Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

31.01.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до територіальної громади в особі виконкому [PERSON] міської ради Харківської області, [PERSON], відділу реєстрації прав на нерухоме майно, третя особа: [PERSON] про відновлення права, скасування державної реєстрації права власності, уточненою в подальшому, в якому вказує, що 04.05.2016 року помер його батько [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарчими будівлями, розташованого за адресою: м.Ізюм, вул. Енгельса (Монастирського), б.31.Право власності на зазначений будинок зареєстровано на померлого батька позивача [PERSON] [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 21.06.1993 року, посвідченого державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], реєстраційний № 2-2101. Право власності було зареєстровано в [PERSON] БТІ належним чином до 01 січня 2013 року. Єдиним спадкоємцем є позивач [PERSON], який прийняв спадщину належним чином шляхом звернення до нотаріуса у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України. Але отримати свідоцтво про право на спадщину за законом не зміг, так як право власності на спадковий будинок зареєстровано на відповідача у справі [PERSON] після 01.01.2013 року в реєстрі прав на нерухоме майно згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, реєстраційний номер обєкта599370663104 житловий будинок за адресою: м.Ізюм, вул. Енгельса,31 на підставі ухвали Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24.06.2014 року про укладення мирової угоди між відповідачем [PERSON] та [PERSON], хоча на теперішній час, а саме 08.12.2016 року дана ухвала скасована ухвалою апеляційного суду Харківської області. На підставі ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.п. 18,23 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постанобою КМУ від 25.12.2015 року № 1127 в новій редакції, рішенням від 19.01.2017 року № 33487464 позивачу [PERSON] державним реєстратором прав на нерухоме майно Купянської районної державної адміністрації Харківської області [PERSON] відмовлено у проведенні державної реєстрації прав у звязку з встановленими суперечностями між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами, а саме: відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на вищезазначений житловий будинок зареєстровано 17.03.2015 року за іншим субєктом на підставі мирової угоди. У звязку з чим позивач звернувся до суду, так як тільки в судовому порядку необхідно скасувати державну реєстрацію права власності на спірний будинок, яка здійснена на відповідача [PERSON] незаконно, так як тільки суд своїм рішенням вправі скасувати записи про проведення державної реєстрації прав, що передбачено ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і немає іншого шляху для скасування реєстрації права власності на відповідача [PERSON], так як до державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав на підставі рішення суду. Просить суд скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок № 31 по вул. Енгельса (Монастирського) в м.Ізюмі Харківської області, реєстраційний номер обєкта 599370663104, зареєстрованого на підставі ухвали Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24.06.2014 року № 623/1703/14-ц на [PERSON], у звязку зі скасуванням ухвали суду, що була підставою для реєстрації права власності; здійснити державну реєстрацію права власності на житловий будинок № 31 по вул. Енгельса (Монастирського) в м.Ізюмі Харківської області на [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 21.06.1993 року, посвідченого державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], реєстраційний № 2-2101, поновивши її. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали уточнені позовні вимоги та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON]- [PERSON] позовні вимоги не визнав, пояснив, що ухвала Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24.06.2014 року про укладення мирової угоди між відповідачем [PERSON] та [PERSON], хоча на теперішній час і скасована ухвалою апеляційного суду Харківської області, однак тільки з підстав незалучення до участі у справі заінтересованої особи [PERSON] Вважав, що розгляд вказаної справи є передчасним, оскільки повинна бути розглянута справа № 623/1703/14-ц та вирішене питання про власність будинку. Представник відповідача [PERSON] міської ради Харківської області - [PERSON] в судове засідання не зявилася, подавши 24.02.2017 року на адресу суду заяву, в якій просила суд розглянути справу без участі відповідача. Представник відповідача державний реєстратор відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно виконавчого комітету [PERSON] міської ради Харківської області [PERSON] у судове засідання не зявилася, подавши 22.02.2017 року на адресу суду заперечення, в якому зазначила, що заперечує проти задоволення позовних вимог позивача [PERSON] та повідомила, що дії державного реєстратора щодо відмови в державній реєстрації вважає правомірними, так як останній діяв у відповідності до положень Порядку «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою КМУ № № 1127 від 25.12.2015 року, просила суд розглянути справу без участі відповідача. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, оцінивши всі обставини, що мають значення для правильного її вирішення, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 04.05.2016 року помер батько позивача [PERSON] - [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарчими будівлями, розташованого за адресою: м.Ізюм, вул. Енгельса (Монастирського), б.31. (а.с.8) Право власності на зазначений будинок зареєстровано на померлого батька позивача [PERSON] [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 21.06.1993 року, посвідченого державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], реєстраційний № 2-2101. Право власності було зареєстровано в [PERSON] БТІ належним чином до 01 січня 2013 року.(а.с.16-17) Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 08.12.2016 року задоволено апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24.06.2014 року про визнання мирової угоди, укладеної між [PERSON] та [PERSON] у цивільній справі № 623/1703/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. (а.с.13) Після набрання законної сили ухвалою апеляційного суду Харківської області від 08.12.2016 року та звернення 17.01.2017 року позивача [PERSON] до державного реєстратора для реєстрації права власності на житловий будинок № 31 по вул. Енгельса (Монастирського) в м.Ізюмі Харківської області державним реєстратором прав на нерухоме майно Купянської районної державної адміністрації Харківської області [PERSON] відмовлено у проведенні державної реєстрації прав у звязку з встановленими суперечностями між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами, а саме: відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на вищезазначений житловий будинок зареєстровано 17.03.2015 року за іншим субєктом на підставі мирової угоди. У звязку з чим позивач звернувся до суду, так як тільки в судовому порядку необхідно скасувати державну реєстрацію права власності на спірний будинок, яка здійснена на відповідача [PERSON] незаконно, так як тільки суд своїм рішенням вправі скасувати записи про проведення державної реєстрації прав, що передбачено ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і немає іншого шляху для скасування реєстрації права власності на відповідача [PERSON], так як до державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав на підставі рішення суду.(а.с.18) Частиною 3 ст.61 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право у порядку, що передбачений цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних та оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. При цьому відповідно до ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обовязки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки їх порушення. Перелік способів захисту прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. За змістом ст.317 ч.1 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ч. 1 та ч. 2 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається право власності набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності (ст. 386 ЦК України). Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом, та актів прийому-передачі активів та/або зобов'язань неплатоспроможного банку приймаючому або перехідному банку, крім випадків, визначених законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Пунктом 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12 грудня 2011 року № 3502/5, передбачено, що для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав, заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили. Згідно п. 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141, Державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Таким чином, діючим законодавством закріплено, що скасування запису про реєстрацію права власності можливе лише у випадку скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Беручи до уваги вищенаведене та те, що ухвала апеляційного суду Харківської області від 08.12.2016 року набрала законної сили, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, скасувавши реєстрацію права власності [PERSON] на житловий будинок № 31 по вул. Енгельса (Монастирського) в м.Ізюмі Харківської області, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 599370663104 від 17.03.2015 року. У відповідності до ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; \Пункт 6 частини першої статті 27 в редакції Закону № 1666-VIII від 06.10.2016\ 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення обєкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу обєкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. 2. Державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: 1) рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; 2) рішення державного виконавця, приватного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; \Пункт 2 частини другої статті 27 із змінами, внесеними згідно із Законом № 1404-VIII від 2.06.2016\ 3) визначеного законодавством документа, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна; 4) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення обєктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; 5) договору, укладеного в порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дубліката; 6) закону, яким встановлено заборону користування та/або розпорядження нерухомим майном; 7) інших актів органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. У відповідності до п.66 Постанови «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою КМУ № № 1127 від 25.12.2015 року, для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про субєкта права власності - спадкодавця з обовязковим зазначенням відомостей про смерть такої особи. У разі коли нерухоме майно розташоване в межах декількох територій - Автономної Республіки Крим, областей, м. Києва чи м. Севастополя, державна реєстрація прав проводиться в межах однієї території, що обрана заявником. У відповідності до листа Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна, з метою оформлення спадщини, право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім'я особи яка померла у разі наявності документів, які б підтверджували право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Слід зазначити, що звернутися з заявою про реєстрацію прав власності на нерухоме майно за померлою особою мають право її спадкоємці. Отже, щодо решти позовних вимог [PERSON] щодо здійснення державної реєстрації права власності на житловий будинок № 31 по вул. Енгельса (Монастирського) в м. Ізюмі на його померлого батька [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 21.06.1993 року, посвідченого державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], суд вважає, що вони задоволенню не підлягають на підставі вищевикладеного.

Outcome: partial