Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

29 квітня 2019 року до Ленінського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000 грн. щомісячно. У позовній заяві позивач посилається на те, що вона з відповідачем з 11.11.2015 перебувають у зареєстрованому шлюбі. До укладення шлюбу в них народився син - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає із позивачкою, батько дитини допомогу на утримання сина добровільно не надає, що стало причиною звернення до суду із вказаним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду від 04.06.2019 було відкрите провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судові засідання, призначені на 04 липня 2019 року та 29.07.2019, позивач з`явилася, однак вони були перенесені у зв`язку з неявкою відповідача. В судове засідання 12 вересня 2019 року позивач не з`явилася, про дату та час розгляду справи сповіщалася належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідач про проведення судового засідання повідомлявся за місцем проживання, яке вказане в позовній заяві. Із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення органу поштового зв`язку вбачається, що йому судові повістки, копія позовної заяви із додатками та копія ухвали суду про відкриття провадження направлялися, однак не отримані через закінчення терміну зберігання. Також відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи,а відповідач відзив не подав,наявні всі умови, встановлені ст.280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 11.11.2015, який зареєстрований Ленінським ВДРАЦС ХМУЮ. Сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 01.08.2012. Дитина проживає із матір`ю та перебуває на її утриманні. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В контексті даної статті батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Матеріальне утримання дітей - це обов`язок батьків. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Приписами ст.182 Сімейного кодексу України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Положеннями ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», встановлено те, що в 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні величини аліментного платежу суд, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст.180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Відповідач перебуває в працездатному віці, являючись батьком неповнолітньої дитини, зобов`язаний утримувати її до повноліття, відсутні аліменти на інших дітей, враховуючи право дитини на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, суд вважає, що слід стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.05.2019 до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, вимога позивача про стягнення аліментів в більшому розмірі до задоволення не підлягає, оскільки позивач не надала суду відповідні докази щодо спроможності відповідача сплачувати аліменти у розмірі 3500 грн. на місяць, тобто відсутні докази, які б стали підставою для стягнення аліментів відповідно до заявлених вимог. Згідност. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн. в дохід держави. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial