Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

30 травня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду і до повноліття дитини. Обґрунтовано позов тим, що відповідач є матірю малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 лютого 2007 року відповідача позбавлено батьківських прав відносно сина. На підставі рішення Виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради від 28 листопада 2006 року № 305 позивача призначено опікуном над малолітнім [PERSON]. Дитина проживає з позивачем. Відповідач вихованням сина не займається, матеріальної допомоги на його утримання не надає. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 червня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подала. Позивач у судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, вказавши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася завчасно та належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України та у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], його батьками записані: [PERSON] та [PERSON] (а/с 7). Відомості про батька дитини записані за заявою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, про що свідчить довідка № 341 від 18 листопада 2006 року, видана Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції (а/с 9). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 лютого 2007 року позбавлено батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а/с 6). На підставі рішення Виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради від 28 листопада 2006 року № 305 встановлено опіку над малолітнім [PERSON], [INFO]. Призначено [PERSON] опікуном над [PERSON] (а/с 5, 10). [PERSON] проживає з позивачем, що підтверджується довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 17 травня 2018 року № 3921, виданою Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради (а/с 8). Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, фінансово чи в інший спосіб не допомагає, у звязку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, держави -учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України визначено, що батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»,\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. \~Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 2\~ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України визначено,\~що розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. З огляду на вказане, враховуючи вимоги закону, обовязок відповідача утримувати неповнолітню дитину, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на неповнолітню дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісяця до досягнення нею повноліття. Проте, оскільки згідно ч. 2 ст. 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів,\~визначений судом\~або за\~домовленістю між\~батьками у\~твердій грошовій\~сумі,\~підлягає індексації\~відповідно до\~закону,\~а тому\~суд не\~стягує аліменти\~у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як просить позивач. Крім того, на підставі ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення, а відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також, згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial