overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

29.08.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позовній заяві зазначає, що з 25.12.1996 року по 13.08.2010 рік я з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, дитина знаходиться на повному утриманні позивачки, яка на теперішній час не працює, має скрутне матеріальне становище. Оскільки угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами по справі не досягнуто, позивачка вимушена звернутися до суду за захистом прав та інтересів як своїх, так і дитини. Просить суд стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітків, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину певного віку щомісячно, до повноліття дитини. Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Стягнути з відповідача на користь держави судовий збір. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить стягувати аліменти з відповідача в твердій грошовій сумі в розмірі 500 (п'ятсот) грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання відповідач не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає, просить стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 (п'ятсот) грн. щомісячно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягає задоволенню на наступних правових підставах. Позивачка та відповідач проживали однією сім'єю в зареєстрованому шлюбі 25.12.1996 року по 13.08.2010 рік. Від цього шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], батьком якої, в свідоцтві про народження, зазначений відповідач, що підтверджується документально (а.с. 3). Сторони по справі дійшли згоди про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 500 (п'ятсот) грн., що підтверджується матеріалами справи (а.с. 24,25). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

29.08.2014 р. ПАТ «Фідобанк» звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.2-4), мотивуючи свої вимоги тим, що 03.09.2012 р. між ПАТ «ЕрстеБанк» (правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит у сумі 5500 грн., строком на 24 місяці, із сплатою процентів у розмірі 35 % річних та схемою погашення ануїтет, на споживчі потреби та на сплату інших платежів, передбачених договором. Зобов'язання за вказаними договорами відповідачем порушуються, внаслідок чого станом на 16.07.2014 р. виникла заборгованість на загальну суму 5856,83 грн. Вказану суму позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати у розмірі 243,60 грн. Сторони в судове засідання не з'явились. Про час та місце судового розгляду повідомлені у встановленому порядку. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність; позов підтримує; проти заочного розгляду справи не заперечує. Причини неявки відповідача не відомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу у їх відсутність та на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки про наявність угоди свідчить поведінка сторін, а отже між сторонами виникли правовідносини у вигляді певних прав та зобов'язань. Проте [PERSON], уклавши 03.09.2012 р. з ПАТ «Ерсте Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк») кредитний договір, відповідно до якого їй було надано кредит у сумі 5500 грн., строком на 24 місяці, із сплатою процентів у розмірі 35 % річних та схемою погашення ануїтет, на споживчі потреби та на сплату інших платежів, передбачених цим договором. (а.с.5-9), але зобов'язання згідно даного договору не виконує. Станом на 16.07.2014 р. загальна заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором від 03.09.2012 р., згідно розрахунку (а.с.14) складає 5856,83 грн., тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача дана сума. Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору 243,60 грн. (а.с.1), згідно ст. 88 ЦПК України дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

29.08.2014 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спадкового майна та про визнання за [PERSON] та [PERSON], за кожним з них, права власності по 1/3 частині квартири [ADDRESS], як за спадкоємцями за законом, після смерті брата - [PERSON], померлого [INFO]. В обґрунтування вказує, що згідно рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 29.11.2012 року, [PERSON] належить 1/3 частина квартири [ADDRESS], загальною площею 72,7 кв.м., житловою площею 49,8 кв.м., яку він отримав у спадщину після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]. Також, на підставі казаного рішення [PERSON] належить 2/3 частини квартири [ADDRESS], загальною площею 72,7 кв.м., житловою площею 49,8 кв.м., яку він отримав у спадщину після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на вказану вище частину квартири. У встановлений законом строк він та її брат - [PERSON] звернулися до нотконтори із заявами про прийняття спадщини після смерті брата, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, оскільки між ними виник спір про розмір часток у спадковому майні, тому було рекомендовано звернутися до суду для поділу спадщини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи в свою відсутність та про підтримання позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказування відповідно до ст.61 ЦПК України. Належність спадкодавцю частини квартири на підставі рішення суду, смерть спадкодавця, родинні відносини, прийняття спадщини, підтверджується наданими позивачем доказами. Правовідносини регулюються ст.ст.1258, 1262, 1268 ЦК України - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, в даному випадку, [PERSON] та [PERSON] є братами спадкодавця, тобто спадкоємцями другої черги за законом, які у встановлений законом строк, звернулися до нотконтори із заявою про прийняття спадщини, а.с.29, тому вважаються такими, що спадщину прийняли. Таким чином, суд вважає, що на 2/3 частини квартири [ADDRESS] відкрилася спадщина, та відповідно до ст.1262 ЦК України слід визнати за [PERSON] та [PERSON], за кожним з них, право власності по 1/3 частині квартири [ADDRESS], як за спадкоємцями за законом, після смерті брата - [PERSON], померлого [INFO]. На підставі ст.ст. 1258, 1262, 1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

29.08.2014 р. позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь, на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], починаючи з дня подачі позову до суду, аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття, враховуючи, що відповідач офіційно працює, інших аліментних зобов'язань не має, однак добровільно допомоги не надає. В судове засідання позивач не з'явилась, надала письмову заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В судове засідання відповідач не з'явився, надав письмову заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони розуміють наслідки відповідних процесуальних дій, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 18.12.2004 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб в відділ реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Харкова. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою. 15.01. 2014 року рішенням Київського районного суду м. Харкова шлюб між сторонами розірвано, рішення набрало законної сили. Після розірвання шлюбу відповідач інколи надавав матеріальну допомогу на утримання доньки, але ця допомога була нерегулярною. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що відповідач працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю Виробничо-кондитерська група «ЛІСОВА КАЗКА» головним енергетиком, не має інших аліментних зобов'язань. Виходячи зі змісту ст.181 СК України суд присуджує кошти на утримання дитини у частці від доходу, оскільки відповідач має постійне місце роботи, в розмірі ? частини від заробітку відповідача щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності ст.88 ч.1 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

29.08.2014 р. позивачка звернулася до суду з цим позовом. В позові зазначила, що 17.07.2007 р. вона з відповідачем уклали шлюб, від спільного проживання у шлюбі в них народилася дочка [PERSON], [INFO] р.. Сімейне життя з відповідачем не склалося, на протязі останні 5 років між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, тому вважає, що подальше збереження сім'ї та спільне проживання стало неможливим і це суперечить, як її інтересам, так і інтересам відповідача та їхньої дитини. Просить розірвати шлюб з відповідачем та стягувати аліменти на утримання малолітньої дитини. 14.10.2014 р. ухвалою суду було надано сторонам строк на примирення. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить суд шлюб розірвати, за наданий термін на примирення вони не примирилися.. Відповідач [PERSON] при розгляді справи позов заперечив, просив суд відмовити у задоволенні даного позову і пояснив, що має намір зберегти сім'ю та надає кошти на утримання дитини. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що сторони уклали між собою шлюб 17.07.2007 р., сторони як одна сім'я спільно не проживають, не підтримують жодних стосунків, за наданий судом термін на примирення сторони не примирилися. За таких обставин суд констатує, що шлюб між сторонами фактично розпався, а тому є законні підстави для задоволення позову [PERSON] в частині розірвання шлюбу. Обов'язок доведення обставин, які є підставою для задоволення позову, покладено на позивача (ст. 60 ч.1 ЦПК). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Однак, відповідач [PERSON] надає кошти на утримання неповнолітньої дитини, що не заперечила позивачка. Отже, суд не приймає до уваги твердження позивачки, що відповідач не цікавиться вихованням та утриманням неповнолітньої дитини, оскільки дані факти нічим не підтверджені в судовому засіданні та спростовані відповідачем. За вищевстановлених обставин суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення аліментів не є обгрунтовно доведеним і не підлягає до задоволення. Судові витрати по справі слід віднести на рахунок держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

29.08.2016 Вільнянським районним судом Запорізької області розглянута цивільна справа за позовом заступника керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON], треті особи: орган опіки та піклування Вільнянської районної державної адміністрації, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про накладення заборони на відчуження нерухомого майна - позов задоволений. 01.09.16. до суду звернувся прокурор з заявою про винесення додаткового рішення, посилаючись на те, що судом не розглянуті позовні вимоги щодо судового збору. Просить стягнути з відповідача на користь прокуратури судові витрати в розмірі 1378грн. В судовому засіданні прокурор заяву підтримав в повному обсязі. Представник 3-ї особи проти задоволення заяви не заперечувала. Інші учасники в судове засіданні не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності. Суд, вислухавши прокурора, представника 3-ї особи, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку. Відповідно до статті 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. У частині 1 статті 79 ЦПК України зазначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно частин 1,5 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки судом першої інстанції при ухваленні 29.08.2016 року рішення по даній справі питання щодо судового збору, сплаченого заявником при подачі позову, вирішено не було, тому у відповідності до вимог пункту 4 частини 1 статті 220 ЦПК України суд вважає за необхідне ухвалити з цього питання додаткове рішення. З матеріалів справи вбачається, що при подачі позову прокуратурою сплачений судовий збір в розмірі 1378грн. З огляду на викладене, заяву прокуратури слід задовольнити, з відповідача [PERSON] на користь прокуратури стягнути сплачений прокуратурою судовий збір при подачі позову в сумі 1378грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

29.08.2016 позивач звернулась до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, , посилаючись на те, що з 12.07.2013 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого в них народився син [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що з 24 серпня 2015 року вони з відповідачем спільне господарство не ведуть, їх сумісне проживання припинено, та вважає, що в подальшому підтриманні сімейних відносин не має сенсу. Одночасно позивачем було заявлено вимогу про надання дозволу позивачу виїжджати з дитиною за кордон України без згоди відповідача до досягнення дитиною 16 років. У судовому засіданні позивач подала заяву про зменшення позовних вимог та позовні вимоги підтримує в частині розірвання шлюбу, примирення вважає неможливим. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без його присутності не подав. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 12 липня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що зроблений актовий запис №248, та від якого у сторін народився син: [PERSON], [INFO], що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями свідоцтв про шлюб та про народження (а.с.4,5). За змістом поданої позовної заяви сторони тривалий час подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, позивач вважає, що примирення між ними неможливе. Відповідач, будучи повідомлений про розгляд справи у суді, жодних заперечень по суті позову не подав. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до заяви позивача понесені нею витрати по сплаті судового збору вона залишає за собою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

29.08.2016 р. [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини. На підставі ст.ст.180, 181, 183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

29.08.2016 р. [PERSON] звернулася з позовною заявою до [PERSON], якою просила визначити місце проживання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] із нею. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач не заперечував проти задоволення позову. Представник органу опіки та піклування вважав за доцільне визначити місце проживання дитини разом із матірю тим більш, що відсутній спор з цього приводу. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.07.2003 року. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.09.2006 року шлюб між сторонами було розірвано. 11 травня 2012 року [PERSON] уклала шлюб із громадянином [PERSON] [PERSON]. Відповідачем 23.07.2012 року було надано згоду на виїзд сина на постійне місце проживання до Франції разом із матірю. З того часу позивачка разом із сином та чоловіком постійно мешкають у Франції, в м. Ламберсар, перебувають на консульському обліку в Посольстві України у Французькій Республіці. [PERSON] працює комерційним асистентом у міжнародній компанії «Dickson», має постійний заробіток. Чоловік позивачки також працює та має постійний дохід. Сім`я забезпечена житлом та син сторін відвідує школу у м. Ламберсар. Відповідач належним чином виконує свої батьківські обовязки, має бажання та постійно спілкується з сином, надає матеріальну допомогу, бере участь у його вихованні, син дуже привязаний до батька. Проте, оскільки мати із сином постійно проживають у Франції, вирішення юридичних питань, повязаних із прийняттям рішення щодо дитини має бути врегульоване судовим рішенням. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким з них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до наданого Висновку, Орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради вважає за доцільне проживання малолітнього [PERSON] разом із матірю . Враховуючи вищевикладене, оцінюючи надані докази в сукупності та приймаючи до уваги, що позивач разом із сином постійно мешкає у Франції, офіційно працює, має стабільний заробіток, житлово-побутові умови придатні для проживання малолітньої дитини, дитина має бажання проживати разом із матірю у Франції, оскільки там він має сімю, друзів, кращі умови для проживання , навчання та відпочинку, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

29.08.2016р. до Слов»янського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як пять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

29.08.2016 р. до суду заявлено позов, в якому позивачка просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на лікування в реабілітаційному центрі «Еліта» м.Львів за період з 13.06.2016 р. по 24.06.2016 р. їх сина [PERSON], [INFO] в сумі 7980,00 грн., також додаткові витрати на проживання в зв`язку з лікуванням дитини в сумі 3600,00 грн. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач вимоги позову визнав частково в розмірі ? частки, вказав на свій важкий матеріальний стан, наявність на утриманні неповнолітньої дитини від другого шлюбу, визнав факт необхідності інтенсивного лікування сина [PERSON]. З урахуванням пояснень сторін та матеріалів справи, суд визнає за необхідне позов задовільнити частково з таких міркувань. Доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO], але добровільно не виконує свого законного обов'язку брати участь в додаткових втратах на дитину, що викликанні особливими обставинами, зокрема її хворобою (діагноз - дитина-інвалід в наслідок гіпоксично-ішемічної енцефалопатії, легкий правосторонній геміпарез, затримка моторного та психічного розвитку), санітарно-курортним лікуванням у зв'язку з цим. За змістом ст.185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину зобов`язаний брати участь в додаткових втратах на дитину, що викликанні особливими обставинами, зокрема її хворобою. Оскільки, в зв`язку із хворобою та необхідністю термінового лікування неповнолітнього [PERSON] позивачка понесла додаткові витрати на його лікування в реабілітаційному центрі «Еліта» м.Львів та проживання в м.Львів у ФОП [PERSON] за період з 13.06.2016 р. по 24.06.2016 р. в розмірі 11580 грн. 00 коп., з них - 7980 грн. 00 коп. - на лікування та 3600 грн. - на проживання у м.Львів, то з метою захисту майнових прав позивачки з відповідача необхідно стягнути на її користь ? частину цих витрат, що складає 5790 грн. 00 коп. В решті позовних вимог відмовити через їх безпідставність.

Outcome: approved