Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

31.03.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO]. Свій позов мотивувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі та [INFO] народила хлопчика [PERSON]. Відповідач був засуджений та відбував покарання у виді позбавлення волі до жовтня 2009 року. З того часу проживає окремо та не виконує батьківських обов'язків по вихованню та утриманню сина. Також відповідач має негативну характеристику по місцю роботи, не з'являвся у дошкільному закладі та не цікавиться навчанням сина у Новоград-Волинському колегіумі. Дитина не пам'ятає батька та не має до нього ніяких почуттів. Заборгованість по сплаті аліментів станом на березень 2015 року становить 21 883,40 грн. Оскільки відповідач повністю самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, тому просить позбавити його батьківських прав щодо сина. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув. В письмових запереченнях позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість. Представник третьої особи підтримала позов. Просила суд задовольнити позов, позбавити батьківських прав відповідача стосовно малолітнього сина [PERSON]. Пояснила, що хлопчик проживає разом з позивачем та перебуває на її повному утриманні, оскільки відповідач цілком самоусунувся від його виховання та матеріального забезпечення, не цікавиться долею та життям дитини. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] повідомили, що вони є сусідами позивача і знають її та хлопчика з народження. Батька [PERSON] не бачили жодного разу. Марина показувала їм фото чоловіка і вони з достовірністю запевнили, що такого чоловіка поряд з хлопчиком не бачили жодного разу. Хлопчик проводить час з матір'ю, бабусею, розмов про батька від нього нічого не чули. Заслуханий в судовому засіданні [PERSON] повідомив, що він проживає з мамою. Батька не пам'ятає. Він його не бачив, хоча знає, що він проживає в м. Новоград-Волинський. Вони не спілкуються ні телефоном, ні іншими засобами зв'язку. Суд, доповівши зміст заявлених позовних вимог, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до серпня 2010 року та мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 9-10). Позивач у травні 2012 року зверталась до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо сина, проте рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду у задоволенні позову відмовлено. Попереджено [PERSON] про необхідність зміни ставлення до виховання сина, який перебуває на утриманні матері. Ухвалою апеляційного суду від 04.09.2012 року вказане рішення залишено без змін. Оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, тому на виконавчий комітет Новоград-Волинської міської ради як орган опіки та піклування покладено контроль за виконання [PERSON] батьківських обов'язків. У межах зазначеного провадження орган опіки та піклування надав суду висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON], затверджений рішенням виконавчого комітету міської ради № 123 від 25.05.2015 року, оскільки батько свідомо ухиляється від своїх обов'язків по вихованню сина (а.с. ). Стаття 150 Сімейного кодексу України зазначає, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину. Ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного і соціального розвитку. П. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України визначено, що батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. На підтвердження факту ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків позивачем надано для дослідження копії вироків суду від 26.06.2007 року та від 04.09.2007 року про засудження відповідача; службову характеристику відповідача від 13.03.2012 року; рішення суду від 2010 року про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дитини; довідку з дитячого садочку «Дельфін», який [PERSON] відвідував з жовтня 2006 року по 2010 рік. Суд зважає на вказані документи, однак звертає увагу, що всі ці факти були досліджені судами при постановленні рішення від 2012 року. Насьогодні постало питання чи змінив [PERSON] своє ставлення до виховання сина після 04.09.2012 року на момент постановлення рішення суду. Відповідач проживає в м. Новоград-Волинський (а.с. 53-54), однак син його ні одного разу не бачив. Вказаний факт встановлений з пояснень хлопчика, які узгоджуються і з поясненнями позивача, і показаннями чотирьох свідків, допитаних в судовому засіданні. По справі було проведено три судові засідання, на кожне з яких відповідач не прибув, хоча особисто і вчасно повідомлений про час та місце розгляду справи, мотивуючи свою неявку стійкими неприязними відносинами з позивачем та її перешкоджанням у спілкуванні з сином. Такі заяви відповідача суд вважає голослівними, оскільки у висновку органу опіки і піклування Новоград-Волинської міської ради чітко зазначено, що [PERSON] не звертався до органу опіки та піклування з заявами про наявність будь-яких перешкод у спілкуванні з сином чи з заявами про призначення днів та годин зустрічей з дитиною, хоча таке право йому було роз'яснено. Крім того, за період навчання хлопчика в Новоград-Волинському колегіумі (за 2012-2015 роки) [PERSON] жодного разу не відвідав батьківські збори, не бере участі у класних заходах, не цікавиться навчанням сина (а.с. 24). Вказані факти підтвердив і відповідач у своїх письмових запереченнях, вказавши, що в нього не вистачає часу з'являтися в школі, де навчається син, оскільки займається своїми сімейними обставинами і доглядає за донькою [PERSON], 2014 року народження (а.с. 68). Також аліменти на утримання сина відповідач не надає добровільно, а зобов'язаний сплачувати за рішенням суду. Станом на 01.03.2012 року загальна заборгованість по аліментах становила 5837,60 грн., а станом на 01.03.2015 року вже становить 21 883,40 грн. З довідки відділу ДВС Новоград-Волинського МРУЮ № 8131 від 23.03.201 року вбачається, що відповідач у 2012 році на погашення заборгованості по аліментах сплатив 200 грн., у 2013 році - 300 грн., у 2014 році 100 грн., а у 2015 році проплат ще не було (а.с. 27-28). На підставі наведено, а також приймаючи до уваги повідомлення УДППЗ «Укрпошти», що [PERSON] не отримувала поштові перекази за період з 01.03.2014 року по 25.03.2015 року, відправником яких був [PERSON], суд критично ставиться до пояснень відповідача, що він сплачує аліменти частково. Відповідач не надав жодних доказів суду, окрім своїх письмових пояснень, які б доводили, що він приймає участь у вихованні сина [PERSON] чи, принаймні, спілкується з ним, тому суд приходить до переконання, що відповідач ухиляється від юридичного обов'язку по вихованню дитини і вказане ухилення є актом свідомої поведінки, оскільки особа, маючи реальну можливість виконати його, не вчиняє відповідних дій. Відповідачем не зазначено жодної обставини, яка б об'єктивно свідчила про неможливість батька надавати матеріальну допомогу, спілкуватися чи виховувати сина чи мати хоч яку-небудь інформацію про інтереси хлопчика. Тобто, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON], не зважаючи на рішення судів у 2012 року, не змінив своє ставлення до виховання сина та не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не сплачуючи аліменти не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає сину доступу до культурних та інших цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу сина. Розуміючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, враховуючи положення ПП ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд вважає доведеним у судовому засіданні факт ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, а відтак, до висновку про обґрунтованість заявленого позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору (а.с. 2).

Outcome: approved