Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

31 липня 2015 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу від 31.03.2000 року, посвідченого Троїцькою державною нотаріальною конторою за [PERSON] було зареєстровано право власності на ? частину житлового будинку № 1 по провулку Молодіжний, с. Ями Троїцького району Луганської області з надвірними будівлями та спорудами. 16 лютого 2001 року відповідно до договору купівлі - продажу серії АВР № 325835 право власності на іншу ? частину вищевказаного житлового будинку зареєстровано за [PERSON]. В подальшому вказаний будинок був розділений на дві квартири, які належали відповідно квартира № 1 у будинку № 1 про провулку Молодіжний, с. Ями Троїцького району Луганської області відповідачу [PERSON], а квартира № 2 зазначеного будинку належала [PERSON]. У січні 2005 року вона домовилась з подружжям [PERSON] про орендування квартири [ADDRESS], яка належала відповідачу, у звязку з чим вселились до цієї квартири разом із сімєю і почала робити ремонт. 10 січня 2006 року шлюб між подружжям [PERSON] було розірвано, а у червні 2006 року відповідач [PERSON] запропонувала їй купити належну їй ? частину житлового будинку у вигляді квартири № 1, на що остання погодилась, про що було вчинено відповідну розписку. Позивач зазначає, що з 2006 року по теперішній час мешкає у квартирі №1 разом зі своєю сімєю, а у квартирі № 2 мешкає мати [PERSON], яку останній провідує та обізнаний з приводу її реєстрації та проживання у квартирі № 1 разом із сімєю. За рішенням суду про розподіл спільної сумісної власності [PERSON] став власником ? частки квартири [ADDRESS], а ? частина вказаної квартири № 1 залишилась за [PERSON]. Позивач вважає, що вона набула право власності на ? частинку квартири [ADDRESS] за набувальною давністю, оскільки з січня 2005 року відкрито володіє вказаною часткою нерухомого майна понад 10 років і просить визнати за нею на підставі рішення суду право власності на зазначену вище частку за набувальною давністю. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав заявлені позовні вимоги і надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявилась, причину неявки суду не повідомила, про розгляд справи повідомлялась належним чином шляхом розміщення оголошень на офіційному Веб- сайті Троїцького районного суду Луганської області ( на 15.09.2015 року, 15.10.2015 року, 27.10.2015 року) а також шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий курєр». Представник третьої особи в суді пояснила, що згідно витягу про реєстрацію права на нерухоме майно квартира [ADDRESS] належить на підставі ухвали про визнання мирової угоди [PERSON]. По квартирі [ADDRESS] в БТІ є дані лише щодо ? частки квартири №1, яка згідно витягу про реєстрацію права на нерухоме майно належить [PERSON], кому належить інша ? частка цієї квартири їй невідомо. Вислухавши пояснення представника позивача, представника 3-ої особи, дослідивши письмові докази у справі суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 25.11.2010 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 18 січня 2015 року встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] , яким належить по ? частки у цій квартирі. Згідно ч.3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тобто, на відміну від вироку, рішення суду, винесене по іншій справі, є обовязковим для суду, що розглядає цивільну справу, по всіх обставинах. У даному випадку рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 25.11.2010 року було встановлено, що власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] , яким належить по ? частки у цій квартирі. Тому ці обставини не підлягають доказуванню. Позивач [PERSON] посилається на давність володіння ? часткою квартири [ADDRESS]. Такими письмовими доказами, як: копіями та оригіналами довідок виданих Яменською сільською радою Троїцького району Луганської області від 19.03.2014 року, 17.03.2014 року, 28.10.2015 року, з яких вбачається, що [PERSON] зареєстрована та мешкає на території Яменської сільської ради за адресою: с. Ями Троїцького району Луганської області, провулок Молодіжний 1/1 разом із чоловіком та двома дітьми, земельна ділянка за цією адресою не зареєстрована; ксерокопією паспорту на імя [PERSON], згідно з яким остання зареєстрована у [INFO] -26.01.2007 року; ксерокопією технічного паспорту на імя [PERSON] на квартиру [ADDRESS] від 20.04.2008 року; довідкою від 30.10.2010 року про наявність земельних ділянок, що включаються для врахування сукупного доходу сімї при наданні всіх видів соціальної допомоги, видана Яменською сільською радою Троїцького району Луганської області на імя [PERSON], в якій адресу проживання останньої вказано: село Ями , вулиця Молодіжна,1/1 Троїцького району Луганської області підтверджується той факт, що [PERSON] мешкала та мешкає у квартирі № 1 будинку № 1 за адресою: с. Ями Троїцького району Луганської області, пров. Молодіжний . З наданої позивачем копії нотаріально засвідченої довіреності від 15 березня 2014 року вбачається, що відповідач [PERSON] уповноважила позивача [PERSON] управляти та розпоряджатися, в тому числі продати за ціну та на умовах, які їй відомі, належну [PERSON]О на праві власності будь-яку частку квартири № 1, що знаходиться за адресою : Луганська область, Троїцький район, село Ями, провулок Молодіжний, будинок № 1 та бути її представником з усіх питань , що стосуються її як власника квартири. Відповідно до статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не предявив вимоги про його повернення, вона набуває право власності на набувальною давністю на нерухоме майно через пятнадцять, а на рухоме майно - через пять років з часу спливу позовної давності. За приписами цієї статті набувальна давність поширюється на випадки фактичного безпідставного володіння чужим майном за певних умов. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5, при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Аналізуючи норми статті 344 ЦК України та положення вищевказаного Пленуму, суд приходить до висновку, що право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише : по-перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. На момент отримання майна особа, як володілець майна повинна бути впевненою у тому, що на це майно не претендують інші особи і вона отримала це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього; по-друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна, як до власного (експлуатувати, вжити необхідні заходи для утримання майна в належному стані, сплачувати комунальні за це майно тощо) ; по-третє, володіння майном повинно бути безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності: по-четверте , володіння майном повинно бути без титульним; по-пяте, за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого власнику було відмовлено; по-шосте відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку коли володілець заволодів майном на підставі певного договору з його власником, строк набувальної давності обчислюється з моменту спливу строку позовної давності. Про це йдеться також у Постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5. Позивачем не доведено факт добросовісності і тривалості свого володіння. Позов про право власності за давністю не може предявити законний володілець, тобто особа, яка володіє майном з волі власника і завжди знає хто є власником. У такого володільця право на чуже майно має похідний та обмежений характер. Позивачем не доведено факт добросовісного володіння, ознака добросовісності відсутня. В даному випадку володіння позивачем ? часткою квартири №1 в будинку № 1 по провулку Молодіжному с. Ями Троїцького району Луганської області є титульним. Тривалість володіння позивачем також не доведено. В позовній заяві позивач спочатку зазначила, що вона у січні 2005 року домовилась з подружжям [PERSON] про орендування квартири [ADDRESS] районного Луганської області і заселились в цю квартиру, потім зазначила що з 2006 року і по теперішній час мешкає разом із сімєю у цій квартирі. З рішення Троїцького районного суду Луганської області від 25.11.2010 року вбачається, що в своїх поясненнях [PERSON] зазначав, що у серпні 2005 року [PERSON] без його згоди впустила у квартиру [ADDRESS], [PERSON]. З довідок від 08.04.2015 року та 28.10.2015 року, які видані Яменською сільською радою Троїцького району Луганської області вбачається, що [PERSON] була зареєстрована та мешкала на території Яменської сільської ради за адресою : с. Ями Троїцького району Луганської області, пров. Молодіжний 1/1 з січня 2005 року Відповідно до статті 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі .Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає не доведеним позивачем тривалість її володіння квартирою № 1 у будинку № 1 по провулку Молодіжному, с. Ями Троїцького району Луганської області, оскільки не можливо встановити відлік строку набувальної давності. Враховуючи вищевикладене позов не підлягає задоволенню. На підставі ст. 344 ЦК України, п.9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5,

Outcome: dismissed