Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

30 березня 2018 року позивач звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 19.06.2015 року, від якого вони неповнолітніх дітей не мають. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 19.06.2015 року вона уклала шлюб з відповідачем, однак подружнє життя не склалося, через різні погляди на сімейне життя, несумісність характерів. Від даного шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. Сімейні відносини припинені з серпня 2017 року. Позивач, як і відповідач, у судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Матеріали справи містять заяви сторін, де [PERSON] та [PERSON] просять справу розглядати за їх відсутності, при цьому, позивач свої позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає і не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 19 червня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Соломянського районного управління юстиції у м. Києві, за актовим записом № 1408, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. При цьому позивач при реєстрації шлюбу прізвище не змінювала (а.с.9). Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Розірвати шлюб у позасудовому порядку позивач не має змоги, оскільки відповідач відмовляється подавати відповідну заяву до органу реєстрації. На теперішній час подружні стосунки між сторонами припинені і відновлювати відносини [PERSON] та [PERSON] не бажають. Причиною розпаду сім'ї стала несумісність характерів, часті сварки та різні погляди на сімейне життя. З серпня 2017 року проживають окремо. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. Враховуючи вищевикладене те, що позивач та відповідач просять шлюб розірвати, вважаючи що він існує лише формально і вважають, що примирення між ними не можливе, від спільного життя сторони не мають неповнолітніх дітей, суд вважає що подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а відтак позов необхідно задовольнити. Згідно ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений останньою при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 704,80 грн. (а.с.2)

Outcome: approved