Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

31 липня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 10 квітня 2015 року між нею та відповідачем було укладено договорі позики відповідно до якого в власність відповідача було передано грошові кошти у сумі 4\~687 080 грн., що еквівалентно 200\~000 доларів США за офіційним курсом НБУ, строком до 01 червня 2017 року. У вказаному договорі сторони домовилися, що відповідач зобовязується повернути позивачеві кошти, що є еквівалентом 200\~000 доларів США за офіційним курсом НБУ, встановленим для гривні щодо іноземних валют на день передачі грошей позивачу. Однак кошти відповідачем повернуті не були, що стало підставою для звернення з позовом до суду. Позивач просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 5\~180 087 грн., що еквівалентно 200 000 доларів США та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, пояснив суду, що добровільно укладав договір позики на суму коштів еквівалентну 200\~000 доларам США, однак у визначені договором строки кошти не повернув. Пояснив, що позов визнає добровільно, без примусу. Вислухавши сторони, вивчивши письмові матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Ч. 4 ст. 174 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявних для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із матеріалів справи вбачається, що 10 квітня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики (а.с.6). Відповідно до умов вказаного договору позики [PERSON] отримав кошти у сумі 4\~687 080 грн., що еквівалентно 200\~000 доларам США за офіційним курсом валюк НБУ, встановлених для гривні щодо іноземних валют на дату укладення даного договору та зобовязується повернути [PERSON] грошові кошти 01 червня 2017 року в сумі, що еквівалентна 200\~000,00 доларів США за офіційним курсом валют НБУ, встановлених для гривні щодо іноземних валют на день передачі грошей (п.1 Договору позики). Із наданої суду копії розписки вбачається, що [PERSON] 10 квітня 2015 року отримав від [PERSON] грошові кошти у сумі 4\~687 080 грн. (а.с.8). Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Таким чином, згідно загальних умов виконання зобов'язань, відповідно до ст.ст. 526, 530, 611 ЦК України, відповідач повинен виконати зобов'язання належним чином та у встановлений строк, а в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Із пояснень відповідача встановлено, що кошти визначені у договорі позики повернуто не було ні в строк визначений договором позики, ні на під час розгляду справи в суді. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За вказаних обставин, судом встановлено, відповідач [PERSON] борг у сумі 5\~180 087 грн. не повернув у строки визначені договором позики, а оскільки визнання позову відповідачем не суперечить вимогам законодавства та інтересам сторін, то вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню. Вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь судового збору підлягають задоволенню, згідно положень ст. 84, 88 ЦПК України. Оскільки позовні вимоги повністю задоволені судом, то сума судового збору, який підлягає стягненню з відповідача, становить 8 000 грн. На підставі ст.ст. 526, 530, 611, 625, 1048, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved