Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

31 березня 2016року до суду надійшла заява [PERSON] про встановлення факту смерті в певний час фізичної особи її батька [PERSON], в якій заявниця зазначила, що [PERSON], [INFO], помер 12 березня 2016 року у м. Донецьку та був похований у вказаному населеному пункті, тобто на тимчасово неконтрольованій території України. Заявниці було видано лікарське свідоцтво про смерть [PERSON], при цьому у зв*язку з тим, що вищевказаний медичний документ видано закладом охорони здоров*я на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, він є недійсним та не створює юридичних наслідків. У зв*язку з тим, що провести державну реєстрацію факту смерті у відділі ДРАЦС по м. Костянтинівці Костянтинівського МРУЮ у Донецькій області на підставі вказаного медичного документу неможливо, заявниця позбавлена можливості підтвердити смерть свого батька у встановленому законом порядку та не може вступити у права наслідування після смерті [PERSON] Представник заявниці [PERSON] у судовому засіданні підтримав заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Костянтинівському району Костянтинівського міськрайонного управління юстиції в Донецькій області, у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином про дату, час і місце розгляду справи. З*ясувавши позицію заявника, допитавши свідка, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Заявниця [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с. 4-6, 9), відповідно до копії договору оренди квартири від 01 березня 2016 року (а.с. 18-19), проживає за адресою: [INFO]. Відповідно до копії свідоцтва про народження (а.с. 7-8) батьком заявниці є [PERSON] [PERSON], [INFO], значився зареєстрованим за адресою: [INFO] (а.с. 11-14), фактично мешкав: м. Донецьк, вул. Артема, 210-б/37 (а.с. 15-16). 12 березня 2016 року [PERSON] помер у м. Донецьку, тобто, на тимчасово неконтрольованій території України. Медичні документи про смерть [PERSON] довідка про причину смерті, лікарські свідоцтва про смерть №974, №174 (а.с. 15-16), видані закладом охорони здоров*я на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, є недійсними та не створюють юридичних наслідків відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Відповідно до п.8 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Україна в особі своїх державних органів, зокрема і судів, вживає всіх можливих заходів, у тому числі щодо захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб. Згідно з п.11 ч.1 ст. 9 вищевказаного закону внутрішньо переміщена особа має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Відповідно до\~ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до абзацу першого п. 13 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» з наступними змінами та доповненнями, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобовязаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. В силу вимог ч.ч. 1-3 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідено до ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для встановлення факту смерті особи в певний час на тимчасово неконтрольованій території України, оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт смерті [PERSON], 12 березня 2016 року, що мало місце у м. Донецьку, Україна. Встановлення даного факту необхідно заявниці [PERSON] для можливості оформлення права на спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] Іншим шляхом встановити цей факт неможливо, проведення державної реєстрації факту смерті за наявними у заявниці документами у встановленому діючим законодавством порядку є неможливим. Тому, суд вважає за необхідне задовольнити заяву та встановити факт смерті [PERSON], [INFO] в м. Донецьк, який значився зареєстрованим за адресою: [INFO], фактично мешкав: м. Донецьк, вул.. Артема, 210-б/37, - у м. Донецьк, Україна, 12 березня 2016 року.

Outcome: approved