Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

30.12.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Республіканського вищого училища фізичної культури про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який уточнив у заяві від 27.04.2015 року (а.с.7-72,73). Як вказує позивач, у відповідності до наказу виконуючого обов»язки директора Республіканського вищого училища фізичної культури [PERSON] № 108-к від 16.05.2014 року він був прийнятий на роботу на посаду заступника директора з фінансово-господарської та кадрової роботи Республіканського вищого училища фізичної культури. Наказом № 602 від 05.12.2014 року він був звільнений з роботи. Як вказано в наказі, підставою його звільнення є лист Міністерства освіти і науки України № 1/11-18817 від 28.11.2014 року за підписом Міністра Квіта С.М., у якому зазначено, що його призначення на посаду заступника директора з фінансово-господарської та кадрової роботи училища не було узгоджене з Міністерством освіти, що є порушенням пп.5 п.10, укладеного з директором училища [PERSON] контракту № 1-185 від 04.09.2014 року. Як вказує [PERSON], статтею 36 КЗпП України визначено чіткий перелік підстав для припинення трудового договору, де жодним чином не зазначено, що такою підставою може бути лист Міністерства освіти і науки України. Застосування п.8 ст.36 КЗпП України допускається виключно щодо працівників, які уклали письмовий контракт. В той час як особисто з ним контракт не укладався, а положення контракту, на який посилається Міністр освіти у листі, не можуть встановлювати або змінювати діючий на той момент усний трудовій договір між ним (позивачем) та відповідачем, який було укладено 16.05.2014 року, що підтверджується відповідним записом у його трудовій книжці. Позивач вважає, дії Республіканського вищого училища фізичної культури щодо його звільнення з роботи протиправними та такими, що порушують його права, гарантовані Конституцією України, іншими законами України та догоджанням особистому упередженому ставленню Міністра освіти та науки України С.Квіта, який з особистих мотивів зажадав його звільнення. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] просить зобов»язати Республіканське вище училище фізичної культури поновити його на роботі на посаді заступника директора з фінансово-господарської та кадрової роботи та допустити до роботи. Крім того, позивач просить зобов»язати відповідача виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.12.2014 року до дня фактичного допуску його до роботи в училищі, з розрахунку середньоденної заробітної плати 144 грн. 25 коп. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав та просить задовольнити у повному обсязі. Представник Республіканського вищого училища фізичної культури Шевчук В.І. проти позову заперечує. При цьому вказує на те, що відповідно до Положення про Міністерство освіти і науки України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 року № 630, Міністерство призначає на посаду та звільняє з посади керівників підпорядкованих йому вищих і професійно-технічних начальних закладів за результатами конкурсу. Як зазначає Шевчук В.І., у даному випадку між директором Республіканського вищого училища фізичної культури та Міністерством було укладено контракт від 04.09.2014 року № 1-185, пунктом 10 якого передбачено, що директор погоджує кандидатуру свого заступника з Міністерством освіти і науки України. Після погодження кандидатури заступника директора училища, з ним також мав бути укладений контракт. Отже, видання у 2014 році наказу про призначення [PERSON] на посаду заступника директора відбулося з порушенням процедури. Оскільки Міністерством освіти і науки України було встановлено факт незаконності такого призначення на посаду заступника директора [PERSON], то Міністерство у своєму листі від 28.11.2014 року № 1/11-18817 звернуло увагу директора училища на те, що його заступника було призначено на посаду з порушенням процедури для даної категорії працівників. Посилаючись на зазначені обставини, Шевчук В.І. вважає дії Республіканського вищого училища фізичної культури щодо звільнення [PERSON] з роботи з посади заступника директора з фінансово-господарської та кадрової роботи правомірними та просить відмовити позивачу в задоволенні позову (а.с.87-88,89). Представник Міністерства освіти і науки України Костюченко О.В. просить розглянути справу у відсутність представника Міністерства (а.с.90-91,92,102,103). Заслухавши пояснення [PERSON] та представника Республіканського вищого училища фізичної культури Шевчука В.І., дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року № 9, при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з»ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Суд не вправі визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов»язували звільнення. Якщо обставинам, які стали підставою звільнення, в наказі (розпорядженні) дана неправильна юридична кваліфікація, суд може змінити формулювання причин звільнення і привести його у відповідність з чинним законодавством про працю. Як зазначено в пункті 29 постанови, вирішуючи справи про припинення трудового договору в зв»язку з порушенням правил прийняття на роботу, суди повинні враховувати, що звільнення з цих підстав може мати місце у випадках, коли відповідно до п.4 ст.7 спеціальною нормою законодавства України передбачено обмеження на прийняття на роботу за певних умов (наприклад, осіб, позбавлених ви роком суду права займати певні посади або займатись певною діяльністю протягом визначеного судом строку; прийняття на роботу, пов»язану з матеріальною відповідальністю осіб, що раніше судились за розкрадання, хабарництво і інші корисливі злочини, якщо судимість не знята і не погашена). Судом встановлено, що [PERSON] 16.05.2014 року був прийнятий на роботу до Республіканського вищого училища фізичної культури на посаду заступника директора з фінансово-господарської та кадрової роботи на підставі наказу Виконуючого обов»язки директора училища [PERSON] № 108-к від 16.05.2014 року. Наказом № 602 від 05.12.2014 року позивач був звільнений з роботи. Як вказано в наказі, підставою звільнення позивача став лист Міністерства освіти і науки України № 1/11-18817 від 28.11.2014 року за підписом Міністра Квіта С.М., у якому зазначено, що призначення [PERSON]на посаду заступника директора з фінансово-господарської та кадрової роботи училища відбулося з порушенням пп.5 п.10, укладеного з директором училища [PERSON] контракту № 1-185 від 04.09.2014 року, оскільки не було узгоджене з Міністерством освіти і науки України. Відповідно до Положення про Міністерство освіти і науки України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 року № 630, Міністерство освіти і науки України призначає на посаду і звільняє з посади керівників підпорядкованих йому вищих і професійно-технічних навчальних закладів за результатами конкурсу. Зазначені повноваження Міністерства викладені в ст.6 Статуту Республіканського вищого училища фізичної культури, прийнятого у новій редакції у 2013 році. Зокрема, пунктом 6.2 Статуту передбачено, Міністерство освіти і науки України в межах повноважень затверджує Статут училища і зміни до нього; організовує вибори, затверджує і звільняє з посад директора Училища. Згідно п.п. 6.3,6.6 Статуту безпосереднє керівництво Училищем здійснює директор, який призначається на посаду за результатами конкурсу шляхом укладення з ним контракту Міністерством освіти і науки України у відповідності із законодавством України. Директор Училища в межах наданих йому повноважень вирішує питання діяльності училища, формує його структуру і штатний розпис, приймає на роботу та звільняє з роботи працівників, визначає їх функціональні обов»язки та інше. (а.с.41-54). Як встановлено судом, Наказом Міністра освіти і науки України Квіта С.М. № 170-К від 05.05.2014 року виконання обов»язків директора Республіканського вищого училища фізичної культури з 06.05.2014 року було покладено на [PERSON] (а.с.39,40). Під час виконання обов»язків директора Училища [PERSON] наказом № 108-К від 16.05.2014 року прийняв на роботу [PERSON] на посаду заступника директора з фінансово-господарської та кадрової роботи без погодження його кандидатури з Міністерством, що на час видання наказу відповідало обов»язкам директора Училища, визначеним у Статуті. В цей же період на посади заступника директора училища з навчально-методичної роботи та навчальної роботи було переведено [PERSON], [PERSON] та [PERSON], без погодження з Міністерством (а.с.107-110). В подальшому відбулося призначення [PERSON] на посаду директора Училища шляхом укладення з ним контракту № 1-185 від 04.09.2014 року (а.с.31-37). Як зазначено в п.5 ст.10 Контракту, керівник Училища зобов»язаний забезпечити погодження з Міністерством кандидатур, які пропонуються вищим навчальним закладом для призначення на посади заступників. Виконання директором [PERSON] зазначених умов контракту підтверджується виданими ним наказами № 546/2-К та № 546/5-К від 17.10.2014 року про переведення [PERSON] на посаду заступника директора з навчально-виховної роботи та [PERSON] - на посаду заступника директора з виховної роботи (а.с.104,105,106). Судом також встановлено, що з 24.11.2014 року по 06.12.2014 року директор Училища [PERSON] перебував на лікарняному (а.с.111-112). 05.12.2014 року від Міністерства освіти і науки України на адресу директора Училища [PERSON] надійшов лист за підписом Міністра освіти Квіта .М. про неприйняття результатів виконання доручення та звільнення з посади заступника директора [PERSON], в якому вимагалося надіслати копію наказу про звільнення позивача з посади, оскільки його призначення не було узгоджене з Міністерством, що є порушенням п.п.5 п.10 Контракту, укладеного 04.09.2014 року із [PERSON] (а.с.6). Наказом Т.в.о. директора [PERSON] № 602 від 05.12.2014 року [PERSON] було звільнено з роботи з посади заступника директора з фінансово-господарської та кадрової роботи згідно п.8 ст.36 КЗпП України, оскільки таке призначення не було узгоджене з Міністерством, що є порушенням п.п.5 п.10 Контракту № 1-185 від 04.09.2014 року Як зазначено в наказі, підставою звільнення [PERSON] з роботи є лист Міністерства освіти і науки України № 1/11-18817 від 28.11.2014 року (а.с.4). Зазначене звільнення позивача з посади суд вважає неправомірними, виходячи з наступного. Згідно ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до ст. 21 КЗпП України працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладання трудового договору,.. якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов»язки і відповідальність сторін ( в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі достроковості, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається закон одами України. Підстави припинення трудового договору перелічені в ст.36 КЗпП, вони встановлюються також і деякими іншими нормами, як це передбачено ст.7 КЗпП України. При цьому у п.8 ст.36 КЗпП встановлюється така підстава припинення трудового договору як обставини, зазначені в контракті. Як зазначалось вище, наказом Т.в.о. директора [PERSON] № 602 від 05.12.2014 року [PERSON] було звільнено з роботи з посади заступника директора з фінансово-господарської та кадрової роботи з посиланням на п.8 ст.36 КЗпП України, який передбачає припинення трудового договору з підстав, визначених в контракті. У формулюванні звільнення позивача з посади зазначено, що таке призначення позивача не було узгоджене з Міністерством, що є порушенням п.п.5 п.10 Контракту № 1-185 від 04.09.2014 року, який з [PERSON] не укладався. Підставою звільнення [PERSON] з роботи зазначено лист Міністерства освіти і науки України № 1/11-18817 від 28.11.2014 року (а.с.4). Суд також враховує, що під час призначення позивача на посаду заступника директора з фінансово-господарської та кадрової роботи у травні 2014 року [PERSON] виконував обов»язки директора училища та у своїй діяльності керувався Статутом, згідно якого мав право приймати на роботу та звільняти працівників Училища. При цьому особливості прийняття на роботу заступників директора училища та їх обов»язкове узгодження з Міністерством у Статуті не зазначені. Контракт № 1-185 про призначення [PERSON] на посаду директора Училища був укладений лише 04.09.2014 року. При таких обставинах, при прийнятті на роботу [PERSON] 16.05.2014 року директор Училища [PERSON] ніяк не міг порушити умови Контракту, на які посилається Міністерство освіти і науки України. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що звільнення позивача з займаної посади на підставі п.8 ст.36 КЗпП України не відповідає дійсним обставинам справи та суперечить чинному трудовому законодавству України, тому вважає звільнення [PERSON] з роботи з посаді заступника директора з фінансово-господарської та кадрової роботи Республіканського вищого училища фізичної культури неправомірним, а його вимоги про поновлення на роботі обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд також враховує, що відповідно до ч.2,5 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовій спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовій спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Оскільки суд задовольняє вимоги позивача про поновлення на роботі, справа розглядалася менше року, суд вважає необхідним стягнути з Республіканського вищого училища фізичної культури на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05.12.2014 року до дня фактичного допуску до роботи у Республіканському вищому училищі фізичної культури, з розрахунку середньоденної заробітної плати 144 грн. 25 коп. Крім того, відповідно до ст.ст. 79,88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовій збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved