Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

30 жовтня 2018 року позивач, [PERSON] звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 13 травня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, за актовим записом № 80. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона з вівдповідачем перебувають у шлюбі, який зареєстровано 13 травня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, за актовим записом № 80. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які проживають із нею. Сімейно-шлюбні відносини припинили на початку квітня 2018 року. Сімейно-шлюбні відносини припинили з причини зловживання відповідачем алкогольними напоями, внаслідок чого в сімї виникали сварки, що також негативно впливало і на їхніх малолітніх дітей. З вказаного часу проживають окремо, спільне господарство не ведуть, сім'я розпалась і подальше її збереження неможливе. Просить суд, розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем та стягнути з відповідача судові витрати на її користь. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує, примирення між сторонами не можливе. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, у встановлені судом строки відзив на позовну заяву не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовільнити з наступних підстав. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Проте, судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Частиною 2\~статті 3 СК України\~встановлено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно зі\~ст. 24 СК України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до\~ст.112 Сімейного Кодексу України, п.12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Нормами ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, а також те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Детально вивчивши й оцінивши мотиви розлучення, повно і всебічно з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, приймаючи до уваги те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, сторони тривалий час не підтримують шлюбні стосунки, суд вважає, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, причини, що спонукають сторони наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зі свідоцтва про шлюб Серії I-КИ № 031330, виданого 13 травня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області вбачається, що під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище «Світлична» на «Дяконенко» (а.с.5), яке після розірвання шлюбу просить залишити без змін. Отже, після розлучення, позивачу слід залишити прізвище - [PERSON]. Відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Позивачем при пред'явленні позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 704,80 гривень, який підлягає стягненню з відповідача на її користь, оскільки позов про розірвання шлюбу задоволено.

Outcome: approved