Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

30 жовтня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням \~будинком,\~розташованим за\~адресою:\~ [ADDRESS] .В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що їй на підставі договору купівлі-продажу будинку від 19 червня 2006 року праві приватної власності належить будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , у якому зареєстрований [PERSON] , який є її сином та з березня 2015 року у будинку не проживає, оскільки зібрав усі свої речі та поїхав у невідомому позивачу напрямку. З причин формальної реєстрації відповідача у будинку [PERSON] вимушена нести додаткові витрати з оплати житлово-комунальних послуг, крім того, вона також позбавлена можливості оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, з огляду на що звернулась до суду з даною позовною заявою. Ухвалою суду від 07 листопада 2019 року позовну заяву прийнято до свого провадження, відкрито спрощене позовне провадження, у зв`язку з чим призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті на 10 годину 10 хвилин 02 грудня 2019 року та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу. 02 грудня 2019 року ухвалою суду судове засідання відкладено на 10 годину 15 хвилин 20 грудня 2019 року, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи. Ухвалою суду від 20 грудня 2019 року судове засідання відкладено на 08годину 00 хвилин 21 січня 2020 року, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи. До судового засідання позивач [PERSON] , яка про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлялась належним чином: у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки із розпискою рекомендованим листом з повідомленням на адресу, зазначену позивачем у позовній заяві, не з`явилась за невідомою суду причиною. Клопотань про розгляд справи без її участі або про відкладення судового засідання від неї на адресу суду не надходило, як і не надходило заперечень щодо заочного розгляду справи. Повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання (у відповідності до пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України: шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку) відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився за невідомою суду причиною, клопотань про розгляд справи без його участі або про відкладення судового засідання від нього на адресу суду не надходило. У встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий. Оскільки сторони були належним чином повідомлені про судове засідання, але причин неявки суду не повідомили, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України провести судове засідання без їх участі. При цьому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2\~статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, позивач є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу будинку від 19 червня 2006 року (а.с. 4), що також підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10998214 від 21 червня 2006 (а.с. 5). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої судом 21 січня 2020 року за № 196960325, власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] (а.с. 40-41). З копії акті про не проживання від 28 жовтня 2019 року, складеного головою комітету мікрорайону «Центральний» Пляшечник Л.Р., вбачається, що відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак фактично з березня 2015 року за вказаною адресою не мешкає, що підтверджують сусіди: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Згідно відповіді заступника міського голови Бахмутської міської ради Стрющенко О.В. за вх. № 36238 від 06 листопада 2019 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Відповідно до\~статті 317 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України), власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.\~\~На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до статті 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. За змістом\~статті 156 Житлового кодексу України,\~\~члени сім`ї власника будинку,\~\~в тому числі і колишні, користуються жилим приміщенням нарівні з власником. При розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням члена сім`ї власника житла, суди мають встановлювати наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи відсутній відповідач у спірному приміщені понад один рік, чи є причини відсутності поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності.\~\~ Беручи до уваги, що факт відсутності відповідача [PERSON] у вищезазначеному будинку понад один рік знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а відповідач не надав суду доказів того, що перестав користуватися будинком з поважних причин та має право на збереження за ним права користування цим житловим приміщенням, суд вважає, що позивач довів свої вимоги в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] , і вони підлягають задоволенню.

Outcome: approved