Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

6 квітня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON]про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 14 серпня 1998 року вона разом із відповідачем зареєстрували шлюб, який в подальшому було розірвано. Від шлюбу, подружжя має неповнолітню дитину сина [PERSON], який народився 18 січня 2001 року та проживає разом із позивачем. Відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина не надає,угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, а тому [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на її користь, аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовута до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день і час слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку, зокрема, шляхом надіслання судових повісток рекомендованим листом на її останню адресу місця проживання та шляхом публікацією в пресі оголошення про виклик до судового засідання (газета «Запорізька Заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за відсутності відповідача, як і заперечень на позов до суду не надходило. Згідно вимог ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача,який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд визнає неявку відповідача у судове засідання неповажною та вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, на підставі наявних доказів, які є достатніми для постановлення рішення, та ухвалення заочного рішення, проти чого не заперечує позивач. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про слухання справи у його відсутність, у звязку з неявкою у судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд вважає, позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, у звязку з наступним. Судом встановлено, що 14 серпня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який 31 травня 2005 року розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 133 від 2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ЖС № 002792 виданого 31 травня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Запоріжжя. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖС № 075099, виданого 13 березня 2001 року Відділом реєстрації актів громадського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі - Конвенція), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно вимог ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливимурахуванням інтересів дитини. Згідно \~ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати \~дітей до досягнення ними повноліття. \~ Відповідно до ст. 150 СК України та ст. ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку батьківського піклування щодо неї. Як передбачено ст. ст. 181, 182 СК України, у випадку невиконання батьками свого обовязку утримувати дітей, аліменти присуджуються за рішенням суду \~в долі від доходу їхньої матері, батька і (чи) у твердій грошовій сумі. \~ Згідно положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Із матеріалів позову вбачається, що між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дитини. Відповідачу\~\~судом направлялися копія позовної заяви, доданих до неї документів, розяснювалося право подати заперечення проти позову або свої докази. Незважаючи на це, відповідач\~двічі\~\~до суду не зявився. Ці обставини суд розцінює, що [PERSON] не оспорює обставин, які викладені в позові, та факту неутримання ним сина. Відповідно до абз. 3 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручені їм належним чином. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача [PERSON], аліменти на утримання на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 квітня 2017 рокута до досягнення дитиною повноліття. Ухвалюючи рішення суд вважає за необхідне розяснити, що в порядку ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодою зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. На підставі ст.\~\~ 367 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайномувиконанню по справах про стягнення аліментів - у межах суми платежів за один місяць. Крім того, враховуючи те, що позивач за подання позову, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути дані витрати з відповідача по справі на користь держави.

Outcome: approved