Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

7 травня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до від-ділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробни-цтві та професійних захворювань України у м. Добропілля Донецької області про зо¬бов'язання виплатити одноразову допомогу сім'ї загиблого у розмірі п*ятирічного заробітку за¬гиблого. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що [INFO] під час виконання своїх трудових обов'язків на відокремленому структурному під-розділі «Шахта «Піонер» товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» загинув його батько [PERSON]. Позивач вказує, що він є членом сім*ї загиблого батька, з яким проживав за однією адресою на день його смерті. Ознакою членства в сім*ї позивач зазначає - кровну спорідненість та родинні зв*язки з батьком. На підтвердження вказаних обставин позивачем було надано його свідоцтво про на-родження та довідку про реєстрацію за однією адресою із загиблим. Оскільки відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещас-них випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Добропілля Донецької області не виплачує позивачу одноразову допомогу у розмірі п*ятирічного заробітку потерпілого, позивач просив суд зобов*язати відповідача призначити та виплатити йому, як члену сім*ї поте¬рпілого, одноразову допомогу у розмірі п*ятирічного заробітку потерпілого. Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 червня 2015 року був задоволений позов [PERSON] до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Добропілля Донецької області про зобов'язання виплатити одноразову допомогу сім'ї загиблого. Не погодившись із рішенням суду, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань Украї¬ни у м. Добропілля Донецької області принесло апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову з наступних підстав: - поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що позивачем попередньо не був встановлений факт проживання однією родиною із загиблим. Крім того, він має свою сім*ю, а то¬му не може встановлювати факт проживання однією сім*єю із потерпілим для отримання одно¬разової допомоги, - довідка, видана Іверською сільською радою 24 листопада 2011 року за №1323, свід-чить лише про реєстрацію [PERSON] на час смерті разом із [PERSON] у [ADDRESS], а під час розгляду справи у суді першої інстанції було встановлено, що позивач мешкає за іншою адресою - в [ADDRESS], - суд не звернув уваги на те, що позивач звернувся до суду із вказаним позовом бі-льше ніж через три роки після смерті свого батька [PERSON] Під час розгляду справи в апеляційній інстанції представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання апеляційної інстанції не з*явився, був пові-домлений належним чином про час і місце розгляду справи, про що свідчить поштова карточка із підписом позивача про вручення йому повістки. Вислухавши суддю-доповідача, представника відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захво¬рювань України у м. Добропілля, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню із ухваленням нового рі-шення з наступних підстав. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] до відділення вико-навчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Добропілля Донецької області про зобов'язання ви-платити одноразову допомогу сім'ї загиблого, суд першої інстанції виходив із того, що позивач був членом сім*ї [PERSON]. Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо з наступних підстав. Із матеріалів цивільної справи вбачається. [INFO] у результаті нещасного випадку на виробництві загинув [PERSON], 1959 року народження - батько позивача [PERSON], 1989 року народження. На день смерті позивачу було 22 роки (а.с. 14). Позивач зазначає, що на день смерті свого батька він був зареєстрований разом з ним: [ADDRESS]. 3 грудня 2014 року позивач, вважаючи себе членом сім*ї загиблого [PERSON], звернувся до відповідача з заявою про виплату йому одноразової допомоги у розмірі п*ятирічного заробітку потерпілого. У листі-відповіді від 12 грудня 2014 року позивачу було відмовлено у призначенні і виплаті одноразової допомоги у розмірі п*ятирічного заробітку потерпілого, виходячи із того, що у загибло¬го була відсутня дружина, як головний член сім*ї, а [PERSON] має свою сім*ю і тому не має права на отримання одноразової допомоги. Позивач просив зобов*язати відділення виконавчої дирекції фонду призначити та ви-платити йому одноразову допомогу як члену сім*ї у розмірі п*ятирічного заробітку загиблого батька. Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захво-рювання, які спричинили втрату працездатності» у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання розмір одноразової допомоги його сім'ї повинен бути не меншим за п'ятирічну заробітну плату потерпілого і, крім того, не меншим за однорічний заро-біток потерпілого на кожну особу, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого. За частиною 2 статті 3 Сімейного Кодексу України сім'ю складають особи, які спіль¬но проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до частини 4 статті 3 цього Кодексу сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5- рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не пере-бувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купів-лі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно із частиною 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, вста-новлених статтею 61 цього Кодексу. Тобто, звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач повинен був довести обов*язкові умови для визнання його і батька членами однієї сім*ї, а саме: факт спільного про-живання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільно-го користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Із довідки, виданої Іверською сільською радою 24 листопада 2011 року за №1323 вбачається, що за адресою реєстрації загиблого [PERSON] були зареєстро-вані позивач [PERSON], його дружина [PERSON], 1982 року народження та малолітня дитина [PERSON], 2010 року народжен¬ня. Таким чином, із наданих позивачем доказів вбачається, що на час смерті батька йому було 22 роки і він мав свою сім*ю - дру¬жину та малолітню дитину. Виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що надання позивачем довідки про реєстрацію його і батька за однією адресою не є належним і переконли-вим доказом спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності спільних витрат та інших умов для визнання осіб членами однієї сім*ї. Оскільки під час розгляду справи позивачем не було доведено, у відповідності до ви-мог ЦПК України, його проживання з загиблим батьком однією сім*єю, то у суду першої ін-станції не було правових підстав для задоволення позову про зобов'язання відділення виконавчої дирекції Фонду виплатити йому одноразову допомогу у розмірі п*ятирічного заробітку потерпілого, що свід¬чить про невідповідність висновків суду обставинам справи і порушення норм матеріального і процесуального права. Відповідно до пунктів 3 і 4 частини 1 статті 309 ЦПК України підставою для скасу-вання рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків су-ду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або проце¬суального права. Виходячи із встановлених обставин, наданих сторонами доказів та вимог закону, рі-шення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у за¬доволенні позову з вищенаведених підстав.

Outcome: dismissed