: approved