Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

30 січня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], зазначивши, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 липня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 195. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. На обґрунтування позову позивач вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя і побут, взаєморозуміння в сімї відсутнє. На теперішній час сторони фактично припинили шлюбні відносини та спільне проживання. Позивач вважає, що подальше спільне життя як подружжя і збереження сімї між ними неможливо, спору щодо спільного майна немає. У звязку з наведеним просить шлюб між нею та [PERSON] розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON]С в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином в порядку ст.ст. 128, 130 ЦПК України та шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Зясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували 07 липня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 195(а.с. 3). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4). З причини взаємного непорозуміння, несумісності характерів та різних поглядів на сімейне життя і побут сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть. Позивач не бажає надалі перебувати у цьому шлюбі, її намір розірвати шлюб з відповідачем є остаточним. За таких обставин, суд вважає, що шлюб між сторонами розпався, існує лише формально, а тому його слід розірвати. Майнового спору сторонами не заявлено. За вказаних обставин\~\~подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя. Відповідно до\~ст. 110 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх дітей, що мають істотне значення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що сторони не мають наміру підтримувати шлюбні стосунки, підстав для надання строку на примирення немає, так як позивач наполягає на розірванні шлюбу між ними, суд вважає, що їх сім'я розпалась остаточно і поновлена бути не може, подальше збереження сімї суперечить інтересам сторін, а також інтересам неповнолітніх дітей, які мають істотне значення, тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, суд також вважає за необхідне позивачу, за її заявою, залишити право іменуватися прізвищем «Бондар».

Outcome: approved