Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

31 січня 2020 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, вказавши, що з 18 листопада 2006 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, хоча з лютого 2018 року фактично спільно не проживають та не підтримують подружніх відносин. Від шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно допомогу на утримання дітей не надає, хоча має таку можливість, оскільки має постійне місце роботи, працюючи за кордоном, та отримує дохід у значному розмірі, а тому позивач просила суд стягнути з нього аліменти на її користь в розмірі 5000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді від 20 лютого 2020 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. 18 березня 2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги визнав частково, посилаючись на те, що на даний час офіційно не працює, не займається будь-якою підприємницькою діяльністю, а його доходи носять мінливий та непостійний характер, у зв`язку з чим він не має можливості сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі. З огляду на наведене, а також із урахуванням встановленого законом мінімально гарантованого розміру аліментів, відповідач просив стягувати з нього аліменти на користь позивача у розмірі по 1250 грн. на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. 24 квітня 2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив та заява про уточнення позовних вимог, у яких позивач зменшила свої позовні вимоги та просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі 2500 грн. на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. В судовому засіданні позивач підтримала уточнені позовні вимоги та просила суд задоволити їх в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, в розмірі, вказаному ним у відзиві на позов, підтвердив, що на даний час він не працює, вживає заходів для працевлаштування та має нестабільний дохід. Крім того, вказав, що стан його здоров`я є нормальним, інших утриманців він не має Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 18 листопада 2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Деражнянського районного управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження, згідно з якими батьком обох дітей є відповідач [PERSON] Довідкою виконкому Деражнянської міської ради №524 від 31 січня 2020 року підтверджується, що неповнолітні [PERSON] , 2008 р.н., та [PERSON] , 2017 р.н., перебувають на утриманні їхньої матері [PERSON] , проживаючи разом із нею по [ADDRESS] . Той факт, що діти проживають разом із позивачем, підтвердив і відповідач в судовому засіданні, який хоча й заперечував ту обставину, що діти знаходяться на повному утриманні позивача, стверджуючи, що він також надає їм матеріальну допомогу, але й не заперечував свого обов`язку щодо утримання дітей. Судом також приймаються до уваги доводи відповідача щодо цих обставин, наведені ним у відзиві та підтримані в подальшому в ході судового розгляду, оскільки вони підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями квитанцій поштових переказів. Крім того, факт добровільної сплати аліментів відповідачем у лютому та березні 2020 року визнала і позивач у судовому засіданні. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містить незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Наведене узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові КЦС ВС від 25 вересня 2019 року у справі №755/14148/18 (61-11325ск19). При розгляді даної справи судом також приймаються до уваги положення ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, згідно з якими розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» з 01 січня 2020 року встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років у розмірі 1779 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років - у розмірі 2218 грн. Аналізуючи вищезазначені положення законодавства та судової практики, а також враховуючи встановлені у справі обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання двох його неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання розміру аліментів, які підлягають стягненню, суд бере до уваги те, що відповідач на даний час хоча і не працює, проте стан його здоров`я є нормальним, інших утриманців він не має, що з`ясовано судом, зокрема, із пояснень відповідача. У відповідності до ст. 182 СК України суд також враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч.1 ст. 184 цього СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на наведене, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітніх дітей, суд вважає вірним стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання їхніх неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення даного позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, враховуючи задоволення позовних вимог [PERSON] на 60%, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 504 грн. 50 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved