Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

29.12.2017 року до суду надійшов позов заступника керівника Городоцької місцевої прокуратури Хмельницької області до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, [PERSON] про визнання недійсним наказу та зобов'язання повернути земельну ділянку, у якому прокурор просив визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 11.10.2017 року № 22-20130-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 2 га (кадастровий номер [NUMBER]) для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за межами населених пунктів Адамівської сільської ради Віньковецького району, зобов'язати [PERSON] повернути державі земельну ділянку загальною площею 2 га (кадастровий номер [NUMBER]), що розташована за межами населених пунктів Адамівської сільської ради Віньковецького району, та стягнути з відповідачів судовий збір, сплачений за пред'явлення цього позову. В обгрунтуванння позову зазначено, що вивченням питання законності надання земельних ділянок державної власності встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 11.10.2017 року № 22-20130-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки площею 2 га (кадастровий номер [NUMBER]), та передано її у власність для ведення особистого селянського господарства (проект розроблено на підставі наказу від 15.05.2017 року № 22-9181-СГ), яка знаходиться за межами населених пунктів Адамівської сільської ради Віньковецького району. На підставі зазначеного наказу державним реєстратором 18.10.2017 року зареєстровано право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку. Вищевказаний наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 11.10.2017 року № 22-20130-СГ підлягає визнанню недійсним, а земельна ділянка поверненню у державну власність з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання (ч. 4 ст. 116 ЗК України). Відповідно до ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектара. Водночас, згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, [PERSON] на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 04.01.2017 року № 22-167-СГ отримала у приватну власність (право зареєстровано 13.01.2017 року) земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер [NUMBER]) для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Підлісноолексинецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області. Зазначене підтверджує, що [PERSON] на час отримання спірної земельної ділянки (наказ від 11.10.2017 року № 22-20130-СГ) використала своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання. Земельна ділянка площею 2 га (кадастровий номер [NUMBER]), що знаходиться за межами населених пунктів Адамівської сільської ради Віньковецького району, вибула із земель запасу державної власності внаслідок незаконного повторного використання [PERSON] права на безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, оскільки остання при зверненні до зазначеного органу влади не повідомила, що вже раніше скористалась своїм правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства. З огляду на те, що оспорюваний наказ підлягає визнанню недійсним, то відсутні правові підстави для збереження цієї земельної ділянки за відповідачем. Згідно із ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Враховуючи викладене, зазначений наказ ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 11.10.2017 року № 22-20130-СГ підлягає визнанню недійсним, а земельна ділянка площею 2 га (кадастровий номер [NUMBER]), що знаходиться за межами населених пунктів Адамівської сільської ради Віньковецького району, поверненню у державну власність. Ухвалою суду від 03.01.2018 року у справі відкрито провадження. Ухвалою суду від 21.02.2018 року у справі закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою суду від 04.04.2018 року відмовлено у прийнятті заяви прокурора про зміну предмета позову, та залучено до участі у справі як співвідповідача [PERSON] У судовому засіданні прокурор Брезіцька М.Л. підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила позов задовольнити. Навела доводи аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Представник відповідача, Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Самсонович Т.Л. у судовому засіданні проти позову заперечила та просила відмовити у його задоволенні. Представник відповідача, Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області за довіреністю [PERSON] надіслала до суду відзив на позов, у якому також просила відмовити у задоволенні позову. Посилалась на те, що згідно Положення про Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, затверджене наказом Держгеокадастру від 17.11.2016 року № 308, Головне управління наділене повноваженнями щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, на території Хмельницької області. Тому відповідно до вимог чинного земельного законодавства повноваження по передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах Хмельницької області з 01.01.2013 року покладені на Головне управління Держгеокадастру в Хмельницькій області. З метою уникнення порушень вимог законодавства Головне управління при вирішенні питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності керується виключно нормами права, зокрема ст. 118, ст. 121 Земельного кодексу України. 08.09.2016 року [PERSON] звернулась до Головного управління щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою на відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2,0 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Підлісноолексинецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області, де повідомляла, що правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства не скористалась. За результатами розгляду відповідної заяви спеціалістами Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області було підготовлено наказ Головного управління від 11.10.2016 року № 22-26833-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» гр. [PERSON] щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2,0 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Підлісноолексинецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області ([NUMBER]). 23.12.2017 року до Головного управління надійшла заява [PERSON] з проханням затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 2,0 га, що розташована за межами населених пунктів Підлісноолексинецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області з кадастровим номером [NUMBER] та передати її безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства. Спеціалістами Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області було розглянуто відповідну заяву і за результатами такого розгляду видано наказ Головного управління від 04.01.2017 року № 22-167-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» гр. [PERSON] Після того [PERSON] звернулась до Головного управління із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2,0 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Адамівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області (вх. № В-40075/0/5-17 від 18.11.2016 року). В даному клопотанні [PERSON] повідомила, що правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства не скористалась. За результатами розгляду відповідної заяви спеціалістами Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області було підготовлено наказ Головного управління від 05.01.2017 року № 22-365-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» гр. [PERSON] щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2,0 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Адамівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, після чого 03.05.2017 року до Головного управління надійшла заява [PERSON] з проханням внести зміни в наказ Головного управління від 05.01.2017 року №22-365-СГ щодо зміни кадастрового номера (зона та квартал) з [NUMBER] на [NUMBER]. 20.09.2017 року [PERSON] звернулась до Головного управління з проханням затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 2,0 га, що розташована за межами населених пунктів Адамівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області з кадастровим номером [NUMBER] та передати її безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства. Спеціалістами Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області було розглянуто цю заяву і за результатами такого розгляду було підготовлено наказ Головного управління від 11.10.2017 року № 22-20130-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» гр. [PERSON] (кадастровий номер [NUMBER]). Згідно із ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Тому Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області діяло відповідно до норм чинного земельного законодавства при розгляді заяв гр. [PERSON], оскільки в поданих клопотаннях вона повідомляла, що правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства не скористалась. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити. Подав відзив на позов, та наголошував у суді на тому, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року № 5 «Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. Пунктом 4 вказаної постанови передбачено, що Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема здійснює заходи щодо вдосконалення порядку ведення обліку і підготовки звітності з регулювання земельних відносин, використання та охорони земель; організовує та здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; здійснює державний нагляд у сфері землеустрою; проводить відповідно до законодавства моніторинг земель та охорону земель; створює інформаційну базу даних з питань землеустрою та ін… Тому посадові особи Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області повинні були знати, що за станом на 11.10.2017 року [PERSON] вже скористалась своїм правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, а тому мали відмовити їй у передачі у власність ще однієї земельної ділянки площею 2 га з кадастровим номером [NUMBER] для ведення особистого селянського господарства. Отже, в даному випадку є помилка відповідного державного органу, а [PERSON] купуючи у [PERSON] спірну земельну ділянку не знав і не міг знати про те, що [PERSON] раніше вже використала своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки, отже він є добросовісний набувач. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані у справі докази у межах заявлених позовних вимог, дійшов висновку про таке. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями статті 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Порядок отримання громадянами у власність земельних ділянок регламентовано нормами статей 116, 118, 121 ЗК України. Водночас, законодавством встановлені певні обмеження у правах набуття права власності на земельні ділянки, а саме згідно з ч. 4 ст. 116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Передбачена ст. ст. 116, 121 ЗК України одноразовість отримання земельної ділянки у власність означає, що особа, яка скористалась своїм правом і отримала у власність земельну ділянку меншу від граничної площі, передбаченої ст. 121 ЗК України, не має правових підстав для отримання у власність земельної ділянки цього ж цільового призначення вдруге, навіть площею, що складає різницю між гранично можливою та раніше отриманою у власність. Визначений статтею 118 ЗК України порядок передачі земельної ділянки у власність застосовується при умові дотримання вимог ст. ст. 116, 121 ЗК України. Судом встановлено, що 28.08.2016 року [PERSON] звернулась до Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Підлісноолексинецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області. Розглянувши клопотання, Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області видало наказ від 11.10.2016 року № 22-26833-СГ про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою вищезазначеної земельної ділянки. Після виготовлення проекту землеустрою [PERSON] подала відповідачу заяву про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки, та наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 04.01.2017 року № 22-167-СГ затверджено документацію із землеустрою та надання земельної ділянки у власність [PERSON] 14.11.2016 року [PERSON] звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Адамівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, зазначивши, що правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства вона не скористалась. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 15.05.2017 року № 22-9181-СГ надано дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер [NUMBER]) за межами населених пунктів Адамівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області розміром 2,0000 га. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 11.10.2017 року № 22-20130-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства [PERSON] та надано у власність земельну ділянку загальною площею 2,0000 га (кадастровий номер [NUMBER]) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану за межами населених пунктів Адамівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 22.12.2017 року, за відповідачем [PERSON] зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер [NUMBER]) для ведення особистого селянського господарства, Підлісноолексинецька сільська рада Городоцького району Хмельницької області, та право приватної власності на земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер (кадастровий номер [NUMBER]) для ведення особистого селянського господарства, Адамівська сільська рада Віньковецького району Хмельницької області. Отже, з матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] отримала безоплатно дві земельні ділянки, а саме земельну ділянку площею 2 га, (кадастровий номер [NUMBER]) для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населених пунктів Підлісноолексинецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області, та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2 га (кадастровий номер [NUMBER]), що знаходиться за межами населених пунктів Адаміської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, і вказаний факт сторонами не оспорено. Відповідно до п. «в» ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Згідно з п. «б» ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 га. Виходячи зі змісту ч. 4 ст. 116 ЗК України, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз за кожним видом використання. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 5 Закону України «Про особисте селянське господарство», громадяни України, які реалізували своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства в розмірі менше 2,0 га, мають право на збільшення земельної ділянки в межах норм, установлених ст. 121 ЗК України для ведення особистого селянського господарства. Таким чином, передбачена ст. ст. 116, 121 ЗК України одноразовість отримання земельної ділянки у власність означає, що особа, яка скористалась своїм правом і отримала у власність земельну ділянку меншу від граничної площі, передбаченої ст. 121 Земельного кодексу України, не має правових підстав для отримання у власність земельної ділянки цього ж цільового призначення вдруге, навіть площею, що складає різницю між гранично можливою та раніше отриманою у власність. Однак, приймаючи оспорюваний наказ, відповідач -- Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області факт реалізації [PERSON] права на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства не перевірив, порушив вимоги земельного законодавства, що призвело до безпідставного вибуття землі із державної власності, а тому наказ Головного управління про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки у власність особи, яка таке право вже використала, як і наказ про передачу такої ділянки у власність, є незаконним. Статтею152 ЗК України регламентовано, що захист прав на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсним рішень, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосування інших, передбачених законом способів. Згідно з ч. 2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів є, у тому числі, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, відновлення становища, яке існувало до порушення. Визнання незаконним та скасування рішення Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про передачу [PERSON] у власність державної землі, припиняє правомочності відповідача як власника землі та є підставою для витребування земельної ділянки у державну власність. При цьому суд бере до уваги, що предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави. У практиці ЄСПЛ напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном з гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. В питаннях оцінки «пропорційності» Європейського суду з прав людини, як і в питаннях наявності «суспільного», «публічного» інтересу, визнає за державою достатньо широку «сферу розсуду», за виключенням випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах (рішення в справах «Спорронґ і Льоннорт проти Швеції», «Булвес» АД проти Болгарії»). ЄСПЛ, оцінюючи можливість захисту права особи за ст. 1 Першого протоколу, загалом перевіряє доводи держави про те, що втручання в право власності відбулося в зв'язку з обґрунтованими сумнівами щодо законності набуття особою права власності на відповідне майно, зазначаючи, що існують відмінності між тією справою, в якій законне походження майна особи не оспорюється, і справами стосовно позбавлення особи власності на майно, яке набуте злочинним шляхом або стосовно якого припускається, що воно було придбане незаконно (наприклад, рішення та ухвали ЄСПЛ у справах «Раймондо проти Італії» від 22 лютого 1994 року, «Філліпс проти Сполученого Королівства» від 05 липня 2001 року, «Аркурі та інші проти Італії» від 05 липня 2001 року, «Ріела та інші проти Італії» від 04 вересня 2001 року, «Ісмаїлов проти Російської Федерації» від 06 листопада 2008 року). Отже, ст. 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. Водночас, Головним управлінням Держгеокадастру протиправно, всупереч вимог земельного законодавства передано відповідачу [PERSON] у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, яка право на безоплатну приватизацією земельної ділянки даного виду використання, гарантоване законодавством, уже реалізувала. Відповідач [PERSON] могла і повинна була знати про те, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених Земельним кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання, що ставить її добросовісність під час набуття земельної ділянки у власність під обґрунтований сумнів та підтверджує дотримання «справедливого балансу» у даних правовідносинах, та зважаючи на те, що вона своє право на отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства використала, підстав для задоволення її заяви про надання у власність земельної ділянки такого ж виду користування на території Адамівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області не було. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] вчинила дії з відчуження спірної земельної ділянки, та на підставі договору купівлі-продажу № 1586 від 21.12.2017 року власником вказаної земельної ділянки на теперішній час є [PERSON], що підтверджується даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Однак, враховуючи, що прокурором безпосередньо до відповідача [PERSON] позов не заявлено, а згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, то належними відповідачами у справі є Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області та [PERSON] Вирішуючи питання про судові витрати, суд відповідно до вимог ст. ст. 133, 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути судовий збір порівну із обох відповідачів, а саме із Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області та [PERSON], по 1600 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved