Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

31.01.2017 року до суду звернувся виконуючий обовязки головного лікаря КУ «Гуляйпільська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] з заявою про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. В заяві заявник посилався на те, що 30.01.2017 року о 08 годині 45 хвилин до комунальної установи «Гуляйпільська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради за заявою опікуна [PERSON] на примусову госпіталізацію поступила [PERSON], [INFO], яка є інвалідом І групи по психічному захворюванню, та яку рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 02.09.2013 року визнано недієздатною, опікуном призначено [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. З анамнезу відомо, що [PERSON], страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді: Д/З «Виражені зміни особистості та поведінки внаслідок епілепсії з рідкими епіприступами до 1-2 приступів в місяць, дифорії». В клінічній картині протікають афективні розлади в вигляді злобності, дратівливості, не виконує інструкції, рве одяг, ліки не приймає, йде з дому. Сестрою опікуном доставлено в КУ «Гуляйпільську психіатричну лікарню» ЗОР 30.01.2017 року о 08-45 год. з направленням лікаря-психіатра, з заявою опікуна, копією рішення суду про призначення опікуна. Оглянута лікарем жіночого відділення КУ «Гуляйпільську психіатричну лікарню» ЗОР, який кваліфікував стан як загострення хронічного психічного розгляду у вигляді: «Виражені зміни особистості та поведінки внаслідок епілепсії з рідкими епіприступами до 1-2 приступів в місяць, дисфорії». 31.01.2017 року хвору оглянуто комісією лікарів-психіатрів. В момент огляду хвора злобна, кричить, намагається бігти, виривається з рук медперсоналу, кусає себе та оточуючих, дезорієнтована в місці та часі, розкидає папір на столі лікаря, мова дизартична, погано модильована, критики до свого стану не має. Стан хворої можна кваліфікувати, як психічні розлади в вигляді: «Виражені зміни особистості та поведінки внаслідок епілепсії з рідкими епіприступами до 1-2 приступів в місяць, дифорії», з великою ймовірністю вчинена агресивних дій по відношенню до себе та оточуючих і неможливість продовження лікування в амбулаторних умовах, лікування можливе лише в умовах психіатричній лікарні. На підставі рішення Конституційного суду України від 01.06.2016 року № 2-рп/2016, ст. 279-282 ЦПК України, та ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» просить госпіталізувати [PERSON] до комунальної установи «Гуляйпільська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради у примусовому порядку. В судовому засіданні заявник лікар-психіатр комунальної установи «Гуляйпільська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради виконуючий обовязки головного лікаря [PERSON] заяву підтримав, суду пояснивши, що 30.01.2017 року о 08 годині 45 хвилин до комунальної установи «Гуляйпільська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради за заявою опікуна [PERSON] на примусову госпіталізацію поступила [PERSON], [INFO], яка є інвалідом І групи по психічному захворюванню, та яку рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 02.09.2013 року визнано недієздатною, відповідно до заяви опікуна стан хворої погіршився: стала агресивною, дратівливою, не виконує інструкції, рве одяг, ліки не приймає, йде з дому. 31.01.2017 року хвору оглянуто комісією лікарів-психіатрів та встановлено, що стан хворої кваліфікується як виражені розлади поведінки та особистості внаслідок епілепсії, дисфорії з неможливістю продовження лікування в амбулаторних умовах, лікування можливе лише в умовах психіатричного стаціонару, посилаючись на ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», прохає госпіталізувати [PERSON] до комунальної установи «Гуляйпільська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради у примусовому порядку. В судовому засіданні заінтересована особа законний представник [PERSON] опікун [PERSON] суду пояснила, що її сестра визнана рішенням суду недієздатною, вона призначена її опікуном, стан її сестри погіршився: стала агресивною, дратівливою, не виконує інструкції, рве одяг, ліки не приймає, йде з дому, розбила дзеркало, кусається, бє посуд, у звязку з чим вона звернулася з заявою про її госпіталізацію, прохає заяву задовольнити. Явка особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON] в судове засідання судом визнана необовязковою з огляду на стан здоровя останньої. В судовому засіданні прокурор Гуляйпільського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області [PERSON] вважає, що заява підлягає задоволенню, суду пояснивши, що примусова госпіталізація [PERSON] до психіатричного закладу є необхідним заходом, який підтверджений висновком комісії лікарів-психіатрів, вважає за необхідне заяву задовольнити. Суд, дослідивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини: 11.08.1971 року в м. Гуляйполе Запорізької області народилася [PERSON], що підтверджується паспортом громадянина України серії СЮ № 317099, виданого 10.10.2013 року Гуляйпільським РС УДМС України в Запорізькій області. 06.08.1987 року [PERSON] визнана інвалідом І групи безстроково. 02.09.2013 року рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області [PERSON] визнано недієздатною, призначено [PERSON] опікуном останньої. 30.01.2016 року о 08 годині 45 хвилин до комунальної установи «Гуляйпільська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради за заявою опікуна [PERSON] на примусову госпіталізацію поступила [PERSON], [INFO]. 31.01.2017 року висновком комісії лікарів-психіатрів комунальної установи «Гуляйпільська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради встановлено, що стан хворої кваліфікується як виражені розлади поведінки та особистості внаслідок епілепсії, дисфорії з неможливістю продовження лікування в амбулаторних умовах, лікування можливе лише в умовах психіатричного стаціонару. 31.01.2017 року о 14 годині 04 хвилин до суду звернувся виконуючий обовязки головного лікаря комунальної установи «Гуляйпільська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] з заявою про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, задовольняючи заяву, виходить з такого: Відповідно до п.9 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку. Відповідно до ч.4 ст.234 ЦПК України у випадку надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку розгляд справи проводиться судом у складі одного судді і двох народних засідателів. Відповідно до ч.2 ст.281 ЦПК України справа за заявою про госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи. Відповідно до ч.2 ст.282 ЦПК України рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. 01.06.2016 року рішенням Конституційного Суду України у справі № 1-1/2016 положення третього речення частини 1 ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу» визнано неконституційним. Відповідно до ч.3 ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. Відповідно до ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізовані до психіатричного закладу на прохання або за згодою їх законних представників, підлягають обов'язковому протягом 48 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про необхідність подальшого перебування цих осіб у психіатричному закладі та надання їм стаціонарної психіатричної допомоги. Відповідно до ч.2 ст.16 Закону України «Про психіатричну допомогу» у випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про психіатричну допомогу» перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Відповідно до ч.2 ст.22 Закону України «Про психіатричну допомогу» заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку розглядається судом за місцем знаходження психіатричного закладу протягом 24 годин з дня її надходження. Судом встановлено, що до суду відповідно до ст.ст. 14, 15, 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» протягом 24 годин з моменту встановлення висновком комісії лікарів-психіатрів щодо доцільності госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON], яка страждає на виражені розлади поведінки та особистості внаслідок епілепсії, дисфорії з неможливістю продовження лікування в амбулаторних умовах, лікування можливе лише в умовах психіатричного стаціонару, та яка не може самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, що забезпечує її життєдіяльність, звернувся представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, з заявою про її госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку. Відповідно до п.11 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку. А тому заява підлягає задоволенню, як така, що ґрунтується на законі, підтверджена встановленими обставинами, перевірена наданими суду доказами.

Outcome: approved