Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

30 квітня 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] про поновлення його на роботі на посаді сторожа СВК ім.Ватутіна. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач був призначений на вказану посаду з 08 січня 2007 року наказом №6/1-к. Кім того, позивач був членом СВК ім.Ватутіна. На 21 квітня 2015 року були призначені загальні збори членів СВК ім.Ватутіна з порядком денним зборів про оцінку діяльності кооперативу за 2014 рік та про переобрання голови СВК. На цих загальних зборах був присутній і позивач як член СВК. Голова СВК, згідно статуту обирається раз на три роки. На день проведення загальних зборів членами СВК було шість осіб, в тому числі і позивач. Голова СВК [PERSON], який займав цю посаду більше трьох років знав про негативну оцінку діяльності СВК позивачем за 2014 рік, що постійно оголошував публічно та про те, що він не мав наміру голосувати за переобрання [PERSON] головою СВК. З метою усунення позивача від участі в голосуванні по порядку денному 21 квітня 2015 року на загальних зборах СВК, 20 квітня 2015 року наказом голови СВК [PERSON] позивач був звільнений з посади сторожа СВК, що відповідно до п.п. «є» п.4.3.1 Статуту СВК ім.Ватутіна тягне за собою припинення його членства в СВК. Про своє звільнення позивач дізнався 21 квітня 2015 року на початку загальних зборів СВК, де йому було усно оголошено про звільнення, у звязку з появою на робочому місці 20 квітня 2015 року у нетверезому стані, жодних документів про звільнення позивач не отримував. 26 квітня 2015 року, коли він прийшов до сторожки за особистими речами, там побачив свою трудову книжку, в якій був запис про звільнення на підставі п.7 ч.1 ст.40 КзП України, хоча 20 квітня 2015 року на роботі він був тверезим, жодних перевірок його стану в той не проводилося, актів про стан позивача на роботі не складалося, таких документів позивачу не надано для ознайомлення. Позивач вважає своє звільнення незаконним, посилаючись на ст.43 Конституції України, ст.ст.40, 47, 116, 147, 149, 235, 232, 233 КЗпП України просить поновити його на роботі. Провадження по цій цивільній справі зупинялося судом ухвалою від 23 липня 2015 року (а.с.86) за клопотанням позивача до розгляду Господарським судом справи за позовом [PERSON] позивача у цій справі та [PERSON] до СВК ім.Ватутіна про визнання недійсним рішення зборів членів СВК ім.Ватутіна від 21 квітня 2015 року, в тому числі і прийняття [PERSON] в члени СВК, припинення членства [PERSON]І. і надання йому асоційованого члена; скасування державної реєстрації відомостей про юридичну особу. Ухвалою суду від 05 квітня 2016 року провадження по справі було поновлено (а.с.170) після отримання судом рішень господарських судів (першої та апеляційної інстанції) Постанови Донецького апеляційного господарського суду від 15 березня 2016 року, яким було змінено рішення господарського суду Запорізької області від 07 серпня 2015 року та прийнято нове рішення. Додатково, в порядку ст.31 ЦПК України, до початку розгляду справи по суті, позивач подав суду письмову заяву про доповнення підстав позову з обґрунтуваннями (а.с.17-21), в якій вказав, що при застосуванні до нього відповідачем дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, відповідач не витребував у нього письмових пояснень з приводу нібито перебування позивача на роботі у нетверезому стані 20 квітня 2015 року, також при його звільненні не було враховано ступінь тяжкості нібито вчиненого проступку, заподіяної шкоди та обставин, нібито вчиненого проступку. У день звільнення позивачу не було видано трудову книжку під розписку у Книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них, не було видано копії наказу про звільнення, не проведено розрахунку. Вказане також було підставами для звернення позивача до суду. Крім того, позивач вказав, що [PERSON], який як голова СВК ім.Ватутіна видав наказ про його звільнення не мав на те законних повноважень керівника кооперативу, оскільки він фактично не обирався, в порядку, встановленому Статутом СВК ім.Ватутіна головою СВК після 2006 року, та його повноваження як голови СВК сплинули ще у 2009 році, тому він не був повноважним видавати наказ про звільнення позивача. Про проведення загальних зборів СВК ім.Ватутіна 21 квітня 2015 року він дізнався, прочитавши оголошення у місцевій газеті «Нова Таврія» (а.с.19-20). Позивач, як член СВК був присутнім на всіх загальних зборах СВК. 21 квітня 2015 року були присутні лише 3 члени кооперативу, замість 77, тому вказані збори були неповноважними. Представником позивача 01 квітня 2016 року надано суду письмові пояснення (а.с.132134) щодо втрати повноважень представниками відповідача [PERSON] з 15 березня 2016 року та [PERSON] з 26 квітня 2015 року, щодо представництва інтересів відповідача. Позивач та його представник у судове засідання не зявилися, суду надали заяви про розгляд справи без їх участі (а.с.35, 189). Представник СВК ім.Ватутіна, який був вчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у судове засідання, про що у справі є поштове повідомлення (а.с.174) також не зявився, суду надано заяву про розгляд справи без участі представника відповідача та про визнання заявлених позовних вимог у цій справі, після зміни керівництва СВК ім.Ватутіна (а.с.176), про що суду надано Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб…(а.с.177-181, 182-187). Суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін. Дослідивши матеріали справи та надані суду сторонами докази, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити повністю, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно ст. 51 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, правовий захист від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до ст.233 КЗпП України у справах про звільнення працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного … суду в місячний термін із дня вручення йому копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Звертаючись до суду, незаконно звільнений працівник подає позовну заяву. Судом встановлено, що СВК ім..Ватутіна як юридична особа зареєстрований у відповідному Державному реєстрі (а.с.13-14), про що у справі є копії свідоцтва про державну реєстрацію та довідка про включення юрособи до ЄДРПОУ. Позивач [PERSON] з 08 січня 2007 року був прийнятий на роботу в СВК ім.Ватутіна сторожем на під ставі наказу №6/1. 20 квітня 2015 року позивач звільнений з роботи за ст.40 п.7 КЗпП України, , що підтверджено записами у трудовій книжці позивача (а.с.6). Ст. 40 КЗпП України передбачені випадки розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, укладеного на невизначений строк, а також строкового трудового договору до закінчення строку його чинності можуть, зокрема відповідно до п.7 трудовий договір може бути розірвано у звязку з п.7) появою на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння. Відповідно до положень Статуту СВК ім.Ватутіна, затвердженого загальними зборами членів СВК протоколом №1 від 23 лютого 2001 року. копія якого є у справі (а.с.7-12),підставою припинення членства у СВК є припинення трудових відносин (п.4.3.1 «є»). За клопотанням позивача судом було винесено ухвалу про витребування доказів, на підставі якої державним реєстратором Василівської РДА суду було надано завірену належним чином копію протоколу №1 загальних зборів СВК ім..Ватутіна від 21 квітня 2015 року (а.с.46-69). У вказаному протоколі зазначено (а.с.47) про те, що присутній на зборах довірена особа [PERSON] позивача у цій справі [PERSON], наполягав на його реєстрації як члена СВК. Запис про участь [PERSON] у зборах внесена до відомості реєстрації асоційованих членів. Станом на 21 квітня 2015 року право ухвального голосу мали 5 осіб. Зареєстровано для участі у зборах 3 члени СВК, які мають право ухвального голосу. Ухвалою господарського суду Запорізької області від 09 червня 2015 року було відкрито провадження по справі за позовом [PERSON] та [PERSON] до СВК ім.Ватутіна, Реєстраційної служби Василівського РУЮ про визнання недійсними рішень зборів членів СВК ім.Ватутіна, що оформлені протоколом №1 загальних зборів 21 квітня 2015 року та скасування державної реєстрації відомостей про юридичну особу, внесених 28 квітня 2015 року на 3 10801060009000814 (а.с.78-82). Рішенням Господарського суду Запорізької області від 07 серпня 2015 року (а.с.90-95, 102-113) позов було задоволено частково, визнано недійсними рішення загальних зборів СВК ім.Ватутіна, оформлені протоколом №1 загальних зборів від 21 квітня 2015 року. Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 15 березня 2016 року (а.с.114-129) апеляційна скарга СВК ім.Ватутіна залишена без задоволення. Рішення господарського суду Запорізької області змінено та прийнято нове, яким позов задоволено частково. Позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсними рішень загальних зборів СВК ім..Ватутіна від 21 квітня 2015 року, викладених у протоколі №1 про визнання результатів господарської діяльності СВК ім.Ватутіна за 2012-2014 роки задовільними; про прийняття в члени СВК ім.Ватутіна [PERSON], припинення членства [PERSON] та надання йому статусу асоційованого члена; обрання головою СВК ім.Ватутіна [PERSON] задоволено. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.177-187) керівником СВК ім..Ватутіна з 24 квітня 2015 року є [PERSON] Враховуючи положення ст.ст.147, 148, 149 КЗпП України, відповідно до яких за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано два види дисциплінарних стягнень: догана або звільнення; а при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен до застосування дисциплінарного стягнення зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, а при обранні виду стягнення врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника, суд вважає, що,з огляду на наявні у справі докази, застосоване до позивача звільнення є незаконним, оскільки суду не надано відповідачем доказів як самого факту зявлення працівника на роботі у нетверезому стані, так і дотримання порядку і процедури його звільнення у звязку з порушенням трудової дисципліни: письмового пояснення з цього приводу працівника, врахування обставин щодо заподіяної шкоди, попередньої його роботи, ступеня тяжкості проступку, при його наявності. Також відповідачем суду не надано доказів на спростування доводів позивача про порушення його прав, а саме про те, що у день звільнення позивачу було видано трудову книжку, належним чином повідомлено про звільнення та проведено розрахунок. Доказів звільнення позивача з роботи на законних підставах суду не надано. Тому з вказаних причин, відповідно до обєму заявлених у справі позовних вимог та положень ст. 235 КЗпП, яка передбачає, що поновленню на роботі піддягає працівник, який був звільнений без законної підстави, суд вважає необхідним поновити позивача на роботі. Доводи про відсутність повноважень [PERSON] як керівника СВК ім.Ватутіна станом на 20 квітня 2015 року свого підтвердження наявними у справі доказами не знайшли, оскільки відомості про іншого керівника вказаної юридичної особи були внесені до реєстру з 24 квітня 2015 року. Судові витрати суд покладає, відповідно до ст. ст. 79, 80, 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved