Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

29.08.2017 позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області на користь відповідача стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO]. Оскільки син з 01.06.2016 року проживає з позивачем та перебуває на його утриманні, просить суд припинити стягнення аліментів за рішенням суду. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.27). Відповідач у судове засідання не з'явилася, про дату час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином (а.с.26,31), причини неявки суду не повідомила, заяви про проведення судового засідання без її участі не надала, заяви про відкладення справи також не надходили, клопотань не заявляла. Третя особа відділ державної виконавчої служби Радомишльського РВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області про дату, час та місце проведення судового розгляду справи була повідомлена належним чином, свого представника до суду не направила. Суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки від відповідача, яка була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, про причини неявки не повідомила, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, що відповідає положенням статей 224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Із матеріалів справи вбачається, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.7). Судовим розглядом встановлено, що рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 24.12.2013 року з [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 450,00 грн. щомісячно, починаючи з 18.11.2013 року до повноліття сина (а.с.6). Матеріалами справи підтверджується, що дитина [PERSON] проживає разом із батьком [PERSON] в [ADDRESS] (а.с.3,4). Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 12.07.2017 року, яке набрало законної сили 01.08.2017 року, визначено місце проживання дитини [PERSON], [INFO], разом із батьком [PERSON]. При цьому судом встановлено, що батьком створено належні умови для виховання, розвитку та виховання дитини (а.с.5). У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї, відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. У відповідності до ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язок є особистим, а не солідарним. У п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. При цьому вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального Кодексу України встановлено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Виходячи із вищенаведеного та зазначених у ст. 3 ЦК України засад розумності, справедливості і добросовісності цивільного законодавства, інтересів малолітньої дитини, а також з урахуванням того, що після винесення рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 24.12.2013 року змінились обставини і син - [PERSON] з матір'ю [PERSON] не проживає і вона його не утримує, суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved