Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

30 жовтня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свої вимоги мотивує тим, що його мати [PERSON] одержувала від [PERSON] аліменти на його утримання. 22 жовтня 2019 року він досяг повноліття. На даний час продовжує навчання в Національній академії державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького. Його батько є пенсіонером, 1945 року народження та має змогу надавати матеріальну підтримку у виді аліментів. Посилаючись на викладені вище обставини, позивач просить стягнути з відповідача на його користь аліменти, як на дитину, яка продовжує навчання у твердій грошовій сумі, у розмірі 50% від його пенсії щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення з даним позовом до суду, до досягнення ним двадцяти трьох років. Ухвалою від 14 вересня 2018 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позивного провадження (а. с. 11-12). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явися, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує (а. с. 15). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає (а. с. 16). У зв`язку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши докази, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 2). Відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої Білопільською міською радою від 18 жовтня 2019 року сторони у справі зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] (а. с. 6) Позивач [PERSON] є курсантом першого курсу Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького. Включений до списку особового складу та поставлений на всі види забезпечення у навчальному закладі з дня призначення на посаду курсанта, а саме з 04 серпня 2019 року. Термін навчання 4 роки, запланована дата випуску червень 2023 році (а. с. 4). Відповідач [PERSON] є пенсіонером за віком. Середньомісячний розмір отриманої ним пенсії за період з січня по жовтень 2019 року складає 3 264 грн 71 коп. (а. с. 5). Таким чином, судом встановлено, що повнолітній [PERSON] , [INFO] не може самостійно заробляти собі на життя так як здобуває освіту, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Доказів протилежного суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи правними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. В силу ч. 1, ч. 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. За приписами ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потребу у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виходячи з системного аналізу наведених вище норм чинного законодавства, враховуючи, що [PERSON] є повнолітнім та продовжує навчання, у зв`язку з чим не має власного заробітку, а відповідач є пенсіонером за віком, інших доходів не має, суд приходить до висновку про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), починаючи стягнення з дня звернення до суду з даним позовом до закінчення навчання, тобто до червня 2023 року, оскільки всупереч ст. 81 ЦПК України позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження своїх доводів стосовно того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у заявленому ним у розмірі 50% пенсії. Решта позовних вимог [PERSON] задоволенню не підлягає за недоведеністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 768 грн 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial