overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

6 січня 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 8 червня 2007 року він уклав шлюб з відповідачкою, від якого мають доньку - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини фактично припиненні з липня 2012 року через несхожість характерів та різні погляди на життя, у зв'язку з чим в них стали виникати постійно конфліктні ситуації та скандали. Вказані обставини стали причиною звернення позивача до суду з вказаним позовом. 7 березня 2014 року ухвалою суду сторонам було надано строк для примирення (а.с.16). В судовому засіданні позивач просив задовольнити позовні вимоги. Відповідачка після спливу строку на примирення у судовому засіданні позов визнала у повному обсязі. Суд, прийнявши визнання відповідачем позову, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 8 червня 2007 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.5). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає та проживатиме з відповідачкою (а.с.4). Шлюбні відносини фактично припиненні з липня 2012 року через несхожість характерів та різні погляди на життя, у зв'язку з чим між позивачем та відповідачем стали виникати постійно конфліктні ситуації та скандали. У відповідності до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд застосовував передбачені ч. 1 ст. 111 СК України заходи щодо примирення подружжя. У пункті 10 вказаної Постанови зазначається, що якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Враховуючи зміст наведених вище норм права та встановлених в судовому засіданні обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

6 січня 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 20792 грн. 48 коп, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач не виконує свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та плати за користування кредитом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте надіслав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти винесення заочного рішення, позовні вимоги підтримав. Відповідачка [PERSON] позов не визнала і пояснила, що ніякої заборгованості у неї перед позивачем не існує, стверджує про погашення кредитуповністю, що підтверджується відповідними фіскальними чеками, прибутково-видатковим касовим ордером, квитанцією. Вислухавши пояснення відповідачки та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких міркувань. 14.02.2006р. між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір кредиту № б/н, за яким відповідачці був наданий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 48,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом Відповідно до умов договору кредиту позивач виконав свої зобов'язання з надання кредиту. Відповідно до ст.526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст.1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] виконала свої зобов'язання належним чином відповідно до умов договору, та повернула кредитору надані їй грошові кошти (кредит) та сплатила проценти у строки та на умовах, встановлених договором, що підтверджується відповідними фіскальними чеками, прибутково-видатковим касовим ордером, квитанцією (а.с.38-40). Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що позивач не довів обставин, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, то в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

6 січня 2015 року Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач не виконує свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту. Представник позивача - Духота І.В. в судове засідання не з'явився, проте в позовній заяві просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи (про що свідчать поштове повідомлення а.с.20) відповідач не з`явився до суду, не повідомивши про причини неявки. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення з таких міркувань. 20 травня 2011 року між Публічним Акціонерним Товариством «Дельта Банк» та [PERSON] укладено договір кредиту № 001-28511-200511, за яким відповідачу був наданий кредит у розмірі 30000 грн., шляхом встановлення відповідного ліміту кредитування на його поточному картковому рахунку 3489 гр. Відповідно до умов договору кредиту позивач виконав свої зобов'язання з надання кредиту, в повному обсязі. Через невиконання відповідачем своїх зобов'язань, станом на 08.11.2014р. виникла заборгованість в розмірі 2724 грн. 06 коп., з них: · тіло кредиту - 3887 грн. 02 коп.; · прострочене тіло кредиту - 0 грн. 0 коп.; · заборгованість за відсотками - 0 грн. 0 коп.; · заборгованість за комісіями - 0 грн. 0 коп. Відповідачу надсилалися повідомлення з проханням погасити заборгованість, проте борг сплачено не було. Відповідно до ст.526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст.530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Враховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

6 січня 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося в суд з цим позовом, в якому вимагало стягнути з [PERSON] борг за кредитним договором, вказуючи, що станом на 30.09.2014р. відповідачка заборгувала 7496,93 грн. основного боргу за кредитним договором від 04.08.2008р., 4611,06 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 1000 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 250 грн. штрафу (фіксована частина) та 655,40 грн. штрафу (процентна складова). Представник позивача Тимчик Б. О. в судове засідання не з'явився, подав заяву у якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, справу просив розглянути у його відсутності. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечувала. З урахуванням позицій сторін, дослідивши матеріали справи, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Встановлено, що 04.08.2008р. між сторонами було укладено кредитний договір (а.с. 13-19), відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, в порушення умов договору, відповідачка станом на 30.09.2014р. заборгувала 7496,93 грн. основного боргу, 4611,06 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 1000 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 250 грн. штрафу (фіксована частина) та 655,40 грн. штрафу (процентна складова) (розрахунок заборгованості а. с. 8-11). Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, у визначений у ньому строк. Ч.ч.1,2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і у випадку прострочення його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач станом на 30.09.2014р. заборгувала 7496,93 грн. основного боргу за кредитним договором від 04.08.2008р., 4611,06 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 1000 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 250 грн. штрафу (фіксована частина) та 655,40 грн. штрафу (процентна складова), то з метою захисту прав позивача, як сторони кредитного договору, з [PERSON] на його користь необхідно стягнути вказані кошти в примусовому порядку, а також понесені ним у справі судові витрати у виді судового збору в розмірі 243 грн. 60 к.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

6 січня 2017 року на адресу суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 19 листопада 1988 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований Будьоннівським відділом РАГСА м. Донецька, актовий запис № 689. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактично шлюбні відносини між ними припинені у звязку з різними поглядами на сімейне життя, відсутність спільних інтересів, втрати почуття любові та поваги. Вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення. Позивачка в судове засідання не з'явилася, просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач повторно не з'явився в судове засідання, про час і місце розгляду справи повідомлений через оголошення, розміщене на офіційному веб-сайті Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, не повідомив про причини неявки, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 листопада 1988 року Будьоннівським відділом ЗАГСА м. Донецька, актовий запис № 689. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені у звязку з різними поглядами на сімейне життя, відсутність спільних інтересів, втрати почуття любові та поваги . Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, не мають спільних інтересів, не спілкуються між собою. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

6 травня 2003 року в с. Плескачівці Смілянського району померла [PERSON]. Її син [PERSON] звернувся до суду з позовом до Плескачівської сільської ради про визнання права власності на земельну частку (пай) в КСП «Червоний Жовтень» площею 2,35 га в адміністративних межах Плескачівської сільської ради, яка належала померлій. Одержати свідоцтво про право на спадщину позивач не може у звязку з відсутністю правовстановлюючих документах на спадкове майно. Сторони в судове засідання не зявилися, надавши заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі, позивач позовні вимоги підтримав, представник відповідача їх визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії І-СР № 219830, [PERSON] померла 6 травня 2003 року в с. Плескачівці Смілянського району. Як вбачається із свідоцтва про народження серії ХV-УА № 076309 померла доводилась позивачу матірю. У відповідності з довідкою Плескачівської сільської ради № 513 від 14 липня 2016 року та повідомленням управління Держгеокадастру у Смілянському району Черкаської області від 21 липня 2016 року [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0207025 від 15 квітня 1997 року мала право на право на земельну частку (пай) у КСП «Червоний Жовтень» в адміністративних межах Плескачівської сільської ради розміром 2,35 умовних кадастрових гектарів. При вирішенні спору застосуванню підлягають норми матеріального права, що діяли на момент відкриття спадщини, оскільки відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі. Судом встановлено, що позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки розпорядилась особистими речами померлої та предметами домашнього вжитку. Вказані обставини підтверджуються довідкою виконкому Плескачівської сільської ради від 27 жовтня 2016 року № 774. До нотаріальної контори позивач не звернулась, в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу. Згідно повідомлення нотаріуса від 7 жовтня 2016 року № 1865/01-16 після смерті [PERSON] з заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. У відповідності до ст. 548 ЦК України (редакції 1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 цього ж Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, а тому за позивачем слід визнати право на право на земельну ділянку, що залишилися після смерті [PERSON] На підставі викладеного, ст. 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року),

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

6 травня 2003 року Дзержинський районний суд міста Харкова позовну заяву залишив без розгляду і ухвала набрала законної сили. 23 квітня 2014 року до судді надійшла заява представника відповідача [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову. Сторони в судове засідання не з'явились, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. У відповідності до ч. 5 ст. 154 ЦПК України - питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 28 січня 2002 року Дзержинський районний суд міста Харкова виніс ухвалу про забезпечення позову, а саме був накладений арешт на автомобіль Джип «Лексус» державний номер [NUMBER], зареєстрований на [PERSON]. Рішення по цій справі набрало законної сили, а тому у відповідності до ч. 6 ст. 154 ЦПК України - є підстави для скасування заходів забезпечення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

6 травня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] померла його баба [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у виді земельної частки (паю) та іншого майна. У визначений законом строк позивач прийняв спадщину, що належала спадкодавця, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено в зв'язку з втратою правовстановлюючих документів. Позивач в судове засідання не з'явилася, подав заяву в якій справу просив розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник Андрушівської сільської ради до суду не з'явився також, подав заяву, в зкій позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. З'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беззаперечно встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть - а.с.4) мав право на земельну частку (пай), розміром 2,33 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Андрушівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області (а. с.8); [PERSON] як спадкоємиць за законом подав заяву до нотаріальної контори, однак у видачі на його ім'я свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено в зв'язку з втратою правовстановлюючих документів (а. с. 9). Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: - ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ст.392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності; - ст.1218 ЦК України, відповідно до якої, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла [INFO], мала право на земельну частку (пай), розміром 2,33 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Андрушівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області; [PERSON] як спадкоємиць за законом подав заяву до нотаріальної контори, однак в зв'язку з втратою сертифіката на право на земельну частку (пай) не може належним чином нею розпорядитися, то з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за ним право на це майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

6 травня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, посилаючись на те, що його батько [PERSON] народився в с. Вихилівка Ярмолинецького району та проживав із батьками братом і сестрою, про що свідчить довідка сільської ради №207 від 18 березня 2014 року. При видачі документів, що посвідчують особу було допущено помилки, так ім'я батька було зазначено як [PERSON] замість [PERSON], його сестри [PERSON] замість [PERSON], у зв'язку із чим виникли труднощі з встановлення та підтвердження родинних стосунків між ними. На звернення заявника для встановлення родинних відносин, з архіву Хмельницької області було повідомлено, про те, що відомості за 1920-1930 роки відсутні, крім цього відсутні документи і щодо народження батька заявника. Встановлення даного факту заявнику необхідно, щоб довести своє польське походження. З огляду на викладене заявник просить його заяву задовольнити. Заявник в судовому засіданні уточним вимоги, просив встановити факт родинних відносин між батьком та [PERSON] та між батьком та сестрою [PERSON]. В подальшому подав заяву про залишення без розгляду вимоги про встановлення факту родинних відносин між його батьком та дідом [PERSON], решту вимог просив задовольнити, а справу розглянути за його відсутності. Представник заінтересованої особи Правдівської сільської ради в судовому засіданні не заперечив, щодо задоволення вимог [PERSON], в подальшому в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, свідка та дослідивши матеріали справи прийшов до наступного висновку. [INFO] помер батько заявника [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть сері [NUMBER], який проживав в с. Вихилівка Ярмолинецького району Хмельницької області. Відповідно до довідки №207 від 18 березня 2014 року виданої Правдівською сільською радою сім'я [PERSON] складалась із дружини [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Зазначена довідка була видана на підставі по господарської книги, де крім цього була зазначена національність голови родини [PERSON] поляк. У зв'язку із відсутністю свідоцтва про народження [PERSON], заявник не може довести факт родинних відносин між нею та батьком [PERSON]. Встановлення цього факту [PERSON] необхідно для дослідження родоводу та отримання карти поляка. Факт, що померлий [INFO] батько заявника [PERSON] був рідним братом [PERSON], підтверджується копіє витягу із по господарської книги та показаннями свідка [PERSON]

Outcome: approved