Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

30.08.2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона проживала однією сімєю спільно з відповідачем, без реєстрації шлюбу. У період спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. Подружнім життям позивачка з відповідачем не проживає. Після припинення спільного проживання син мешкає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач з сім`єю не мешкає, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини не надає. На даний час позивачка працює у КЗ «Першотравенська ЦМЛ» ДОР», отримує невисоку заробітну платню і її матеріальне становище не дозволяє їй самостійно утримувати дитину та надавати їй відповідне виховання без сторонньої допомоги, тому вона вимушена звернутися з позовом до суду. На підставі статей 180 183 Сімейного кодексу (далі СК) України позивачка просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 25 % його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позов підтримала і просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. В судове засідання сторони не з'явилися, тому відповідно до правил ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом на підставі наданих сторонами доказів встановлено, що у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія 1-КИ № 102470, виданого 28.02.2007 року Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.3). Позивачка [PERSON] працює в КЗ «Першотравенська ЦМЛ» ДОР» та отримує у середньому 2568,25 грн. (а.с.4). Сторони проживають окремо, що підтверджено довідкою Української сільської ради Петропавлівського району № 1137/8 від 26.08.2016 року (а.с.5). У відповідності до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. В Постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. На підставі досліджених доказів та приймаючи до уваги те, що відповідач, як батько дитини повинен піклуватися про неї та утримувати, однак матеріальної допомоги на утримання сина не надає, суд приходить до висновку, що відповідач повинен виплачувати аліменти на користь позивачки на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 25 % заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання до суду позовної заяви 30.08.2016 року до досягнення сином повноліття. Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років складає 1531 грн. х 30/100 х 6 місяців = 2755 грн. 80 коп.. Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подачу позовної заяви майнового характеру позивач повинен сплатити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» розмір мінімальної заробітної плати складає 1378 грн., в звязку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі зазначеного, ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved