Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

30.12.2016 позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користуватися жилим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS]. В обґрунтування вимог позивачі зазначають, у 2001 році [PERSON], її батьки [PERSON] та [PERSON], а також сини [PERSON] та [PERSON] шляхом приватизації набули права власності на будинок [ADDRESS] та, згідно свідоцтва про право власності на житло від 19.01.2001, стали співвласниками будинку у рівних частках - по 1/5 частині будинку. [INFO] року [PERSON] помер, а належну йому 1/5 частину будинку успадкували дружина [PERSON] та дочка [PERSON]. 15.10.2002 за договором дарування будинку [PERSON] подарував належну йому 1/5 частину будинку [PERSON]. У подальшому [PERSON] змінив прізвище на «[PERSON]». 11.06.2010 [PERSON] померла, а належну їй 1/2 частину будинку успадкувала дочка [PERSON]. Таким чином, на даний час [PERSON] є власником 4/5 частини будинку [ADDRESS]. Позивач [PERSON] є власником 1/5 частину вказаного будинку. У 2014 році за згодою власників у вказаному будинку була дружина [PERSON] - [PERSON], яка таким чином набула право користуватися будинком В свою чергу, відповідач [PERSON], будучи зареєстрованим у [ADDRESS], не проживає там приблизно з 1991 року, тобто близько 25 років. Останнім часом відповідач проживає у [ADDRESS]. На прохання позивачів добровільно зняти або змінити місце реєстрації відповідач відповів, що добровільно робити цього не буде. При цьому, відповідач не приймає участі у спільному побуті, не є членом сім'ї власників та користувачів будинку. У зв'язку з вищевикладеним позивачі просять визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивачі у судовому засіданні 07.06.2017 позов підтримали та просили його задовольнити, в подальшому позивачі звернулись до суду з заявами про розгляд справи у їх відсунуті. Відповідач у судове засідання не з'являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся у передбаченому законом порядку, проте про причини неявки суд до відома не ставив, з заявами про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутності до суду не звертавсь. Беручи до уваги дані про належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, зважаючи на неповідомленням останнім про причини неявки та неподання відзиву, суд з урахуванням позиції позивача та положень ст. 223 ЦПК України дійшов висновку про розгляд справи у відсутності сторін. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судове засідання проводилося без технічної фіксації. Відповідно до п.п. 9, п. 1 Перехідних положень Цивільного кодексу України (редакція від 15.12.2017), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно правил ст. 19 ЦПК України для даної справи, як малозначної, відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України, пріоритетним є швидке вирішення справи, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України, суд ухвали проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Заслухавши думку учасників процесу, покази свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до статті 156 ЖК України члени сім`ї власника житлового буднику (квартири), які проживають разом із ним в будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням на рівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст. 64 цього Кодексу, а саме: дружина наймача, їх діти та батьки. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ч. ч.1 та 2 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником 4/5 частин будинку [ADDRESS]. Позивач [PERSON] є власником 1/5 частини будинку [ADDRESS]. Позивач [PERSON] є дружиною позивача [PERSON], тобто являється членом сім'ї власника будинку. З копії довідки Форми №3, виданої КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» ЖЕД №903 21.12.2016 за № 3763 вбачається, що в будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] (власник особового рахунку), її сини [PERSON] та [PERSON], а також дружина [PERSON] - [PERSON]. Як зазначають позивачі, відповідач [PERSON] в будинку не проживає, не несе витрат по його утриманню і не проживає, витрат по утриманню житла не несе. При цьому, позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач [PERSON], який є її сином, не проживає у вказаному будинку з 1997 року. На даний час він проживає в квартирі своєї першої дружини. Вона зверталась д нього з проханням знятися з реєстрації в будинку [ADDRESS], однак отримала від відповідача відмову. В судовому засіданні 07.06.2017 свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що є сусідами позивачів по будинку [ADDRESS]. Наскільки їм відомо, відповідач у вказаному будинку не проживає протягом тривалого часу. Свідок [PERSON] останній раз бачив відповідача, приблизно років 8 тому, а свідок [PERSON] - приблизно 7 років тому. Обставини, які б вказували на те, що позивач чинить відповідачеві перешкоди в користуванні спірною квартирою, та обставин, які б вказували на поважність причин відсутності відповідача в ході розгляду справи судом встановлено не було. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України у разі виникнення спору між власником та членами сім'ї власника суд повинен врахувати, що право члена сім`ї власника на користування житлом є сервітутним правом, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися у відповідності з вимогами статей 405, 406 ЦК України. Зокрема, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність без поважних причин члена сім`ї понад один рік у спірному житловому приміщенні, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не проживає в квартирі понад один рік без поважних причин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, належить задовольнити. При вирішенні спору суд також враховує наступне. Відповідно до ч. ч.1, 4 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Таким чином, законодавством України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту. Відповідач, не з`явившись до суду, заперечень проти вимог позивачів не подав, приведених ними у позові обставин не спростував. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Докази, надані позивачами в обґрунтування позову, є належними та відповідають способам доказування, визначених ст.ст.76-80 ЦПК України, і є достатніми для висновку суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню понесенні ними судові витрати на оплату судового збору у розмірі 551,20 гривень на користь кожного позивача

Outcome: approved