Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

30 червня 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі -АТ КБ «ПриватБанк» або позивач) звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що [PERSON] (далі - Відповідач) звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 01 лютого 2011 року. При підписанні анкети-заяви Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Також заявою Відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Для користування кредитним картковим рахунком Відповідач отримала кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 8000, 00 грн. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. В свою чергу, Відповідач зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме згідно до п.2.1.1.12.3 погашення кредиту - поповнення картрахунку держателя, здійснювати шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку і зарахування їх банком на картрахунок держателя, а так само шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі договору. Оскільки Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, то станом на 31 березня 2020 року за нею утворилась заборгованість на загальну суму 307158,29 грн., з яких: заборгованість за тілом кредита - 4206,51 грн.; загального залишку заборгованості за відсотками - 299306,68 грн.; заборгованість за пенею - 3645,10 грн.; заборгованість за комісією - 0,00 грн. Також, позивач зазначає, що оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, то просить стягнути з Відповідача 138054,86 грн., яка складається з: 4206,51 грн. - заборгованість за кредитом; 133848,35 грн. - заборгованість по процентам за період з 01.02.2011 по 28.02.2019, а також 2102,00 грн. витрат по оплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але разом з позовною заявою подано заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи належним чином повідомленою про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження викликом сторін згідно пункту 1 частини 8 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила. 16 липня 2020 року від Відповідача електронною поштою надіслано відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позов визнає частково, та просить суд максимально зменшити суму стягуваємої заборгованості та застосувати позовну давність до вимог позивача, оскільки по рахунку картки останні дії були у 2015 році. 06 серпня 2020 року від Позивача надійшла відповідь на відзив, в якому заперечував проти відзиву та просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. Так, з кредитного договору без номера від 01 лютого 2011 року вбачається, що в цей день між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір, шляхом оформлення й підписання анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с.23-24). Згідно статей 526, 530 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З розрахунку позивача вбачається, що після укладення договору, відповідач користувалася кредитними коштами, внаслідок чого за нею утворилась заборгованість по тілу кредиту в сумі 4206,51 грн. (а.с.6-13). Отже вказану заборгованість по тілу кредиту слід стягнути з Відповідача. З наданої довідки АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був підписаний кредитний договір б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: № [NUMBER] - дата відкриття 02.02.2011 термін дії 10/14; № [NUMBER] - дата відкриття 19.09.2011 термін дії 05/15; № [NUMBER] - дата відкриття 08.11.2014 термін дії 03/16 (а.с.22). От же термін кредитної картки, відкритої 08.11.2014 закінчився 31.03.2016. З приводу розміру нарахованих за кредитним договором процентів за період з 01.02.2011 по 28.02.2019, суд бере до уваги, що згідно наданої позивачем довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с.24), довідки про надання кредитних карток Відповідачу і строку їх дії, процентна ставка за договором становила 3,0 % на місяць, тобто річна ставка була погоджена сторонами у розмірі 36,0 % на рік (3,0 х 12). Саме вказана процентна ставка діяла на час зняття Відповідачем кредитних коштів. Як вбачається з розрахунку, у подальшому процентна ставка за договором неодноразово змінювалась позивачем в односторонньому порядку з 01.01.2013 до 30,0%, з 01.09.2014 до 34,8% та з 01.04.2015 р. до 43,2% та річних (а.с.6-13). Однак суд вважає необґрунтованими вимоги позивача щодо розміру процентів, які підлягають стягненню з відповідача за змінною у односторонньому порядку відсотковою ставкою, з огляду на таке. За змістом статей 207, 638, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України та статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» правочин по укладенню кредитного договору укладається сторонами в письмовій формі, яким узгоджуються розмір кредиту, процентів за користування кредитом, й у разі забезпечення виконання кредитного зобов`язання узгоджуються питання застосування до позичальника неустойки (пені, штрафу) у розмірі визначеному кредитним договором, підписаним сторонами. Отже, оскільки зазначені позивачем умови і правила та тарифи всупереч вимогам статей 207, 1055 ЦК України та частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» не були підписані позичальником й оригінали цих документів кредитором відповідачеві також передані не були, суд не може вважати їх складовою частиною укладеного сторонами кредитного договору, а тому посилання Позивача про право змінювати розмір процентів у односторонньому порядку на підставі не підписаних Відповідачем [PERSON] умов та правил надання банківських послуг, суд вважає необґрунтованим. Крім того, частиною третьою статті 1056-1 ЦК України передбачено, що у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Тому, хоч чинним законодавством і передбачено можливість визначення у кредитному договорі змінюваної процентної ставки, однак навіть в Умовах та правилах надання банківських послуг, на які посилається позивач, не визначено періодичність зміни процентної ставки, порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосування індексу, що має бути також погоджений сторонами і вимоги до якого визначені у частині п`ятій статті 1056-1 ЦК України, а також відсутні умови, які б дозволяли точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Крім того суд враховує, що згідно вимог закону саме на кредитодавця покладається обов`язок письмово повідомляти позичальника та інших зобов`язаних осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати з якої застосовуватиметься нова ставка. Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку, що Позивач не мав права змінювати процентну ставку за кредитним договором, укладеним між ним та відповідачем, відповідно нарахування процентів за вказаним договором має здійснюватися виходячи з процентної ставки, яка була визначена у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» на час отримання Відповідачем кредитних коштів, тобто 36,0% річних, тобто нарахування процентів має здійснюватися за формулою, яка діяла станом на дату підписання відповідачем довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Що стосується вимоги Відповідача щодо застосування строку позовної давності, суд приходить до наступного. Так, згідно статті 257, частини першої статті 259 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. А відповідно до терміну дії виданої кредитної картки відповідачу, термін дії кредитної картки № [NUMBER] становить до 03/16, а отже строк позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі перебіг позовної давності починається зі спливом останнього дня місяця дії картки, тобто до 03/19. Оскільки договором було передбачено сплату чергових платежів погашення кредиту щомісячно, а позивач звернувся з позовом лише 30.06.2020, проте просив стягнути заборгованість по кредиту в межах строку позовної давності до 28.02.2019, тому до стягнення підлягає сума заборгованості за тілом кредиту та відсотки в межах строку позовної давності та періоду заборгованості з 01.03.16 по 28.02.19, що складає виходячи з розміру процентної ставки 36,0% річних, яка має застосовуватися за даним договором, суми заборгованості, періоду її існування в межах позовної давності з 01.03.2016 по 28.02.2019, та враховуючи, що термін дії кредитної картки закінчився 31.03.2016, та беручи до уваги довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» про те, що проценти за користування кредитом визначають з розрахунку 360 календарних днів на рік, сума нарахованих процентів має становити 4601,92 грн. (4206,51 грн. х 36,0% х 1094 днів /360 днів). Отже, в цій частині позов підлягає задоволенню частково. Таким чином, загальна сума заборгованості, з урахування тіла кредиту, процентів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь Позивача за кредитним договором, укладеним між ними 01.02.2011, становить 8808,43 грн. (4206,51 грн. за тілом кредиту + 4601,92 грн. за процентами). Судові витрати у справі складаються з судового збору, сплаченого АТ КБ «ПриватБанк» за подання позовної заяви, в сумі 2102,00 грн. Оскільки позов задоволено частково, їх слід стягнути з відповідача пропорційно до задоволеної частини відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, що становить 134,11 грн. На підставі викладеного та відповідно до статей 3, 509, 526, 527, 530, 551, 554, 651, 654, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial