Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

30.07.2015 року ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп» звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, пені та трьох відсотків річних за договором про надання юридичних послуг, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь 7 165,35 грн. заборгованості за договором про надання юридичних послуг №02/09-14 від 02.09.2014 року, пеню у розмірі 13 326,86 грн., 3 % річних за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 109,53 грн., а також судові витрати. Позивачем позовні вимоги неодноразово змінювалися в порядку ст.31 ЦПК України, в остаточній редакції позову позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 9 042,45 грн. заборгованості за договором про надання юридичних послуг №02/09-14 від 02.09.2014 року, як винагороду за позитивний результат по стягненню Виконавцем з ПАТ «Укрсоцбанк» грошових коштів, пеню за несплату винагороди за позитивний результат по стягненню Виконавцем з ПАТ «Укрсоцбанк» грошових коштів у розмірі 4 419,93 грн., пеню за несплату винагороди за позитивний результат по стягненню Виконавцем з ПАТ «Дочірній банк Сбербанк Росії» у розмірі 5 763,29 грн., 3 % річних за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 243,08 грн., а також судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02.09.2014 року між ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп» та [PERSON] було укладено Договір про надання юридичних послуг № 02/09-14, предметом якого є надання юридичних послуг і надання правової допомоги з повернення ряду депозитних рахунків, відкритих у ПАТ «Укрсоцбанк» та ПАТ «Дочірній банк Сбербанк Росії». Позивач зазначає, що ним було вжито ряд заходів, спрямованих на судове вирішення спору між відповідачем та ПАТ «Укрсцобанк» і ПАТ «Дочірній банк Сбербанк Росії», за результатами розгляду яких отримано судові рішення, якими суд стягнув з Банків грошові кошти на користь [PERSON] у розмірі 130 930 доларів США та 330 489,82 доларів США. Після виконання робіт позивача, спрямованих на повернення коштів, 20.11.2014 року [PERSON] звернувся до ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп» з заявою про дострокове розірвання договору про надання юридичних послуг № 02/09-14 від 02.09.2014 року, мотивуючи це тим, що в нього відпала потреба в отриманні правової допомоги по поверненню депозитних вкладів. Того ж дня між сторонами було підписано Угоду про дострокове припинення дії договору, згідно якої Договір від 02.09.2014 року було розірвано відповідно до п. 9.2 (п. 1 Угоди), [PERSON] не має претензій до юридичної фірми та вся робота виконана добросовісно (п. 2 Угоди). Враховуючи, що відповідачем було сплачено винагороду за досягнення позитивного результату частково у розмірі 10 000 грн., тоді як мав би сплатити 0,5 % від повернутої суми з банківських установ, спір у досудовому порядку сторонами не вирішено, позивач звернувся до суду із відповідним позовом. В свою чергу, відповідач в порядку ст. 123 ЦПК України звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з зустрічним позовом, який був прийнятий судом до розгляду сумісно з первісним позовом, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп», в якому просив суд визнати недійсним абзац третій Додатку № 1 до Договору № 02/09-14 від 02.09.2014 року, укладеного між ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп» та [PERSON], а також визнати припиненим всі зобов'язання або такими, що були виконані в повному обсязі, за вказаним договором. Свої зустрічні позовні вимоги, позивач за зустрічним позовом обґрунтовував тим, що ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп» порушила взятий на себе обов'язок з представлення інтересів [PERSON] у судових інстанціях, оскільки, представники відповідача за зустрічним позовом у судові засідання зі слухання справ [PERSON] до банківських установ, не з'являлися. Таким чином, вважає, що свої обов'язки згідно договору ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп» виконувала не належним чином. Також, зазначає, що під час укладення договору на позивача був здійснений тиск, а договір містить дискримінаційні умови. Крім того, вказує, що враховуючи розірвання договору між сторонами, усі зобов'язання сторін припинені. Представники позивача за первісним позовом та відповідача - за зустрічним, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та позов просили задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову заперечували. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічною позовною заявою, а також його представник, проти позовних вимог ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп» заперечили у повному обсязі, просили відмовити в їх задоволенні. Позовні вимоги, викладені у зустрічній позовній заяві, підтримали та просив їх задовольнити. Третя особа у судове засідання свого представника не направила, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані в справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, як за первісним позовом так і за зустрічним позовом не підлягають задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 02.09.2014 року між ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп» та [PERSON] було укладено Договір про надання юридичних послуг № 02/09-14. Відповідно до п. 1 Договору замовник доручає, а юридична фірма бере на себе зобов'язання надавати замовнику юридичні послуги на умовах та в порядку, визначеному цим Договором, які полягають в представленні інтересів замовника у наданні правової допомоги з повернення ряду депозитних рахунків, відкритих у ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» та ПАТ «Укрсоцбанк». Пунктом 4.1 Договору передбачено оплату послуг за Договором відповідно до тарифів на надання юридичних абонентських послуг (Додаток № 1 до цього Договору). Додатком № 1 до договору було встановлено наступні умови оплати наданих юридичних послуг: представництво інтересів замовника в судових засіданнях при розгляді позову в суді першої інстанції, в апеляційному та касаційному суді в одному судовому засіданні в м. Києві - 750 грн.; підготовка та подання до суду однієї позовної заяви - 2 500 грн.; у разі досягнення позитивного результату, що в даному випадку є поверненням грошових коштів, винагорода позивача складала 0,5 % від суми реально повернутих коштів замовнику від банківських установ. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27.10.2014 року було стягнуто з ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» грошові кошти у сумі 330 489,82 долари США одноразовою операцією через касу банку. Також, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 26.11.2014 року, яке набрало законної сили 09.12.2014 року, було стягнуто з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь [PERSON] грошові кошти з поточного рахунку у валюті рахунку на суму 130 930 доларів США готівкою одноразовою операцією через касу банку. Квитанціями до прибуткового касового ордеру № 13 від 02.09.2014 року, № 14 від 03.09.2014 року, № 51 від 27.10.2014 року та №81 від 20.11.2014 року, [PERSON] сплатив грошові кошти на загальну суму 6 500 грн. за складення відповідних позовних заяв та участі у судових засіданнях представника позивача. 20.11.2014 року [PERSON] звернувся до ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп» з заявою про дострокове розірвання договору про надання юридичних послуг №02/09-14 від 02.09.2014 року, мотивуючи це тим, що в нього відпала потреба в отриманні правової допомоги по поверненню депозитних вкладів. Того ж дня між сторонами було підписано Угоду про дострокове припинення дії договору, згідно якої Договір від 02.09.2014 року було розірвано відповідно до п. 9.2 (п. 1 Угоди), [PERSON] не має претензій до юридичної фірми та вся робота виконана добросовісно (п. 2 Угоди). Згідно Додаткової угоди при достроковому припиненні дії договору про надання юридичних послуг № 02/09-14 від 02.09.2014 року, укладеної між сторонами 02.02.2015 року, а саме пункту 3, юридична фірма зі своєї сторони підтвердила, що [PERSON] було здійснено оплату у повному обсязі згідно тарифів по договору № 02/09-14 від 02.09.2014 року за надання юридичних послуг, що підтверджується актами виконаних робіт. 24.11.2014 року та 29.01.2015 року позивач відповідними телеграмами звернувся до відповідача з вимогою виплатити винагороду в розмірі 0,5 % згідно Договору № 02/09-14 від 02.09.2014 року у зв'язку з розірванням Договору за ініціативою замовника. 02.02.2015 року [PERSON] оплатив винагороду позивачеві у розмірі 10 000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 58 від 02.02.2015 року, пояснюючи це тим, що 5 000 грн. він сплачує за повернення грошових коштів з ПАТ «Укрсоцбанк», а інші 5 000 грн. - за аналогічне повернення грошових коштів з ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії». За таких обставин, позивач вважає, що [PERSON] винагороду було сплачено частково, а не у розмірі 0,5 % від суми повернутих коштів, як це передбачено умовами договору. За умовами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України). Відповідно до Додатку № 1 до Договору про надання юридичних послуг № 02/09-14 від 02.09.2014 року винагорода за позитивний результат складає 0,5 % від реально стягнутої суми, при цьому у випадку відмови від юридичних послуг юридичної фірми замовником вважається, що юридичною фірмою виконано замовлення повністю та отримано позитивний результат. Згідно ч. 1 ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. За умовами п.п. 9.2 Договору від 02.09.2014 року, договір може бути розірваний до моменту закінчення його дії за згодою сторін, у випадку, передбаченому п.п. 4.2 та 4.3 даного Договору та інших випадках, передбачених законодавством України. 20.11.2014 року [PERSON] до позивача подано заяву про дострокове розірвання договору, оскільки, відпала необхідність в отриманні правової допомоги. У відповідності до умов Угоди про дострокове припинення дії договору від 20.11.2014 року та Додаткової угоди при достроковому припиненні дії зазначеного договору від 02.02.2015 року, Договір від 02.09.2014 року розірвано у відповідності до п. 9.2 договору, претензій до юридичної фірми [PERSON] не має та вся робота виконана добросовісно, юридична фірма зі своєї сторони підтвердила, що [PERSON] здійснено оплату у повному обсязі згідно тарифів по договору № 02/09-14 від 02.09.2014 року за надання юридичних послуг, що підтверджується актами виконаних робіт. Враховуючи, що згідно п. 4.1 Договору оплата послуг по даному договору здійснюється відповідно до тарифів на надання юридичних абонентських послуг (Додаток № 1 до цього Договору), а Додатковою угодою при достроковому припиненні дії зазначеного договору від 02.02.2015 року, ТОВ «МАГ «Теміс Лав`єрс груп» підтвердило здійснення оплати у повному обсязі [PERSON] згідно тарифів по договору, що підтверджується актами виконаних робіт, тобто, позивачем самостійно підтверджено обставину повного розрахунку відповідачем за надання юридичних послуг згідно договору, то і відсутні підстави вважати, що з [PERSON] підлягають стягненню інші платежі, зокрема, 0,5 % винагороди за позитивний результат. Враховуючи, що позовна вимога про стягнення з відповідача суми заборгованості задоволенню не підлягає, то і відсутні правові підстави для застосування штрафних санкцій у вигляді пені та 3 % річних за прострочення виконання зобов'язання. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, заявлені у первісному позові, є незаконними та необґрунтованими, а відтак позов задоволенню не підлягає. З приводу позовних вимог, заявлених у зустрічному позові [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп» про визнання частково недійсним договору про надання юридичних послуг, суд приходить до наступних висновків. На обґрунтування позовних вимог, заявлених у зустрічному позові, [PERSON] посилається на такі обставини, як невиконання обов'язків юридичної фірми згідно договору про надання юридичних послуг, зокрема, не представлення інтересів останнього у судових засіданнях, а також те, що Додаток до договору містить дискримінаційні умови, що позбавляли права замовника відмовитись від послуг ТОВ «МАГ «Теміс Лав`єрс Груп», а відтак обмежили [PERSON] у праві на вільний вибір захисника. Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. При цьому, відповідно до вимог ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Твердження [PERSON] щодо обмеження його права на користування послугами іншого захисника не знайшли свого підтвердження, оскільки, ані Додаток до договору, ані сам договір не містить умов, якими б обмежувалось право [PERSON] на отримання додаткової правової допомоги, зокрема, право мати іншого захисника. Крім того, [PERSON] стверджує, що юридична фірма не орієнтувалась у судових засіданнях, призначених для розгляду його позовів до банківських установ, не приймала участі у таких. Однак, Акт № ОУ-0000039 здачі-прийняття робіт, що підписаний [PERSON] особисто, а також факт оплати рахунку-фактури № СФ-0000076 від 24.10.2014 року за прийняття участі представника юридичної фірми у судовому засіданні, призначеному на 27.10.2014 року, спростовують такі твердження позивача. За умовами ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Iстотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Позивач за зустрічним позовом заявляє, що не був ознайомлений з усіма умовами договору, однак, зазначене спростовується особистим підписом [PERSON] на Договорі про надання юридичних послуг № 02/09-14 від 02.09.2014 року, а також Додатках до Договору № 1 та 2. Підписання договору та додатків до нього свідчить про ознайомлення [PERSON] з усіма умовами договору та досягнення згоди між сторонами з усіх його істотних умов. Що стосується посилань позивача за зустрічним позовом на неякісне надання юридичних послуг ТОВ «МАГ «Теміс Лав`єрс Груп», то рішення Печерського суду м. Києва від 27.10.2014 року, прийняте на користь [PERSON], свідчить про зворотне. До того ж, п.2 Угоди про дострокове припинення дії договору № 02/09-14 від 02.09.2014 року [PERSON] підтвердив, що претензій до юридичної фірми не має та вся робота виконана добросовісно. Відтак, судом встановлено, що сторонами при укладенні спірного договору досягнуто згоди щодо всіх його істотних умов, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. За таких обставин, суд не знаходить правових підстав для визнання недійсним абзацу третього Додатку № 1 до Договору № 02/09-14 від 02.09.2014 року, оскільки, позивачем у відповідності до вимог ст.ст. 59, 60 ЦПК України не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених у зустрічному позові, зокрема, здійснення тиску на [PERSON] при укладенні договору. З приводу заявлених у зустрічній позовній заяві вимог щодо визнання припиненими або такими, що були виконані в повному обсязі, зобов'язань за договором, то слід зазначити наступне. Як передбачено ч.ч. 1,2 ст. 653 ЦК України у разі зміни договору зобов?язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо; у разі розірвання договору зобов?язання сторін припиняються. Договір між сторонами розірвано у відповідності до Угоди про дострокове припинення дії договору № 02/09-14 від 02.09.2014 року, від 20.11.2014 року. За загальним правилом розірвання договору припиняє його дію на майбутнє, але не скасовує сам факт укладення та дії договору включно до моменту його розірвання, а також залишає в дії окремі його умови щодо зобов'язань сторін, спеціально передбачених для застосування на випадок порушення зобов'язань і після розірвання договору, з огляду на характер цього договору. Положеннями ч. 2 ст. 653 ЦК України зазначено, що при розірванні договору припиняються зобов'язання сторін, що витікають з даного договору, однак, обставина розірвання договору не є підставою для припинення окремих норм договору. Відтак, вимога [PERSON] щодо визнання припиненими або такими, що були виконані у повному обсязі умови договору, не підлягає задоволенню. На підставі викладеного відповідно ст.ст. 203, 215, 526, 627, 638, 653, 901, 907 ЦК України,

Outcome: dismissed