Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

30.10.2018 року [PERSON] звернулася з позовом до суд, в якому просить визнати за нею право власності на земельні ділянки площею 0,2330 га та площею 0,9489 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Великохайчанської сільської ради Овруцького району , кадастрові номери [NUMBER] та [NUMBER], які належали [PERSON], померлій [INFO]. Мотивує це тим, що при зверненні в нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, у зв'язку з тим, що державні акти на земельні ділянки видані після смерті спадкодавця. Позивач просить справу розглядати у її відсутність. Представник відповідача надала заяву про розгляд справи у відсутності представника міської ради, проти задоволення позову не заперечує. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у підготовчому засіданні. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] та є матір»ю позивача, про що свідчить копія рішення Овруцького районного суду від 30.01.2008 року. На день смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельні ділянки площею 0,2330 га та площею 0,9489 га, які розташовані на території Великохайчанської сільської ради Овруцького району Житомирської області, кадастрові номери [NUMBER] та [NUMBER], які належали їй на підставі державних актів [NUMBER] та [NUMBER]. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відтак, до правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, тобто до 01.01.2004 року, підлягає застосуванню Цивільний кодекс УРСР 1963 року, а до тих їх прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, тобто після 01.04.2004 року, застосовуються положення останнього. Згідно із ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] позивач прийняла спадщину, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії Овруцької ДНК №4347/02-31 від 11.10.2018 року, однак спадщину оформити не може, оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки видані не за життя спадкодавця. Відповідно до інформаційних довідок №143184967 та №143051048 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна відомості щодо земельних ділянок кадастрові номери [NUMBER] та [NUMBER] відсутні. Згідно повідомлення Овруцької ДНК №4770/02-14 від 02.11.2018 року, після померлої [INFO] [PERSON], заведена спадкова справа №807/2018 року, у зв'язку з подачею заяви про видачу свідоцтва на житловий будинок від дочки померлої [PERSON], що проживає в [ADDRESS]. Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. На підставі викладеного суд вважає, що позивач набула право власності на спадкове майно (земельні ділянки), на підставі діючої на момент прийняття спадщини ст.12 Закону України «Про власність» , від 7.02.91 року. На підставі ст.ст. 548, 549 ЦК (1963 р.) та

Outcome: approved