Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

31.10.2019 року [PERSON] звернулася до Балтського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Балтського районного нотаріального округу Одеської області Пантілєєва І.П. про визнання особи такою, що не має права на обов`язкову частку у спадщині. (т. 1 а.с.3-5). Ухвалою судді від 13.01.2020 року провадження у справі відкрите, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження (т. 1 а.с. 30). 03.06.2020 року від представника позивачки [PERSON] - адвоката Бузовського О.І. надійшла остаточна редакція уточненої позовної заяви, згідно якої заявлено позовні вимоги до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] та приатний нотаріус Балтського районного нотаріального округу Одеської області Пантілєєва І.П., про визнання особи такою, що не має права на обов`язкову частку у спадщині. (т.1 а.с.131-133). Ухвалою суду від 29.07.2021 закрите підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду (т.1 а.с.233). В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона проживала однією сім`єю з [PERSON] , який [INFO] помер. За життя він склав заповіт на користь позивачки та її сина [PERSON] , згідно якого заповів їм все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивачка та її син [PERSON] , які є спадкоємцями за заповітом, у встановлений строк прийняли спадщину, звернувшись з відповідними заявами до нотаріуса, в результаті чого останньою була заведена спадкова справа до майна [PERSON] , померлого [INFO] . Згодом [PERSON] стало відомо про те, що на спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] , претендують також діти останнього: [PERSON] та [PERSON] , яка надала нотаріусу документи, які свідчать про те, що вона є непрацездатною, а отже вважає себе такою, що має право на обов`язкову частку у спадщині. Позивачка вважає, що відповідачка [PERSON] має бути усунена від права на обов`язкову частку у спадщині, оскільки спадкодавець за життя хворів, був у безпорадному стані, потребував сторонньої допомоги, яку надавала йому тільки вона, натомість [PERSON] жодного разу не приїжджала до батька [PERSON] , ніякої допомоги не надавала, навіть не приїхала на його поховання. Після смерті [PERSON] всі витрати на його поховання понесла позивачка. Враховуючи, що відповідачка не надавала допомоги спадкодавцеві, який такої допомоги потребував, хоча мала можливість її надати, тому позивачка просить усунути [PERSON] від права на обов`язкову частку у спадщині. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов. На виконання судового доручення до суду надійшов відзив відповідачки [PERSON] , згідно якого вона позовні вимоги [PERSON] не визнає, так як вона є спадкоємцем за законом першої черги до майна [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки є його рідною донькою, крім того, вона являється особою з інвалідністю другої групи (безстроково), непрацездатна, а отже є такою, що має право на обов`язкову частку у спадщині. Доводи позивачки вважає безпідставними, так як спадкодавець не потребував матеріальної допомоги від неї, яку б вона могла йому надавати, так як він був матеріально забезпеченим краще, ніж вона, оскільки отримував пенсію, а вона є інвалідом та має на утриманні дитину-інваліда. Вона проживає на території іншої держави, намагалася спілкуватися з батьком, однак позивачка чинила перешкоди в цьому.(т.1 а.с.186-219). В судове засідання відповідачка не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, тому суд розглянув справу у її відсутності. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він та його сестра [PERSON] , яка є відповідачкою по справі, спілкувалися з батьком по телефону. Про те, що батько потребував допомоги, йому не було відомо. [PERSON] не мала змоги надавати матеріальну допомогу батькові, оскільки сама являється інвалідом другої групи та має на утриманні малолітнього сина інваліда з дитинства. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що діти [PERSON] ніколи не приїжджали до покійного батька. З 2017 року [PERSON] почав хворіти в силу свого віку. [PERSON] знала, що її батько потребує допомоги, оскільки вони їй телефонували та говорили про це. Третя особа приватний нотаріус Балтського районного нотаріального округу Одеської області Пантілєєва І.П. в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справу належним чином була повідомлена. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши доводи сторін, пояснення свідків, оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, дійшов такого висновку. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. (ст. 1233 ЦК України). Як визначено ст..1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Згідно рішення Конституційного Суду № 1-рп/2014\~від 11.02.2014 положення ч. 1 ст. 1241 ЦК України щодо права повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця на обов`язкову частку у спадщині необхідно розуміти так, що таке право мають, зокрема, повнолітні діти спадкодавця, визнані інвалідами в установленому законом порядку, незалежно від групи інвалідності. В судовому засіданні встановлено, що згідно заповіту, посвідченого 11.02.2015 року приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Одеської області Пантілєєвою І.П., [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: «Все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що мені буде належати на день смерті і на що я за законом матиму право, заповідаю: [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному». (т. 1 а.с. 7, 55) [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії [NUMBER] , виданого Балтським РВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області 31.01.2019 (т. 1 а.с. 50). Після його смерті відкрилася спадщина. [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON] , померлого [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16.09.1963 р. (т. 1 а.с. 81) та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28.01.1969 р. (т. 1 а.с. 67) Згідно копії довідки серії ВТЭ-296 № 078193, виданої Міністерством соціального забезпечення м. Сизрань від 17.10.1997 року, [PERSON] , [INFO] , має інвалідність другої групи, безстроково та являється непрацездатною. (т. 1 а.с. 78, 191) Таким чином в силу ч.1 ст. 1241 ЦК України [PERSON] має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] . Як вбачається зі спадкової справи №33/2019 до майна [PERSON] , померлого [INFO] , заведеної приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Пантілєєвою І.П. 13.02.2019 року (т. 1 а.с. 48-88) заяви про прийняття спадщини за заповітом подали: [PERSON] - 13.02.2019 року, [PERSON] - 11.03.2019 року (т.1 а.с. 49, 60) та за законом першої черги [PERSON] - 18.03.2019 року та [PERSON] - 19.07.2019 року (т. 1 а.с. 64,77). В силу ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають спадкоємці, визначені у заповіті, а саме [PERSON] та [PERSON] , а також згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України право на обов`язкову частку у спадщині [PERSON] . Згідно ч. 5, 6 ст.\~1224\~ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. Як визначено п.6 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №7\~від 30.05.2008\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Верховний Суд у постанові від 26.04.2021 (справа №569/12523/16-ц) зазначив, що лише при одночасному настанні сукупності таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи та їх доведеності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього,суд має з`ясувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Відповідний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року у справі № 521/20849/16, від 19 червня 2019 року у справі № 491/1111/15-ц, від 29 квітня 2020 року у справі № 520/5083/16-ц. Згідно ст.ст. 12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона знала [PERSON] з 2014 року, та їй було відомо, що він проживав із [PERSON] в своїй квартирі. Приїздила до них в гості на свята. Також їй було відомо, що [PERSON] мав проблеми зі здоров`ям, часто забувався та потребував сторонньої допомоги, яку надавала йому [PERSON] . Чи звертався [PERSON] до дітей за допомогою, їй не відомо. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що був знайомий з [PERSON] та його сім`єю дуже давно, добре спілкувались, товаришували сім`ями, знає його дітей. Після смерті дружини він почав проживати однією сім`єю із [PERSON] в своїй квартирі. Дуже змінився: став неохайним, почав вживати спиртні напої, перестав спілкуватися з дітьми та був негативно настроєним проти них. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що була сусідкою [PERSON] та добре знайома з відповідачкою. Позивачка по справі була третьою дружиною [PERSON] . [PERSON] часто їй дзвонила, щоб дізнатися про стан батька, так як не могла додзвонитися до нього та до [PERSON] на мобільні телефони та домашній стаціонарний телефон. Також пояснила, що останнім часом [PERSON] поводився неадекватно. Відповідачка раніше приїжджала, але нечасто, оскільки має сина інваліда з дитинства, за яким потрібен постійний нагляд та який потребує сторонньої допомоги. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона була першою дружиною сина [PERSON] - [PERSON] . Після смерті першої дружини [PERSON] став проживати з [PERSON] , був у запущеному стані, недоглянутий, хворів. Останнім часом дивно поводився, не впізнавав її та рідного онука, який виріс у нього. За декілька місяців до смерті потрапив у лікарню, лікування йому оплатив його колишній друг [PERSON] , проте позивачка забрала його з лікарні. Дочка [PERSON] часто телефонувала їй, щоб дізнатися про стан батька та просила номер мобільного телефону [PERSON] , так як не могла додзвонитися до батька на мобільний та домашній стаціонарний телефони, а сама ж [PERSON] до телефону [PERSON] не підпускала. [PERSON] проживає та території Російської Федерації, не мала змоги приїхати у зв`язку з обмеженнями, а також вона є інвалідом, та має на утриманні малолітнього сина інваліда з дитинства, який потребує постійного нагляду та допомоги, вона пропонувала [PERSON] , щоб той переїхав до неї в Росію, проте останній відмовився. Наявні в матеріалах справи докази, а також пояснення свідків свідчать про те, що [PERSON] в силу свого віку мав захворювання та потребував допомоги, проте, в судовому засіданні не доведено, що він перебував у безпорадному стані, потребував фінансової допомоги та догляду зі сторони [PERSON] , просив у неї допомоги, та їй було відомо про те, що він взагалі потребував такої допомоги. Крім того, відповідачка не мала змоги надавати допомогу [PERSON] , так як вона проживає в іншій країні, є інвалідом другої групи (безстроково), являється непрацездатною, що підтверджується копією довідки серії ВТЭ-296 № 078193, виданої Міністерством соціального забезпечення м. Сизрань від 17.10.1997 року (т. 1 а.с. 78, 191), отримує мінімальну пенсію, та має на утриманні малолітнього сина [PERSON] , який є дитиною-інвалідом, що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] , виданого відділом РАЦС міського округу Сизрань Управління РАЦС Самарської області 11.07.2007 року (т. 2 а.с. 5) та копією довідки серії МСЭ-2012 № 0919992, виданої Бюро МСЭ №29 Головного бюро медично-соціальної експертизи 03.09.2013 року, (т.2 а.с. 2), а отже відповідачка сама потребує фінансової допомоги. За таких обстави підстав для задоволення позову не вбачається, так як позивачкою не доведено факт ухилення відповідачкою від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed