Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

29 липня 2015 року до суду надійшла позовна заява ПАТ «Укрсоцбанк» до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 261885 грн. 32 коп., в якій зазначено, що відповідно до договору № 210/06/КД/22, укладеного 01 червня 2007 року\~ відповідач отримав від АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач, кредит в розмірі 5000 дол. США строком до 01 червня 2009 року зі сплатою 21% річних за користування кредитними коштами. Відповідач [PERSON] не виконав належним чином свої договірні зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості. Приймаючи до уваги, що позичальник [PERSON] неналежним чином виконував передбачені договором зобовязання щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків, позивач просить стягнути на його користь з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором станом на 09 квітня 2015 року, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 4374,91 дол. США, що згідно курсу НБУ становить 102855 грн. 60 коп., заборгованості за відсотками в розмірі 4269,96 дол. США, що згідно курсу НБУ становить 100388 грн. 10 коп., пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 1262,29 дол. США, що згідно курсу НБУ становить 29676 грн. 83 коп., пені за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 1232 дол. США, що згідно курсу НБУ становить 28964 грн. 78 коп., а всього 11139,16 дол. США, що згідно курсу НЮБУ становить 261885 грн. 32 коп., судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив справу розглянути за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України шляхом публікації оголошення в газеті «Урядовий курєр». Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Зясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 01 червня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» (а.с. 11-13) та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 210/06/КД/22 (а.с. 6-9). Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 кредитного договору № 210/06/КД/22 від 01 червня 2007 року позичальник [PERSON] отримав від ПАТ «Укрсоцбанк» на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти на поточні потреби в сумі 5000 дол. США зі сплатою 21% річних з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 01 червня 2009 року. Згідно п.п. 2.3, 2.4 кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті наданого кредиту, щомісячно, в останній робочий день поточного місяця за період з останнього робочого дня попереднього місяця по день, що передує останньому робочому дню поточного місяця, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі за методом «факт/360», де «факт» це фактична кількість днів у періоді, за який здійснюється нарахування процентів, а «360» умовна кількість днів у році. Сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті наданого кредиту щомісячно не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі. Пунктами 3.3.5, 3.3.6, 3.3.7 кредитного договору № 210/06/КД/22 від 01 червня 2007 року передбачені зобовязання позичальника погашати кредит відповідно до договору, сплачувати проценти та комісії в строки, встановлені договором, сплачувати неустойку (пеню, штраф в строк, встановлений договором. Відповідно до п. 4.1 кредитного договору у разі прострочення позичальником строків погашення кредиту (його частини) та/або сплати процентів, комісій позичальник сплачує кредитору пеню в національній валюті в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період невиконання забовязань за цим договором, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, починаючи з наступного дня за днем прострочення. Відповідач [PERSON] не виконав належним чином зобовязань як щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, яка згідно розрахунку (а.с. 10) становить 11139,16 дол. США, що згідно курсу НБУ станом на 09 квітня 2015 року складає 261885 грн. 32 коп., а саме: заборгованість за кредитом в розмірі 4374,91 дол. США, що згідно курсу НБУ становить 102855 грн. 60 коп., заборгованість за відсотками в розмірі 4269,96 дол. США, що згідно курсу НБУ становить 100388 грн. 10 коп., пеня за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 1262,29 дол. США, що згідно курсу НБУ становить 29676 грн. 83 коп., пеня за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 1232 дол. США, що згідно курсу НБУ становить 28964 грн. 78 коп. В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України\~порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: сплата неустойки. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі Декрет КМУ). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. При цьому згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Відповідно до ст. 5 Декрету КМУ операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету. Відповідно до п. 2.3 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, що затверджене Постановою Правління НБУ № 275 від 17.07.2001 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 21 серпня 2001 р. за № 730/5921) за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями, серед яких: - неторговельні операції з валютними цінностями; - операції з готівковою іноземною валютою (купівля, продаж, обмін), що здійснюються в пунктах обміну іноземної валюти, які працюють на підставі укладених банками агентських договорів з юридичними особами-резидентами; - ведення рахунків клієнтів (резидентів і нерезидентів) в іноземній валюті та клієнтів-нерезидентів у грошовій одиниці України; - залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України; - залучення та розміщення іноземної валюти на міжнародних ринках; - інші операції з валютними цінностями на валютному ринку України. З вищенаведеного вбачається, що уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що [PERSON] не виконав належним чином зобовязань, передбачених кредитним договором № 210/06/КД/22 від 01 червня 2007 року, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість станом на 09 квітня 2015 року в загальному розмірі 261885 грн. 32 коп. В силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача витрати, повязані із сплатою судового збору в розмірі 2618 грн. 85 коп. (а.с. 1), та витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, в розмірі 420 грн. 00 коп. (а.с. 29).

Outcome: approved