Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

8 липня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В заяві вказує, що 3 серпня 2012 року він надав у борг кошти відповідачу, про що з ним була укладена та підписана власноруч угода, відповідно до якої [PERSON] отримав від нього кошти в розмірі 4000 доларів США, що в даний час еквівалентно 46 400 гривень. Однією із умов вказаної угоди було повернення «позичених» коштів до 3 серпня 2013 року. На день подачі позову відповідач своє зобов'язання не виконав, грошові кошти не повернув, на всі його прохання лише обіцяв повернути кошти. Кошти відповідно до угоди були передані позичальнику в момент підпису останнім угоди, що на його думку є документом, який засвідчує передання позикодавцеві визначеної грошової суми, відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України. Також посилався на ст.625 ЦК України, згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання за вимогою кредитора зобов'язаний сплатити 3% річних від прострочено суми. Посилаючись на наведене та вимоги ст.ст.625, 1046, 1047 ЦК України, просив стягнути з [PERSON] на його користь 4000 доларів США, що в еквівалентно 46 400 гривень, боргу за договором позики та судові витрати в розмірі 464 гривні (а.с.3-3 зворот). В процесі розгляду справи, зокрема в судовому засіданні 22 жовтня 2014 року, позивач збільшив позовні вимоги, в порядку ст.31 ЦПК України та суду пояснив, що з часу подачі позову минув час, курс долара зріс, тому просив стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 4000 доларів США, що в еквівалентно 51 800 гривень, боргу за договором позики та судові витрати в розмірі 518 гривень, на підтвердження чого подав суду довідку про офіційний курс валют Національного банку України (а.с.47-48). В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив постановити рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Також суду пояснив, що жодних договорів із брокерською компанією Balarta він не укладав, кошти на відповідний інвестиційний рахунок не вніс, інвестиційний рахунок, як і код доступу відповідачу (управляючому) не передавав, між ними була усна домовленість, так як відповідач мав рахунок у брокерській компанії Balarta, після підписання угоди він передав відповідачу кошти в розмірі 4000 доларів США, які відповідно до п.2 умов договору відповідач повинен був йому повернути до 3.08.2013 року, однак умови договору не виконав, що і стало підставою для звернення до суду. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти позовних вимог заперечив та суду пояснив, що договір, який що є у матеріалах справи носить формальний характер, оскільки він не був виконаний саме позивачем, так як позивач договорів із брокерською компанією не укладав, кошти на відповідний інвестиційний рахунок не вніс, інвестиційний рахунок не відкрив та не надав коду доступу до нього управляючому, що свідчить про те, що відповідач і не міг виконати умови договору. Крім цього зазначив, що договір, який укладений між сторонами не спрямований на реальне настання правових наслідків. Просив постановити рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення позивача на підтримку позовних вимог, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд робить висновки про те, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, виходячи з таких підстав. Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.ст.10,11,60 ЦПК України). Відповідно до положень статей 3,4,11,27,31 ЦПК України право визначати предмет, підставу позову і спосіб захисту порушеного права належить позивачеві. У ст.627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, у відповідності до якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до змісту ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За правиламист.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Суд встановив, що 3 серпня 2012 року між [PERSON] (власником) та [PERSON] (управляючим) укладено угоду про довірче управління інвестиційним рахунком (початкова сума коштів складає 4000 доларів США), згідно умов якого власник є власником інвестиційного рахунку в брокерській компанії Balarta, всі взаємодіїі між власником та брокерською компанією регулюються окремою угодою між ними та не мають впливу на умови укладеної 3.08.2012 року угоди. Власник передає інвестиційний рахунок у довірче управління управляючому, а управляючий взяв на себе зобов'язання проводити операції на міжнародному фінансовому ринку з метою отримання прибутку із коштами, які знаходяться на інвестиційному рахунку. Інвестиційний рахунок передається в управління терміном на 1 рік (п.1.1, п.1.2, п.1.3, п.1.4, п.1.5). Відповідно до п.2.2. угоди сторони узгодили зону ризику інвестиційного рахунку власника, яка складає 0% від початкової суми, тобто сума на рахунку не може бути меншою ніж 4000 доларів США, відповідальність за невиконання цієї умови несе управляючий; п.2.3. - розподіл прибутку, отриманого від діяльності управляючого, доля власника складатиме 4% від початкової суми внесених коштів, доля управляючого - 0%; п.2.6. якщо управляючий допустить зменшення початкової суми рахунку до рівня, яка обумовлена в п.2.2. угоди власник має право втрутитись в діяльність управляючого та вжити всі необхідні заходи для закриття всі відкритих позицій (операцій) для запобігання подальшого зменшення суми на рахунку. Позивач по справі - власник взяв на себе наступні зобов'язання: згідно п.3.1. після підписання даної угоди передати управляючому інвестиційний рахунок для проведення подальшої діяльності згідно з умовами даної угоди, фактом передачі є повідомлення управляючому коду доступу до рахунку (код трейдера); згідно п.3.2. належним чином повідомити брокерську компанію Balarta про зміну управляючого та надати необхідне доручення; згідно п.3.4. не втручатися в дії управляючого, крім випадку, обумовленому у п.2.6. угоди; та відповідно до п.3.3. мав право переглядати інвестиційний рахунок, використовуючи власний код доступу (код інвестора); також зобов»язувався не користуватися коштами інвестиційного рахунку впродовж терміну дії цієї угоди, не мав права проводити будь-які операції вводу -виводу коштів інвестиційного рахунку без узгодження з управляючим (п.3.5.), лише по заяві управляючого та взаємному узгодженні, власник організовує та проводить вивід коштів з інвестиційного рахунку (п.3.6.). Відповідач у справі - управляючий зобов'язувався прийняти у користування інвестиційний рахунок власника після отримання коду доступу (код трейдера) до рахунку (п.4.1.); проводити операції на міжнародному фінансовому ринку з метою отримання прибутку із коштами, які знаходяться на інвестиційному рахунку. Якщо впродовж місяця на інвестиційному рахунку відсутні торгівельні операції, управляючий зобов'язується дати роз'яснення власнику стосовно цієї ситуації та подальших планів роботи на цьому рахунку (п.4.2.). За умовами угоди управляючий - відповідач несе повну відповідальність за дотримання умов п.2.2. цієї угоди та зобов'язується вжити всі можливі заходи для запобігання такої ситуації; не має право змінювати код інвестора (п.4.4.); має право узгоджувати з власником суму коштів для виводу з інвестиційного рахунку на власну користь, згідно п.2.4., п.2.5. (п.4.5.). За правилом частини 1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Суд встановив, що жодна із умов угоди про довірче управління інвестиційним рахунком сторонами виконана не було. Доказів про те, що гроші, як річ та об'єкт цивільних прав були безпосередньо передані [PERSON] суду також не подано. Враховуючи вищенаведене, суд, робить висновок про те, що між сторонами укладено угоду про довірче управління інвестиційним рахунком, на визначених нею умовах, предметом якої є інвестиційний рахунок, а не грошові кошти та визнає недоведеним вчинення обома сторонами дій на виконання цієї угоди і результатом таких дій відповідача на виконання угоди з позивачем - існування заборгованості в розмірі 4000 доларів США, так як згідно умов договору відповідач не несе відповідальність у виді повернення коштів, тому позовні вимоги про задоволення позову на підставі ст.ст.1046,1047 ЦК України є безпідставними. Відповідно до ст.212 ЦПК Укранїни, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, суд робить висновки про те, що позивач не довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог щодо вищевказаного позову, що є обов'язком сторін згідно з засадами змагальності процесу за ст.10 ЦПК України, відтак позовні вимоги є недоведеними, безпідставними, тому в їх задоволенні необхідно відмовити.

Outcome: dismissed