Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

29 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути на її користь моральну шкоду в розмірі 50 тисяч гривень. Згідно поданої заяви від 11 лютого 2016 року [PERSON] зменшила розмір позовних вимог, та просила стягнути з відповідача на її користь 42500,00 грн. На обґрунтування позову вказує, що вироком Зарічненського районного суду Рівненської області від 03 грудня 2014 року, який набрав законної сили, відповідача було визнано винним за ч. 1 ст. 119 КК України, за вбивство з необережності її чоловіка [PERSON]. Смерть чоловіка спричинила їй моральних страждань, які позначили негативні зміни у її житті, зокрема щоденні негативні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, відірваність від активного соціального життя, перенесення емоційного стресу, який супроводжувався почуттями безвихіддя та страху за своє життя та життя свого сина. Зазначає, що на момент звернення з позовом до суду, відповідач не сплатив жодної копійки у відшкодування моральної шкоди завданої неправомірними діями. В судовому засіданні позивач [PERSON] пред'явлений позов підтримала повністю, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пред'явлений позов з врахуванням зменшених позовних вимог визнав повністю. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що вироком Зарічненського районного суду Рівненської області від 03 грудня 2014 року у справі № 561/594/14-к, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 18 лютого 2015 року, та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України. За цим вироком [PERSON] вчинив вбивство [PERSON] через необережність, при наступних обставинах. 26 вересня 2011 року близько 23-ої год., [PERSON], працюючи єгерем Зарічненської районної організації УТМР, під час охорони мисливських угідь, виявив у лісовому масиві, поблизу с. Радове, Зарічненського району, факт незаконного полювання невідомою особою. З метою затримання порушника, прибіг до автобусної зупинки вищезазначеного села, де спорядив власну мисливську рушницю марки «ТОЗ-34Р» одним набоєм із дробом та вийшов назустріч руху мотоцикла. Зупиняючи порушника, [PERSON] тримав в правій руці рушницю. Зупинивши мотоцикл, потерпілий [PERSON], схопився обома руками за рушницю та став тягнути її на себе. Під час перетягування рушниці, [PERSON] з необережності здійснив постріл та влучив у [PERSON], заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді вогнепального, дробового, сліпого поранення передньої черевної стінки зліва з руйнуванням петель тонкого кишківника та лівої підвздошної вени, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення, від яких настала смерть потерпілого. У відповідності до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що позивач по справі була дружиною загиблого [PERSON], та після реєстрації шлюбу 20 серпня 2013 року отримала прізвище [PERSON] (а.с.13,11). Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Сторонами визнається, що відповідачем у відшкодування моральної шкоди було частково сплачено 7500,00 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. [PERSON] в порядку ст. 128 КПК України з цивільним позовом у кримінальному провадженні № 12014180120000095 не зверталася. В силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Вина [PERSON] у вчиненні вбивства [PERSON] через необережність безспірно встановлена вироком Зарічненського районного суду Рівненської області від 03 грудня 2014 року, який набрав законної сили. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами і доповненнями) роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Унаслідок протиправних, винних дій відповідача [PERSON], якими було спричинено смерть [PERSON], позивач [PERSON], як дружина загиблого, зазнала моральних страждань, які позначили негативні зміни у її житті, зокрема щоденні негативні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, відірваність від активного соціального життя, перенесення емоційного стресу, який супроводжувався почуттями безвихіддя та страху за своє життя та життя свого сина. В силу п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (із змінами і доповненнями), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, негативні наслідки правопорушення, в результаті яких [PERSON] безповоротно втратила чоловіка [PERSON], глибину та тривалість душевних страждань позивача [PERSON], вимушених та тяжких змін у способі життя, що впливає на її психологічний стан, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 42500,00 грн. Судові витрати підлягають розподілу за правилами, визначеними ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 11, 15, 16, 23, 1167, 1168 ЦК України,

Outcome: approved