overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

30.05.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою №25 по вул. 2 Слобідська 75 в м. Миколаєві, як колишнього співвласника вказаної квартири. На підставі договорів купівлі-продажу часток квартири [ADDRESS] вона є власником цієї квартири. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала і просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений через оголошення у пресі. За згодою позивача суд ухвалив розглядати справу відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що 07.05.2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено договорів купівлі-продажу частки квартири, відповідно до якого ? частки квартири [ADDRESS] О.М. передано у власність [PERSON] Право власності на частку квартири за вказаним договором зареєстровано, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 07.08.2012 року. За договором купівлі-продажу частки квартири від 14.04.2017 року відповідач [PERSON], від імені якого діяв [PERSON] передав у власність позивачу [PERSON] ? частки квартири [ADDRESS], право власності зареєстровано 14.04.2017 року згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Згідно з довідкою ТОВ «Николаевдомсервис» від 30.05.2017 року за №2222 у спірній квартирі з16.05.1998 року зареєстрований відповідач по справі [PERSON] Статтею 55 Конституції України гарантується судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Однією із підстав припинення права власності є припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі (п. 3 ч.1 ст. 346 ЦК України). Згідно з п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 07.02.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК). А за такого, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

30.05.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Ширяївської районної державної адміністрації Одеської області про визнання права на земельну частку (пай). Мотивуючи його тим, що при проведенні паювання земель колективної власності отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER], який зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну ділянку (пай) від 23.12.1996 року за № 202 розміром 6,58 в умовних кадастрових гектарах на землях колективної власності КСП «Мрія», на території Жовтневої сільської ради Ширяївського району Одеської області, що підтверджується листом відділу у Ширяївському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 192/122-17 від 12.05.2017 року. Але при не встановлених обставинах ним було втрачено сертифікат виданий на її ім'я, у зв'язку з чим була змушена звернутися до суду, для захисту своїх прав. Позивач та її представник позивача [PERSON], в судове засідання не з'явилися, представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги свого довірителя підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Кузьміна Я.В. в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до довідки відділу у Ширяївському районі ГУ Держгеокадастру в Одеської області (а.с. 5) вбачається, що дійсно позивач отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну часку (пай) від 23.12.1996 року за № 202 розміром 6,58 в умовних кадастрових гектарах на землях колективної власності «Мрія», на території Жовтневої сільської ради Ширяївського району Одеської області. Судом встановлено, що відповідний сертифікат на право на земельну частку (пай) був втрачений, про що було зроблено повідомлення в місцеву газету «Промінь» (а.с.7). Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнаться іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» до переліку документів що посвідчують право на земельну частку (пай) відноситься і рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Судом встановлено, що позовні вимоги підтверджуються: копією паспорту та ІН позивача (а.с. 4-5), копією довідки відділу у Ширяївському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області (а.с.5), копією газети «Промінь» (а.с.7). Перевіривши матеріали справи, ретельно дослідивши надані докази суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

30.05.2017 року до Комунарського районного суду надійшла позовна заява ТОВ «Запорізька пивна компанія» до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 85236,09 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 15.09.2015 року між ТОВ «Запорізька пивна компанія» та фізичною особою - підприємцем [PERSON] був укладений договір поставки продукції № ЗПК-2145, на підставі якого позивач зобов'язався поставити продукцію відповідачу, а відповідач зобов'язався своєчасно прийняти цю продукцію, оплатити її вартість на умовах даного договору поставки та повернути зворотну тару в строк та на умовах, передбачених цим договором. На виконання умов договору поставки, згідно видаткової накладної №1-00004400 від 17.11.2016 р., видаткової накладної №1-00001124 від 07.01.2017 р., видаткової накладної №1-00001216 від 07.01.2017 р., позивачем була передана в тимчасове користування зворотна тара. Також, з метою популяризації, демонстрації, зберігання та реалізації продукції, що виробляється/реалізується ПАТ «Оболонь» та його корпоративними підприємствами, та, яка поставлялася відповідачу за договором поставки, між ТОВ «Запорізька пивна компанія» та [PERSON], за погодженням з власником майна, що орендується - ПАТ «Оболонь», був укладений договір суборенди майна №18935 3-03035 від 09.10.2015 р., на підставі якого позивач передав відповідачу у строкове платне користування, а відповідач прийняв торгово-рекламне обладнання, про що свідчить акт приймання-передачі майна, яке було встановлене за адресою: м. Запоріжжя, пул. Малиновського, 5-в, клуб «Лео Мах». Крім того, 15.09.2015 р. між ТОВ «Запорізька пивна компанія» та [PERSON] був укладений договір №18935 3-03035, на підставі якого позивач передав відповідачу у строкове платне користування, а відповідач прийняв обладнання, про що свідчить акт приймання-передачі майна, яке було встановлене за адресою: м. Запоріжжя, вул. Малиновського, 5-в, клуб «Лео Макс». Однак, відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, у звязку з чим, станом на час звернення до суду, за [PERSON] утворилась заборгованість у сумі 85 236,09 грн., що становить вартість неповернутого майна. На підставі викладеного,позивач просить суд позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. В судові засідання, призначені на 16.08.2017 року та на 05.09.2017 року, відповідач по справі [PERSON] не зявився, на адресу відповідача, за якою останній зареєстрований та фактично мешкає, було направлено судові повістки. На адресу суду повернулися конверти з причин «за не запитом». У звязку з вищезазначеним, на підставі абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце слухання справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

30.05.2017\~ року\~ до\~ суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 14.12.2013 року Виконавчим комітетом Удянської сільської ради Золочівського району Харківської області, актовий запис № 03. Причиною до розірвання шлюбу виявилося те, що між сторонами постійно виникали конфлікти внаслідок протилежних поглядів на шлюбні та сімейні відносини. Збереження шлюбу позивач вважає недоречним і неможливим, а призначення будь-яких строків на примирення недоцільним, тому просить шлюб з відповідачем розірвати. Майновий спір на даний час відсутній. В судове засідання позивач не з'явився. Надав суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність. На розірванні шлюбу наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Надала суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність. З позовними вимогами позивача погодилась. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 14 грудня 2013 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Удянської сільської ради Золочівського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І - ВЛ № 312331, виданого ( повторно) Золочівським районним ВРАЦС Головного ТУЮ у Харківській області, від 12.05.2017 року. (а.с.5). В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні стосунки, не мають наміру поновити сімейні відносини, між ними склалися такі стосунки, при яких подальше спільне життя неможливе. Згідно\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Майнових претензій один до одного подружжя не заявляли. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що причини, які спонукали сторони розірвати шлюб, є обґрунтованими, подальше спільне життя і збереження сім`ї неможливе, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

30.05.2017 року до суду надійшла заява лікаря-психіатра 5-Б відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені [PERSON] [PERSON] про визнання доцільною госпіталізацію до психіатричного стаціонару [PERSON], заява обґрунтована тим, що 29.05.2017 року о 16 год. 20 хв. за направленням лікаря ППНД, була госпіталізована недієздатна [PERSON], [INFO] з діагнозом: «шизофренія, параноїдна форма, загострення». У звязку з чим, просили суд визнати доцільною госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару ПОКПЛ імені [PERSON]. В судовому засіданні лікар [PERSON] заяву підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Опікун [PERSON] в судове засідання не зявилася. Просила слухати справу за її відсутності. Заяву підтримує в повному обсязі. [PERSON] не заперечує проти заяви лікаря-психіатра [PERSON] Прокурор Сазонова О.В. в судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити. Суд, заслухавши пояснення лікаря [PERSON], хвору [PERSON], прокурора Сазонову О.В., вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 29.05.2017 року о 16 год. 20 хв. за направленням лікаря ППНД, була госпіталізована недієздатна [PERSON], [INFO] з діагнозом: «шизофренія, параноїдна форма, загострення». 30.05.2017 року висновком комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева [PERSON] встановлено клінічний діагноз: шизофренія, параноїдна форма, апато-абулічний синдром, загострення на фоні помірно вираженого змішаного типу дефекту. F20.01. Крім того, судом встановлено, що рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 17.04.2009 року визнано [PERSON], [INFO] недієздатною та призначено її опікуном [PERSON]. Рішенням Конституційного суду України від 01.06.2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті стосовного госпіталізації особи, визнаною у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. У звязку з вищевикладеним, суд вважає за можливе госпіталізувати [PERSON], [INFO] до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

30.05.2017 року заявник звернувся до суду з вказаною заявою та просив суд ухвалити рішення, яким встановити факт належності державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №084825, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №458, який було видано 08 жовтня 2001 року Усатівською сільською радою Біляївського району Одеської області на імя [PERSON]. Свої вимоги мотивував тим, що він є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,160 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №084825. На теперішній час виявилось, що у державному акті у по-батькові заявника допущена помилка. У звязку із чим він не може у повній мірі використовувати майно, що належить йому на праві власності, тому він був змушений звернутись до суду. До судового засідання заявник не з`явивсь, але надала до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність та наполягав на задоволенні заяви (а.с.18). Представник Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області до судового засідання не з'явився, про причини не яки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.16). Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, 08.10.2001 року заявнику було видано головою Усатівської сільської ради народних депутатів державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №084825, який був виданий на імя «Скакуну Павлу Опанасовичу». Згідно вказаного державного акту заявнику належить земельна ділянка площею 0,160 га, яка розташована на території Усатівської сільської ради, в с. Усатове по вул..1-Водопянова, 3 (а.с.7). Однак, у державному акті по батькові заявника допущена описка, а саме вказано «Опанасович» замість вірного «Афанасійович». Той факт, що державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №084825, на підставі якого заявнику належить земельна ділянка площею 0,160 га, яка розташована на території Усатівської сільської ради, в с.Усатове по вул. 1-Водопянова, 3, який був виданий на ім`я «Скакун Павла Опанасовича» належить [PERSON] підтверджується паспортом серії КЕ 781394, виданого Біляївським РВ УМВС України в Одеській області 01.09.1997 року (а.с.4), довідкою Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області №964 від 29.05.2017 року (а.с.3), карткою фізичної особи платника податків (а.с.5), витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 27.02.2017 року (а.с.8), з яких вбачається, що по батькові заявника записано «Афанасійович». З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява [PERSON] законна, обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

30.05.2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який 30 липня 1983 року зареєстрований Хорішківською сільською радою Козельщинського району Полтавської області, актовий запис №7. Під час шлюбу у сторін народилась дві дочки, які є повнолітніми. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери, проживають окремо,спільного господарства не ведуть. Позивач, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, незаперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають у шлюбі, який 30 липня 1983 року зареєстрований Хорішківською сільською радою Козельщинського району Полтавської області, актовий запис №7 (а.с.6). Сторони припинили шлюбні відносини. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач не скористалась правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку ст.113 Сімейного Кодексу України, тому суд не вирішує вказане питання. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст.105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

30.05.2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який 30 липня 1983 року зареєстрований Хорішківською сільською радою Козельщинського району Полтавської області, актовий запис №7. Під час шлюбу у сторін народилась дві дочки, які є повнолітніми. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, незаперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають у шлюбі, який 30 липня 1983 року зареєстрований Хорішківською сільською радою Козельщинського району Полтавської області, актовий запис №7 (а.с.6). \~ \~ \~ \~Сторони припинили шлюбні відносини. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач не скористалась правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку ст.113 Сімейного Кодексу України, тому суд не вирішує вказане питання. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст.105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

30.05.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 21.10.2011 року у Орджонікідзевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, про що є актовий запис № 485. Посилаючись на те, що між н ими відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені. Від спільного життя з відповідачем мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які залишаються проживати з відповідачем. Сторони по справі направили суду заяви, в яких просять розглянути справу у їхню відсутність, позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, відповідач позов визнала у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечувала, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Жданова». Суд, дослідивши матеріали справи, та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 21.10.2011 року, про що є актовий запис № 485 у Орджонікідзевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені. Від спільного життя з відповідачем мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які залишаються проживати з відповідачем. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved