Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

6 жовтня 2014 року, позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив суд, визнати за ним право власності на майно, яке було вказано в Акті опису й арешту майна ВДВС Овідіопольського РУЮ від 12.05.2011 р. ВП № 25712447, а саме : батареї для утримання птиці - 12 шт., установку ДКУ для подрібнення зернових с/г культур - 1 шт., генератор синхронний № 6744 - 1 шт. та скасувати арешт, накладений на зазначене майно в Акті, посилаючись на той факт, що вказане майно було набуто ним на законній підставі, за договором поставки між ним та ТОВ «Домобуд» від 08.07.2008 р. і відповідно, ВДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області незаконно наклало арешт на вказане майно в межах ВП № 25712447 по стягненню боргу з [PERSON] на користь [PERSON], в той час, як вказане майно використовувалося у господарській діяльності ФГ «Зозулине Подвір'я» за договором безоплатного користування майном від 05.10.2009 р. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, однак надіслав на адресу заяву, в якій повністю підтримав свій позов, просив його задовольнити і посилаючись на ст. 158 ЦПК України, просив суд слухати справу за його відсутності (а.с. 31). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дат, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, однак надіслала до суду заяву, в якій повністю визнала позов, просила суд, його задовольнити та на підставі ст. 158 ЦПК України слухати справу за її відсутності (а.с. 36-37,39). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату ,час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, у відповідності до ст.ст 74,77 ЦПК України, за останньою відомою судові адресу її місця проживання, що підтверджується конвертом та поштовим повідомленням з відміткою листоноші «за закінченням терміну зберігання» і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться та судове повідомлення вважається врученим їй належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала (а.с. 40-42). Представник відповідача ВДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, особисто під розписку, причини неявки не повідомив, надіславши до суду заяву, в якій повністю визнав позов, не заперечував проти його задоволення і на підставі ст. 158 ЦПК України просив суд, слухати справу за його відсутності (а.с. 43-44). Представниця 3-ої особи ФГ «Зозулине Подвір'я» в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, надіславши до суду заяву, в якій не заперечувала проти задоволення позову (а.с. 34-35). Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтями 316-320,321,328 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава - не втручається у здійснення власником права власності. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені Законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із Закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статями 386-393 ЦК України передбачено - держава забезпечує рівний захист усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном і може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами статей 525,526 ЦК України передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна - арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Суд встановив, що 08.07.2009 р. між позивачем та ТОВ «Домобуд» був укладений договір поставки обладнання для розведення курей № П/08/07, згідно умов якого та видаткової накладеної № РН-0000065 від 08.07.2008 р., позивачем було придбано у власність в момент підписання видаткової накладеної наступне майно : генератор синхронний ДТФ 8246 № 6744 - 1 шт., комбікормовий прилад - 1 шт., обладнання для утримання молодняка курей (батарея) - 6 шт. та обладнання для утримання курей несучок (батарея) - 6 шт., на загальну суму разом з ПДВ - 3864 грн. (а.с. 11-12). 05.10.2009 р., між позивачем та 3-ою особою ФГ «Зозулине Подвір'я» був укладений договір безкоштовного користування вищевказаним майном, за яким, ні підставі переліку майна до зазначеного договору від 06.10.2009 р., позивач передав у безкоштовне користування вказане обладнання для утримання курей (а.с. 15-16). 24.03.2011 р., Овідіопольським райсудом Одеської області було прийнято рішення по справі № 2-839/11, яким був задоволений позов [PERSON] до [PERSON] та стягнуто з останньої на користь [PERSON] борг у розмірі 160584,40 грн. та 05.04.2011 р. Овідіопольським райсудом Одеської області був виданий виконавчий лист на зазначену суму. 07.04.2011 р. заступником начальника ВДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 25712447, в межах виконання якого, 12.05.2011 р. державним виконавцем ВДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області був складений Акт опису й арешту майна, згідно якого, при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-839/11 було описано і накладено арешт на наступне майно позивача : батареї для утримання птиці - 12 шт., установку ДКУ для подрібнення зернових с/г культур - 1 шт., генератор синхронний № 6744 - 1 шт., яке було безкоштовно передано позивачем для користування ФГ «Зозулине Подвір'я» за відповідним вищевказаним договором від 05.10.2009 р. (а.с. 10,19). Суд встановив, що єдиним засновником ФГ «Зозулине Подвір'я» є [PERSON], між якою та [PERSON] 30.01.2009 р. був укладений договір найму (оренди) майна, згідно якого [PERSON] прийняла в оренду від [PERSON] виробничі та невиробничі будівлі площею 3546 кв.м за адресою : [ADDRESS] що підтверджується актом приймання-передачі об'єкту оренди (а.с. 17-18 оборот аркуша). Таким чином, оскаржуваний Акт опису й арешту майна від 12.05.2011 р. був складений відносно майна позивача, яке тимчасово перебувало на орендованій у [PERSON] території. Суд дійшов висновку, що державним виконавцем ВДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області було описано та накладено арешт на майно саме позивачу, який обмежений у здійсненні свого права власності на вказане майно. Отже, суд вважає, що оскаржуваний Акт опису й арешту майна від 12.05.2011 р. - прямо порушує права власності позивача на вищевказане придбане ним обладнання для утримання курей і немає ніякого відношення до боргів [PERSON] перед [PERSON] та вказане майно було помилково включене до оспорюваного Акту державного виконавця, про який позивачу не було відомо, враховуючи той факт, що одночасно з оспорюваним Актом опису й арешту майна від 12.05.2011 р., державним виконавцем було винесено ще один Акт опису й арешту майна від 13.05.2011 р. в якому міститься нерухоме, яке знаходиться в іпотеці (а.с. 9). Так, у зв'язку з тим, що позивачу не було відомо про оспорюваний Акт опису й арешту його майна від 12.05.2011 р., позивач, відповідно до умов вищевказаного договору безкоштовного користування майном від 05.10.2009 р., за Актом приймання-передачі майна отримав своє обладнання для утримання курей у своє розпорядження 29.09.2012 р. та 30.09.2012 р. за договором про безкоштовне користування вказаним майном передав його ТОВ «Вирамакс» (а.с. 13-14). Після чого, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 08.07.2014 р. була частково задоволена апеляційна скарга [PERSON], скасовано ухвалу Овідіопольського райсуду Одеської області від 28.03.2014 р., скарга [PERSON] на дії державних виконавців та посадових осіб ВДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області, визнано неправомірними бездіяльність державних виконавців ВДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області Костенка Р.В., Хіміча О.М., Гриценко І.С., Шипакова Є.О. по виконанню рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 24.03.2011 р. в частині звернення стягнення на рухоме майно, зазначене в Акті опису й арешту майна від 12.05.2011 р. із зобов'язанням усунення порушення прав [PERSON], шляхом вчинення комплексу виконавчих дій відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», визнано неправомірними дії начальника ВДВС Овідіопольського РУЮ Костенка Р.В. по затвердженню постанови про повернення виконавчого листа стягувачеві [PERSON] від 08.07.2013 р. та вжити заходів щодо виконання виконавчого листа № 2-839/11 від 13.06.2012 р., в задоволенні решти скарги відмовлено (а.с. 5-7). Таким чином, згідно вищевказаної ухвали, суд зобов'язав ВДВС Овідіопольського РУЮ провести опис та арешт вищевказаного рухомого майна позивача - обладнання для утримання курей. На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку, що позивач - не є стороною виконавчого провадження чи боржником по вищевказаному виконавчому листу № 2-839/11 від 13.06.2012 р., і відповідно спірне майно, яке належить позивачу не є предметом стягнення за вказаним виконавчим документом, а тому на думку суду, позов підлягає задоволенню, як обґрунтований і такий, що базується на нормах Закону з визнанням за позивачем, в порядку ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», права власності на спірне майно у вигляді обладнання для утримання курей : батареї для утримання птиці - 12 шт., установку ДКУ для подрібнення зернових с/г культур - 1 шт., генератор синхронний № 6744 - 1 шт. та скасування арешту, накладеного на зазначене майно в Акті опису й арешті майна від 12.05.2011 р., складеного державним виконавцем ВДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області в межах виконавчого провадження ВП № 25712447.

Outcome: approved