overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

29.09.2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач\~у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 24 жовтня 1993 року, від якого мають доньку Анну, [INFO] та доньку Тетяну, [INFO]. З 2011 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

29.09.2016 року позивач звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що знаходиться в зареєстрованому віділом ДРАЦС Шосткинського району управління юстиції Сумської області, за актовим записом № 412, шлюбі з відповідачем з 23.10.2009 року. Спільне життя між сторонами не склалося внаслідок того, що вони не знаходили порозуміння при вирішенні спільних питань існування сімї, внаслідок чого часто виникали суперечки, шлюбні відносини фактично припинились. Позивач вважає що сімя розпалася, примирення між сторонами не можливе, тому просить шлюб розірвати. Спір про майно відсутній. В судове засідання позивач не зявилась, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, крім того просить розглядати справу без участі відповідача по справі та проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, на розгляд справи не зявився, причину неявки суду не повідомив. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши докази по справі, а саме: свідоцтво про шлюб (а.с.3) згідно якого дійсно сторони зареєстрували шлюб 23.10.2009 році; суд дійшов висновку, що позовні вимоги доведені та підлягають задоволенню з наступних підстав:. Відповідно до ст.ст.110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя і суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Судом встановлено, що згідно оригіналу свідоцтва про шлюб, 23.10.2009 року сторони дійсно зареєстрували шлюб. На сьогоднішній день збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд вважає, що позов доведено і він підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

29.09.2016 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 24.01.2009 року, посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось, сторони не можуть дійти спільного погляду щодо порядку ведення домашнього господарства, щодо подружніх прав та обовязків, щодо розподілу коштів сімейного бюджету та з інших питань сімейного життя, позивач втратив почуття любові та поваги до відповідача, протягом двох років сторони разом не проживають і сім`я фактично розпалась. Від шлюбу сторони мають двоє малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які у випадку розірвання шлюбу між сторонами залишаться проживати з позивачем. Позивач у судове засідання не зявилась, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила про те, що позов підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не зявився, до суду подав заяву про розгляд справи за його\~ відсутності, у якій одночасно зазначив про те, що позов визнає в повному обсязі. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту \~ ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сімї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

29.09.2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Посилаючись на те, що сімейне життя між сторонами не склалося, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу вона вважає неможливим. В зв'язку з наведеним, позивач просила суд постановити рішення, яким розірвати зареєстрований з [PERSON] шлюб. Позивач до судового засідання не зявилася, надавши заяву з проханням слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач до судового засідання не зявився, надав заяву з проханням слухати справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, розглянувши й дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. 10 квітня 2010 року між позивачем і відповідачем був зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис під № 367 відділом реєстрації актів цивільного стану Соломянського районного управління юстиції у м. Києві. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде протирічити інтересам чоловіка та дружини. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки ( ст. 1 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

29.09.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового місячного строку для подання нею заяви про прийняття спадщини матері [PERSON], яка померла 16.03.2016 року. В обґрунтування позову зазначила, що вона пропустила встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини в звязку з відсутністю коштів на оформлення права на спадщину та захворювання, яке вимагало амбулаторного лікування. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні; представник відповідача з приводу задоволення позову заперечень не висловила. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач є дочкою [PERSON], яка померла 16.03.2016 року, і спадкоємцем усього належного їй майна першої черги за законом, відповідно до положень статті 1261 Цивільного кодексу України (а. с. 3, 13-17, далі Кодекс). У встановлений статтею 1270 Кодексу шестимісячний строк з дня відкриття спадщини позивач не подала заяву про прийняття спадщини матері. Згідно положень частини третьої статті 1272 Кодексу за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Враховуючи те, що в період з 12 по 16 вересня 2016 року позивач знаходилася на амбулаторному лікуванні, що підтверджується медичною довідкою (а. с. 4), і, в звязку з цим була позбавлена можливості подати заяву про прийняття спадщини матері, суд доходить висновку про поважність причини пропуску позивачем шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини матері та можливість визначення додаткового місячного строку для подання позивачем цієї заяви до нотаріуса. За таких обставин, предявлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

29.09.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 03 грудня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що є актовий запис за № 2058, посилаючись на те, що між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного. Шлюбно-сімейні відносини фактично припинені, спільне господарство сторони не ведуть. Вважає, що сімя розпалась остаточно та відновлена бути не може. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач позов підтримала, просила задовольнити, справу слухати за її відсутністю, проти винесення по справі заочного рішення не заперечувала, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Батуріна». Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Суд визнає неявку відповідача неповажною і зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 03 грудня 2011 року, актовий запис № 2058 у відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені, сторони спільне господарство не ведуть, разом не проживають. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який залишається проживати з позивачем. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

29.09.2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Позивач до судового засідання не з*явилась, але подала заяву в якій просила справу розглянути без її участі та позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з*явився, був належним чином, в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України, повідомлений про дату, час та місце розгляду цивільної справи, про наявність поважних для цього причин суд не повідомив, заперечень проти вимог позивача не висунув. Суд, дослідивши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки в судовому засіданні встановлено, що: Відповідач по справі є батьком своїх неповнолітніх дітей- Гловської [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.7,8), діти знаходяться на утриманні матері - позивача [PERSON] (а.с.9) відповідач допомоги на утримання своїх неповнолітніх дітей не надає. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. З огляду на досліджені в судовому засіданні докази щодо матеріального стану сторін та стану їх здоров*я ( а.с.10,11) суд вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Таким чином є всі підстави для задоволення позову у повному обсязі. Крім того згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 551,20 грн., а також на підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

29.09.2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача\~про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1500 грн. щомісячно. Позивачка вказує на те, що\~з 28.03.2015\~року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON],[INFO], який проживає з нею та\~знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на її утримання,на утримання сина не надає. Позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною і немає ніякого заробітку. Посилаючись на викладене, позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку у твердій грошовій сумі у розмірі\~1500 грн. щомісячно. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач\~у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З 28 березня 2015 року сторони перебувають у шлюбі від якого мають сина [PERSON],[INFO], який проживає з матірю. Відповідно до ст. 84 СК України та розяснень викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 р.,\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно вимог ч.1 ст.184 СК України якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частку доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 84 СК України,\~при визначенні підстав та розміру аліментів суд повинен встановити, чи може чоловік надавати матеріальну допомогу дружині. Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на її утримання у\~твердій грошовій сумі у 1000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення сином [PERSON] трирічного віку, а саме до 20.07.2019 року. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

29.09.2016 року позивачка звернулася до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позивачка вказує на те, що з 17.09.2014 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати двох неповнолітніх дітей належним чином. Посилаючись на викладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі по ? частині від усіх видів його заробітку на кожну дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення ними повноліття. Позивачка просила суд розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає частково у розмірі 1/3 частини його доходів. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З 17 вересня 2014 року сторони перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обовязку визначаються за домовленістю між ними. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоровя та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до їх повноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

29.09.2016 року позивач ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся в суд із зазначеним позовом, до вказаного вище відповідача\~\~вказуючи на те, що відповідно до договору № б/н від 28.11.2012 року [PERSON] (далі відповідач) отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту. Проте відповідач договір не виконує, в результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 31.08.2016 року становить 24945,17 грн., та складається з наступного: -1166,83 грн. заборгованість за кредитом; -18414,28 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; -3700,00 грн. заборгованість за пенею та комісією за прострочене зобовязання; -500,00 грн.- штраф (фіксована частина); -1164,06 грн.\~штраф (процентна складова). Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобов'язання стосовно повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача непогашений залишок кредиту та нараховані проценти, комісійні, неустойки та інші нарахування, передбачені договором. Просять стягнути виниклу заборгованість. Представник позивача до суду не зявився, надав заяву в якій просить справу слухати без їх участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був належним чином двічі повідомлений. Дослідивши, проаналізувавши матеріали справи і оцінивши докази у їх сукупності слід прийти до наступних висновків. Предметом спору являється вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором, коштів за користування кредитом, штрафних санкцій за порушення умов договору. Виниклі правові відносини являться цивільними і регулюються вимогами ст.ст.554,610\~\~ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду «Про практику застосування судами\~\~\~законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від\~30.03.2012 року. Згідно\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що між сторонами склалися договірні відносини, щодо надання кредиту. На підставі договору № б/н від 28.11.2012 року [PERSON] отримав\~\~кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом, однак [PERSON] неналежно виконує зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 24945,17 гривень. Оскільки відповідачем не виконуються зобовязання по кредитному договору, це є підставою до застосування передбачених договором санкцій за вибором позикодавця. На підставі вимог\~ст.88 ЦПК України\~судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст. ст.\~1049,\~1050,\~1054 ЦК України,

Outcome: approved