Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

31 травня 2016 року позивач, [PERSON],звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування (ціна позову 18012,08 грн.), посилаючись на те, що 02 серпня 1995 року помер її дід [PERSON], а також 02 серпня 1995 року померла її мати [PERSON], бабка [PERSON] померла 18 вересня 2002 року, які проживали та були зареєстровані в [INFO]. Після смерті діда залишилось спадкове майно:право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності спілки селян «Рудка» розміром 2,05 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке посвідчене сертифікатом серії ХМ №0401299. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом, спадщину прийняв, оскільки був зареєстрований з померлими за однією адресою, крім нього спадкоємців більше немає. 12 травня 2016 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу [PERSON]А, для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, оскільки правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) серії ХМ №0401299 виданий Дунаєвецького районною державною адміністрацією 31 жовтня 2000 року, тобто після смерті [PERSON], померлого 02 серпня 1995 року. Оскільки право на земельну частку (пай) виникло у діда при житті, а тому звернувся з даним позовом до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить проводити розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області в судове засідання не зявився, однак надав суду повідомлення про розгляд справи у відсутності представника та визнання позову. Суд ухвалив проводити розгляд даної справи у відсутності сторін по наявних матеріалах. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 02 серпня 1995 року помер [PERSON], 02 серпня 1995 року померла [PERSON], а 18 вересня 2002 року померла [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про смерть. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно земельна частка (пай) розміром 2,05 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності Спілки селян с.Рудка Дунаєвецького району. Згідно ст.ст. 524, 526, 529-530 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом, як внук померлого, який прийняв спадщину згідно зі ст. 549 ЦК УРСР, який діяв на момент смерті останнього. Відповідно до Інформаційної довідки із Спадкового реєстру, спадкова справа після смерті [PERSON], померлого 02.08.1995 року не заводилася. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 20.05.2016 р. приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу позивач отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), що належала [PERSON], померлому 02.08.1995 р., не може в зв'язку із тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0401299, виданий Дунаєвецького райдержадміністрацією 31 жовтня 2000 р., тобто після смерті спадкодавця. Згідно із ст. 16 ЦК України способом захисту свого права є визнання права. Згідно п. 3 Указу Президента України №666/94 від 10.11.1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно п.11 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування» , якщо спадкодавець мав право на земельну частку ( пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. Згідно пункту 2 Указу Президента України №720/95 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Судом встановлено, що 31 жовтня 2000 року на імя [PERSON] Дунаєвецькою районною державною адміністрацією видано сертифікат на право на земельну частку (пай) - члену спілки селян с.Рудка Дунаєвецького району Хмельницької області розміром 2,05 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартість земельної частки (паю) 18012 грн., серія ХМ № 0401299 на підставі рішення Дунаєвецької райдержадміністрації від 02 жовтня 2000 року №249/2000-р., що підтверджується копією сертифіката на право на земельну частку (пай) , копією розпорядження 02 жовтня 2000 року №249/2000-р.. «Про зміну розміру та вартості земельного паю в СВК «Рудський» с.Рудка», копією рішення десятої сесії [PERSON] сільської ради Дунаєвецького району №40 від 16.05.2000 року «Про затвердження додаткового списку громадян членів СВК «Рудський», що мають право на земельну частку пай земель колективної власності та включення даних громадян в додаток до державного акта на право колективної власності на землю, з якого видно ,що в додатковий список включений під № 7 [PERSON]. Отже, вищенаведений доказ свідчить про те, що спадкодавець [PERSON] набув право на земельну частку (пай) і його право на дане майно перейшло у порядку спадкування до позивача за законом. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця); до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.10 ст.5 ЗК України в редакції 1990 року право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. Відповідно до ч.4 ст. 25, ст. 346 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті; право власності припиняється у разі смерті власника, у зв'язку з чим позивач позбавлений можливості іншим чином, ніж у судовому порядку визнати за собою право на спадкове майно. Оскільки [PERSON] на час своєї смерті мав право на отримання земельної частки (паю) розміром 2,05 га із земель селянської спілки с.Рудка Дунаєвецького району Хмельницької області, а тому вимоги обгрунтовані і суд задовольняє їх.

Outcome: approved