Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

30 квітня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила ви- значити місце проживання дитини разом з нею, посилаючись на наступні обставини. 28 липня 2019 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, актовий запис № 63. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Так як спільне життя не склалося, відповідач одразу після народження дитини покинув сім`ю, тим самими залишив її з дитиною без засобів існування. Стосунки, як подружжя не підтримують, проживають окремо, спільне господар- ство не ведуть, сумісне життя і збереження сім`ї не є можливим тому, оскільки вони втратили по- чуття кохання та поваги одне до одного. У лютому місяці 2021 року відповідач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. На теперішний час син проживає біля неї за місцем її ре- єстрації по [ADDRESS] та знаходиться на повному її утриманні. Проживають в будинку, належному її матері [PERSON] , для дитини створені належні умови для проживання та відпочинку, вона піклується про його стан здоров`я, займається його вихованням, між ними дуже теплі родинні відносини, завжди про- водять час разом, у їхніх стосунках цілковите порозуміння. Вона виховує в синові старанність та дисциплінованість, забезпечує дитині дозвілля, фізичний, духовний та психологічний розвиток, то му просила визначити місце проживання дитини з матір`ю. Також просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розгля- нути справу за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав (а.с.53) Представник відповідача у судове засідання також не з`явився, надав до суду заяву, в якій про- сив розглянути справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с. 50). Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідом- лений про день, час та місце розгляду справи, причина неявки суду не відома. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про роз- гляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звуко- записувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не здій- снюється. Як передбачено ч.3 ст.200 ЦПК України, суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження за наявними у справі доказами у зв`язку з визнанням позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того за конних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову су- перечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В силу ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають до- казуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добро- вільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по су- ті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке. З копії ID-картки за № [NUMBER] (а.с.7) позивач народилася [INFO] в с.Дивізія Татарбу- нарського району Одеської області. За місцем проживання позивач характеризується позитивно, що підтверджується характеристи- кою Дивізійської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (а.с.8). Довідкою виконкому Дивізійської сільської ради № 300 від 25.03.2021 р. (а.с.10) підтверджує- ться, що [PERSON] , 1997 р. народження, зареєстрована та проживає разом з сином [PERSON] та матір`ю за адресою: [ADDRESS] . З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.11) слідує, що 28.07.2019 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, після чого остання змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] (копія на а.с.12), сторони у справі є бать- ками [PERSON] , [INFO] . З довідки Дивізійської сільської лікарської амбулаторної загальної практики сімейної медицини від 26.03.2021 р .(а.с.15) вбачається, що [PERSON] , 2019 р. народження, спостерігається сі- мейним лікарем з березня 2020 р. по теперішній час. За період спостереження мати хлопчика доб- росовісно і в повному обсязі виконувала рекомендації лікаря, догляд за дитиною гарний. За місцем роботи [PERSON] характеризується позитивно, проявила себе дисциплінова- ною та відповідальною людиною, удосконалює свої знання, професійні навички. За сумлінну пра- цю двічі нагороджувалася грамотами районного рівня (а.с.17, 23, 24). З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власно- сті, сформованого 29.08.2018 р. (а.с.19), вбачається, що власником житлового будинку по [ADDRESS] є [PERSON] . З трудової книжки від 30.06.2018 р. (копія на а.с.20) слідує, що [PERSON] працює на по- саді медичної сестри неврологічного відділення КЗ «Татарбунарської ЦРЛ». Як видно з акту обстеження матеріально-побутових умов проживання (а.с.26), [PERSON] разом зі своїм сином проживають по [ADDRESS] . Крім них в будинку проживають: [PERSON] та [PERSON] , відповід- но, мати та брат позивача. Умови проживання добрі, хлопчик забезпечений одягом , іграшками, ха рчуванням. В користуванні матері та дитини є окрема кімната, будинок облаштований необхідним меблями. Дитина доглянута та здорова. Вказане також підтверджується фототаблицею до акту (а. с.27-30). З висновку Дивізійської сільської ради № 2 від 24.05.2021 р. (а. с.45-46) слідує, що даний орган, як орган опіки та піклування, не заперечує проти щодо визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько й мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. За змістом ч.5 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у ви- хованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побаче- ння з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, ска- сування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклуван- ня. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як передбачено ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст.141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. В силу ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та сво- бод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобо- в`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зо- бов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостій- ного життя. Згідно вимог ст.ст.7, 155 СК України, дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності до ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішува- тися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання ма- лолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Як визначено у ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опіку- на або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона прожи- ває. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Пи- тання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтере- сів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставле- ння батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, сімейне законодавство не виключає визначення місця проживання малолітньої дити- ни з матір`ю незалежно від віку дитини, якщо маються обставини, з яких дитині краще проживати з батьком ніж з матір`ю. Як встановлено в судовому засіданні, малолітній [PERSON] , 2019 р. народження, зареє- стрований та проживає за місцем проживання матері в [ADDRESS] , позивач займається вихованням та утриманням дитини, забезпечує йому необхідний розвиток, матеріально і житлом забезпечена, відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків. Батько дитини, відповідач у справі, проживає окремо від сина, крім того, він не заперечує проти прожива- ння дитини разом з матір`ю. Зважаючи на дані обставини, та враховуючи інтереси малолітньої дитини, суд вважає за можли- ве та необхідне визначити місцем проживання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , місце проживання його матері [PERSON] за зазначеною адресою. З відповідача, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню судові вит- рати. На підставі викладеного,

Outcome: approved