Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-29 00:00:00

29 березня 2019 року Фізична особа підприємець [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 18 грудня 2017 року між ФОП [PERSON] та громадянином [PERSON] було укладено договір про надання інформаційно-консультаційних послуг № 18-12-01/01. На підставі зазначеного договору ФОП [PERSON] , як виконавець здійснив інформаційно-консультаційні послуги для Замовника - [PERSON] щодо підготовки необхідних документів та порядку отримання візи для в`їзду до Польщі згідно розділу 1. Предмет договору п. п. 1.1. Відповідно до умов договору [PERSON] , як замовник взяв на себе зобов`язання здійснити повну оплату Виконавцю за виконані послуги, про що визначено у п. 7.3 «Оплата за консультаційні послуги у розмірі 2 500 грн. здійснюється Замовником протягом 90 календарних днів з дати підписання даного Договору». По закінченні строку платежу 19 березня 2018 року Замовник-відповідач на порушення умов договору та вимог ст. ст. 526, 530, 612, 625 Цивільного кодексу України своє грошове зобов`язання не виконав, скориставшись у повному обсязі послугами наданими Виконавцем, а також не сплатив борг у вказаній вище сумі та у визначений договором строк. На всі пропозиції позивача повернути кошти у добровільному порядку з позасудовим врегулюванням, відповідач не реагував. У зв`язку з цим, Виконавцем 17 жовтня 2018 року було направлено письмову вимогу Замовнику з проханням сплатити суму боргу протягом семи днів. Відповіді на письмову вимогу відповідач не надав, борг до цього часу не сплатив. На момент звернення до суду, відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, чим порушив взяті на себе договірні зобов`язання. Посилаючись на викладені вище обставини, Фізична особа підприємець [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь основну суму боргу за договором у розмірі 2 500 грн., пеню - 902 грн. 47 коп., відсотки річних - 77 грн., інфляційні витрати - 220 грн. 08 коп., а також судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 1 100 грн. Ухвалою від 03 квітня 2019 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 34). Позивач Фізична особа підприємець [PERSON] у судове засідання не з`явився, його представник за дорученням [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а. с. 40). Відповідач [PERSON] повідомлявся судом про розгляд справи за зареєстрованою адресою: [ADDRESS] , проте судова повістка повернулась без вручення, оскільки адресат за вказаною адресою не проживає. Крім того, відповідач належним чином повідомлявся про час, день та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, проте в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив (а. с. 36-37). Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням цього оголошення про виклик відповідач по справі вважається належним чином повідомлений про час, день та місце проведення судового засідання. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Статтею 280 ЦПК України передбачено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Згідно із вимогами ч. 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 ст. 16 ЦК України визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів полягає у з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. Судом встановлено, що між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що регулюються ЦК України. При цьому, однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. ст. 76-78, ст. 81 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та розгляду заявлених заяв і клопотань. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу в межах заявленої позовної вимоги та на підставі наданих позивачем тих доказів, які відповідачем не спростовані. Судом встановлено, що 18 грудня 2017 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] , [INFO] було укладено договір про надання інформаційно-консультаційних послуг № 18-12-01/01 ( а.с. 7-8). Відповідно розділу 1 вказаного Договору відповідач отримав інформаційно-консультаційні послуги надані позивачем щодо підготовки необхідних документів та порядку отримання візи для в`їзду до Польщі. Згідно із п.п. 2.2.1 Договору [PERSON] , як замовник взяв на себе зобов`язання оплачувати надані виконавцем послуги на умовах, передбачених у п. 7 цього Договору. У пункті 7 зазначеного правочину вказано, що загальна вартість послуг за цим договором складає 3 500 грн. Оплата за консультаційні послуги у розмірі 1 000 грн. здійснюється Замовником протягом 3 банківських днів з моменту підписання договору. Оплата за консультаційні послуги у розмірі 2 500 грн. здійснюється Замовником протягом 90 календарних днів з дати підписання даного Договору. Оплата за цим договором вважається здійсненою у повному обсязі в момент її зарахування на банківський рахунок Виконавця. За невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків згідно цього Договору, Виконавець сплачує на користь Замовника неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої у період невиконання, від вартості послуг, визначеної у п. 7.1 даного Договору за кожний день прострочення (п. 8.1 Договору). Зокрема, п. 8.6 Договору № 18-12-01/01 визначено, що у разі порушення Замовником п.п. 7.3-7.4 цього Договору, він зобов`язаний сплатити Виконавцю штраф у розмірі 10 % від суми фактичної заборгованості (а. с. 7-8). Зі змісту акту виконання робіт від 23 лютого 2018 року вбачається, що Замовник [PERSON] з одного боку та Виконавець - ФОП [PERSON] , з іншого боку, уклали цей акт про те, що Виконавцем було виконано наступні послуги, а саме: надання інформаційно-консультативних послуг згідно договору № 18-12-01/01 від 18 грудня 2017 року (а. с. 16). Згідно із письмової вимоги від 16 жовтня 2018 року [PERSON] не сплатив 2 500 грн. за надані послуги позивачем відповідно до умов Договору, чим порушив взяті на себе договірні зобов`язання (а. с. 21). Таким чином судом встановлено, що [PERSON] станом на 28 березня 2019 року має заборгованість за оплату за консультаційні послуги на підставі п. 7.3 Договору про надання інформаційно-консультаційних послуг № 18-12-01/01 від 18 грудня 2017 року у розмірі 2 500 грн. З наявного в матеріалах справи розрахунку, який не суперечить умовам договору вбачається, що у [PERSON] утворилася заборгованість в сумі 1 199 грн. 55 коп., яка складається з наступного: 1)пеня в розмірі - 902 грн. 47 коп., з яких: *з 19.03.2018 по 11.04.2018 (днів: 24, ставка НБУ: 17, пеня: 55 грн. 89 коп.); *з 12.04.2018 по 12.07.2018 (днів: 92, ставка НБУ: 17, пеня: 214 грн. 25 коп.); *з 13.07.2018 по 06.09.2018 (днів: 56, ставка НБУ: 17,5, пеня: 134 грн. 25 коп.); *з 07.09.2018 по 24.10.2018 (днів: 48, ставка НБУ: 18, пеня: 118 грн. 36 коп.); *з 25.10.2018 по 12.12.2018 (днів: 49, ставка НБУ: 18, пеня: 120 грн. 82 коп.); *з 13.12.2018 по 28.03.2019 (днів: 105, ставка НБУ: 18, пеня: 258 грн. 90 коп.). 2) 3 % річних (період з 19 березня 2018 року по 28 березня 2019 року) - 77 грн.; 3) інфляційні витрати (за період з 19 березня 2018 року по 28 березня 2019 року сума боргу з інфляцією 2 720 грн. 08 коп.) - 220 грн. 08 коп.. Загальна сума боргу з урахування санкцій складає: 2 500 грн. + 1 199 грн. 55 коп. = 3 699 грн. 55 коп. (а. с. 3-5). З урахуванням викладеного вище, відповідач має заборгованість за Договором про надання інформаційно-консультаційних послуг № 18-12-01/01 від 18 грудня 2017 року у сумі 3 699 грн. 55 коп. Таким чином, суд вважає, що факт порушення відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати боргу у строки, передбачені договором, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження. Зокрема, згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ст. ст. 901, 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. В силу ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору, в даному випадку договору про надання інформаційно-консультативних послуг № 18-12-01/01 від 18 грудня 2017 року. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Проте відповідач свої зобов`язання за договором про надання інформаційно-консультативних послуг не виконав у повному обсязі, не здійснив оплату послуг в порядку, передбаченому вказаним договором. Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 1 статті 550 ЦК України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. У відповідності до ч. 1 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Виходячи з наведеного вище, дослідивши усі надані сторонами докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог діючого законодавства України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення із [PERSON] на користь Фізичної особи підприємця [PERSON] 3 699 грн. 55 коп. заборгованості за договором № 18-12-01/01 від 18 грудня 2017 року, яка складається з наступного: заборгованість за договором у розмірі 2 500 грн., пеня - 902 грн. 47 коп., відсотки річних - 77 грн., інфляційні витрати - 220 грн. 08 коп. Крім того, згідно положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`ятнадцяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно з п. п. 11 п. 16-1 Перехідних положень Конституції України з 1 січня 2019 року у судах першої інстанції представництво відповідно до статті 131-2 цієї Конституції здійснюється виключно адвокатами. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена. Частиною 2 статті 15 ЦПК України визначено, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Відповідно до п. 1 ч. 1, п. 5 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження можуть бути розглянуті справи, у яких ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У даному випадку ціна позову складає 3 699 грн. 55 коп., а отже представник позивача має право на стягнення на його користь 1 100 грн. витрат на правничу допомогу, що підтверджується договором про надання послуг з правового обслуговування від 14 березня 2018 року та товарним чеком № 21 від 26 березня 2019 року на суму 1 100 грн., додатковою угодою від 26 квітня 2019 року та актом приймання -передачі виконання робіт (а. с. 22-28, 41-42). Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп. (а. с. 1), а також 1 100 грн. витрат на правничу допомогу (а. с. 28). Всього стягненню із [PERSON] на користь ФОП [PERSON] підлягають кошти в сумі 5 567 грн. 95 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved