Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

31.08.2015 року позивачка [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, в якому просить визнати за позивачем майнові права на об'єкт будівництва - житловий комплекс за будівельною адресою: [ADDRESS], в частині трикімнатної квартири, будівельний номер [NUMBER], що розташована на 20 поверсі, заг. пл. 103, 87 кв.м. та житловою площею 60, 16 кв. м. з мотивів виконання умов договору від 17.04.2006 року про резервування квартири. У судовому засіданні представники позивачки [PERSON], [PERSON] позов підтримали та на його обґрунтування суду пояснили, що позивачка [PERSON] повністю виконала свої зобов'язання за договором від 17.04.2006 року про резервування квартири., тому має право на визнання не нею майнового (речового) права на отримання в натурі з подальшим оформленням у власність проінвестованого нею об'єкта, відповідно до умов укладеного договору. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Градострой» у судове засідання повторно, не з'явився, повідомлявся про день, місце і час розгляду справи належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив. Треті особи: «Акціонерний банк «Банк регіонального розвитку», Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер-Преміал» у судове засідання не з'явились, про причини неявки суду не повідомили, про день час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені (а.с. 36-37, 38). У судовому засіданні представник третьої особи: Державного підприємства «Київський державний завод «Буревісник» - Данкевич В.В. поянив суду, що ДП КДЗ «Буревісник» земельну ділянку 0,69 га, для будівництва житлового будинку по [ADDRESS] передав ТОВ «Градострой» за договором про будівництво житлового будинку. За умовами договору ТОВ «Градострой» розробляє архітектурно-проектне завдання, фінансує та організовує будівництво. З наведених обставин не може існувати вимог до ДП КДЗ «Буревісник», як третьої особи, але у задоволенні позовних вимог не заперечував. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі ненадання юридичними особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається за адресою місцезнаходження, що зазначена в Державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців. У разі відсутності особи, яка бере участь у справі, за адресою її місця проживання або місця реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, які були присутні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 25 червня 2003 року між ТОВ «Градострой» та ДП ПКДЗ «Буревісник» було укладено Договір № 93/400/40-27 про будівництво житлового будинку та Додаткову угоду № 1 від 25 червня 2005 року, Додаткову угоду № 2 від 20 липня 2004 року до даного Договору, відповідно до яких ДП ПКДЗ «Буревісник» надав територію для капітального будівництва та доручив ТОВ «Градострой» організувати та профінансувати будівництво. Відповідно до договору купівлі-продажу облігацій № К-285 від 17.04.2015 позивач придбав повний пакет облігацій ТОВ «Градострой» серії В, в кількості 10387 шт., з номінальною вартістю однієї облігації 70, 00 грн., загальна договірна курсова вартість яких, на момент укладення договору складала 467 415, 00 грн. (а.с.14-15). 17.04.2015 року було укладено договір № 2006-Р/26 між ТОВ «Градострой» та [PERSON] про резервування квартири. Відповідно д п. 2.1 договору ТОВ «Градострой» зобов'язуються закріпити за [PERSON] квартиру ( яка складається з трьох кімнат, розташована на 20-му поверсі, заг.пл. 103, 87 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ) за умови надання Стороні-1 до 26.04.2006 року виписки з рахунку, яка підтверджує придбання Стороною-2 повного пакету облігацій. (а.с. 9-13). Відповідно до додаткової угоди № 1 від 21.01.2011 року до договору № 2006/Р/26 від 17.04.2006 року про резервування квартири п. 2.6 плановий строк здачі будинку в експлуатацію перенесено на 3 квартал 2011 року (а.с. 16-17). Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивачкою 20.04.2006 року придбано у АБ «Банк регіонального розвитку» в кількості 10387 шт, номінальною вартістю однієї облігації 70, 00 грн. загальна вартістю складає 467 415, 00 грн., на підтвердження чого суду надано копії відповідних квитанцій (а.с. 18). Листом від 21.12.2014, який було направлено [PERSON] на розгляд генеральному директору ТОВ «Градострой» наступні документи: заяву про погашення пакету облігацій від 30.12.2014 року; копію виписки про стан рахунку цінних паперів № 005010 від 03.02.2010 року; акт пред'явлення облігацій про погашення від 31.12.2014 року; акт прийому-передачі квартири як сукупності майнових прав від 30.10.2014 року (а.с. 19). Отже, позивачка всі взяті на себе зобов'язання, згідно договору виконала в повному обсязі (повністю оплатила відповідний пакет облігацій), а відповідачем не зважаючи на те, що строк закінчення будівництва встановлено - 3 квартал 2011 року, проте, станом на даний час об'єкт будівництва недобудований та не зданий в експлуатацію відповідно до укладеного договору. Відповідач взяті на себе зобов'язання по Договору про резервування квартири № 2006-Р/26 17.04.2015 року та додатковим угодам не виконав, чим порушив умови цих договорів. На момент звернення [PERSON] до суду об'єкт інвестування і досі знаходиться в процесі будівництва. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Ч. 1 ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами. Положеннями ст. 876 ЦК України передбачено, що власником об'єкта будівництва або результату будівельних робіт, є замовник, якщо інше не передбачено договором. У відповідності до ч. 2. ст. 5 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестори - суб'єкти інвестиційної діяльності, які приймають рішення про вкладення власних, позичкових і залучених майнових та інтелектуальних цінностей в об'єкти інвестування. Ч. 5 ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» передбачено, що інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України. Ч. 1 ст. 18 Закону України «Про інвестиційну діяльність» держава гарантує стабільність умов здійснення інвестиційної діяльності, додержання прав і законних інтересів її суб'єктів. Статтею 19 Закону України «Про інвестиційну діяльність» держава гарантує стабільність умов здійснення інвестиційної діяльності, додержання прав і законних інтересів її суб'єктів. Згідно зі ст. 20 Закону України «Про інвестиційну діяльність» при недодержанні договірних зобов'язань суб'єкти інвестиційної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, передбачену законодавством України і укладеними договорами. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими правами визнаються будь - які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності, а також інші специфічні права та права вимоги. Згідно з положеннями ст. 190 ЦК України майном, як особливим об'єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживчою річчю, майнові права визнаються речовими правами. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, в тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Згідно ст. 2 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» об'єктом інвестування є квартира або приміщення в об'єкті будівництв, яке після завершення будівництва стає окремим майном. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про основи містобудування» закінчені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Вищезазначений об'єкт будівництва набуває статусу нового створеного нерухомого майна лише після прийняття його в експлуатацію та здійснення державної реєстрації права власності на нього. Таким чином, квартира є об'єктом інвестування в об'єкті будівництва, яка після завершення будівництва стане окремим майном. До завершення будівництва проінвестованого об'єкта нерухомого майна та прийняття його до експлуатації інвестору належить не право власності на цей об'єкт, а майнові права на нього. Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що, оскільки, позивачем профінансовано трикімнатну квартиру, будівельний номер [NUMBER], загальною площею 103, 87 кв.м., що розташована на 20 поверсі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] у даному незавершеному будівництвом об'єкті, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання майнового права позивача на об`єкт будівництва є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 79, ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з Відповідача на користь Позивача судовий збір у розмірі 3654 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved