Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

8 травня 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання недійсним договору, посилаючись на те, що 18 грудня 2007 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-ЗІП» було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення площею 217,4 кв.м., що розташоване по [ADDRESS] за ціною 173 920 грн. Підставою для визнання зазначеного договору купівлі-продажу [PERSON] зазначає укладення зазначеного правочину на вкрай невигідних умовах та під впливом тяжких обставин, а саме, у зв'язку із важким захворюванням, потребою у дорого вартісному лікуванні, існуванням боргових зобов'язань, а також, що ринкова вартість проданого нежитлового приміщення в декілька разів перевищує ціну продажу, що визначена за умовами договору. З огляду на викладене, позивач просить його позво задовольнити. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав в повному обсязі, та пояснив, що дійсно зазначений договір купівлі-продажу було укладено під впливом важких обставин та на вкрай невигідних умовах для [PERSON] Щодо звернення до суду із позовом тільки у 2014 році цю обставину обґрунтовував тим, що це є правом позивача, яким останній розпорядився на власний розсуд. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, зазначив, що вини ТОВ «Агро-ЗІП» у порушенні права позивача не має, однак щодо існування важких обставин та укладення договору купівлі-продажу на вкрай невигідних умовах не заперечив. Представник третьої особи Хмельницький завод «Полімер» в судовому засіданні проти позову заперечив, вважає його необґрунтованим, крім цього просив застосувати строки позовної давності до вимог [PERSON] Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні 18 грудня 2007 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-ЗІП» було укладено договір купівлі-продажу адміністративного приміщення загальною площею 217,4 кв.м. по [ADDRESS] за ціною 173 920 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215, ч.ч. 1 та 2 ст. 233 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Недодержання сторонами цієї вимоги може бути підставою недійсності право проти позову зачину. Правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. При визнані такого правочину недійсним застосовуються передбачені Законом наслідки недійсності правочину (двостороння реституція). Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] набув у власність вищезазначене приміщення на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 13 квітня 2005 року. Інвентарна вартість будівлі на час укладення правочину згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 17 грудня 2007 року становила 173 920 грн. Договір купівлі-продажу приміщення укладено [PERSON] внаслідок збігу для нього тяжких обставин і на вкрай невигідних умовах. Відповідний правочин було укладено, внаслідок існування декількох факторів, а саме, наявністю невиконаного грошового зобов'язання [PERSON] перед [PERSON] в сумі 200 000 грн., строк повернення якого спливав 25 грудня 2007 року та у зв'язку із невиконанням якого умовами договору позики було передбачено нарахування штрафних санкцій в сумі 100 000 грн. Дійсна ринкова вартість адміністративного приміщення на час укладення договору становила 510 890 грн., виходячи із вартості 1 кв.м. від 2 350 гривень, про що свідчить надане позивачем повідомлення ТОВ «Центр незалежної оцінки «Проскурів-Експерт» від 12 червня 2014 року. ТзОВ «Агро-ЗІП» розуміло про наявність вкрай невигідних для продавця умов продажу майна, про що в судовому засіданні зазначив представник відповідача, однак, скористалось цими умовами для придбання майна за вкрай низькими цінами. Наявність важкого захворювання позивача, як одна із підстав позову в судовому засіданні належними та допустимими доказами підтверджена не була, оскільки наданий витяг з медичної картки амбулаторного стаціонарного хворого від 12 грудня 2007 року не містить відомостей про медичну установу, яка його видала, а тому є сумнівним. Наявність зазначених в судовому засіданні обставин при укладенні договору визнали обидві сторони в цивільній справі, як і викладені в цій копії умови договору. В пункті 4.10 договору зазначено, що сторони розуміють природу Договору, свої права та обов'язки за ним і гарантують, що договір укладено не внаслідок впливу тяжких обставин і не на вкрай невигідних для себе умовах. Однак, ця оговорка в договорі правового значення для вирішення спору не має, так як судом встановлено наявність і тяжких для позивача обставин і наявність вкрай невигідних для продавця умов договору. Цей пункт договору свідчить лише про приховування сторонами цих обставин від нотаріуса. Клопотання представника третьої особи про застосування строків позовної давності до позовних вимог [PERSON] судом до уваги не береться, зважаючи на припис ч.4 ст.268 ЦК України, оскільки відмова у позові у зв'язку із спливом строків давності може мати місце тільки у випадку подання відповідної заяви лише стороною у спорі, якою є позивач та відповідач, але ніяк не третьою особою. З огляду на викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.1 ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а тому суд вважає, за необхідне зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-ЗІП» та [PERSON] повернути один одному в натурі все, що було одержано ними за договором купівлі-продажу від 18 грудня 2007 року. Судові витрати по справі становлять 365 грн. 40 коп., що складаються із сум судового збору за подачу позову та апеляційної скарги. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved