Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-04 00:00:00

4 квітня 2019 року позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду з позовом, який уточнив до початку судового розгляду, про визнання договору з відповідачем про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води укладеним. В позові зазначив, що відповідач користується послугами постачання теплової енергії в гарячій воді, які надає концерн «Міські теплові мережі», і у відповідності до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. ст. 67, 68 ЖК України зобов`язана своєчасно вносити плату за комунальні послуги. За змістом ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками правовідносин в сфері надання-отримання комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а у відповідності до ст. 20 Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Означене положення узгоджується зі змістом п. 8 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів від 21.07.2005 року № 630, відповідно до якого послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Як випливає з постанови Вищого господарського суду України від 16.05.2017 року у справі № 910/14243/16, укладання договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору, а його відмова від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України, ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Нежитлове приміщення, що належить відповідачу, розташоване у багатоквартирному житловому будинку, обладнання якого приєднане до внутришньобудинкових систем, тому відповідач є споживачем послуг і суб`єктом житлово-комунальних послуг. З урахуванням наведених положень законодавства концерном на адресу відповідача було надіслано договір № 345534 від 22.01.2019 року про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, проте вказаний договір повернувся на адресу позивача з приміткою установи пошти про закінчення строку зберігання. Ігнорування відповідачем пропозиції позивача укласти договір не припинило надання позивачем відповідачеві послуг з постачання теплової енергії до належного відповідачу приміщення. Оскільки обов`язок укладення договорів на постачання комунальних послуг встановлений законодавчо, договір № 345534 від 22.01.2019 року про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води відповідає типовому договору, просить вважати вказаний договір укладеним в редакції, наведеній в тексті уточненого позову (а. с. 41-50). Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.05.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Заходи забезпечення позову, доказів в справі не застосовувались. На підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.09.2019 року справу передано на розгляд Шевченківського районного суду м. Запоріжжя за підсудністю. Внаслідок автоматизованого розподілу судової справи, здійсненого в Шевченківському районному суді м. Запоріжжя, справа надійшла в провадження судді Щасливої О.В. В судове засідання представник позивач не з`явився, надавши письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову і вирішення справи без його участі, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Вказані обставини в силу ст. ст. 211, 223 ЦПК України є підставою для вирішення справи у відсутність представника позивача. Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час та місце вирішення спору, до суду не з`явилася. Відзиву на позов, клопотання про вирішення справи без її участі суду не надала. Вказані обставини на підставі згоди представника позивача, висловленої в його письмовій заяві, зумовили у відповідності до ст. 280 ЦПК України заочний розгляд справи. З`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про обґрунтованість позову і необхідність його задоволення, виходячи з таких міркувань. Основною метою діяльності концерну «Міські теплові мережі» у відповідності до статуту вказаного суб`єкта господарювання є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією. Правовідносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, до яких відносяться і послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, врегульовані Житловим Кодексом України та Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно до вимог договору та цивільного законодавства. Обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги, у число яких входять послуги з з централізованого опалення та постачання гарячої води, за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, внормований пунктом 2 частини 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Споживачем вказаних послуг відповідно до ст. 1 Закону, яка містить визначення термінів, є особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. З наведених положень законодавства випливає, що споживачем комунальних послуг є або власник (співвласник) нерухомого майна або інша особа, яка безпосередньо користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу за згодою власника. Відповідач є власником нежитлового приміщення [ADDRESS] , куди позивач здійснює постачання теплової енергії в гарячій воді. Вказане означає що статус споживача розповсюджується на відповідача як на власника нерухомості. Обов`язок індивідуального споживача укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, встановлений статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Вказані випадки внормовані статтею 12 Закону, відповідно до якої надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач) (частина 2 ст. 12 Закону). За змістом ст. 13 Закону, яка регулює порядок укладання, зміни і припинення договорів про надання комунальних послуг, договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Як випливає із змісту п. 8 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів від 21.07.2005 року № 630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Типові умови договору за змістом ст. 630 ЦК України - це такі умови, що визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. З пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором, як випливає зі змісту ч. 4 ст. 13 Закону. Таким чином, закріпивши принцип свободи договору (ст. 627 ЦК України), цивільний закон разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 6 та ст. 627 ЦК України при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням ЦК та інших актів цивільного законодавства. Як зазначено судом, законодавчо встановлені обмеження свободи договору наявні в статтях 7, 12, 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Судом встановлено, що позивач у відповідності до ст. 12 Закону України звернувся до споживача з пропозицією укласти договір, направивши відповідачу договір № 345534 від 22.01.2019 року про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, умови якого відповідають умовам типового договору. У відповідності до ч. 4 ст. 13 Закону «Про житлово-комунальні послуги» якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. З наведеного положення спеціального Закону випливає, що отримання споживачем проекту договору про надання житлово-комунальних послуг та неповідомлення протягом тридцяти днів про свою відмову від укладання договору, а також ненадання заперечень або протоколу розбіжностей до нього у сукупності з вчиненням дій, що засвідчують його волю до отримання відповідної комунальної послуги, свідчать про укладення договору. Проте вказаний договір повернувся на адресу позивача з приміткою установи пошти про закінчення строку зберігання, що не дає підстав для констатації його укладення в розумінні ч. 4 ст. 13 Закону. Між тим обов`язок споживача укласти договір, умови якого відповідають умовам типового договору, є безумовним, а відмова споживача від укладення договору, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору, суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 10.10.2012 року у справі № 6-110цс12, постанові Вищого Господарського Суду України від 16.05.2017 року в справі № 910/14243/16 і його враховує суд при розв`язанні подібних правовідносин. З урахуванням наведених міркувань суд знаходить за можливе захистити право позивача в обраний ним спосіб і ухвалити про визнання договору № 345534 від 22.01.2019 року про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води таким, що укладений сторонами.

Outcome: approved