Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

30.06.2017 року позивач звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначено на наступне. Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.11.2016 року у справі № 333/5719/16-а адміністративний позов [PERSON] до [PERSON] праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району про визнання протиправними та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як інваліду війни задоволено. Визнано протиправними дії [PERSON] праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району щодо недоплати [PERSON] разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за 2016 рік. Зобовязано [PERSON] праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району здійснити перерахунок та виплату [PERSON], недоплачену суму щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік в сумі 5208 грн. Так, судом визнані протиправними дії та визнане незаконним і скасовано рішення [PERSON] праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району щодо відмови [PERSON] у виплаті щорічної грошової допомоги до 5 травня у 2016 році в розмірі, передбаченому Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що свідчить про вину [PERSON] праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району у невиплаті позивачу щорічної разової допомоги до 5 травня у повному обсязі, що відбулося з причин, що не залежали від волі позивача. Судове рішення набрало законної сили і було звернуто до виконання. В результаті виконання у квітні 2017 року йому було виплачено недоплачену суму щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік у розмірі 5\~208,00 грн. Позивач вважає, що протиправними діями [PERSON] йому спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних та моральних стражданнях, переживаннях, яких він зазнав у звязку з протиправною поведінкою щодо себе. Невиконання державою своїх зобовязань перед ним поставило його у нерівні умови, підірвало довіру до держави, що призвело до порушення принципів соціальної, правової держави. Таким чином, позивач просив суд стягнути з відповідача Державної казначейської служби України на його користь моральну шкоду в розмірі 30\~000 гривень 00 копійок. Заочним рішенням Комунарського районного суду від 25.01.2018 р. дані позовні вимоги були задоволені повністю. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.02.2019 р., за заявою представників відповідачів вищезазначене заочне рішення скасоване, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, сторонам встановлений час для надання заяв по суті справи. Відповідачем -\~Державною казначейською\~службою України\~наданий відзив\~на позов,\~в якому\~викладені наступні\~заперечення відносно\~позовних вимог.\~Відповідач зазначає,\~що згідно\~з даними\~Єдиного державного\~реєстру юридичних\~осіб,\~фізичних осіб-підприємців\~та громадських\~формувань управління\~праці та\~соціального захисту\~населення Запорізької\~міської ради\~по Комунарському\~району,\~перейменоване в\~управління соціального\~захисту населення\~Запорізької міської\~ради по\~Комунарському району\~(код\~ЄДРПОУ 37573838)\~є органом\~місцевого самоврядування. Виходячи зі\~змісту статті\~1173\~Цивільного кодексу\~України шкода,\~завдана фізичній\~або юридичній\~особі незаконними\~рішеннями,\~дією чи\~бездіяльністю органу\~державної влади,\~органу влади\~Автономної Республіки\~[PERSON] або\~органу місцевого\~самоврядування при\~здійсненні ними\~своїх повноважень,\~відшкодовується державою,\~Автономною Республікою\~[PERSON] або\~органом місцевого\~самоврядування незалежно\~від вини\~цих органів.\~[PERSON] зі\~статтею 16\~Закону України\~від 21\~травня 1997\~року №\~280/97-ВР\~«Про місцеве\~самоврядування в\~Україні органи\~місцевого самоврядування\~є юридичними\~особами і\~наділяються цим\~та іншими\~законами власними\~повноваженнями,\~в межах\~яких діють\~самостійно і\~несуть відповідальність\~за свою\~діяльність відповідно\~до закону.\~Пунктом 8\~статті 7\~Бюджетного кодексу\~України передбачено\~принцип цільового\~використання бюджетних\~коштів -\~бюджетні кошти\~використовуються тільки\~на цілі,\~визначені бюджетними\~призначеннями та\~бюджетними асигнуваннями.\~[PERSON] зі\~статтею 23\~Бюджетного кодексу\~України будь-які\~бюджетні зобовязання\~та платежі\~з бюджету\~здійснюються лише\~за наявності\~відповідного бюджетного\~призначення,\~останні встановлюються\~Законом України\~«Про Державний\~бюджет України».\~Звертають увагу\~суду,\~що Законом\~України від\~23\~листопада 2018\~року №\~2629-\~VIII\~Про Державний\~бюджет України\~на 2019\~рік (далі\~по тексту\~-\~Закон України)\~на поточний\~рік не\~передбачено державних\~видатків на\~відшкодування моральної\~шкоди,\~завданої органом\~місцевого самоврядування,\~яким за\~організаційно-\~правовою формою\~є [PERSON]\~праці та\~соціального захисту\~населення Запорізької\~міської ради\~по Комунарському\~району.\~[PERSON] з\~додатком 3\~до Закону\~України на\~поточний рік\~передбачено лише\~державні видатки\~за бюджетною\~програмою КПКВК\~3504030\~Відшкодування шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів дізнання,\~досудового слідства,\~прокуратури і\~суду,\~відшкодування громадянинові\~вартості конфіскованого\~та безхазяйного\~майна стягнутого\~в дохід\~держави,\~відшкодування шкоди,\~завданої фізичній\~чи юридичній\~особі незаконними\~рішеннями,\~діями чи\~бездіяльністю органів\~державної влади.\~їх посадових\~і службових\~осіб,\~яка закріплена\~за Державною\~казначейською службою\~України.\~Державна казначейська\~служба України\~не порушувала\~прав позивача\~по цій\~справі і\~жодним нормативним\~актом або\~договором не\~передбачено цивільно-правової\~відповідальності органів\~Державної казначейської\~служби за\~дії або\~бездіяльність посадових\~осіб органу\~місцевого самоврядування. Предметом спору по справі № 333/3663/17 є відшкодування шкоди, завданої органом місцевого самоврядування, - [PERSON] праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району, тому рішення Конституційного Суду України № 12-рп/2001, на яке посилається позивач не може бути обґрунтуванням позовних вимог по вищезазначеній справі. Враховуючи вищевикладене, шкода, завдана [PERSON] праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району, повинна відшкодовуватись особою, якою її завдано, а не Державною казначейською службою України. На підставі вищевикладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідачем [PERSON] праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району, в інтересах якого також діє прокуратура Запорізької місцевої прокуратури №2, надані відзиви на позовну заяву в яких викладені наступні заперечення з приводу заявлених позовних вимог. Зі змісту позовної заяви, [PERSON] у звязку з недоплатою щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік спричинено моральну шкоду, яка виражається у погіршенні здоровя через переживання, які викликані неможливістю тривалий час отримати щорічну разову грошову допомогу. Зявилися приступи головного болю, почав різко підвищуватись тиск, постійно перебуває у пригніченому настрої. Також, позивач зазначає, що часто дратується, що призводить до погіршення відносин з рідними, а також оточуючими людьми. Завдана моральна шкода також полягає у моральних стражданнях та переживаннях у звязку з порушенням конституційних прав та гарантій щодо отримання гарантованих законом виплат необхідності відстоювати в судах своє право. У вказаних протиправних діях позивач вбачає глузування з нього з боку [PERSON]. Також, моральна шкода, на думку позивача, полягає у перенесених душевних моральних стражданнях, нервових стресах через необхідність витрачення додаткових зусиль на відновлення його порушеного права. Однак, належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяної [PERSON] моральної шкоди та того, що така шкода спричинена останньому є протиправною бездіяльністю відповідача позивачем не подано. Жодних доказів на підтвердження того, що відповідач своєю протиправною поведінкою довів [PERSON] до моральних страждань, а також спричинення фізичних, психічних та душевних страждань, принижень, які він продовжує зазнавати до теперішнього часу, погіршення здоровя тощо, суду не надано. Сам факт протиправності бездіяльності відповідача, який встановлений постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.11.2016 по справі 333/5719/16-а, не може бути підставою для стягнення шкоди, оскільки [PERSON] Також позивачем не обґрунтований розмір відшкодування. На підставі вищевикладеного, відповідач та прокурор просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Також прокурор просив стягнути з позивача понесені прокуратурою Запорізької області витрати на сплату судового збору сплаченого за подання заяви про перегляд заочного рішення у розмірі 960,50 грн. В судове засідання позивач не зявився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений. В матеріалах справи (а.с. 50) міститься заява позивача, в якій він просить розглядати справу за його відсутності та його представника. На задоволенні позовних вимог наполягає та просить їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача Державної казначейської служби України [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила в задоволенні їх відмовити з підстав, зазначених нею у відзиві на позов. В судовому засіданні прокурор Запорізької місцевої прокуратури №2 [PERSON], який діє в інтересах відповідача по справі - [PERSON] праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району, просив відмовити в задоволенні позовних вимог на підставах зазначених у їх відзивах на позовну заяву. Суд, вислухав пояснення представників відповідачів, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.11.2016 року у справі № 333/5719/16-а адміністративний позов [PERSON] до [PERSON] праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району про визнання протиправними та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як інваліду війни задоволено, а саме: визнано протиправними дії [PERSON] праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району щодо недоплати [PERSON] разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за 2016 рік; зобовязано [PERSON] праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району здійснити перерахунок та виплату [PERSON], недоплачену суму щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік в сумі 5208 грн. (а.с. 9-10). Дана постанова суду набрала законної сили 22.11.2016 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. [PERSON] в.о. начальника [PERSON] Державної казначейської служби України у Комунарському районі м. Запоріжжя Запорізької області № 02-08.1/235-545 від 25.04.2017 року, 20.04.2017 р. на користь позивача здійснено безспірне списання недоплаченої суми щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік у розмірі 5208,00 грн. (а.с. 11). [PERSON] із\~статтею 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей\~1166,\~1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Відповідно до ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування,а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 ЦК України). При цьому, незаконність рішення, дій чи бездіяльність завдавача шкоди повинна бути доведена, а вина в цьому випадку презумюється. Суб'єктом відшкодування завданої шкоди є Держава та орган місцевого самоврядування. Тобто шкода відшкодовується за рахунок державного бюджету, бюджетів органів місцевого самоврядування. Відповідно до підпункту 2) пункту 9\~Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України\~відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (органами місцевого самоврядування) за рахунок коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) в межах бюджетних призначень за рішенням суду у розмірі, що не перевищує суми реальних збитків, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, врегульований Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845\~(далі - Порядок) (пункт 1 Порядку). У пункті 3 Порядку визначено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій). При цьому боржники в контексті пункту 2 Порядку - це визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства. З постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.11.2016 року вбачається, що [PERSON] є інвалідом третьої групи і має право на пільги, встановлені\~ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Даною постановою встановлено, що [PERSON] праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району провівши виплату позивачу щорічної допомоги до 5-ого травня у 2016 році в розмірі, визначеному\~постановою КМ України від 02.03.2016 № 141, діяв всупереч вимогам чинного законодавства України. Ці дії [PERSON] праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району були визнані даною постановою суду протиправними, тому позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої даними діями. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, позивач посилався на те, що протиправність бездіяльності відповідача [PERSON] праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району, який є органом місцевого самоврядування при здійсненні ним своїх повноважень, встановлена постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.11.2016 року. Позивач зазначає, що внаслідок протиправної поведінки відповідачів він зазнав фізичних, психічних та душевних страждань, які призвели до зміни звичайного способу життя. З матеріалів справи вбачається, що внаслідок незаконних дій [PERSON] праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району, встановлених вищезазначеною постановою суду, дійсно позивач вимушений був звертатись до суду, інших органів влади для захисту порушених його прав, внаслідок чого змінився звичайний спосіб його життя Таким чином судом встановлено, що позивачу була завдана моральна шкода внаслідок незаконних дій [PERSON] праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району, встановлених вищевказаною постановою суду. Відповідач [PERSON] праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району відноситься до суб'єктів, відповідальність за спричинену шкоду, якими передбачена\~статтею 1173 ЦК України. При цьому позивач просить стягнути спричинену йому моральну шкоду не з винної особи - [PERSON] праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району, а з Державної казначейської служби України. Позивачем не надано належних доказів на підтвердження неправомірних дій чи бездіяльності Державної казначейської служби України відносно позивача та завдання даним органом влади моральної шкоди позивачу. [PERSON] з ч.1 ст. 12 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах\~заявлених нею\~вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи положення ч. 1 ст. 12 ЦПК України, необґрунтованість позовних вимог про стягнення з Державної казначейської служби України моральної шкоди на користь позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З матеріалів справи вбачається, що під час предявлення прокурором Запорізької місцевої прокуратури №2, який діє в інтересах відповідача [PERSON] праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району, заяви про перегляд заочного рішення по цій справі був сплачений судовий збір у розмірі 960,50 грн. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», понесені витрати прокуратурою Запорізької області компенсуються за рахунок держави.

Outcome: approved