overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

30 листопада 2010 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення щомісячних аліментів на утримання їх дитини [PERSON], 11 вересня 2002 року, в розмірі 1/4 частини його доходу . Свої вимоги в позові позивачка обґрунтовувала тим, що 11 вересня 2002 року під час їх шлюбу з відповідачем в них народилася дочка [PERSON], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні, а вона здійснює догляд за дитиною. Відповідач здоровий та працездатний, зобовязаний утримувати дитину, однак відмовляється це робити в добровільному порядку, тому просила суд стягнути з нього на свою користь щомісячно аліменти в розмірі 1/4 всіх його доходів на утримання дитини до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з таких підстав. Так, 8 лютого 2002 року між сторонами був укладений шлюб, за час якого в них народилася дючка - [PERSON], [INFO]. Після розірвання їх шлюбу рішенням суду від 9 листопада поточного року дочка залишилася проживати з матірю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою з місця проживання. Відповідач у справі є її батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії І-ФП № 135534, виданого Кінецпільською сільською радою Первомайського районну Миколаївської області 16 вересня 2002 року. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу (далі - СК) України батько зобовязаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Ст. 181 ч.3 та ст.183 ч. 1, ч. 2 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються в частині від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи обовязок батька утримувати свою дитину до її повноліття, передбачений ст. 180 СК України, вимоги ст. 182 СК України, в тому числі: матеріальне становище дитини, стан її здоров'я, а також матеріальне становище платника аліментів та стан його здоровя, суд прийшов до висновку, що відповідач зобовязаний і має можливість сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Згідно з п. 4 ч. З ст. 81, ч. З ст. 88 ЦПК України, п. «а» ст. З та ст. 4 Декрету КМ України № 7-93 від 21 січня 1993 року та Постанови КМ України № 1258 від 21 грудня 2005 року з відповідача також підлягають стягненню в доход держави судові витрати: судовий збір в розмірі 51 гривні та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

30 листопада 2012 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], про визнання договору недійсним, скасування державної реєстрації на майно (т. 1 а.с.а.с. 1 - 3, 19, 23, 24, 82, 83, т. 2 а.с.а.с. 73, 81, 82, 164 - 168). 28 липня 2014 року судом у справі було ухвалено рішення про часткове задоволення позову (т. 2 а.с.а.с. 247, 248). Рішення від 28.07.2014 р. оскаржено [PERSON] в апеляційному порядку (т. 3 а.с.а.с. 2 - 6). 02 вересня 2014 року апеляційним судом Дніпропетровської області було постановлено ухвалу про повернення справи до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення в частині відшкодування судових витрат (т. 3 а.с. 19). Сторони до суду не з'явилися, були повідомлені належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що у справі необхідно ухвалити додаткове рішення з наступних підстав. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 220 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. З тексту позовної заяви вбачається, що позивачем (з урахуванням уточнень) було заявлено дві самостійні вимоги немайнового характеру. При цьому судовий збір було сплачено лише за одну вимогу (т. 1 а.с. 4). Відтак, оскільки суд не вирішив це питання під час прийняття до розгляду уточненої позовної заяви, він мав у порядку статті 88 ЦПК відшкодувати решту судових витрат у сумі 243,60 грн. за рахунок відповідачів. Між тим, суд, ухвалюючи рішення, не виконав приписів приведеної норми, що вплинуло на його повноту та обумовило необхідність ухвалення додаткового рішення

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

30 листопада 2012 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2.67 га, розташовану на території Пастирської сільської ради Смілянського району. Спадкоємцем по закону на спадкове майно померлої є її син [PERSON] Позивач, посилаючись на те, що він прийняв спадщину після смерті матері, подавши у встановлений законом строк заяву нотаріусу, але він відмовив у видачі свідоцтва про право власності в звязку з виправленнями, внесеними сільською радою в державний акт, звернувся до суду і просить визнати за ним право власності на земельну ділянку. Сторони в судове засідання не зявилися, надавши заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримав, представник відповідача їх визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], 30 листопада 2012 року, відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2.67 га, розташовану на території Пастирської сільської ради Смілянського району, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 3 грудня 2012 року, державним актом на право приватної власності на землю від 25 червня 2001 року та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 5 серпня 2015 року. Позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON], подавши заяву до нотаріальної контори, що підтверджується повідомленням нотаріуса від 25 червня 2016 року. Постановою від 2 липня 2016 року нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у поданих документах зазначена різна інформація про спадкодавця та про власника земельної ділянки. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття, а тому за позивачем слід визнати право власності на земельну ділянку, що залишилася після смерті [PERSON] На підставі викладеного, ст. 1258, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

30 листопада 2013 року було укладено шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище «Мещерякова»), [INFO], зареєстрований 30 листопада 2013 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 1363, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС № 134080 від 30.11.2013. Сторони від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-ЖС № 249520 від 25.02.2014. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. За правилами частини четвертої статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Обставин, що перешкоджають предявленню даного позову, визначених частиною другою зазначеної статті, судом під час розгляду справи не встановлено. Судом, відповідно до ст. 112 СК України, зясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Зважаючи на вказані обставини та письмові заяви сторін, суд визнав недоцільним вжиття заходів щодо примирення подружжя у даній справі. Враховуючи неможливість примирення сторін, та виходячи із закріпленого у статті 24 СК України принципу добровільності шлюбу, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. Позивач, який змінив своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, у заяві від 16.05.2016 зазначив про своє бажання відновити дошлюбне прізвище, що є його правом, передбаченим ст. 113 СК України. З огляду на викладене, суд визнає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До позовної заяви позивачем додано квитанцію від 02.03.2016 № 86, якою підтверджується сплата позивачем судового збору в розмірі 551,20 грн., отже відповідна сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

30 листопада 2013 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся в Єнакіївський міський суд з позовом до [PERSON], про стягнення суми боргу за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 4 липня 2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2000,00 гривень у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом . Станом на 22 листопада 2013 року він має заборгованість у розмірі 13833,76 гривень. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду був сповіщений належним чином, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 4 липня 2008 року [PERSON] уклала з позивачем кредитний договір № б/н (а.с. 7-11), отримавши кредит у розмірі 2000,00 гривень у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Умови договору відповідачем не виконуються. Станом на на 22 листопада 2013 року він має заборгованість у розмірі 13833,76 гривень (а.с.4-6). Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Крім того статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору. Згідно п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Згідно інформації, наданої позивачем, [PERSON] має заборгованість: - 1614,03 грн. - заборгованість за кредитом; - 6674,79 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 4410,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; А також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн.- штраф (фіксована частина); - 634,94 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений, якщо він значно перевищує розмір збитків. Таким чином з відповідача необхідно стягнути заборгованість за кредитом 1614,03 грн., 6674,79 грн. гривні - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4410,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом. А також штрафи відповідно до умов кредитного договору : - 500,00 грн.- штраф (фіксована частина); - 634,94 грн. - штраф (процентна складова). На підставі вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» до [PERSON], про стягнення заборгованості у сумі 13833,76 гривень підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

\~ 30 листопада 2015 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] у виконавчому комітететі Брацлавської селищної ради Немирівського району Вінницької області, актовий запис № 17. Від подружнього життя у них народилася дочка [PERSON] 25.09.2015 року.\~\~ Подружні стосунки між сторонами не склалися. Головна причина розладу сімейних стосунків цілковита психологічна несумісність характерів подружжя. За таких обставин [PERSON] вважає, що їх шлюб розпався і зберегти його неможливо, а тому вона звернулася в суд з даним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує та наполягає на розірванні шлюбу, на постанові заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим належним чином про розгляд справи, в судові засідання не з'являється, що підтверджується поштовими повідомленнями. Заяв про розгляд справи у його відсутність або про відкладення судового засідання на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 5ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на зазначене суд ухвалює заочне рішення\~\~у розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, якщо позивач не заперечує проти вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовільнити так ,як шлюб розпався, помиритися сторони не бажають, фактично подальше спільне проживання подружжя та збереження сімї стало неможливе. \~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

30 листопада 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою у нього не склалося. Відносини між ними погіршились, виникають непорозуміння, сварки, вони проживають окремо. Розходились неодноразово, спільного господарства не ведуть, у звязку із чим подальше збереження сімї вважає неможливим. Вони мають дитину доньку Софію, однак спільних поглядів на сімейне життя не мається, що також ускладнює їх відносини. Позивач та відповідачка у судове засідання зявилися і наполягали на розгляді справи по суті та задоволенні позовних вимог. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить такого висновку. Встановлено, що сторони перебували у шлюбних відносинах з 28.08.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим ВДРАЦС Піщанського РУЮ Вінницької області; від шлюбу мають дитину. У судовому засіданні сторони підтвердили, що примирення не відбулось. Вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Шлюб розривають у перше. За таких обставин, суд приходить до висновку, що факт збереження сімї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу зважаючи на їх доведеність і обгрунтованість.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

30 листопада 2015 року [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа: територіальна громада Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області. В обґрунтування заяви зазначено, що 03 червня 2015 року в с. Новопетровське Межівського району Дніпропетровської області померла мати заявника [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно земельна ділянка площею 9,720 га., згідно державного акту серії І-ДП № 010857, яка розташована на території Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області. Спадкове майно заявник прийняти у спадщину не має можливості, оскільки в паспорті він записаний по прізвищу «Василев», а його мати в державному акті на землю, у паспорті та у свідоцтві про смерть записана по прізвищу «Васильова». Просить суд встановити факт родинних відносин з померлою. В судове засідання заявник та його представник не зявились, надавши заяви про розгляд справи у їхню відсутність. Заявлені вимоги підтримали у повному обсязі. Представник заінтересованої особи територіальної громади Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність. Проти заяви не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього слухання справи. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 даного Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, вважає, що заява підлягає задоволенню. Факт смерті [PERSON] 03 червня 2015 року підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.9). [PERSON] доводиться рідним сином померлій, що підтверджується заявами місцевих жителів с. Новопетровське Межівського району Дніпропетровської області [PERSON] та [PERSON], довідкою № 70 від 27.11.2015 року, виданою виконкомом Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області та свідоцтвом про народження заявника (а.с.7, 13, 14, 16). Встановлення даного факту підвідомче суду згідно п. 5 ч.2 ст. 234 ЦПК України і необхідне заявнику для отримання спадщини, яка залишилася після [PERSON] Приведені вище докази дають підстави суду задовольнити заяву. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені заявником, не компенсуються, залишаються за ним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

30 листопада 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що з відповідачем знаходиться в шлюбі з 15 липня 2006 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 441. Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини припинено з липня 2012 року. Причиною припинення відносин стало неповага один до одного. Подальше спільне життя і збереження сімї є неможливим, і суперечить його інтересам. До судового засідання позивач не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач, яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає в повному обсязі. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 15 липня 2006 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 441. Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Сторони припинили шлюбні відносини з липня 2012 року, і не одна сторін не бажає примирення. На підставі ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, що набрало законної сили. Суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

30 листопада 2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання [PERSON] недієздатним та встановлення опіки над ним опіки. В подальшому вимоги в частині визнання [PERSON] недієздатним залишив без розгляду. В обгрунтування заяви посилався на те, що [PERSON], [INFO], є його батьком. На підставі рішення Орджонікідзевської районної адміністрації № 259/2 від 23.10.2002 року опікуном [PERSON] була призначена його дружина [PERSON], яка померла 20 вересня 2015 року. Крім заявника близьких родичів у [PERSON] немає. З 1984 року він захворів на психічну хворобу, у зв»язку з чим був поставлений на облік у психоневрологічний диспансер у лікарні №7 м.Маріуполя. Внаслідок душевної хвороби [PERSON] потребує догляду та встановлення над ним опіки. Заявник бажає доглядати свого батька і бути його опікуном. Просив призначити його опікуном [PERSON], [INFO]. В судове засідання заявник [PERSON] не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Орган опіки та піклування Орджонікідзевської районної державної адміністрації [PERSON], що діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Не заперечував проти задоволення заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Орджонікідзевського райнарсуда міста Маріуполя Донецької області від 03 березня 1989 року [PERSON], [INFO], визнано недієздатним. Таким чином, [PERSON], визнаний за рішенням суду недієздатним, позбавлений можливості здійснення та захисту своїх особистих та майнових прав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Як вбачається з подання Орджонікідзевської районної адміністрації № 01 11 803 від 11 грудня 2015 року щодо призначення опікуна над недієздатним [PERSON], Орджонікідзевська районна адміністрація, яка забезпечує виконання функцій органу опіки та піклування, з метою захисту майнових прав та інтересів недієздатної вважає за можливе вирішення у судовому порядку питання щодо призначення [PERSON] опікуном над недієздатним [PERSON]. Відповідно до наданих суду документів, [PERSON], [INFO], мешкає за адресою: м.Маріуполь, вул.Пашковського, 53-9. За місцем мешкання характеризується позитивно. Згідно довідки ЦПМСД м.Маріуполя №6 від 20.11.2015 року № 128/2 за станом здоровя може бути опікуном. Сукупність зібраних доказів дає підстави суду зробити висновок про можливість призначення [PERSON] опікуном над недієздатним [PERSON], внаслідок чого задовольняє заяву.

Outcome: approved