Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

31 липня 2018 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України його батька [PERSON] [PERSON], [INFO] станом на 24.08.1991 року. 26.10.2018 року заявником було подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив встановити факт постійного проживання на території України його батька [PERSON] [PERSON], [INFO], до 24.08.1991 року Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що він прибув на постійне місце проживання на територію України із Російської Федерації. З 19.06.1995 року і по теперішній час зареєстрований та постійно проживає в [INFO]. Його батько [PERSON], який народився 14 березня 1927 року, з 06.05.1991 року і до дня смерті був зареєстрований та фактично проживав на території України по вул.. Таврійська, 29 в с. Скадовка Чаплинського району Херсонської області. Заявник тривалий час проживає на території України в с. Скадовка Чаплинського району Херсонської області. На теперішній час бажає отримати громадянство України. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України»\~ звернувся до уповноваженого органу з питання набуття громадянства Головного Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області для отримання паспорту громадянина України з подальшою реєстрацією на її території, але заявнику в цьому було відмолено та розяснено, що для отримання паспорту громадянина України він в судовому порядку повинен довести і отримати рішення про те, що його батько [PERSON] до 24.08.1991 рік проживав на території України. У звязку з цим заявник вимушений звертатися до суду із відповідною заявою. У судове засідання заявник [PERSON] не зявився, подавши заяву про розгляд справи без його участі. Просив заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Головного Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області у судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи за відсутності представника УДМС. Проти задоволення вимог [PERSON] не заперечував. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] встановлено, що заявник [PERSON] народився 19.01.1967 року в с. Карасу Середньочирчицького району Ташкентської області Узбекистану, що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії І-УЗ №476631. Відповідно до вказаного свідоцтва про народження, батьками заявника були [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи №293 від 15.03.2018 року, заявник [PERSON] Сапієвич, з 19 червня 1995 року по даний час зареєстрований та проживає в [INFO]. Як вбачається з копій паспорту громадянина України МО332560 батько заявника [PERSON] був громадянином України та прописаний в с. Скадовка з 06.05.1991 року. Відповідно до свідоцтва про смерть, серії І-КГ №152536 від 12.01.2004 року, батько заявника [PERSON] помер 09.01.2004 року. Відповідно до домової книги для прописки громадян, проживаючих [INFO] с. Скадовка, вул. Комсомольська, Чаплинського району, [PERSON] значиться таким, який з 06.05.1991 року прибув на постійне місце проживання. З пояснень наданих заінтересованою особою вбачається, що [PERSON] звернувшись до Головного Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області для отримання паспорту громадянина України відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про громадянство України», йому була надана відповідь про те, що для отримання громадянства України йому необхідно надати рішення суду про встановлення факту постійного проживання його батька на території України до 24.08.1991 року. Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 18.06.2018 року встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON]С є рідним сином [PERSON] [PERSON], який помер 09 січня 2004 року. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України\~«Про громадянство\~України» в редакції Закон від 18.01.2001 №2235-III (із змінами та доповненнями) і може повязуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого\~Указом Президента України від 27.03.2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Пунктом 1\~Постанови Пленуму Верховного [PERSON] України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є, зокрема усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, а також особи, які проживали в Україні і не були громадянами інших держав станом на 24 серпня 1991 року або прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року, що має підтверджуватись документами про прописку. Зокрема, згідно ч.ч. 1,7 ст.\~8 Закону України «Про громадянство України»\~на набуття громадянства України за територіальним походженням має право особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до\~Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу [INFO], Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобовязання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України. Для набуття громадянства за територіальним походженням не є обовязковою умова про не перебування особи в іноземному громадянстві. Його може набути й іноземець, який узяв зобов'язання припинити іноземне громадянство. Датою набуття громадянства України у передбачених цією статтею випадках є дата реєстрації набуття особою громадянства України. Відповідно до п. 27 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року за №215\~в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006 зі змінами, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до\~Закону України\~«Про правонаступництво\~України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу [INFO], Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша ст. 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» п. 24 цього Порядку. На підставі п.п. 7-9 Порядку встановити належність до громадянства України може особа, яка перебувала у громадянстві колишнього СРСР та не мала прописки, але фактично постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. Так, постійне місце проживання - місце проживання на території якої-небудь держави не менше одного року фізичної особи, яка не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом необмеженого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цією особою службових обовязків або зобовязань за договором (контрактом). В ході судового розгляду справи повністю знайшов підтвердження факт, що батько заявника [PERSON] до 24.08.1991 року постійно проживав на території України, що підтверджується зокрема довідкою від 15.03.2018 року №299, даними вказаним в домовій книзі, а також поясненнями наданими заінтересованою особою, що у своїй сукупності свідчать про достатність даних вважати, що [PERSON] з 06 травня 1991 року проживав на території України . Таким чином, аналізуючи викладене суд вважає, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Outcome: approved