Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

29.11.2013 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій з подальшим уточненням просила розірвати шлюб між сторонами, визнати за позивачем право на аліменти за минулий час з січня 2012 року по грудень 2013 року та стягнути з відповідача з рахунку 500 грн. щомісячно, всього стягнути 12 000, 00 грн. та стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину у розмірі 10 905, 00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на наступне. Позивач перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 13.11.2004 року. Від цього шлюбу у сторін є донька [PERSON], [INFO]. Сім`я сторін розпалась з вини відповідача, який не піклувався сім`єю, жив тільки своїми інтересами, скоїв злочин, за який був притягнутий до кримінальної відповідальності, не працював та у січні 2012 року залишив позивача з донькою та пішов з сім`ї, і з того часу сімейні стосунки сторін не відновились. Донька сторін проживає з позивачкою. Відносно утримання дитини відповідач просив не звертатися до суду з заявою про стягнення аліментів, оскільки в зв`язку з судимістю не може знайти собі постійну роботу, тому добровільно буде сплачувати 500 грн. щомісячно. Але, фактично сплату аліментів не здійснював. Позивач вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку ухиленням останнього від їх сплати. Відповідач приховував місце своєї праці, уникав зустрічі з позивачем. За таким підстав, позивач вважає, що у неї виникло право на отримання аліментів за минулий час з січня 2012 року. Позивач з січня 2012 року повністю несе всі матеріальні витрати на утримання, виховання, лікування, розвиток здібностей дитини, забезпечує їй належні умови для життя та розвитку. Донька часто хворіє, має діагноз бронхіальна астма ІІ ст.., на її лікування з січня 2012 року по наступний час витрати складають 800 грн. Також позивач сплачує гурток «спортивних танців», обіди у школі та факультативні заняття, придбання спецодягу, одежі, взуття. Таким чином, фактичні витрати на дитину складають 10 905 грн. Відповідач, як батько дитини, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину. Відповідач працездатна особа, може надавати матеріальну допомогу. Зі свого боку позивач прикладає всі зусилля для забезпечення потреб дитини, тому потребує надання допомоги з боку відповідача з урахуванням потреб дитини. З урахуванням потреб дитини та матеріальних можливостей позивача, позивач вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частки від заробітку на утримання неповнолітньої дитини щомісяця і до досягнення дитиною повноліття та стягнути аліменти за минулий час з січня 2012 року по час звернення до суду із розрахунку 500 грн. щомісячно. В судове засідання представники позивача [PERSON] та [PERSON] з`явились, позов підтримали в повному обсязі, просили задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання з`явився, надав письмові заперечення, позов визнав частково, а саме в частині розірвання шлюбу. Але, після видалення суду до нарадчої кімнати щодо розгляду клопотання представника позивача про залишення частини позовних вимог без розгляду, представник позивача [PERSON] зник, надавши до канцелярії суду заяву про перенесення розгляду справи. Але, судом дана заява розцінюється критично, оскільки представник позивача належним чином був повідомлений про час розгляду справи, а всі його дії спрямовані на затягування розгляду справи. При цьому в ході судового засідання ніяких клопотань щодо відкладення розгляду справи не заявлено. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Сторони уклали шлюб 13.11.2004 року, який був зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 2236, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER], виданого 16.03.2005 року. Від шлюбу у подружжя народився донька - [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, бажання зберегти сім'ю у сторін не має. Спір про поділ спільного майна відсутній. Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити прізвище - [PERSON] . Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, з'ясувавши, фактичні взаємини подружжя, дійсні причини вимог про розірвання шлюбу, встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, суд вважає за необхідне позовні вимоги про розірвання шлюбу задовольнити. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Суд враховує, те, що відповідач є здоровим працездатним чоловіком, має постійне місце роботи. За таких обставин, суд задовольняє позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання [PERSON] у розмірі ? частини з усіх видів доходу, але не менше 30% суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Статтею 185 СК України встановлено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вимога про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 10 905, 00 грн. не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано до суду доказів, що дитина потребує додаткових витрат, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) та не надано доказів, що позивач понесла дані витрати. До суду були надані квитанції, але вони не підтверджують тієї обставини, що дані ліки були придбані саме для дитини. Також, суд відмовляє в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON] починаючи з січня 2012 року по грудень 2013 року з рахунку 500 грн. щомісячно, а всього 12 000,00 грн., оскільки відповідно до ст. 191 СК України позивач не надала достатніх доказів, що вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача та доказів ухилення відповідача від їх сплати. У відповідності зі ст.367 п.1 ч.1 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial