Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

29.12.2015 року позивач - орган опіки та піклування Чуднівської районної державної адміністрації Житомирської області звернувся до суду в інтересах малолітнього [PERSON] з позовом про позбавлення батьківських прав до відповідачів - [PERSON] та [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачі по справі є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], який позбавлений батьківського піклування, з 30.08.2015 року проживає разом із бабою [PERSON], відповідачі вихованням сина не займаються, матеріально його не утримують. Одночасно з вирішенням питання про позбавлення відповідачів батьківських прав, позивач просить стягнути з відповідачів на користь осіб чи установ, де буде проживати дитина, аліменти у розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання сторони не з'явились. Від представника позивача - начальника служби у справах дітей Чуднівської районної державної адміністрації Житомирської області Левицької Н.О. надійшла заява, згідно якої представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу у її відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій одночасно зазначив, що позовні вимоги визнає повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій одночасно зазначила, що позовні вимоги визнає повністю. Від прокурора Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області Цьомика І.О. надійшла заява, згідно якої прокурор позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу у його відсутність. На підставі статей 158, 169 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення по справі на підставі наявних в ній доказів. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачами не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 13 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чуднівського районного управління юстиції у Житомирській області, [PERSON] народився [INFO]. Його батьками є громадяни України [PERSON] та [PERSON] - відповідачі у справі (а.с. 4). З даних висновку органу опіки та піклування Чуднівської районної державної адміністрації Житомирської області від 11 листопада 2015 року № 16/1815 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON], вбачається, що орган опіки та піклування Чуднівської районної державної адміністрації Житомирської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] не виконує свої конституційні обов'язки щодо своєї неповнолітньої дитини (а.с. 7). Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України (надалі по тексту - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (ч. 2 ст. 166 СК України). Відповідно до ч.4 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. У зв'язку з наведеним суд прийшов до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини ухиляються, нехтують батьківськими правами, не піклується про свою неповнолітню дитину. Одночасно підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення з відповідачів аліментів, оскільки у відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позбавлення батьків батьківських прав не припиняє їхнього аліментного обов'язку щодо дитини. Відповідно до вимог ст. 166 СК України батьки, позбавлені батьківських прав, не звільняються від обов'язку щодо утримання своїх дітей. При визначенні розміру аліментів суд враховує особи відповідачів, те, що інших дітей вони не мають, і вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь осіб, які будуть призначені опікуном чи піклувальником над дитиною, чи установ, у якій дитина буде проживатиу розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved