Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

30 квітня 2015 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та дату слухання справи був повідомлений належним чином. На адресу суду надіслав заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату розгляду повідомлявся належним чином, письмово про причини неявки суд не повідомляв; заперечень проти позову суду не направив. У відповідності до положень ст. 224 Цивільно-процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА № 223197, виданого Ялинцівською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області на підставі рішення виконкому Ялинцівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про оформлення права власності за № 62 від 29.06.2004 року, позивачу [PERSON], [INFO], належить на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, село Ялинці, вулиця Степова,72. Згідно довідки Ялинцівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 20 квітня 2015 року за № 31-125 з позивачем у спірному будинковолодінні зареєстровані: дружина - [PERSON], [INFO]; син - [PERSON], [INFO]; син - [PERSON], 24.05. [INFO]. Відповідач [PERSON] з березня 2012 року по місцю реєстрації не проживає, що підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов громадянина [PERSON] від 21 квітня 2015 року. Реєстрація відповідача у спірному будинковолодінні змушує позивача нести додаткові невиправдані витрати по утриманню вказаного житла. Згідно ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч. 1. ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2. ст. 319 Цивільного кодексу України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В той же час згідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місяця проживання здійснюється остаточно за рішенням суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням є підставою для зняття цієї особи з реєстраційного обліку місця проживання у спірному житлі. Тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст.ст. 317, 319, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 60, 209, 212-218, 224 - 228, 233 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved