Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

31.12.2015 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві в обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 05.07.2014 року уклала з відповідачем шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гуляйпільського районного управління юстиції у Запорізькій області, про що складено відповідний актовий запис № 33. Як зазначила далі в позові позивач, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який за їх з відповідачем попередньою домовленістю залишається проживати разом із нею. Далі в позові зазначила, що через постійні конфлікти, суперечки спільне життя стало неможливим. Кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв'язку з цим шлюбні стосунки були фактично припинені. З вересня 2014 року вони почали жити окремо. Сім'я фактично розпалася, шлюб носить лише формальний характер. Майнових спорів немає. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гуляйпільського районного управління юстиції у Запорізькій області, про що складено відповідний актовий запис № 33 та стягнути на її користь судові втрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала через канцелярію суду письмову заяву, в якій уточнила свої позовні вимоги - а саме прохала не покладати на відповідача повернення суми судового збору, сплаченого нею при поданні позову до суду, в іншій частині позовні вимоги підтримує в повному обсязі, прохає їх задовольнити, проти надання строку на примирення категорично заперечує, прохає проводити розгляд справи за її відсутності (а.с. 29). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав через канцелярію суду за допомогою факсимільного зв'язку письмову заяву, в якій проти розірвання шлюбу не заперечує, виказав заперечення проти позову в частині стягнення з нього судових витрат, прохає покласти їх на позивача, оскільки вона є ініціатором розірвання шлюбу, лише він намагався зберегти сім'ю, коштів на сплату судового збору не має, так як не працює та сплачує аліменти (а.с. 28). Виходячи з наведеного, а також положень ч. 2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем [PERSON] пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Шлюб між сторонами укладено 05.07.2014 року та зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гуляйпільського районного управління юстиції у Запорізькій області, про що складено відповідний актовий запис № 33, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05.07.2014 року (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіює свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Воздвижівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області 25.09.2014 року, про що складено відповідний актовий запис № 06 (а.с. 8). Син після припинення шлюбних стосунків проживає та в подальшому проживатиме разом з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою Воздвижівською сільською радою Гуляйпільського району Запорізької області (а.с. 9). З матеріалів справи вбачається, що подружні відносини між [PERSON] і [PERSON] фактично припинилися з вересня 2014 року. З'ясовано, що подружжям втрачено почуття любові і поваги один до одного. На даний час сторони не намагаються зберегти сім'ю. Сторони зазначені обставини у справі не оспорювали, фактично їх визнали, тому у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами та проживання спільної дитини на час розгляду даної справи немає. Відповідно до ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік повинні піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно положень ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В своїх письмових заявах сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини, заперечували проти надання подружжю строку для примирення. За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку про те, що причини, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам одного з подружжя. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як сімейні відносини не склалися з вини сторін, які в порушення вимог ч.1 ст. 55 СК України перестали піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його для подальшого іменування. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно письмової заяви позивача, остання просила судові витрати залишити за нею.

Outcome: approved