overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

5 січня 2015 року [PERSON] уклав з ФОП [PERSON] договір купівлі продажу № 7, за яким зобовязався поставити відповідачу пиломатеріали обрізні з дуба без сорту, а відповідач в свою чергу зобовязалась прийняти та оплатити товар. Посилаючись на те, що він за період часу з 14 лютого по 25 листопада 2015 року передав відповідачу 137 кубів обрізних пиломатеріалів на загальну суму 1099805 грн., які відповідач не оплатила, [PERSON] звернувся до суду з позовом до ФОП [PERSON] про стягнення цих коштів. В судове засідання сторони не зявились, в направлених до суду заявах просили розглянути справу у їх відсутності; позивач підтримав позов, відповідач позов визнала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності з п. 1.1, 1.2, 2.1, 3.2 та 5.2 договору купівлі-продажу № 7 від 5 січня 2015 року [PERSON] зобовязався поставити і передати у власність ФОП [PERSON] 170 метрів кубічних пиломатеріалів обрізних з дуба без сорту, а відповідач зобовязалась прийняти та оплатити товар за ціною, визначеною за домовленістю між сторонами на момент отримання товару. Ціна товару, кількість та вартість зазначається у актах приймання передачі. Розрахунки за поставлений товар здійснюються протягом 90-та календарних днів з моменту поставки товару. Пунктом 8.1 договору визначено, що договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2015 року, а в частині розрахунків до його повного виконання. Згідно з актами приймання-передачі № 1-8 [PERSON] передав, а ФОП [PERSON] прийняла пиломатеріали обрізні з дуба у кількості: 14 лютого 2015 року 20,5 куб.м. вартістю 6700 грн. за 1 куб.м. на загальну суму 137350 грн.; 16 березня 2015 року 20,8 куб.м. вартістю 6700 грн. за 1 куб.м. на загальну суму 139360 грн.; 12 квітня 2015 року 20,3 куб.м. вартістю 6700 грн. за 1 куб.м. на загальну суму 136010 грн.; 20 травня 2015 року 19,8 куб.м. вартістю 6700 грн. за 1 куб.м. на загальну суму 132660 грн.; 17 червня 2015 року 21,2 куб.м. вартістю 6700 грн. за 1 куб.м. на загальну суму 142040 грн.; 3 серпня 2015 року 20,5 куб.м. вартістю 6700 грн. за 1 куб.м. на загальну суму 137350 грн.; 13 жовтня 2015 року 20,: куб.м. вартістю 6700 грн. за 1 куб.м. на загальну суму 138020 грн.; 25 листопада 2015 року 20,45 куб.м. вартістю 6700 грн. за 1 куб.м. на загальну суму 137015 грн. Як вбачається з ч. 1, 3 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Якщо покупець не виконує свого обов'язку щодо оплати переданого йому товару в установлений договором купівлі-продажу строк, продавець набуває право вимоги такої оплати. Враховуючи, що відповідач визнала позов, з неї на користь позивача належить стягнути 1099805 грн. завданих збитків. Оскільки позивач як інвалід 2 групи звільнений від сплати судового збору, згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з ФОП [PERSON] на користь держави належить стягнути 8000 грн. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

5 січня 2015 року позивачі звернулися з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивують тим, що після смерті батька [PERSON] залишилося спадкове майно, в тому числі житловий будинок з господарськими спорудами, однак оформити право власності на нього не можуть через відсутність правовстановлюючих документів. Інший спадкоємець [PERSON] від своєї частки на спірний будинок відмовилась по договору про поділ спадкового майна. Позивачі просять визнати за ними право власності на будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями і спорудами на праві спільної сумісної власності. У судовому засіданні позивачі та представник позивачів підтримали позов і останній пояснив, що сторони поділили спадщину, яка залишилась після смерті батька, інші особи на майно не претендують. Відповідач позов визнала і вказала, що так поділити майно було вирішено між ними трьома. Згідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), а до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Сторони прийняли спадщину і уклали договір про поділ спадкового майна, що підтверджується спадковою справою № 186 від 02.04.2012 року. З довідки Шельвівської сільської ради від 18.12.2014 року №763 вбачається, що будинок по [ADDRESS] належав померлому [PERSON] Заповіт від його імені в сільській раді не посвідчувався (а.с. 12). Так як на момент відкриття спадщини спадкодавцю належало право власності на спірне майно, то суд прийшов до висновку, що право власності на нього переходить до позивачів, як спадкоємців за законом і за ними необхідно визнати право власності на житловий будинок з господарськими спорудами в рівних частках. Судові витрати залишити за позивачами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

5 січня 2016 року помер [PERSON]. В заяві [PERSON] стверджує, що в нотаріальному порядку він не зможе оформити свідоцтва про право на спадщину так як в його свідоцтві про народження графі батько не вказано другого імені його батька [PERSON], а зазначено лише Методій. Крім того є помилка у написанні по батькові батька, записано Теодозович, а має бути Теодорович, а також є помилка у написанні його по батькові в паспорті, зазначено як Мефодійович, а має бути Методійович. В іншому порядку він такі неточності в документах він виправити не може, оскільки батько помер. А тому, просить встановити факт родинних відносин. В судове засідання заявник подав заяву в якій просить розгляд справи проводити без нього, вимоги заяви підтримує, та просить її задоволити. Оцінивши подані матеріали приходжу до висновку, що заява має бути задоволена з наступних підстав. Як видно з свідоцтва про смерть серії 1-СГ №419003 [PERSON] помер 5 січня 2016р. З копії свідоцтва про народження заявника видно, що він зазначений як [PERSON] Методієвич, а його батьками [PERSON], та [PERSON].. З копії свідоцтва про одруження серії І-УР №021640 видно, що 2 жовтня 1959 року вступили в шлюб [PERSON] та [PERSON].. Отже, в судовому засіданні встановлено, що батьком заявника був [PERSON]-П.Т., котрий помер 5 січня 2016р. .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

5 січня 2018 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить розірвати шлюб з [PERSON], 7 листопада 1985, року народження. Свої позовні вимоги обгрунтоває тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження роглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем суперечить інтересам позивача. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 12 березня 2018 року подав до суду заяву, у якій просить розгляд справи провести без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не зявилась. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином. 12 березня 2018 року подала до суду заяву про визнання позову [PERSON] про розірвання шлюбу. Також відповідач зазначила, що наслідки визнання позову, передбачені ст. 206 ЦПК їй відомі. Також просила суд проводити підготовче судове засідання без її участі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст. ст. 206, 207 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] до початку підготовчого судового засідання подав заяву про визнання позову, яка не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України розподіляються таким чином: половина витрат у сумі 352,4 грн. має бути повернута позивачу з державного бюджету, а інша половина у розмірі 352,4 грн. покладається на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

5 січня 2018 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач тривалий час ніяких коштів на утримання дочки не надає, тому просить стягувати аліменти з відповідача на її користь на утримання дитини в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не зявилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити. (а.с. 15) Відповідач в судове засідання не з`явився, проте телефонограмою повідомив суд про неможливість зявитись в судове засідання, просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнав, згідний сплачувати аліменти в розмірі визначеному позивачем. (а.с. 14) З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Беззаперечно доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 6), але добровільно не виконує свого законного обовязку по утриманню малолітньої дитини, інших утриманців не має. Зазначені правовідносини регулюються ст.ст. 180, 181 ч. 3, 182 ч. 2, 183 ч.1 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких, батьки зобовязані утримувати свої неповнолітніх дітей; за рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обовязку по утриманню дочки, чим порушує права позивача і її малолітньої дитини, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідно віку, починаючи з дня звернення позивачки до суду і до повноліття дитини. Такий розмір стягування аліментів суд визначає з урахуванням майнового стану відповідача, відсутність у нього інших утриманців, а також виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості, що не суперечитиме інтересам дитини та відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі\~704 грн. 80 коп. Згідно із ст. 137 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу по оплаті послуг адвоката в розмірі 500 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

5 травня 2005 року між ЗАТ КБ «Приват Банк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приват Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № CSK0SK00000029 за умовами якого вона отримала кредит в сумі 7000 грн. зі сплатою 40,08 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевою датою повернення боргу до 7 травня 2007 року. Позивач, посилаючись на те, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконує, звернувся в суд з позовом про стягнення з неї 34417 грн. 84 коп. Відповідачка в судовому засіданні вказала, що позов не визнає, оскільки повністю сплатила всю суму боргу. Судом встановлено, що позивач надав [PERSON] 5 травня 2005 року за кредитним договором № CSK0SK00000029 кредит в сумі 7000 грн. зі сплатою 40,08 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевою датою повернення боргу до 7 травня 2007 року. Відповідно до кредитного договору відповідачка повинна була здійснювати погашення кредиту та процентів щомісячно згідно графіку погашення кредиту та відсотків за ним. В порушення цього відповідачка не сплачувала своєчасно кредит та відсотки і станом на 15 липня 2014 року сума заборгованості складає 34417 грн. 84 коп. (390 грн. 08 коп. - заборгованість за кредитом, 10467 грн. 40 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 23560 грн. 36 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань). У зв'язку з заборгованістю за відсотками відповідачка повинна сплатити пеню, що передбачено п. 3.3.1 договору, в розмірі 15 % від суми непогашеної заборгованості за кожний день прострочення. Позивач визначив її в розмірі 23560 грн. 36 коп. Про те суд вважає за можливе, у відповідності до ч.3 ст. 551 ЦК України, зменшити розмір пені до 1000 грн. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку встановленому договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів належних йому. З відповідачки слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 344 грн. 09 коп. На підставі ст.ст.526, 551,1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

5 травня 2008 року між ПАТ ЗАТ КБ «Приват Банк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CSXRR205422936 за умовами якого [PERSON] отримав кредит в сумі 4507 грн. 31 коп. зі сплатою 12 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення боргу до 5 травня 2010 року. Позивач, посилаючись на те, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконує, звернувся в суд з позовом про стягнення з нього 12985 грн. 04 коп. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Судом встановлено, що позивач надав [PERSON] 5 травня 2008 року за кредитним договором № CSXRR205422936, а він отримав 4507 грн. 31 коп. зі сплатою 12 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення боргу до 5 травня 2010 року. Відповідно до кредитного договору [PERSON] повинен був здійснювати погашення кредитів та процентів щомісячно згідно графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом. В порушення цього відповідач не сплачував своєчасно кредит та відсотки і станом на 15 квітня 2014 року допустив заборгованість у сумі 12985 грн. 04 коп. ( 11890 грн. 51 коп. - заборгованість по процентам та комісії за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 594 грн. 53 коп. - штраф (процентна складова). Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку встановленому договором. З відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст.526, 1049,1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

5 травня 2014 року [PERSON](далі позивач) звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] (далі відповідач),в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, на утримання дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 12 листопада 2011 року між нею та відповідачем виконкомом Романівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 2. Від шлюбу, [INFO] у них народилася дочка [PERSON]. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини,дочки [PERSON], в твердій грошовій сумі так як відповідач не працює, в розмірі 500 гривень щомісячно ,але не менше встановленого законом мінімуму,до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала свою позовну заяву по мотивах наведених в ній. Позовні вимоги просила задовільнити. В судовому засіданні відповідач позов визнав і проти його задоволення не заперечує. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, вивчивши матеріали справи і дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі і згідно свідоцтва про народження сторони мають неповнолітню дитину дочку [PERSON] , [INFO](а.с.4,5). Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач добровільно не надає. Згідно з довідки виданої Романівською сільською радою Брусилівського району, Житомирської області дочка позивачки проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до вимог ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За даних обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню, а тому суд стягує з відповідача аліменти в розмірі 500 гривень щомісячно але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку(ст. 182 СК України). Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Судовий збір відповідно до ст.79,88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в розмірі 243 грн.60 коп. на користь держави. З урахуванням викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

5 травня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, заявивши вимогу стягувати з [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/3 всіх видів доходу відповідача щомісячно. Позовна вимога обґрунтована тим, що дитина перебуває на утриманні позивачки, а відповідач матеріальної допомоги не надає. В ході розгляду справи позивач свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що відповідач нерегулярно їй надає допомогу на дітей. Відповідач позовні вимоги визнав та пояснив, що надавав дружині допомогу на сина, надсилаючи або передаючи їй кошти в сумі приблизно 400-500 грн. на місяць. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Статтею 180 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач являється батьком спільного із позивачкою сина [PERSON], який народився [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 1 червня 2010 р. відділом РАЦС Теофіпольського РУЮ серії [NUMBER]. Дитина утримується позивачкою, що підтверджується довідкою з місця проживання - Теофіпольського ВУЖКГ від 28 квітня 2014 р.. Відповідно до довідки Теофіпольської центру ПМСД від 28 квітня 2014 р. дитина здорова. Відповідач здоровий, працездатний, інших неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків не має та не зазначив інших обставин, які мають істотне значення, а тому, враховуючи визнання позову, кошти на утримання дитини мають бути присуджені судом в розмірі, заявленому позивачкою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

5 травня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в сумі 1 000 грн. на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач, будучи батьком дитини матеріальну допомогу на її утримання не надає, а тому просить її позов задовольнити. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в тому обсязі, що визначений у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, подав заперечення проти позову, просив врахувати, що не працює, здійснює догляд за хворою матір'ю, спроможний сплачувати аліменти в розмірі 200 грн. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Відповідач, будучи батьком дитини в добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча відповідно до вимог ст.180 СК України зобов'язаний таку допомогу надавати і за станом свого здоров'я та матеріальним становищем в змозі її надавати. Відповідно до ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, судом враховується вимоги ст.182 Сімейного кодексу України, а саме, що відповідач є здоровим, працездатним, офіційно не працює, проживає разом із непрацездатною матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 4 червня 2014 року, довідкою про склад сім'ї від 4 червня 2014 року наданою Ворохтянською селищною радою, однак подані відповідачем документи не свідчать про те, що його матір у зв'язку із захворюванням відповідно до медичного висновку потребує постійного стороннього догляду, а тому вважає за можливе встановити їх розмір в сумі 400 грн. на дитину щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати по справі становлять 243 грн. 60 коп., які відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial