Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

30 вересня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із указаним позовом, який згодом уточнив, в обґрунтування якого зазначив, що йому на праві власності належить житловий будинок №36Б по вул. Брянській у м. Краматорську, а власницею сусіднього житлового будинку №36А по вул.Брянській у м.Краматорську є відповідачка [PERSON]. Вказані житлові будинки розташовані на земельних ділянках, загальною площею - 801 кв.м, які в натурі не виділені, межі між ними фактично не встановлені, у звязку з чим між ним та відповідачкою постійно виникають конфліктні ситуації. Користуючись відсутністю межі, відповідачка [PERSON] самовільно захопила та використовує його частку приватної власності, позбавивши можливості доступу до будинку, необхідного для ремонту та обслуговування. Неодноразові звернення до Біленьківської селищної ради щодо виділу частки земельної ділянки та встановлення межі результату не надали, спір між ним та [PERSON] не вирішено. На думку позивача, в спірних правовідносинах Договір дарування від 23.10.2003 року та Договір купівлі-продажу від 14.10.1994 року є основними правовстановлюючими документами, в яких визначено набувачів та обсяг їх прав. Намагання відповідачів розділити загальну земельну ділянку на підставі Технічного паспорту на житловий будинок №36А по вул.Брянській у м.Краматорську від 30.05.2011 року є незаконними. Із порушенням вимог ст.19 Конституції України, п.8 «Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно», на підставі рішення виконавчого комітету Краматорської міської ради №726 від 17.08.2011 року, [PERSON] незаконно видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 29.08.2011 року. Виконавчий комітет прийняв вищезазначене рішення на підставі заяви [PERSON] про оформлення права приватної власності на будинок 36А по вул.Брянській у м.Краматорську та виділу в натурі ? частки домоволодіння, яке знаходиться в спільній частковій власності, але п.8 Тимчасового положення не передбачено повноважень органу місцевого самоврядування по оформленню права власності за заявою у випадку виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності. Діючим законодавством України, зокрема ст.. 364 ЦК України визначено, що виділ в натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності здійснюється виключно шляхом укладення договору у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню, а в разі відмови співвласника укласти договір спір вирішується в судовому порядку. У відповідачки [PERSON] відсутні як договір так і рішення суду на отримання Свідоцтва про право власності. На підставі Свідоцтва про право власності [PERSON] отримала 29.09.2011 року незаконне Свідоцтво ([PERSON]) про державну реєстрацію прав та Технічний паспорт на житловий будинок, в якому зазначений невірний розмір земельної ділянки 453 кв.м. Для отримання незаконного Технічного паспорту використовувався Акт узгодження зовнішніх меж земельної ділянки Брянська, 36А, у м. Краматорську без зазначення числа та місяця, який не підписаний начальником управління Держкомзему у м. Краматорську [PERSON], а замість [PERSON] акт підписано сторонньою особою, яка не проживає в будинку №36Б. Крім того, [PERSON] набула право власності та неправомірно отримала Свідоцтво на частку спірної земельної ділянки у розмірі 0,0435 га, замість належних їй за Договором купівлі-продажу від 14.10.1994 року та нормативних вимог держаних будівельних норм - 0,0402 га. Так в березні 2015 року, на підставі незаконного Технічного паспорту на будинок №36А по вул.Брянській у м.Краматорську від 30.05.2011 року, без дотримання вимог п.1 ст.377 ЦК України, п.3.25 абз.-3 ДБН 360-92, ТОВ «Земексперт» незаконно виготовлено Технічну документацію на земельну ділянку [PERSON] розміром 0,0435га, якою розмежовано спірні земельні ділянки по стіні житлового будинку позивача. 30.03.2015 року, в порушення п.1 ст.21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Технічну документацію зареєстровано в Держкомземі, при тому що затверджена вона неправомірно на сесії Біленьківської селищної ради тільки 07.05.2015 року, до вирішення земельного спору між [PERSON] і [PERSON] та виділу в натурі [PERSON] належної їй частки із спільної земельної ділянки, яка знаходиться в спільному частковому користуванні. Таким чином, позивач вважає, що відповідач [PERSON] порушила розмір ідеальних часток в спільній власності, самовільно захватила його приватну власність, чим перешкоджає розробці технічної документації по розмежуванню земельної ділянки згідно правовстановлюючих документів та нормативних актів. Вищенаведене вимусило позивача звернутись до судового експерта, який запропонував два варіанти порядку користування спірною земельною ділянкою. Враховуючи вищенаведене, позивач [PERSON] просив суд: згідно п.п. 3, 4 ст. 88 ЗК України виділити йому в натурі частку земельної ділянки, яка входить до складу будинку Брянська, 36Б, у розмірі згідно Договору дарування від 23.10.2003 року та рішення Краматорського міського суду від 13.04.2011 року, із земельної ділянки, яка знаходиться в спільній частковій власності, загальною площею 0,0804га; встановити межу між земельними ділянками, які входять до складу будинків 36Б і 36А по вул.Брянській, згідно Договору дарування [PERSON] і Договору купівлі-продажу [PERSON] та визначити порядок користування земельними ділянками за варіантом №1 Висновку судового експерта від 16.04.2015 року; визнати недійсними: технічний паспорт [PERSON] від 30.05.2011 року, Свідоцтво про право власності на нерухоме майно [PERSON] по вул.Брянська, 36А, в цілій частці від 29.08.2011 року, реєстрацію даного свідоцтва в КП БТІ 29.09.2011 року, Технічну документацію на земельну ділянку [PERSON] по вул.Брянська, 36А, розміром 0,0435га, від 10.03.2015 року, яка не входить до складу будинку №36А за законом, реєстрацію Технічної документації в Держкомземі 30.03.2015 року, затвердження Технічної документації на сесії Біленьківської селищної ради 07.05.2015 року, видачу [PERSON] Свідоцтва про право власності на земельну ділянку по вул.Брянська, 36А, у розмірі 0,0435га, що не входить за законом до складу будинку по вул.Брянській, 36А, від 04.06.2015 року; визнати незаконними та скасувати: п.1.2 Рішення виконавчого комітету Краматорської міської ради від 17.08.2011 року №726 в частині, що стосується [PERSON], Свідоцтво про право власності на нерухоме майно [PERSON] по вул.Брянська, 36А, в цілій частці від 29.08.2011 року за №706828, Свідоцтво про державну реєстрацію прав в цілій частці від 29.09.2011 року за №634204, Технічний паспорт [PERSON] по вул.. Брянській, 36А, в цілій частці від 30.05.2011 року на земельну ділянку розміром 453 кв.м, Технічну документацію на земельну ділянку по вул.Брянській, 36А, у розмірі 0,0435га від 10.03.2015 року, Реєстрацію цієї технічної документації в Державному земельному кадастрі від 30.03.2015 року, Рішення Біленьківської селищної ради від 07.05.2015 року за №47/VІ-5, Свідоцтво про право власності на земельну ділянку по вул.Брянська, 36А, у розмірі 0,0435га в цілій частці. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві та уточненнях до неї. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні у звязку з безпідставністю. Відповідач [PERSON] пояснила, що глуха стіна гаражу та будинку [PERSON] стоїть на межі між їх ділянками, і вона не має можливості віддати зі своєї земельної ділянки ділянку розміром 2,6 метри від зазначеної стіни, оскільки жодний транспортний засіб не проїде у двір її будинку для обслуговування. Крім того зазначила, що рішенням Краматорського міського суду від 05.02.2012 року у справі №2-525/545/12, яке набрало законної сили, було встановлено, що межа між їх земельними ділянками проходить по глухій стіні будинку [PERSON] Іншим рішенням Краматорського міського суду від 01.10.2010 року у справі №2-44/35/2010 відмовлено [PERSON] в наданні дозволу на встановлення паркану. Представник відповідача виконавчого комітету Краматорської міської ради [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги до виконавчого комітету не визнала в повному обсязі у звязку з їх безпідставністю та зазначила, що позивач у своєму позові не вказує, яким чином порушуються його права внаслідок оформлення відповідачем [PERSON] права власності на жилий будинок. Доводи позивача [PERSON] про порушення Додатку №2 до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно безпідставні, оскільки вказаний Додаток №2 містить Перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно, в якому за п.6 вказане свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане органом місцевого самоврядування. Також зазначила про безпідставність доводів позивача [PERSON] про відсутність у відповідача [PERSON] документів про виділ в натурі її частки зі спільної власності, оскільки рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 13.04.2011 року [PERSON] виділено в натурі ? частки домоволодіння №36 по вул..Брянській із майна, що є у спільній частковій власності, а саме жилий будинок Б та споруди. Якщо у учасників спільної часткової власності після здійснення виділу залишився тільки один субєкт, природно, що право спільної власності припиняється взагалі. Представники відповідача - Біленьківської селищної ради [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні просили позов [PERSON] залишити без задоволення, зазначивши, що Біленківська селищна рада діяла в межах діючого законодавства, права [PERSON] ніяким чином не порушені. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, встановив наступне. Відповідач [PERSON], 14.10.1994 року, на підставі Договору купівлі-продажу ? частки домоволодіння, яке складається з двох житлових будинків, придбала у [PERSON] ? частку домоволодіння, А, яке складається з двох житлових будинків, загальною площею 98,2 кв.м, в тому числі жилою 55,2 кв.м, і дворовими будівлями та спорудами сараю Е, гаражу В, підвалу п/д, ? забору, замощення ІІ по вул.. Брянській, 36А, у м. Краматорську. [PERSON] власності на зазначену частку домоволодіння 20.02.1995 року було зареєстровано за [PERSON] в КП БТІ м.Краматорська за №24299. 23.10.2003 року, згідно Договору дарування ? частки домоволодіння, яке складається з двох житлових будинків, [PERSON] подарувала [PERSON] ? частку домоволодіння житловий будинок «Б,б,п/д,м/с», загальною площею 122,8 кв.м, жилою площею 50,2 кв.м, та ? частку дворових будівель, розташованих у м. Краматорську по вул.. Брянській, №36, на земельній ділянці Краматорської міської ради. На згаданій земельній ділянці розташовано деревяний, обкладений цеглою жилий будинок А,А1,а,а1,п/д, жилий напівблоковий будинок Б,б,п/д,м/с, та сараї Е,З, гараж В, душ Г, вбиральня Д, навіс Ж, огорожа №1-5, замощення [PERSON] власності на зазначену частку домоволодіння зареєстровано за [PERSON] в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 24.10.2003 року. У відповідності до частини 1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 3 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON], які стосуються оформлення відповідачкою [PERSON] права приватної власності на житловий будинок №36А по вул.Брянській у м.Краматорську, зокрема визнання недійсними: Технічного паспорту від 30.05.2011 року, Свідоцтва про право власності на нерухоме майно [PERSON] по вул.Брянська, 36А, від 29.08.2011 року та реєстрацію даного свідоцтва в КП БТІ 29.09.2011 року і визнання незаконними та скасування: п.1.2 рішення виконавчого комітету Краматорської міської ради від 17.08.2011 року за №726, Свідоцтва про право власності на нерухоме майно [PERSON] по вул.. Брянська, 36А, від 29.08.2011 року за №706828, Свідоцтва про державну реєстрацію прав в цілій частці від 29.09.2011 року за №634204, Технічного паспорту від 30.05.2011 року на земельну ділянку розміром 453 кв.м, суд виходить з наступного. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 13.04.2011 року [PERSON] виділено в натурі належну йому на підставі Договору дарування ? частку домоволодіння №36 по вул.Брянській у м.Краматорську із майна, що перебувало у спільній частковій власності, а саме жилий будинок Б,б,п/д,м/с, споруди: душ Г, вбиральня Д, навіс Ж, сарай З, металева огорожа №1-5, замощення І. Рішенням виконавчого комітету Краматорської міської ради за №635 від 15.06.2011 року виділеному нерухомому майну присвоєно поштовий номер: вул.Брянська, 36Б, та 26.09.2011 року на праві власності зареєстровано за [PERSON] Краматорським міським БТІ. На підставі ч.3 ст.364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Пунктом 8 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно (далі Тимчасове положення), яке діяло на той час, передбачалось оформлення права власності на нерухоме майно з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно органами місцевого самоврядування фізичним та юридичним особам у разі виділення окремого об'єкта нерухомого майна зі складу об'єкта нерухомого майна, що складається із двох або більше об'єктів (будинків, будівель або споруд), окрім випадків, коли такі об'єкти є приналежністю головної речі, складовою частиною речі або утворюють з іншими об'єктами складну річ. 17.08.2011 року, за заявою [PERSON], виконавчим комітетом Краматорської міської ради прийнято рішення №726 про оформлення права приватної власності на жилий будинок [PERSON] з надвірними побудовами та спорудами у м.Краматорську по вул.Брянській, 36А. 29.08.2011 року [PERSON] видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно САВ №706828. Оскільки співвласників домоволодіння №36 по вул.Брянській у м.Краматорську було тільки двоє, то після виділу в натурі позивачем [PERSON] своєї частки право спільної власності припинилось взагалі і укладення окремого Договору про виділ частки в натурі або рішення суду не потрібно, у звязку з чим доводи позивача щодо неправомірності Рішення виконавчого комітету про оформлення права приватної власності та видачі Свідоцтва про право власності є необґрунтованими, та підстави для визнання їх недійсними, незаконними та скасування відсутні. Вищевказане Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане органом місцевого самоврядування згідно п.6 Додатку 2 до Тимчасового положення, є правовстановлюючим документом, на підставі якого проводилась державна реєстрація права власності на нерухоме майно. З [PERSON] про державну реєстрацію прав Краматорського міського БТІ за №634204 від 29 вересня 2011 року видно, що підставою виникнення права власності [PERSON] на житловий будинок №36А по вул.Брянській у м.Краматорську є Свідоцтво про право власності, видане виконавчим комітетом Краматорської міської ради, що свідчить про правомірність реєстрації права приватної власності [PERSON]. Також позивач зазначав, що Краматорським БТІ 30.05.2011 року неправомірно виготовлено Технічний паспорт житлового будинку №36А по вул. Брянській у м. Краматорську, оскільки в ньому зазначений невірний розмір земельної ділянки - 453кв.м., а для його виготовлення використовувався Акт узгодження зовнішніх меж земельної ділянки Брянська, 36А, у м. Краматорську без зазначення числа та місяця, він не підписаний начальником управління Держкомзему у м. Краматорську [PERSON] і замість [PERSON] Акт підписано сторонньою особою. Однак такі доводи позивача є безпідставними, оскільки згідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Держбуду України від 24.05. 2001 року № 127 технічний паспорт складається на підставі матеріалів технічної інвентаризації, яка проводиться з метою визначення фактичної площі та об'єму (щодо проектних) збудованих (реконструйованих) будинків, допоміжних будівель та споруд, обстеження та оцінки технічного стану наявних об'єктів; установлення вартості об'єктів. Отже, розмір земельної ділянки зазначається в технічному паспорті з точки зору розташованих на ній об'єктів нерухомості. Крім того, позивачем не доведено, що Технічний паспорт було виготовлено на підставі Акту узгодження зовнішніх меж земельної ділянки в якому відсутні дата та підписи. Також в подальшому відповідач [PERSON] отримала правовстановлюючі документи на земельну ділянку розміром іншим, ніж зазначено в технічному паспорті. Вирішуючи позовні вимоги, які стосуються виділу в натурі частки земельної ділянки, встановлення межі, визначення порядку користування земельними ділянками, визнання недійсними, незаконними та скасування: Технічної документації на земельну ділянку [PERSON], реєстрації Технічної документації в Державному земельному кадастрі, затвердження Технічної документації на сесії Біленьківської селищної ради, Рішення Біленьківської селищної ради від 07.05.2015 року за №47/VІ-5, видачі Свідоцтва про право власності на земельну ділянку, суд виходить з наступного. Як встановлено судом, між [PERSON] та [PERSON] після придбання домоволодіння №36 по вул..Брянській у м. Краматорську у спільну часткову власність виник спір щодо меж земельних ділянок, на яких розташовані їх житлові будинки та тривалий час не вирішувався Біленьківською селищною радою. У відповідності до пункту 1 рішення Біленьківської селищної ради №23/VІ-8 від 26.12.2012 року [PERSON] було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд без погодження меж з користувачем суміжної ділянки №36А по вул. Брянській. Пунктом 2 даного рішення визначалось встановлення межі між суміжними земельними ділянками по вул.. Брянській, 36Б, та Брянській, 36А, за фактичним використанням земельної ділянки по вул.Брянській, 36Б, однак постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 03.02.2015 року пункт 2 рішення Біленьківської селищної ради №23/VІ-8 від 26.12.2012 року було скасовано. Згідно з ч.ч. 2, 3, 5 ст.158 ЗК України виключно судом вирішуються: земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом. У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що згідно зі ст.158 ЗК суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів. На підставі ч.1 ст.106 Земельного кодексу України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відповідно до ст..1 Закону України «Про землеустрій» межування земель - комплекс робіт із встановлення чи відновлення в натурі (на місцевості) меж адміністративно-територіальних одиниць, меж земельних ділянок власників, землекористувачів, у тому числі орендарів, із закріпленням їх межовими знаками встановленого зразка. Згідно ст.88 Земельного кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Статтею 58 Конституції України\~закріплено принцип незворотності дії в часі законів та інших підзаконних актів, що є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави. Згідно офіційного тлумачення Конституційним судом України положень ч.1\~ст.58 Конституції України\~(справа №1-рп/99 від 09.02.1999 року), рішення, якого є обов'язковим для виконання на території України, встановлено, що дію нормативно-правових актів в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто, до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наведених в підпункті «г» п.18 постанови №7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (з наступними змінами та доповненнями), при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002р., згідно з положеннями чинної до цієї дати\~статті 30 ЗК\~до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до\~статті 120 ЗК 2001 року\~на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до\~статті 120 ЗК\~Законом України від 27 квітня 2007 р. №997-V\~- і згідно зі\~статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. З 1 січня 2010р. до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до\~статті 377 ЦК\~і статті 120 ЗК\~в редакції\~Закону України від 5 листопада 2009 р. № 1702-VI. Так, 23.10.2003 року, [PERSON] набув право власності на ? частку домоволодіння №36 по Брянській у м.Краматорську на підставі Договору дарування, яке 24.10.2003 року зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно, а відповідачка [PERSON] 14.10.1994 року придбала ? частку домоволодіння по вул.Брянській, 36А, у м. Краматорську та зареєструвала право власності на зазначену частку домоволодіння 20.02.1995 року в КП БТІ м. Краматорська. У вищезазначених договорах, розмір земельної ділянки не зазначений. Рішенням Краматорського міського суду від 01.10.2010 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на жилий будинок, поділ споруд та побудов відповідно до договорів дарування та купівлі продажу, встановлено, що у попередніх власників обєктів нерухомості, розташованих на території домоволодіння №36 по вул.Брянській у м. Краматорську, [PERSON] та [PERSON], земельна ділянка загальною площею 792 кв.м перебувала у спільному користуванні. Оскільки в Договорі купівлі продажу від 14.10.1994 року не було визначено будь-яких умов щодо набуття земельної ділянки, то до відповідачки [PERSON], згідно з положеннями чинної на той час ст.30 ЗК\~перейшло право користування земельною ділянкою, на якій розташовано житловий будинок №36А по вул.Брянській у м.Краматорську. Частиною 1\~ст.120 ЗК України\~(в редакції, що діяла на час набуття позивачем права власності на будинок) передбачалось, що при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, згідно ч.1 ст.124 ЗК України, здійснювалась на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Як встановлено судом, рішення відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування у відповідності до ст.124 ЗК України щодо земельної ділянки за адресою: вул.Брянська, №36Б, у м.Краматорську\~не приймалось, у власність вона не передана, і оскільки [PERSON] не є власником або користувачем земельної ділянки, то його вимоги про виділ в натурі частки земельної ділянки, встановлення межі та визначення порядку користування земельними ділянками не ґрунтуються на законі. Звертаючись до суду позивач [PERSON] посилався на те, що відповідачка [PERSON] незаконно набула право власності на земельну ділянку по вул.Брянській, 36А, у м.Краматорську, на підставі Технічної документацію із землеустрою виготовлену ТОВ «Земексперт» у розмірі 435 кв.м., якою розмежовано спірні земельні ділянки по стіні його будинку. Технічну документацію в порушення п.1 ст.21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» зареєстровано в Держкомземі 30.03.2015 року, до затвердження її 07.05.2015 року на сесії Біленьківської селищної ради і без врахування тих обставин, що між [PERSON] та [PERSON] існує спір. Згідно із ч.ч.1,2\~ст.116 ЗК України\~громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до пункту «а» ч.3 ст.116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлено статтею 118 зазначеного Кодексу, згідно з якою громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. (ч.2 ст.118 Земельного кодексу України). У відповідності до ст.ст.125,126 ЗК України\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав,\~право власності, користування земельною ділянкою оформлюються відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та або їх обтяжень». Згідно вимог\~Закону України «Про Державний земельний кадастр»\~земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Однак таку ділянку можна використовувати відповідно до її цільового призначення, але нею не можна розпоряджатися, поки не буде отриманий кадастровий номер, оскільки відомості про таку ділянку не внесені до Державного реєстру земель. Документи, зазначені у ч.2 ст.118 Земельного кодексу України, розробляються, зокрема на підставі укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою (ст. 22 Закону України «Про землеустрій»\~), які є юридичними особами, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою; фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою. Подання документації із землеустрою до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, для внесення відомостей до Державного земельного кадастру від імені замовника документації здійснюється її розробником, якщо інше не встановлено договором (ст..26 цього Закону). Статтею 25 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що відповідність документації із землеустрою положенням нормативно-технічних документів, державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою засвідчується: у паперовій формі - підписом та особистою печаткою сертифікованого інженера-землевпорядника, який відповідає за якість робіт із землеустрою; в електронній формі - електронним цифровим підписом сертифікованого інженера-землевпорядника, який відповідає за якість робіт із землеустрою, згідно із законодавством про використання електронного цифрового підпису. Так, 10.03.2015 року, на підставі Договору на виконання робіт, за заявою [PERSON] від 02.03.2015 року, ТОВ «Земексперт», за участю сертифікованих інженерів-землевпорядників [PERSON] та [PERSON] виготовлено Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі за адресою: м.Краматорськ, вул.Брянська, 36А, площею 0,0435 га, яка знаходиться на території Біленьківської селищної ради. Технічна документація із землеустрою у паперовій формі засвідчена підписами та особистими печатками інженерів-землевпорядників. Площа земельної ділянки [PERSON] у розмірі 0,0435га визначена за її фактичним користуванням, та під час розгляду справи позивачем [PERSON] не доведено, що на час набуття відповідачкою права власності на житловий будинок №36А по вул.Брянській у м.Краматорську існував інший порядок користування спірною земельною ділянкою. Розробниками подано документацію із землеустрою до Управління Держземагенства у м.Краматорську, яким 30.03.2015 року внесено відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку комунальної власності розміром 0,0435 га (кадастровий номер 14129456:00:001:0403), яка розташована за адресою: м. Краматорськ, вул.. Брянська, 36А, . Рішенням Біленьківської селищної ради №47/VІ-5 від 07.05.2015 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд [PERSON] по вул.Брянській, 36А, площею 0,0435 га та передано безоплатно у власність дану земельну ділянку (кадастровий номер 14129456:00:001:0403) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд [PERSON]. Реєстраційною службою Краматорського міського управління юстиції Донецької області 04.06.2015 року прийнято рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку, розташовану по вул.Брянській, 36А, смт.Біленьке у м.Краматорську з кадастровим номером 14129456:00:001:0403 на підставі рішення Біленьківської селищної ради від 07.05.2015 року та [PERSON] з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 30.03.2015 року і власнику [PERSON] видано Свідоцтво про право власності на дану земельну ділянку розміром 0,0435 га. Проаналізувавши вищенаведені обставин, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: м. Краматорськ, Брянська, 36А, розроблена на підставі вимог Закону України «Про землеустрій», державна реєстрація земельної ділянки проведена у відповідності до Закону України «Про державний земельний кадастр», рішення від 07.05.2015 року про затвердження Технічної документації та передачу земельної ділянки [PERSON] Біленьківська селищної рада прийняла на підставі та в межах повноважень, Свідоцтво про право власності на земельну ділянку на підставі рішення про державну реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та або їх обтяжень», порушень діючого законодавства судом не встановлено. Крім того, позивачем [PERSON] до теперішнього часу право користування земельною ділянкою, на якій розташовано його будинок не оформлено, органом виконавчої влади або місцевого самоврядування рішення про передачу земельної ділянки у користування або у власність не приймалось, тобто він не є землевласником або землекористувачем земельної ділянки на якій розміщено його будинок, тому його право як землевласника або землекористувача не порушені, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення його позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed