Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

3 березня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], реєстраційної служби Радехівського районного управління юстиції Львівської області про визнання будинку та господарських споруд за адресою: [ADDRESS] особистим майном [PERSON] та зобов»язання реєстраційної служби Радехівського районного управління юстиції зареєструвати будинок в цілому за позивачем. В заяві зазначає, що в Радехівському районному суді Львівської області розглядається цивільна справа його дружини до нього про реальний розподіл будинковолодіння. Під час ознайомлення з матеріалами даної цивільної справи позивачу стало відомо, що [PERSON] належить половина його будинку на підставі якихось дописувань і рішень нотаріуса Радехівського району. Дані документи є незаконними, оскільки йому належить весь будинок на праві приватної власності з наступних підстав. Відповідно до ст.22 КпШС майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю, кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном, подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до ст.24 КпШС майно, яке належало кожному з-подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном». Так, станом на травень 1980 року у його на ощадній книжці було збережень біля 30000 рублів, а вартість будівництва складала 17500 рублів. Тобто в будівництво він вкладав свої особисті збереження, які були набуті до моменту реєстрації шлюбу на офіційних документах. Зазначає, що не одружувався з [PERSON], а вона підробила документи про наше одруження. Пізніше вона підробила документи про отримання у власність половини будинку до якого вона не має ніякого відношення. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. При цьому належить виходити з того, що відповідно до статей 22, 25, 27-1 КпШС спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути об'єктом права приватної власності (крім майна, нажитого кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу). Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним контрактом) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Так відповідно до свідчень [PERSON] 3.1. він був підсобником при будівництві гаража, літньої кухні та хліва, які було побудовано у травні 1980 року. Свідок [PERSON], стверджує, що він працював підсобником на будівництві гаража, літньої кухні та хліва у [PERSON] весною 1980 року. Свідок [PERSON] може підтвердити, що їй відомо, що мати [PERSON] подарувала дітям 3500 руб., які були використані для будівництва будинку. Свідок [PERSON] може підтвердити, що [PERSON] на початку 1980 року звернувся до її чоловіка, щоб він звільнив площадку для розміщення метало збірного гаража. Даний гараж пізніше було продано та за ці кошти побудовано в травні 1980 року гараж:, літню кухню, хлів. Крім цього, при будівництві будинку позивач використав кошти, які були набуті ним та [PERSON], а також свої особисті збереження, які станом на 1980 року складали біля 30000 рублів. Таким чином, враховуючи викладене прошу суд про, - 1. Визнати будинок та господарські споруди за адресою: [ADDRESS] особистим майном [PERSON]. 2. Зобов'язати Реєстраційну службу Радехівського районного управління юстиції Львівської області анулювати запис про право власності на 1/2 будинку та господарських споруд за адресою: [ADDRESS] за [PERSON]. 3. Зобов'язати Реєстраційну службу Радехівського районного управління юстиції Львівської області зареєструвати право власності на будинок та господарські споруди за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] в цілому. Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 12 травня 2014 року залучено до участі у справі в якості третьої особи Комунальне підприємство Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» (а.с.46). Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 1 липня 2014 року призначено по справі почеркознавчу експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи ( а.с.77-77 зворот). 30 червня 2015 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON], реєстраційної служби Радехівського районного управління юстиції, третя особа Комунальне підприємство Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання будинку та господарських споруд, які розташовані за адресою [ADDRESS] особистим майном позивача; зобов»язання реєстраційної служби Радехівського районного управління юстиції анулювати запис про право власності на 1/2 будинку та господарських споруд, які розташовані за адресою [ADDRESS], за [PERSON], та зобов»язання реєстраційної служби Радехівського районного управління юстиції зареєструвати будинок в цілому за позивачем, передано судді Семенишин О.З. 13 липня 2015 року провадження по справі зупинено до визначення спадкоємців, померлого [PERSON] та вирішення питання правонаступництва. 20 жовтня 2015 року провадження у справі відновлено. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] -[PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі просив постановити рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на обставини, які зазначені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] проти позовних вимог заперечила та суду пояснила, що всі документи підписувались позивачем по справі особисто, тому просила постановити рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Представник реєстраційної служби Радехівського районного управління юстиції не з»явився, судова повістка повернулася до суду без вручення адресату, оскільки таку ліквідовано (а.с.202). Представник третьої особи Комунальне підприємство Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не з»явився, хоч про час та місце розгляду був належним чином повідомлений (а.с.201). Вислухавши пояснення представника позивача на підтримання позовних вимог, заперечення відповідача, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд робить висновки про те, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з таких підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонам (ст..ст.10,11 ЦПК України). Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За правилами ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд встановив, що рішенням виконавчого комітету Лопатинської селищної ради народних депутатів від 12.05.1980 року за №25 задоволено заяву [PERSON], виділено йому земельну ділянку в [ADDRESS], площею 870 кв.м. для будівництва житлового будинку по типовому проекту Л-71-І-І (а.с.7). 25 липня 1980 року [PERSON] та [PERSON], уклали шлюб, який зареєстрований Лопатинською селищною радою Радехівського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 15.04.1986 року (а.с.67). Рішенням виконавчого комітету Лопатинської селищної ради народних депутатів від 10.03.1986 року за №35 затверджено акт від 20.02.1986 року про прийняття в експлуатацію індивідуального будівництва [PERSON] - житлового будинку в [ADDRESS] у визначених розмірах (а.с.66). Як вбачається із реєстраційного посвідчення від 18.05.1986 року, виданого Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації», будинок в цілому на [ADDRESS] на праві особистої власності був зареєстрований за [PERSON] (а.с.4). 15 квітня 1986 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Радехівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] [PERSON], оскільки в жовтні 1980 року вони спільно розпочали будівництво згаданого будинку, яке закінчили у 1986 році, а будинок був зданий в експлуатацію та зареєстрований Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» на праві особистої власності лише за [PERSON], на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку (а.с.63). На підставі спільної заяви подружжя, 15.04.1986 року Радехівською державною нотаріальною конторою за реєстром 635/86 [PERSON] видано свідоцтво про право власності на 1/2 частину житлового будинку, господарські будівлі, побудованих [PERSON] в період зареєстрованого шлюбу з [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с.6,62). Вказане свідоцтво про право власності [PERSON] не оспорювалося. На підставі свідоцтва про право власності, [PERSON] зареєструвала 1/2 частину житлового будинку, господарські будівлі за адресою [ADDRESS] та отримала реєстраційне посвідчення 21.04.1986 року (а.с.5). Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 6 квітня 2000 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований 25 липня 1980 року Лопатинською селищною радою Радехівського району Львівської області, розірвано (а.с.22). Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до положень статей 3,4,11,27,31 ЦПК України право визначати предмет, підставу позову і спосіб захисту порушеного права належить позивачеві. Кожне цивільне право, якщо воно порушене або не визнається, підлягає захисту не у будь-який, а цілком конкретний визначений законодавством спосіб захисту. Суд не наділений повноваженнями згідно чинного законодавства вийти за межі позовних вимог при розгляді справ позовного провадження, у даному випадку позивач розпорядився своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Узагальнюючи наведене, суд робить висновки про те, що вимоги позивача, з урахуванням вимог чинного законодавства, задоволенню не підлягають, оскільки стороною позивача невірно вибраний спосіб захисту свого права, так як в даний час свідоцтво про право власності на 1/2 [PERSON] на спірний будинок та реєстраційне посвідчення, яке на підставі нього було видано, не визнані у встановленому законом порядку недійсними, а з іншими позовними вимогами позивач до суду не звертався.

Outcome: dismissed