overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

29 травня 2015 року [PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що 22 січня 2010 року позивач та відповідач уклали шлюб, від якого у них народився син - [PERSON], [INFO] Спільне життя у сторін не склалося, через різні погляди на життя, несумісність характерів, що сприяло постійним непорозумінням, сваркам. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, у них відсутній спільний побут, а тому просила шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище - [PERSON]. В судове засідання сторони не з'явились, при цьому позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила позов задоволити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності, заперечень не подав. За наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 224 ЦПК України, судом було ухвалено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 22 січня 2010 року сторони зареєстрували шлюб (а.с.3), від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO] (а.с.4). З огляду на те, що подружнє життя між сторонами припинено, шлюбні відносини не підтримуються, спору про поділ майна та місце проживання дитини у сторін немає, відповідач заперечень не надав, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, наявність в сторін малолітньої дитини, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини, і приходить до висновку про задоволення позову. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

29 травня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання їх шлюбу, зареєстрованого 20 листопада 1999 року у відділі реєстрації актів громадянського стану міста Слов'янська Донецької області, актовий запис за № 675. 29 травня 2015 року було відкрито провадження у справі і призначено попереднє судове засідання на 08 червня 2015 року о 14 годині. Сторони в попереднє судове засідання не з'явились, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач наполягала на задоволенні її позову і розірванні шлюбу з відповідачем. Відповідач повністю визнав позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб. На обгрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що шлюбні відносини з відповідачем вони припинили в 2010 році, бо не знаходили взаємопорозуміння, тривалий час вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Їх неповнолітня дитина проживає з нею, питання матеріального утримання сина буде вирішено в іншому процесі. Наполягає тільки на розірванні шлюбу з відповідачем. Згідно заяви, відповідач повністю визнав позовні вимоги і не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачем. Суд, дослідивши додані матеріали та докази, враховуючи думку сторін щодо заявлених позовних вимог і подальшого подружнього життя, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 20 листопада 1999 року, який зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану міста Слов'янська Донецької області, про що свідчить актовий запис за № 675. Від сумісного життя вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю. Питання виховання неповнолітньої дитини та її утримання вирішені між сторонами у добровільному порядку. Шлюбні відносини між сторонами були припинені у 2010 році. Подружжя разом не проживають тривалий час, спільного господарства не ведуть, обидва наполягають на розірванні їхнього шлюбу. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що причини, які змушують сторони наполягати на розірванні їхнього шлюбу є обґрунтованими, оскільки подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам , а тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

29 травня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що шлюб між ними був укладений в 1996 році, мають одну неповнолітню дочку, 2008 року народження. Подружнє життя не склалось внаслідок того, що не змогли знайти спільного порозуміння. Це призвело до того, що вони у вересні 2014 року припинили шлюбні стосунки. Позивачка подала в суд письмову заяву про розгляд справи без її участі, вимоги підтримує. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, з позовом погоджується. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з ст..112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що через відсутність порозуміння сторони припинили спільне проживання з вересня 2014 року, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Ці обставини встановлені з письмових доводів позовної заяви позивачки та письмових доказів - свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження дочки. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, відповідають чинному законодавству - подальше сумісне проживання сторін у шлюбі є неможливим і буде суперечити їх інтересам. Тому суд вважає, що цей шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

29 травня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить суд визнати недієздатною [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що останній через свій стан здоровя не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Також просить встановити над матірю опіку та призначити її опікуном. У судове засідання заявниця та представник заінтересованої особи не зявились, надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, заявниця заяву підтримує, представник заінтересованої особи просить прийняти рішення на підставі результатів судово-психіатричної експертизи і актів діючого цивільного законодавства. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що заява підлягає частковому задоволенню. Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 14.07.2015 року № 439 у [PERSON] має місце стійкий розлад психічної діяльності у вигляді судинної деменції (F01 за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10 перегляду), яка позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій і ними керувати. Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо внаслідок стійкого, хронічного психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Вищезазначені обставини дають суду підстави для визнання [PERSON] недієздатною. Призначення опікуна відбувається лише після набрання рішенням про визнання особи недієздатною законної сили, тому в частині вимог про призначення опікуном заявниці над недієздатною матір'ю слід відмовити.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

29 травня 2015 року Громадська організація «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація», яка діє і виступає в інтересах члена своєї громадської організації [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення відсотків та інфляційних збитків, який в серпні 2015 року уточнила та просила суд постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] інфляційні збитки у сумі 505450 грн. та 3% річних в сумі 84561,60 грн., а всього стягнути 590011 грн. 60 коп.; судові витрати по справі стягнути з відповідача на користь держави. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2010 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики в розмірі 664191,93 грн. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2011 року рішення суду першої інстанції залишено без змін та набрало чинності. На підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2010 року видано виконавчий лист та 04 липня 2011 року постановою державного виконавця Олійник І.В. ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження по стягненню боргу у розмірі 664191,93 грн. Але, з моменту винесення рішення від 04 жовтня 2010 року та до теперішнього часу відповідачем [PERSON] сума боргу за договором позики не повернута. Відповідачка ухиляється від виконання вказаного судового рішення.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

29 травня 2015 року до Московського районного суду м. Харкова звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їхньої неповнолітньої дитини, - [PERSON], [INFO]. З позовної заяви позивачки вбачається, що сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі до жовтня 2010 року, від шлюбу мають сина - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16 вересня 2008 року батьками [PERSON], [INFO], дійсно є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. 29 липня 2015 року відповідач не з'явився у судове засідання. Позивачка [PERSON] заявила про можливість розгляду позовної заяви без її участі. Таким чином, зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

29 травня 2015 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сімї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи. Тому на підставі статті 169 ЦПК України суд ухвалив про подальший розгляд справи у відсутність відповідача. Вислухавши думку позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 09 вересня 2010 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №1545. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Позивач заперечувала проти надання часу на примирення, наполягала на розірванні шлюбу. Як встановлено в судовому засіданні, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з червня 2013 року. Спір щодо спільного майна відсутній, як пояснила позивачка. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

29 травня 2015 року позивач [PERSON] акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідно до укладеного договору № б/н від 13.01.2012 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.Внаслідок порушення графіку сплати коштів станом на 28.02.2015 року за відповідачем виникла заборгованість за кредитними зобов'язаннями на загальну суму 13 648,13 грн., що складається з заборгованості за кредитом 4 994,90 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 6 027,13 грн., заборгованості за пенею та комісією 1 500,00 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) 626,10 грн. Так як відповідач не бажає у добровільному порядку сплатити заборгованість, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути на користь позивача з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.01.2012 року на загальну суму 13 648,13 грн., а також судові витрати, сплачені у вигляді судового збору, у сумі 243,60 грн. У судове засідання представник позивача не прибув, проте надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно із ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

29 травня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій вказала, що з відповідачем вони перебували у шлюбі, який було зареєстровано 18 травня 2001 року. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З відповідачем вони проживають окремо і він не надає матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку. Останні роки він не працює і не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини доходу відповідача щомісяця, але не менше мінімуму, встановленого законодавством, до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її присутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до суду не зявився. Судові повістки про виклик до суду вручались відповідачу через територіальний комітет мікрорайону «Донський», але вручити повістки відповідачу неможливо, оскільки він не мешкає за місцем реєстрації. Відповідно до ст.76 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. Суд вважає, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином. Отримавши згоду позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. Сторони по справі перебувають у шлюбі з 18 травня 2001 року, мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Неповнолітня дитина проживає з позивачем. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обовязок батьків не залежить від місця проживання дитини, тому [PERSON] зобовязаний утримувати свого неповнолітнього сина. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання сина [PERSON], тому аліменти підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує те, що відповідач являється працездатним, і вважає за можливе стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] на користь позивача у розмірі 1/4 частини його доходу на місяць, але не менше мінімального розміру аліментів, встановленого законом, до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 243,60 грн. на корить державного бюджету м. Дружківки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

29 травня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 18 травня 2001 року. Від даного шлюбу є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. В березні 2010 року взаємовідносини з відповідачем ускладнились, сторони не могли порозумітись з тієї причини, що відповідач ніде не працює і не надає матеріальної допомоги родині. Протягом останніх років сторони фактично припинили шлюбні стосунки, разом не мешкають. Позивач вважає, що сімя з відповідачем розпалась остаточно, зберегти її неможливо. Просить шлюб розірвати, неповнолітнього сина залишити проживати разом з нею. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її присутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до суду не зявився. Судові повістки про виклик до суду вручались відповідачу через територіальний комітет мікрорайону «Донський», але вручити повістки відповідачу неможливо, оскільки він не мешкає за місцем реєстрації. Відповідно до ст.76 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. Суд вважає, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином. Отримавши згоду позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження їх шлюбу неможливе. Сторони проживають окремо один від одного тривалий час і фактично сімейних відносин між ними не має. Спільним господарством вони не повязані, поновляти сімейні стосунки позивач категорично не бажає. Суд вважає, що зобовязати сторони проживати у шлюбі неможливо, це суперечить їх інтересам. Суд встановив, що сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд залишити проживати сина разом з нею. Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Виходячи з вимог законодавства визначати місце мешкання дитини [PERSON] разом з матірю суд вважає не доцільним, оскільки він досяг віку чотирнадцяти років і має право сам визначати місце свого мешкання з одним із батьків.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

29 травня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області, за актовим записом № 21. У судове засідання позивач подала заяву про проведення судового розгляду за її відсутності. Просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений відповідно до вимог чинного законодавства, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе винести заочне рішення по справі, оскільки в справі є достатньо доказів, що підтверджують позов. Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, так як подружжя на примирення і збереження шлюбу не погоджуються, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

29 травня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця до її повноліття, починаючи з 04.06.2014 року (з дня розірвання шлюбу). Сторони в судове засідання не зявились, до його початку надійшли заяви з проханням розглянути справу в їх відсутність, позивач позов підтримує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Десняського районного суду м. Чернігова від 22 квітня 2014 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а/с 10). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а/с 9). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи вимоги закону, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи від дня предявлення позову . Також з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial