Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

3 квітня 2017 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про збільшення розміру аліментів, у якому зазначила, що 2 лютого 2015 року Шаргородський районний суд Вінницької області ухвалив рішення, відповідно до якого стягнув з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в сумі по 450 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з 9 січня 2015 року і до повноліття дітей. На цей час розмір аліментів менше мінімального рівня, однак такими були позовні вимоги позивача. Просить суд ухвалити рішення, відповідно до якого стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі по 30 % від прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дітей. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Суду пояснила, що їй важко самій виховувати двох дітей, так як ціни значно зросли і позивач не в змозі належним чином забезпечувати дітей. Старший син потребує додаткових занять з репетиторами, на що витрачається значна сума коштів. Діти часто хворіють, і потребують значних коштів на ліки. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення. Суду пояснив, що він ніде не працює, певний час стояв на обліку по безробіттю. На цей час на життя заробляє тимчасовими підробітками. Значна сума коштів йде на виплату кредиту за будинок, який вони із позивачем разом придбали за час перебування у шлюбі. Матеріальне становище не змінилось, а тому відсутні підстави для збільшення розміру аліментів. Розглянувши документи та матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно зясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини. Позивач та відповідач від спільного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії 1-АМ № 176254 та І-АМ № 208461 відповідно (а.с. 7, 8). Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 2 лютого 2015 року у справі № 152/63/15-ц з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі по 450 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дітей (а.с. 10-12). Позивач бажає збільшити розмір отримуваних на дітей аліментів. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України (далі СК України). Так, відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Статтями 180-183, 191 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення батьків від утримання дитини, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються судом у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 2 лютого 2015 року у справі № 152/63/15-ц врегульовано питання щодо стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дітей. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184\~цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Приписом ч. 3 ст. 184 СК України встановлено, якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого\~частиною другою статті 182\~цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач не довела належними та допустимими доказами підстави для збільшення розміру аліментів, а саме їх стягнення у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Істотною умовою для зміни розміру аліментів є зміна матеріального або сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя. Матеріальне становище відповідача не змінилось, останній ніде не працює, має мінливий, нерегулярний дохід, і з нього не можуть стягуватись аліменти у відсотковому значенні від прожиткового мінімуму, а отже у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Вказаного висновку суд дійшов не лише з приписів національного законодавства, а і враховуючи практику Європейського суду з прав людини. У п. 33 рішення ЄСПЛ «Христов проти України» зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Відповідно до п. 45 рішення ЄСПЛ «Бочаров проти України» Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Outcome: dismissed