Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

29 березня 2018 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним вище позовом та послалась на те, що з 30.04.1994 року вона з відповідачем знаходилась в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 08.04.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу І-ЖС №158520 виданим 08.04.2004 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], яка народилась 18 грудня 1999 року у м. Запоріжжя, Запорізької області. Свідоцтво про народження І-ЖС № 040007, видане 20 січня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневої районної адміністрації м. Запоріжжя. Рішенням Комунарського місцевого суду м. Запоріжжя від 15.01.2004 року з відповідача були стягнуті аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку до досягнення донькою повноліття. 18 грудня 2017 року донька досягла повноліття віку і виплата аліментів на її утримання припинилась. На даний час донька навчається в Дніпропетровському національному університеті ім. Олеся Гончара, на 1 курсі, денної форми навчання факультету систем і засобів масової комунікації на спеціальності «Журналістика». [PERSON] навчається на бюджетній основі. Період навчання з 01.09.2017 р. по 30.06. 2021 р. [PERSON] працює в Запорізькому національному технічному університеті, має середню заробітну плату, інших прибутків не має, потребує допомоги у зв'язку з тим, що донька навчається в іншому місті і всі витрати по утриманню доньки полягли на неї. Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дочки, хоча має регулярну заробітну плату, інших аліментних зобов'язань не має і в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Тому позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини: [PERSON], [INFO], щомісячно 1/4 частину із всіх видів заробітку (доходу). Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, надав заяву в якій вказав, що позов визнає в повному обсязі (а.с. 39). У судове засідання третя особа [PERSON] не зявилася, будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи. Через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі та наполягає на його задоволенні (а.с.34). Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача і за наявними у справі доказами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне: Згідно копії свідоцтва про укладання шлюбу, виданого 30.04.1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого району м. Запоріжжя серія 1-ЖС №250638, між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про укладання шлюбу 30.04.1994 року зроблено відповідний запис № 123. Після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.10). Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] на підставі свідоцтва про народження серії І-ЖС № 040007, виданого 20 січня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневої районної адміністрації м. Запоріжжя, про що в Книзі записів актів громадянського стану про народження 20.01.2000 року зроблено відповідний запис № 21 (а.с. 12). У відповідності до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 08.04.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Комунарського районного управління юстиції м Запоріжжя, серія 1-ЖС №158520, шлюб між [PERSON]В та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 08.04.2004 року зроблено відповідний запис № 162(а.с.11). Згідно копії рішенням Комунарського місцевого суду м. Запоріжжя від 15.01.2004 року з [PERSON] були стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітної плати починаючи з 30.09.2003 року до досягнення донькою повноліття (а.с.13). Згідно довідки № 6257/88-175ж, виданої 18.09.2017 року в.о. декана факультету Систем та засобів масової комунікації Дніпровського національного університету ім. О. Гончара, [PERSON] дійсно є студенткою 1 курсу (денна форма навчання) факультету систем і засобів масової комунікації спеціальності «Журналістика» Дніпровського національного університету ім. О. Гончара. Навчається на бюджетній основі Період навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року(а.с.14). Згідно довідок про доходи відповідача [PERSON] за період з січня 2017 року по березень 2018 року середня заробітна плата останнього складає в середньому 7500,00 грн на місяць (а.с. 37-38). Із довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON] станом на 22.01.2018 року, остання зареєстрована за адресою: . Запоріжжя, вул [PERSON][ADDRESS] з 28.09.2005 року по теперішній час (а.с. 17). Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст.199 Сімейного кодексу України(далі СК України). Згідно зі ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. У відповідності зі ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання аліментів припиняється у разі припинення навчання, або досягнення повнолітньою дитиною віку 23 років. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Виходячи з наведених положень сімейного законодавства та розяснень постанови Пленуму ВСУ, обовязок батьків з утримання повнолітніх сина, доньки, на відміну від обовязку утримувати неповнолітніх дітей, не є безумовним, а його настання закон повязує з сукупністю кількох передумов, тобто продовженням особою навчання, недосягненням дитиною 23 років, потребою в матеріальній допомозі, можливістю батьків надавати таку допомогу. З матеріалів справи видно, що [PERSON] - дочка відповідача [PERSON] досягла 18.12.2017 року повноліття, але не досягла віку 23 років. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, а саме: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 201 СК України визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. У відповідності з ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказів стосовно наявності у відповідача аліментних зобовязань, інших утриманців, а також його стану здоровя, скрутного матеріального становища, які б були підставою для визначення розміру аліментів за розміром меншим ніж 1/4 частини, до суду останнім не надано. Враховуючи доходи обох батьків, а також те, що відповідач працює, отримує заробітну плату, непрацездатних дружину, батьків, інших дітей не має, тому суд вважає за необхідне задовольнити позов та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу). Згідно зі ст.430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача в дохід держави судові витрати, що складаються з судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved