Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

31 жовтня 2017 року [PERSON], [PERSON] звернулись з позовом до Нововижівської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла [PERSON]. Зазначають, що вона проживала одиноко, шлюб не укладала і дітей не мала. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла майно [PERSON] та [PERSON], в рівних частинах. [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину шляхом вступу у володіння спадковим майном. [PERSON] помер [INFO] та не встиг оформити спадкових прав на майно. Позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] шляхом спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Позивачі зазначають, що прийняли спадщину, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок. Позивачі в судове засідання не з'явилися, подали суду, кожен зокрема, заяви з проханням розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Нововижівська сільська рада просить розглядати справу за відсутності її представника, позов визнає. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (аркуш справи 14). Відповідно до пунктів 4, 5 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), який набрав чинності з 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Отже, до спірних правовідносин слід застосовувати законодавство, що діяло на час відкриття спадщини, тобто Цивільний Кодекс, прийнятий 1963 року (далі - ЦК УРСР). Згідно зі статтями 524, 527, 529 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Судом, з матеріалів справи та наданої в судове засідання державним нотаріусом спадкової справи № 143/2017, заведеної після смерті [PERSON], встановлені наступні обставини. Спадкодавець [PERSON] померла [INFO] (аркуш спадкової справи 5). За життя вона склала заповіт, який був посвідчений секретарем виконавчого комітету Нововижівської сільської ради Старовижівського району Волинської області 27 липня 1995 року, та заповіла, зокрема спірний будинок [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах (аркуш спадкової справи 9), заповіт не змінений та не відмінений (аркуш спадкової справи 11-13). Відповідно до довідки Нововижівської сільської ради Старовижівського району Волинської області від 15 грудня 2016 року №617 наявної в матеріалах спадкової справи, [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину шляхом вступу у володіння спадковим майном (аркуш спадкової справи 8). [PERSON] помер [INFO] (аркуш спадкової справи 6). Таким чином судом встановлено, що позивач [PERSON] в установленому законом порядку прийняв спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, зокрема 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів, про що державним нотаріусом винесена відповідна постанова (аркуш справи 16), а [PERSON] помер [INFO] та не встиг оформити право власності на спадкове майно. Відповідно до вимог статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Старовижівської державної нотаріальної контори, спадкоємець за законом [PERSON] набула право власності на частину спадкового майна, (аркуш справи 9). Інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] та [PERSON] немає (аркуш спадкової справи 1 - 14). Таким чином судом встановлено, що позивач [PERSON] в установленому законом порядку прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] та отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, зокрема 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів, про що державним нотаріусом винесена відповідна постанова (аркуш справи 16). Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з довідкою, виданою виконавчим комітетом Нововижівської сільської ради Старовижівського району Волинської області від 15 грудня 2016 року №617 (аркуш спадкової справи 8), витягом з погосподарської книги №4 за 2016-2023 роки Нововижівської сільської ради Старовижівського району Волинської області по номеру об'єкта погосподарського обліку №01-0158-3 (аркуш справи 17), підтверджується право спадкодавця [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS]. Позивачі виготовили Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] (аркуш справи 18-25). Із заяви, поданої відповідачем до суду убачається, що Нововижівській сільській раді Старовижівського району Волинської області було відомо про відкриття спадщини, позовні вимоги визнають в повному обсязі (аркуш справи 32). Дані обставини, в силу вимог статті 174 ЦПК України, серед інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Таким чином суд приходить до переконання, що зазначений житловий з господарськими будівлями та спорудами будинок входить до складу спадщини, на яку у позивачів виникло право у [PERSON] після смерті спадкодавця [PERSON], [PERSON] після смерті спадкодавців [PERSON] та [PERSON] (в силу вимог статті 549 ЦК УРСР та статті 1218 ЦК України), а тому є всі законні підстави для визнання за ними права власності на це майно в порядку спадкування. Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність визнання за позивачами [PERSON] та [PERSON] права власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], що залишилося після смерті [PERSON], яка померла [INFO] та [PERSON], який помер [INFO].

Outcome: approved