Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

30 липня 2018 року позивачка [PERSON] звернулась до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до Комунального підприємства «Служба єдиного замовника Костянтинівської міської ради» (далі за текстом - КП «СЄЗ») про захист прав споживачів, стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Свої вимоги обґрунтовувала наступними обставинами. Вона проживає у квартирі [ADDRESS] , яка розташована на п`ятому поверсі п`ятиповерхового будинку. В червні-липні 2016 року, внаслідок невиконання відповідачем обов`язків з утримання будинків та не відремонтовану покрівлю її квартиру залило дощем. Факт залиття був встановлений актом представників відповідача від 23.09.2016 року. Але ремонт покрівлі так і не був зроблений. Квартиру продовжувало заливати опадами. Шпалери почали відпадати, з`явилась цвіль на стінах. Комісія відповідача 12.05.2017 року склала другий акт щодо цього. Внаслідок протікання покрівлі було замочено зовнішнє утеплення стін, яке виконане з пінопласту, який підлягає повній заміні. В жовтні 2017 року з відповідачем була укладена мирова угода про те, що відповідач виконає ремонт покрівлі та відремонтує квартиру. Але ці зобов`язання КП «СЄЗ» не виконало. Позивачка є інвалідом 1-ї групи і такий стан квартири згубно впливає на її здоров`я. внаслідок підвищеної вологості у квартирі, цвілі, з`явився грибок на стінах. Вона була вимушена після чергового дощу ночувати та жити у родичів та у знайомих. Тому просила, згідно уточнених вимог, визнати дії КП «СЄЗ» протиправними щодо невиконання обов`язків за договором, зобов`язати відповідача виконати якісний ремонт покрівлі; відшкодувати кошти, які необхідні на ремонт зовнішнього утеплювача стін та поточного ремонту квартири - 28289 грн, виготовлення кошторисної документації - 357 грн, вартість матеріалів, придбаних та використаних на ремонт квартири - 3107,10 грн, а також стягнути з відповідача шкоду, завдану її здоров`ю в сумі 20000 грн та моральну шкоду в сумі 15000 грн. У судовому засідання представник позивача [PERSON]. підтримав позов, посилаючись на наведені у ньому доводи. Представник відповідача Солодовніков І.Г. у судовому засіданні підтримав заперечення згідно наданому відзиву, у якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, оскільки КП «СЄЗ» виконувало ремонтні роботи у квартирі позивачки з придбаних нею матеріалів, наданий кошторис вартості ремонту не може бути прийнято судом до уваги, оскільки виконаний підприємством КП «ВАНТ», яке не є суб`єктом оціночної діяльності. Позивачкою не доведена необхідність пошкодження зовнішнього утеплювача стін, яке було виконано за рахунок позивачки невідомими особами, з невідомо яких матеріалів, не надала сертифікатів цих матеріалів. Щодо стягнення шкоди, завданої здоров`ю позивачки та моральної шкоди зазначив, що позивачкою не надано документальних доказів погіршення стану її здоров`я після першого залиття у 2016 році (а.с.47-48). З`ясувавши вищенаведену позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] проживає у приватизованій квартирі [ADDRESS] , що визнається сторонами. Вказаний будинок перебуває на балансі та обслуговуванні відповідача. 12.05.2016 року комісією КП «СЄЗ» було проведення обстеження квартири позивачки та встановлено, що на стелі сліди залиття на площі 0,7 кв.м, шпалери частково відпали; на зовнішній стіні - сліди залиття по всій площі; на стіні суміжній із сусідньою квартирою сліди залиття на площі 3,8 кв.м, шпалери частково деформувались та розійшлись на стиках; на стні суміжній із ванною та кухнею - сліди залиття на площі 2,5 кв.м; на стелі ванної кімнати - сліди залиття по всій поверхні, виявлені інші ушкодження. Згідно висновку комісії - причини залиття приміщення квартири [ADDRESS] - протікання рулонної покрівлі (а.с.10). 23.09.2016 року було проведене повторне обстеження квартири позивачки під час якого знов виявлені чисельні сліди залиття стелі та стін спальні та кухні. Згідно висновку комісії - причини залиття - протікання рулонної покрівлі над квартирою [ADDRESS] (а.с.11). Суд надає оцінку слушності аргументів позивачки з позиції належності і достатності доказів та приписів норм права, що підлягають застосуванню до спірних відносин сторін. Відповідно ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов`язані забезпечити його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Положеннями ст. ст. 319, 321 ЦК України передбачено, що власність зобов`язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам громадян, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник зобов`язаний утримувати майно, яке йому належить. Частиною 3 статі 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому матеріальної та моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п. 8, п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом. Пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76, визначено, що у разі залиття квартир складається відповідний акт за формою, встановленою Додатком 4 до цих Правил. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік): прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності: прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини: завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. У листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 року № 12/20-11-1975 «Щодо ремонту квартири після залиття» також роз`яснено, що при складенні акту про залиття необхідна присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної; акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії; в акті повинно бути відображено характер залиття та його причини, завдана матеріальна шкода, висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Суд, надаючи оцінку Актам обстеження квартири позивачки від 12.05.2016 року та від 23.09.2016 року, зазначає, що в них зазначено: дату та місце складання; членів комісії, якими складено акт; подія, що трапилася; місце, де сталося залиття, наслідки залиття; причину залиття. З урахуванням вищевказаного, з огляду на характер пошкоджень в квартирі позивачки, відсутності інших джерел небезпеки затоплення, - суд вважає обґрунтованими доводи (аргументи), що залиття відбулося з вини відповідача, як відповідального за технічний стан будинку. Зазначені обставини фактично визнані представником відповідача. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що її дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Однією з необхідних умов цивільно-правової відповідальності є наявність безпосереднього причинного зв`язку між протиправною поведінкою правопорушника і збитками потерпілої сторони, як вже зазначалося вище. Для притягнення особи до цивільно-правової відповідальності потрібен повний склад правопорушення, що складається з чотирьох елементів (протиправність, шкода, причинний зв`язок, вина). За відсутності хоч би одного з цих елементів (крім випадків безвинної відповідальності) цивільна відповідальність не настає. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 11.12.2018 року у справі № 61-9338св18 (підлягає обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України). На підставі вищевикладених фактичних обставин справи, зазначених положень законодавства, суд приходить до висновку, що належними та допустимими доказами доведено факт пошкодження майна [PERSON] , що знаходиться в прямому причинному зв`язку з неправомірними діями відповідача, при цьому причина залиття в квартирі судом перевірена, та відповідачем не спростована. За таких обставин, наявні підстави для стягнення збитків, завданих позивачці в наслідок пошкодження належного їй майна. Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Для визначення розміру матеріальної шкоди об`єкту квартири [ADDRESS] , а також вартості ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень, завданих залиттям, - по справі на підставі клопотання представника позивачки ухвалою суду від 17.10.2019 року призначена судова будівельно-технічна експертиза (а.с.126). Але, після отримання рахунку від експертної установи про вартість експертних робіт на суму 6864,00 грн., позивачка відмовилась від її оплати у зв`язку із важким матеріальним станом (а.с.77-78). Згідно висновку експерта №5602-5608 від 26.12.2019 року причиною залиття квартири [ADDRESS] є теча рулонної крівлі. Вартість ремонтно-відновлювальних робіт на момент проведення експертизи складає 16365,11 грн. Причинно-наслідковий зв`язок між нанесенням утеплювального покриття зовнішньої стіни квартири та погіршенням стану квартири, відсутній. Таким чином, доводи представника відповідача, щодо погіршення стану квартири внаслідок монтажу зовнішнього утеплювача спростовані висновком експерта (а.с.136-148). При додатковому допиті експерта щодо необхідності повної заміни зовнішнього утеплювача внаслідок його ушкодження залиттям, експерт Солодухіна С.М. пояснила, що зробити такий висновок можливо лише при повному його демонтажі. При цьому вона пояснила, що не вбачає такої необхідності оскільки матеріал утеплювача - пінопласт, не вбирає вологу. Таким чином, суд вважає, що позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню в сумі 16365,11 грн. Щодо вимог в частині зобов`язання відповідача відремонтувати покрівлю, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки представником відповідача надано довідку від 27.08.2018 року №610 згідно якої у серпні 2017 року було здійснено поточний ремонт рулонної крівлі над квартирою позивачки в обсязі 30,0 кв.м. За період з серпня 2017 року по серпень 2018 року заяв на протікання покрівлі за даною адресою до КП «СЄЗ» не надходило (а.с.49). В силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ст. 23 ЦК Україна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з п. 3 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. В обґрунтування заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди позивачкою зазначено, що вона є інвалідом 1-ї групи, в зв`язку із залиттям квартири та заподіянням матеріальних збитків порушено наладжений уклад її життя, остання змушена була ночувати та жити у родичів та знайомих. З огляду на обґрунтування в позовній заяві характеру моральної шкоди, тривалість хх заподіяння, суд приходить до переконання про доведеність реального впливу на емоційний та психологічний стан події залиття квартири з відповідними наслідками для позивачки [PERSON] . Приймаючи до уваги викладене, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги в цій частині та стягнути з відповідачки на користь позивачки у рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн., відмовивши у задоволенні в іншій частині позовних вимог. Щодо вимог в частині стягнення з відповідача шкоди, завданої позивачці погіршення здоров`я, то в цій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки позивачкою не надано ніяких доказів таких наслідків, а заявлене представником позивачки клопотання про проведення необхідної експертизи не відповідає вимогам ст.103 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачка [PERSON] є інвалідом 1-ї групи безстроково і вона звільнена від сплати судового збору та у зв`язку із задоволенням позову з відповідача КП «СЄЗ» на користь держави підлягає стягнення судовий збір в розмірі 657,47 грн. Відповідно до ст.ст.139-140, ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід також стягнути судові витрати у вигляді оплати судово-будівельної експертизи в сумі 9420 гривень, та вартість виготовлення кошторисної документації в сумі 350 гривень (а.с.129, 12).

Outcome: partial