Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

29 липня 2016 року позивач [PERSON] звернувся з до відповідачів [PERSON], Понінківської селищної ради обєднаної територіальної громади (далі Рада), в якому вказує, що рішенням виконавчого комітету Понінківської селищної ради від 08 лютого 1977 року йому було надано дозвіл на будівництво житлового будинку по вул.. К.Маркса, 77. 25 листопада 1996 року житловий будинок, будівництво якого було незавершене, він подарував дочці відповідачці [PERSON], яка, відповідно до умов договору дарування, мала завершити його будівництво. Рішенням сесії Ради №6 від 23 грудня 2005 року земельна ділянка, на якій знаходилось незавершене будівництво розміром 0,15 га, була передана у приватну власність відповідачці, а також 0,0179 га для ведення особистого селянського господарства. 16 лютого 2006 року відповідачка отримала державні акти про право власності на ці земельні ділянки. [PERSON] не виконала умов договору, не здійснила добудову будинку, тому рішенням Полонського районного суду від 25.03.2016 року договір дарування був розірваний. Позивач просить скасувати рішення Понінківської селищної ради №6 від 23 грудня 2005 року, яким було передано у приватну власність [PERSON] земельні ділянки площею 0,1500 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,0179 га для ведення особистого селянського господарства та скасувати державні акти про право власності на них. В суді позивач та його адвокат позовні вимоги підтримують повністю. Відповідачі [PERSON] та представник Ради належним чином повідомлені про час і місце слухання справи до суду не прибули, причини неявки суду не повідомили. За згоди позивача суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. У справі встановлено, що рішенням виконавчого комітету Понінківської селищної ради від 08 лютого 1977 року позивачу [PERSON] було надано дозвіл на будівництво житлового будинку по вул. К.Маркса,77, теперішня назва Грушевського. 25 листопада 1996 року житловий будинок будівництво якого було незавершене був ним подарований для дочці [PERSON], яка відповідно до умов договору дарування мала завершити його будівництво. Відповідачка будівництво будинку не завершила. Рішенням сесії Ради №6 від 23 грудня 2005 року земельні ділянки на якій знаходилось незавершене будівництво розміром 0,15 га, а також 0,0179 га для ведення особистого селянського господарства були передані у приватну власність відповідачці. 16 лютого 2006 року відповідачка отримала державні акти про право власності на земельні ділянки. Рішенням Полонського районного суду від 25 березня 2016 року договір дарування був розірваний. Рішення набрало законної сили 26 квітня 2016 року. Вказані обставини встановлені з пояснень позивача та письмових доказів рішенням Полонського районного суду хмельницької області від 25 березня 2016 року, державними актами про право власності на земельні ділянки серії «ЯБ» № 374757 від 16 лютого 2006 року та серії «ЯБ» № 374756 від 16 лютого 2006 року, рішенням виконавчого комітету про надання дозволу на дарування незакінченого будівництва житлового будинку, рішенням виконавчого комітету від 31 жовтня 1996 року № 98 про продовження терміну забудови. Відповідно до ч.2 ст. 95 Земельного кодексу України (далі ЗК України) порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до п. «Г» ч.3 ст.152, ч.1 ст.153, ч.1 ст.155 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ч.1 ст..120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст.377, ст..378 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. З огляду на встановлені обставини та правові положення суд вважає, що оскільки рішенням суду був розірваний договір дарування недозавершеного житлового будинку, що знаходився в смт. Понінка на вул. Грушевського,77, а земельна ділянка на якій розташований недобудований житловий будинок досі перебуває у приватній власності відповідачки, що не дає можливості позивачу скористатись своїм правом на приватизацію земельних ділянок, а також він позбавлений права користуватись своїми земельними ділянками у спосіб, не передбачений законом, а тому рішення сесії Ради, державні акти на право власності [PERSON] на земельні ділянки необхідно визнати недійсними та скасувати. Судові витрати по сплаті позивачем судового збору стягнути з відповідача. [PERSON] , оскільки рішення, яке просить скасувати позивач, Радою було видано відповідно до вимог чинного на час його видання законодавства.

Outcome: approved