Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

29 жовтня 2013 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулася позивач з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини та розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимогти тим, що вона з відповідачем перебуває в шлюбі. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо, дитина знаходиться на її утриманні, добровільно допомогу на утримання дитини відповідач не надає, тому просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку починаючи з дати подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, та шлюб, укладений між ними розірвати. В судове засідання позивачка не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини та про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що 10 липня 2010 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис №260 (а.с.4). Зі свідоцтва про народження дитини [PERSON], [INFO], вбачається, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до довідки про склад сім'ї, дитина [PERSON] проживає разом із матір'ю, [PERSON] (а.с.13). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати свої неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, у зв'язку з чим суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, у зв'язку з тим, що дитина мешкає разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме: з відповідача можливо стягнення аліментів на користь позивача у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позовні про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 214 п.7 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в один місяць. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню державне мито у сумі 229,40 грн., а також з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судові витрати по справі у розмірі 114,70 грн., оскільки дані витрати позивач понесла з вини відповідача.

Outcome: approved