Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

5 травня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В заяві зазначає, що з відповідачем по справі [PERSON], що народився 31 грудня 1979 року в м.Червоноград Львівської області, перебуває в шлюбі, зареєстрованому 29 травня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Дрогобич реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 161. Від цього шлюбу неповнолітніх дітей не має. На протязі останніх декількох місяців спільного проживання виявилося, що з відповідачем мають протилежні погляди на спосіб спілкування, відповідач не виявляє поваги і позивач повністю втратила до нього почуття любові та поваги, вона мають зовсім протилежні характери. З відповідачем після укладення шлюбу проживали в [INFO], знімали квартиру, але вже з листопада місяця 2015 року припинили шлюбні відносини, з того часу стали проживати окремо один від одного, позивач переїхала проживати до своїх батьків в місто Новоград-Волинський, а відповідач залишився проживати в Львівській області по місцю своєї реєстрації. Поновлювати шлюбні відносини не має наміру. Відповідач в добровільному порядку розривати шлюб в органах реєстрації актів цивільного стану не бажає. А тому подальше спільне проживання з відповідачем і збереження сім'ї стало неможливим. Спору про спільне майно на день звернення до суду з цим позовом не має і взагалі спільного майна вони не придбали. Оскільки відповідач в добровільному порядку відмовляється розривати шлюб, позивач вимушена звернутись до суду з цим позовом про розірвання шлюбу в судовому порядку. Просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 29 травня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Дрогобичу реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області. Після розірвання шлюбу залишити фамілію «Обух» В судове засідання позивач не з»явилася, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просила постановити рішення про задоволення позову, проти заочного рішення не заперечує (а.с.8). Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалася позивач. Відповідач у судове засідання не зявився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується розпискою про вручення судової повістки (а.с.17). Тому, згідно з ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи, чого не заперечила позивач. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 29 травня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Дрогобичу реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області, актовий запис за № 161 (а.с.9) Відповідно до довідки Комунального підприємства Новоград-Волинської міської ради вбачається, що [PERSON] проживає в м.Новоград-Волинський на пр.Гетьмана Сагайдачного, 9, склад її сімї: син [PERSON] [INFO] та чоловік [PERSON] [INFO]. (а.с.10) Сторони подружніх стосунків не підтримують, їх сімя фактично розпалася й подальше подружнє життя є неможливим. Причинами розпаду сімї є відчуження один від одного, відсутність взаєморозуміння. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя, який виявив прояв з власної ініціативи, з поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Узагальнюючи наведене, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачений при зверненні до суду судовий збір у сумі 551 гривень 20 копійок та відповідно до постанови п.13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року, достягнути із позивача в дохід держави судовий збір за вимогу про присвоєння їй прізвища [PERSON] ( якщо у в позовній заяві об'єднано кілька самостійних вимог майнового характеру, пов'язаних між собою, то, враховуючи, що об'єктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог (п.10 ч.1 ст.80 ЦПК), при цьому судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами ).

Outcome: approved