Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

9 листопада 2020 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся в суд з цим позовом, в якому просив визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Стислий виклад позицій позивача. Відповідно до договору дарування позивач являється власником житлової квартири в [ADDRESS] . У вищевказаній квартирі також зареєстрована, але не проживає відповідач [PERSON] , яка не являється членом родини позивача. Відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні послуги більше п`яти років, особистих речей в квартирі не має. На даний час позивачу невідоме місце її проживання та перебування, будь - які контакти відсутні. Представник позивача зазначив, що в добровільному порядку відповідач не знімається з місця її реєстрації чим чинить позивачу перешкоди у користуванні належною їй квартирою та порушує право на вільне розпорядження та користування майном, ускладнює реалізацію позивачем свого права на квартиру та сплату комунальних послуг. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що відповідач втратила право користування квартирою [ADDRESS] у зв`язку з тривалою, понад п`ять років, відсутністю без поважної причини за місцем реєстрації. Відповідач відзиву на позов не подав. Процесуальні дії, заяви та клопотання. 19.11.2020 ухвалою судді відкрито провадження у справі. Справа призначена до спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 21.01.2021. 21.01.2021 позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Представник позивача [PERSON] надав до суду заяву, відповідно до якої не заперечував проти винесення заочного рішення в разі неявки відповідача, просив долучити до матеріалів справи оригінали документів. Відповідачу [PERSON] було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих документів за його зареєстрованим місцем проживання [ADDRESS] . На адресу суду повернувся конверт із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується поштовим повідомленням наявним в матеріалах справи (а.с.27). Згідно з положеннями частини 7 та 8 статті 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленою про час та місце слухання справи. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд не вбачає. Відповідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, за умов існування усіх підставі, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, посилання на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Позивач [PERSON] являється одноособовим власником квартири [ADDRESS] , що стверджується копією договору дарування, копією витягу з Державного реєстру правочинів, реєстраційного посвідчення на ім`я [PERSON] та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.8-11). Як вбачається з копії довідки про склад сім`ї, до складу сім`ї [PERSON] входять: батько [PERSON] , син [PERSON] та донька [PERSON] (а.с12.). Відповідач [PERSON] не проживає у належній позивачу квартирі понад п`ять років, що підтверджується довідкою ЖБК-1 Жмеринка від 08.09.2020 (а.с.13). Ці докази суд приймає до уваги, оскільки вони містять інформацію про предмет доказування. Мотиви суду. Норми права застосовані судом. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно частин 1, 2 і 7 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Як визначено частиною 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши наявні у справі докази у відповідності до статей 77, 78, 79, 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх досліджені, які свідчать про те, що відповідач [PERSON] понад один рік без поважної причини не проживає в належній позивачу квартирі, за умови відсутності підстав збереження за ним житлового приміщення понад встановлені законом строки, що передбачені частиною 3 ст. 71 ЖК України, приходить до висновку, що право власника даного житла - позивача [PERSON] порушене, тому відповідно до вимог ст. 391 ЦК України підлягає захисту, а відповідно позов задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на корить позивача слід стягнути сплачену позивачем суму судового збору.

Outcome: approved