Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

31 січня 2018 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи вимоги тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 30 жовтня 2006 року. У вказаній квартирі зареєстрований син - відповідач [PERSON], який з 2008 року за зареєстрованим місцем проживання не проживає, особистих речей у житловому приміщенні не має, майно не утримує, комунальні платежі не сплачує. Наразі виникло питання про надмірну сплату комунальних послуг та є потреба у оформленні субсидії, тому позивач змушена звернутися до суду для вирішення питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком. Також позивач просила суд судові витрати покласти на відповідача. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, надала до суду заяву, з якої вбачається прохання слухати справу за її відсутності, підтримання позовних вимог, проти винесення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Про слухання справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с.32). Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, який не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі зазначеного, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З копії нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу квартири від 30 жовтня 2006 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно вбачається, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 6-7). Відповідно до інформації відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області № 0589 від 05 лютого 2018 року, яка надійшла до суду 06 лютого 2018 року, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). З копії акту про не проживання та відсутність особистих речей, складеного 17 січня 2018 року комісією ОСББ «Південний» вбачається, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає, особистих речей не має (а.с. 8). Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але з 2008 року за наведеною адресою не мешкає, витрати по сплаті комунальних витрат не несе, майно не утримує, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. У ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», вказано, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення власності на житлове привішення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою. Приймаючи до уваги наведене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого позивачем у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved