Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

30.09.2019 року орган опіки та піклування Бориспільської райдержадміністрації Київської області звернувся до суду з даним позовом, в якому просили: - позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , відносно їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; - передати малолітнього [PERSON] , [INFO] , для подальшого влаштування, органу опіки та піклування Бориспільської районної державної адміністрації; - судові витрати покласти на відповідачів (а.с.1-5). В обґрунтування позову зазначили, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які перебувають у фактичних шлюбних відносинах? мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Батько хлопчика [PERSON] фактично спільно з сином не проживає, матеріально не утримує. Малолітній [PERSON] , за заявою матері [PERSON] , у зв`язку із складними життєвими обставинами, неодноразово перебував в центрі соціально-психологічної реабілітації для дітей. Вказують, що на даний час батьки малолітнього залишили його проживати з бабусею [PERSON] в [ADDRESS] , яка має проблеми зі здоров`ям та не може утримувати та виховувати малолітнього внука. Самі ж батьки хлопчика, відповідачі у справі, проживають окремо від дитини в с. Головурів, займаються особистим життям, не приділяють належної уваги вихованню, розвитку та матеріально дитину не забезпечують. Крім того, [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків за ст. 184 КУпАП. Звертають увагу, що малолітній [PERSON] перебуває на обліку у службі у справах дітей та сім`ї, як дитина, що опинилася в складних життєвих обставинах. Матері [PERSON] неодноразово було наголошено про необхідність влаштування до спеціалізованого державного закладу малолітнього [PERSON] , який має особливі освітні потреби. Проте, відповідач [PERSON] 12.03.2019 р. звернулася до служби із заявою, що не взмозі виховувати, утримувати та забезпечувати необхідний догляд дитині, повідомила, що не бажає виконувати батьківські обов`язки відносно свого сина, та одночасно написала заяву про позбавлення її батьківських прав. Зазначають, що оскільки [PERSON] та [PERSON] повністю самоусунулися від виховання сина, хлопчик влаштований до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Сезенків». Вважають, що оскільки відповідачі не піклуються про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний стан, свідомо самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків та ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню сина, тому є всі підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх малолітнього сина. Ухвалою від 01 листопада 2019 року (а.с.43) відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою від 09 липня 2020року, яка відображена у протоколі судового засідання (а.с.85,86), викликано для допиту в якості свідка [PERSON] , залучено до участі у справі в якості третьої особи малолітнього [PERSON] , зобов`язано позивача забезпечити до суду явку фахівця (педагога). Ухвалою від 09 липня 2020 року (а.с.90) закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 11.12.2020р., яка відображена у протоколі судового засідання (а.с.117), визнано недоцільним заслуховування пояснень малолітнього [PERSON] , оскільки згідно з повідомленням директора Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Сезенків» від 24.07.2020 (а.с.105) присутність в судовому засіданні негативно вплине на психологічний стан і здоров`я малолітнього [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача, органу опіки та піклування Бориспільської РДА Корніяка Л.Г., позов підтримала та просила суд його задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, пояснила, що проживає в будинку відповідача [PERSON] , постійного місця роботи не має. Вона сподівалась, що зробить ремонт та забере сина з державного закладу, в якому він перебуває з липня 2019 року, проте на даний час забрати сина вона не може. Просить не позбавляти її батьківських прав. Відповідач [PERSON] як у підготовче засідання, так і у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про вручення судової повістки (а.с.112), заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов суду не подав. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Бориспільської райдержадміністрації Київської області Коновал Д.Б., у судовому засіданні позов підтримала, не заперечувала щодо його задоволення. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали цивільної справи та надані документи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ( а.с.6). У графі «мати» вказано - [PERSON] , у графі «батько»- [PERSON] . В ході судового розгляду встановлено, що батьки малолітнього [PERSON] , відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON] самоусунулися від виконання батьківських обов`язків по вихованню свого малолітнього сина, свідомо ухиляються від виконання своїх обов`язків по його вихованню та утриманню. Вказані обставини підтверджуються дослідженими в ході розгляду матеріалами справи. Встановлено, що малолітній [PERSON] перебуває на обліку у службі у справах дітей та сім`ї, як дитина, що опинилася в складних життєвих обставинах, що підтверджується наказом служби у справах дітей та сім`ї Бориспільської райдержадміністрації № 82 від 24.11.2016 (а.с.27). Згідно висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 14.11.2018 №9 малолітній [PERSON] потребує влаштування до спеціалізованого навчального закладу, відповідно до Закону України «Про освіту» (а.с.13-20). Як вбачається з заяви від 12.03.2019 р. (а.с. 8), відповідач [PERSON] просила керівництво служби у справах дітей та сім`ї Бориспільської райдержадміністрації позбавити її батьківських прав, відносно її сина [PERSON] , [INFO] , так як не справляється з батьківськими обов`язками, та не має змоги його утримувати, виховувати та проживати разом з ним. Рішенням виконавчого комітету Вороньківської сільради Бориспільського району Київської області № 09 від 12.04.2019 р. порушено питання про позбавлення материнських прав [PERSON] по відношенню до її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , за її власним бажанням, а також, в зв`язку з тим, що вона ухиляється від виконання своїх материнських обов`язків( а.с.33). Крім того, рішенням Головурівської сільської ради Бориспільського району Київської області № 2-05-98 від 17.04.2019 р., у зв`язку з ухиленням виконання батьківських обов`язків [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , було порушено питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] ( а.с.32). Так, відповідно до висновку органу опіки та піклування Бориспільської райдержадміністрації Київської області № 48/07-46-2697 від 10.06.2019( а.с.29,30), беручи до уваги рекомендації районної комісії з питань захисту прав дитини від 14.05.2019 р., орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їхнього малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Як зазначено у висновку, в [ADDRESS] проживають [PERSON] та [PERSON] у цивільному шлюбі, які мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Малолітній [PERSON] тимчасово перебував в центрі соціально- психологічної реабілітації для дітей з 21.11.2016 року по 22.08.2017 рік та з 02.04.2018 року по 12.01.2019 рік, за заявою його матері [PERSON] , у зв`язку з тим, що родина опинилася в складних життєвих обставинах. Батькам хлопчика була надана можливість упорядкувати житлове приміщення та створити, належні умови для проживання дитини в родині, а також покращити матеріальне становище для утримання хлопчика. На даний час малолітній [PERSON] проживає з бабусею [PERSON] в [ADDRESS] . Батьки хлопчика [PERSON] та [PERSON] проживають окремо від дитини в с. Головурів, самоусунулися від його виховання та не приділяють достатньої уваги розвитку дитини, матеріально не забезпечують. [PERSON] звернулась із заявою, що не в змозі виховувати, утримувати та забезпечувати необхідний догляд дитині. Мати дитини повідомила, що не бажає виконувати батьківські обов`язки відносно свого сина [PERSON] , [INFO] та вважає за доцільне позбавлення її батьківських прав. Спеціалістами служби у справах дітей та сім`ї здійснені відповідні заходи з батьками дитини щодо роз`яснення прав та обов`язків батьків по відношенню до дитини та зазначені наслідки стосовно їх невиконання. З метою захисту прав дитини та вирішення питання щодо можливості проживання хлопчика в сім`ї, [PERSON] та [PERSON] було запрошено на комісію з питань захисту прав дитини 14.05 2019 року, але останні не з`явилися та не надали будь-яких пояснень щодо невиконання батьківських обов`язків відносно їх сина [PERSON] . Згідно довідки ювенальної превенції сектору превенції Бориспільського ВП Потапенко М.Ю. та [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків по ст. 184 КУпАП(а.с.29,30). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов родини [PERSON] від 14.06.2019 р. (а.с.24), складеного комісією в складі Петренко С.В., депутата Головурівської сільради; Косяк С.І. , депутата Головурівської сільради, Чич Л.А. , у присутності [PERSON] , виявлено, що стіни в кімнаті не заштукатурені, шпалери діряві, меблів немає, посуд стоїть на підлозі. Для дитини є ліжко в кімнаті без вікна. У другій кімнаті односпальне, телевізор на тумбочці, дерев`яний стіл. Є декілька чашок, тарілок, каструль. Є стійкий запах сечі. Іграшок немає. Город посаджено, трава не викошена. Погріб є, захаращений. Хата з вулиці не вибілена, вікна не пофарбовані, є вікно без скла. Димар розвалений, пожежнонебезпечний. Вісить попрана білизна, яку невідомо, де зберігають. Є 1 кг рису, 1кг вермішелі, 1 кг цукру, пачка чаю, 1кг борошна, 1л.олії, печиво, 1 п. прального порошку, мило дитяче. Електропроводка невідомо в якому стані. Комісією зазначено, що в таких умовах дитина не може проживати, це загрожує її життю і здоров`ю. Встановлено, що малолітній [PERSON] , [INFO] , з 29.07.2019 року перебуває у Київському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Сезенків» (а.с. 25,26). Як вбачається з акту про відвідування малолітнього вихованця КОЦСПРД «Сезенків» № 610 від 11.09.2019 ( а.с.26), з початку перебування та станом на 11.09.2019 р. мати, [PERSON] , приїжджала до сина [INFO] , про що свідчить запис в журналі обліку відвідувань вихованців. Громадянка не надавала матеріальної допомоги на утримання дитини, підтримує зв`язок в телефонному режимі. Письмових запитів на адресу закладу не надсилала. Батько [PERSON] не приїжджав до сина, про це свідчить відсутність записів в Журналі обліку відвідувань вихованців. Громадянин не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини. Письмових запитів на адресу закладу не надсилав. З акту про відвідування малолітнього вихованця КОЦСПРД «Сезенків» № 368 від 24.07.2020(а.с. 104) встановлено, що з початку перебування та станом на 02.07.2020 р. [PERSON] , мати, приїжджала до сина 11.08.2019 р, 13.09.2019 р. 22.11.2019 р. привезла мобільний телефон, зарядний пристрій та солодощі для дитини. 26.12.2019 р. привезла іграшки, фрукти та солодощі, що підтверджується записом в журналі обліку відвідувань вихованців. Спілкується з дитиною за допомогою телефонного зв`язку. Батько, [PERSON] , сина жодного разу не відвідував, записи в Журналі обліку відвідувань вихованців відсутні. Громадянин не цікавиться життям та здоров`ям дитини, не надає ніякої матеріальної допомоги. Письмових запитів на адресу закладу не надсилав. Телефонував 1 раз. Зі слів дитини - батько зателефонував у нетверезому стані, на що дитина зреагувала емоційно негативно: почав кричати та батька, моралізувати його поведінку, погрожуючи поквитатися з ним при зустрічі. Відповідачами також не оспорюється, що їх малолітній син [PERSON] , [INFO] не вперше вилучений з родини, зокрема, перебував у державному центрі соціально-психологічної реабілітації для дітей з 21.11.2016 року по 22.08.2017 року та з 02.04.2018 року по 12.01.2019 року. Водночас, зі змісту повідомлення директора Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Сезенків» від 27.11.2020 (а.с.113) [PERSON] потребує змістовного психоневрологічного обстеження та зміни форми навчання. Дане обстеження можливе лише за заявою одного з батьків або законного представника малолітньої дитини (органу опіки та піклування). Зазначено, що раніше в своєму листі від 07.10.2020 №644 вони повідомляли, що дитина несе загрозу дитячому колективу, відчуває значні труднощі в навчанні та потребує обстеження. Згідно з характеристикою [PERSON] , [INFO] , учня 2-Б класу ОНЗ «Вороньківської НВК» (а.с.12) батьки не приділяють належну увагу вихованню сина, нехтують вихованням, погано впливають, постійні сварки, ігнорування дитини. Як визнано відповідачем [PERSON] , в той період, коли їх син [PERSON] не перебував у державному закладі і відвідував школу в с.Вороньків, він проживав ї своєї бабусі - матері відповідачки [PERSON] . Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЗУ « Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України на батьків покладені рівні обов`язки щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст. 164 СК встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Аналізуючи вищенаведені обставини, слід прийти до висновку, що дійсно поведінка відповідачів вказує на те, що вони не виявляють батьківського піклування та свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками щодо свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки самоусунулись від виховання дитини, не піклуються про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не турбуються про забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. А тому, з метою захисту законних прав та інтересів малолітньої дитини, відповідачів [PERSON] та [PERSON] слід позбавити батьківських прав. Крім того, такий захід має вплинути на відповідачів, які в силу вимог ст.169 Сімейного кодексу України не позбавлені права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, довівши, що змінили свою поведінку та усунули обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Суд враховує, що відповідно до норми ч.5 ст.167 СК України, якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Таким чином, оскільки на даний час інформація щодо близьких родичів, яким за їх згодою може бути переданий малолітній [PERSON] , відсутня, його необхідно передати органу опіки та піклування Бориспільської районної державної адміністрації для подальшого влаштування. Також, суд враховує, що відповідно до ч.2 та ч.3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Отже, відсутність відповідних позовних вимог, не звільняє суд від обов`язку вирішити питання щодо стягнення аліментів на утримання малолітнього [PERSON] . У зв`язку з цим суд враховує наступне. Відповідно до ч.1 ст.180 та ч.3 ст.181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ч.2 вказаної статті, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд враховує, що відповідно до ст.ст.7,8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 грудня становить 2395 гривень; а також, що мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 вересня становить 5000 гривень. Будь-яких доказів того, що відповідачі добровільно надають матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини та на їхньому утриманні є інші непрацездатні особи, суду надано не було. З урахуванням викладеного, враховуючи обов`язок відповідачів брати участь у матеріальному забезпеченні дитини, та відсутність будь-яких інших належних і допустимих доказів на обґрунтування розміру аліментів та щодо матеріального стану відповідачів, які є особами працездатного віку, та враховуючи вищенаведений розмір прожиткового мінімуму, визначений законом, суд дійшов висновку, що з відповідачів [PERSON] та [PERSON] , з кожного окремо, належить стягувати аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати ухвалення судового рішення - 11.12.2020 року, та до досягнення дитиною повноліття. Вказані аліменти слід перераховувати на особистий рахунок дитини у Бориспільському відділенні Державного ощадного банку України, який зобов`язати відкрити на ім`я малолітнього [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування - Бориспільську районну державну адміністрацію Київської області у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідачів належить стягнути в дохід держави судовий збір по 840 грн. 80 коп. з кожного, за немайновою вимогою щодо позбавлення батьківських прав та за вимогою про стягнення аліментів, оскільки позивач, орган опіки та піклування Бориспільської райдержадміністрації, який звернуся до суду з позовом в інтересах малолітнього, звільнений від сплати судового збору при поданні такого позову. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд зобов`язаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved