Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

2 січня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Свої вимоги обґрунтувала тим, що рішенням Камінь-Каширського районного суду від 18 лютого 2013 року з відповідача на її користь було стягнено аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] та [PERSON], [INFO], в розмірі по 370 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 17 жовтня 2012 року та до досягнення ними повноліття. Рішенням апеляційного суду Волинської області дане рішення суду першої інстанції було скасовано та ухвалено нове, яким з відповідача стягнено аліменти в розмірі ? частини від його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Позивач вважає, що проводити виконання такого рішення неможливо з наступних міркувань. [PERSON] є інвалідом І групи загального захворювання. Його щомісячна пенсія становить 1827 грн. 40 коп. Інших доходів відповідач не має. Усі стягнення не повинні перевищувати 50 відсотків розміру пенсії, тобто 913 грн. 70 коп. В розрахунку на чотирьох дітей ця сума становить по 228 грн. 43 коп., що значно менше встановленого ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімального розміру аліментів на одну дитину - 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому вважає, що права дітей ущемлені. Разом з тим, в управлінні соціального захисту населення Камінь-Каширської райдержадміністрації їй відмовили в наданні тимчасової державної допомоги дітям у зв'язку з тим, що боржник не ухиляється від сплати аліментів. Також позивачу не може бути призначена державна допомога в порядку ч. 3 ст. 184 СК України в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки аліменти встановлені не у твердій грошовій сумі. Посилаючись на вказані вище обставини, просить суд постановити рішення, котрим зменшити розмір стягуваних з відповідача аліментів та стягнути їх у твердій грошовій сумі в розмірі по 200 грн. на кожну дитину щомісячно, а також стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги уточнила, відмовилася від стягнення з відповідача судових витрат. В іншій частині позов підтримала повністю з підстав, зазначених у заяві. Пояснила, що зменшення розміру аліментів їй необхідно для отримання державної допомоги на дітей. Крім того, вказала, що з часу стягнення аліментів її майновий та сімейний стан не змінилися, стан здоров'я дітей не погіршився. Також підтвердила, що відповідач сплачує аліменти вчасно. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав. Не заперечує щодо зменшення розміру стягуваних з нього аліментів, а також щодо зміни порядку їх стягнення в твердій грошовій сумі. Також пояснив, що ні його майновий, ні сімейний стан від часу стягнення аліментів не змінилися, стан здоров'я загалом не погіршився. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов безпідставним і таким, що до задоволення не підлягає. В судовому засіданні встановлено, що рішенням апеляційного суду Волинської області від 3 квітня 2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнено аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] та [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, до досягнення найстаршою дитиною - [PERSON] повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається на підставі ч. 1 ст. 184 СК України лише у випадку коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як вбачається з рішення управління соціального захисту населення Камінь-Каширської РДА від 25 листопада 2013 року (а.с. 6), довідки управління Пенсійного фонду України в Камінь-Каширському районі від 23 грудня 2013 року № 5615 (а.с. 7) відповідач отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1827 грн. 40 коп., з якої щомісячно сплачує аліменти розмірі 888 грн. 70 коп. Враховуючи ту обставину, що відповідач має регулярний та стабільний дохід у вигляді пенсії, підстав для зміни способу стягнення аліментів немає. Інших обставин, які б давали підстави вважати за неможливе стягувати з відповідача аліменти в частці від його заробітку (доходу), позивач не навела. Також суд вважає безпідставними вимоги позивача про зменшення розміру стягуваних з відповідача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Наведена вище норма закону передбачає можливість зміни розміру аліментів у випадках, коли відбулися суттєві зміни матеріального становища, сімейного стану або за інших обставин, що безпосередньо пов'язані з особою платника чи одержувача аліментів та які впливають на фізичну можливість платника сплачувати аліменти або одержувача самому утримувати дітей. В той же час позивач, заявивши вимоги про зменшення розміру аліментів, обґрунтувала їх метою отримання соціальної допомоги на утриманні дітей, що не є підставою для зміни розміру уже стягуваних аліментів у розумінні ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України. Крім того, в судовому засіданні сторони підтвердили, що з часу присудження аліментів значних змін у їх матеріальному чи сімейному становищі не відбулося. Таким чином, суд не вбачає правових підстав для задоволення даного позову.

Outcome: dismissed