Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

29 травня 2019 року позивачка звернулася із зазначеним позовом до суду, мотивуючи його тим, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 20 жовтня 1992 року, посвідченого державним нотаріусом Білозерської державної нотаріальної контори 20 жовтня 1992 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2-1555(витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно Херсонського державного бюро технічної інвентаризації № 33113894 від 8 лютого 2012 року) та Державного акту на право власності на земельну ділянку (серія ЯЛ № 425779) належали житловий будинок та земельна ділянка, розташовані у с. Грозове Білозерського району Херсонської області (до складу житлового будинку входить: житловий будинок літ. А, навіс літ. Б, сарай літ. Д, огорожа 1,2, водопровід 3). 21 серпня 2009 року між нею та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу цього будинку зі земельною ділянкою за 28000 грн, який вони оформили розпискою. За цією розпискою [PERSON] зобов`язалася нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу за власний рахунок у вересні 2011 року перед виїздом до Російської Федерації. Підпис [PERSON] в розписці посвідчено секретарем Радянської сільської ради Білозерського району. Так як, вона займалася приватизацією земельної ділянки на якій розміщено житловий будинок, та станом на вересень 2011 року було відсутнє право власності на земельну ділянку, то вони з [PERSON] домовилися про нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу після отримання Державного акту на право власності на земельну ділянку. Право власності на земельну ділянку [PERSON] набула на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 6 грудня 2011 року (серії ЯЛ № 425779), який було отримано на ім`я [PERSON] за довіреністю. Згідно довідки виконавчого комітету Радянської (Миролюбівської) сільської ради Білозерського району Херсонської області № 1117 від 12 грудня 2011 року житловому будинку, який належав [PERSON] була присвоєна адреса: [ADDRESS] . У 2011 році вони з чоловіком прибудували до будинку прибудову літ «а», розмірами 2,80 м х 2,80 м, так як проживали у ньому, крім того проводили ремонти в будинку та сплачували комунальну послуги. Починаючи з 2012 року вона неодноразово зверталась до [PERSON] щодо укладення договору купівлі-продажу, але вона вже проживала в Російській Федерації та не мала наміру приїжджати. 28 грудня 2011 року [PERSON] надала довіреність юристу [PERSON] , мешканцю смт. Білозерка Херсонської області, якою уповноважила представляти її інтереси в усіх державних та недержавних установах, в судах, зі строком дії до 26 грудня 2012 року. За юридичні послуги - супровід за угодою купівлі-продажу будинку [PERSON] вона особисто розрахувалася із ПП [PERSON] , що підтверджується довідкою останнього. Певний час юрист не відповідав на її дзвінки, а коли вдалося з ним зв`язатися то з`ясувалося, що для оформлення договору купівлі-продажу зібрані не всі документи, а згодом вона дізналася про смерть [PERSON] . Зазначене свідчать про те, що вони з [PERSON] домовилися щодо усіх істотних умов договору, вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, та у повному обсязі виконали умови договору купівлі-продажу, а тому просила визнати договір купівлі-продажу житлового будинку з погосподарськими спорудами та будівлями та земельної ділянки, що розташовані за адресою: [ADDRESS] таким, що відбувся 21 серпня 2009 року та визнати за нею право власності на це майно. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не прибула, хоча про день час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Представник відповідача Миролюбівської сільської ради Білозерського району Херсонської області в судове засідання не прибув, від сільського голови надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника сільської ради. Третя особа: [PERSON] в судове не прибув, хоча про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 26 червня 2019 року ухвалою судді провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 24 жовтня 2019 року підготовче провадження у справі закрито та призначено до судового розгляду. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки та її представника, свідка, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Відповідно до частини 2 статті 220 ЦК України, якщо сторони домовилися з усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного 20 жовтня 1992 року між радгоспом «Радянська земля» та [PERSON] , посвідченого державним нотаріусом Білозерської державної нотаріальної контори 20 жовтня 1992 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2-1555, а також витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 33113894, сформованого 8 лютого 2012 року, [PERSON] належить право власності на домобудівлю, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку (серія ЯЛ № 425779) виданого 6 грудня 2011 року, [PERSON] належить право власності на земельну ділянку, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1222 га (кадастровий номер 6520385800:02:001:0013),розташовану за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із пояснення позивачки 21 серпня 2009 року між нею та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами та земельної ділянки за 28000 грн, який вони оформили розпискою. На підтвердження цього позивачкою було надано для огляду судом оригінал розписки від 21 серпня 2009 року, яка підписана [PERSON] та посвідчена секретарем Радянської сільської ради Білозерського району Херсонської області Лисиціною М.М. У цій розписці [PERSON] зазначила, що отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 28000 грн в рахунок продажу житлового будинку, розташованого на приватизованій земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] . Розрахунок здійснено повністю, відповідно до домовленості та вона зобов`язується нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу за власний рахунок у вересні 2011 року перед виїздом до Російської Федерації. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що в 2011 році вона працювала секретарем Радянської сільської ради Білозерського району Херсонської області та дійсно посвідчувала розписку [PERSON] . Про дійсні наміри [PERSON] нотаріально оформити договір купівлі-продажу свідчить отримання нею витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №33113894, який був сформований 8 лютого 2012 року, в примітці якого зазначено «для відчуження» а також видача нею 28 грудня 2011 року довіреності на ім`я [PERSON] , якою вона надала останньому право представляти її інтереси в усіх державних та недержавних установах, органах, організаціях, подавати заяви в компетентні органи, отримувати з будь-яких органів довідки, документи, розписуватися за неї. Відповідно до довідки від 13 грудня 2011 року, виданої [PERSON] на ім`я [PERSON] вбачається, що ПП [PERSON] отримав від [PERSON] оплату за юридичний супровід за угодою купівлі-продажу будинку громадянки [PERSON] , а саме 1000 грн. Крім того, приватним нотаріусом Білозерського районного нотаріального округу в Херсонській області Луб`янським В.А. 5 січня 2012 року була засвідчена заява [PERSON] , про те що він дає згоду на купівлю його дружиною [PERSON] на умовах та за ціну на її розсуд житлового будинку, а в разі необхідності земельної ділянки при ньому, які знаходяться в [ADDRESS] , та будуть об`єктом їхньої спільної сумісної власносності. Відповідно до частини 1 статті 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається із довідки Миролюбівської (Радянської) сільської ради Білозерського району Херсонської області № 02-25/216 від 15 серпня 2019 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з 2011 року проживають по [ADDRESS] , а саме в будинку, який вона купила у [PERSON] . У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при розгляді справ про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Таким чином суд встановив, що [PERSON] продала [PERSON] належні їй житловий будинок та земельну ділянку, на якій він розташований, але нотаріально цей договір купівлі-продажу не оформили, відповідачка ухилилася від його посвідчення, у зв`язку з чим суд вважає, що позивачка до суду звернулася на законних підставах з обґрунтованими вимогами, а тому, вважає можливим визнати угоду купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки дійсною та визнати за позивачкою право власності на це майно.

Outcome: approved