overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

30.06.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Курянківської сільської ради Білогірського району Хмельницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON], вказавши, що 28 січня 2014 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, на яку він, як спадкоємець за заповітом, має право, проте вчасно не звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою, в звязку з чим позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. В судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник Курянківської сільської ради Білогірського району Хмельницької області в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов [PERSON] визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, матеріалами справи встановлено, що [PERSON] померла 28 січня 2014 року. На випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження, яким все своє майно заповіла [PERSON], позивачу по справі. Після смерті [PERSON], відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, спадщину ніхто не прийняв, що підтверджується довідкою Курянківської сільської ради Білогірського району Хмельницької області № 106 від 19.03.2014 року (а.с.8). [PERSON] не перебував з померлою у родинних відносинах і про наявність заповіту дізнався в травні місяці 2015 року. Після смерті спадкодавця відповідач не вживав заходів про визнання спадщини відумерлою. Вказані причини пропуску строку звернення до нотаріальної контори суд вважає поважними. Із повідомлення приватного нотаріуса Білогірського нотаріального округу [PERSON] №30/02-14 від 30.01.2015 року вбачається, що неможливо завести спадкову справу та видати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON], оскільки на протязі шести місяців після смерті спадкодавця до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини спадкоємцями не подавалися (а.с.7). Вказане підтверджується і Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 40857840 виданою 07.07.2015 року Державним нотаріальним архівом в Хмельницькій області (а.с. а.с. 20-21). Частиною 2 ст. 1272 ЦК України встановлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову ( ч. 4 ст.174 ЦПК України). При таких обставинах підстав для відмови у прийнятті визнання позову відповідачем судом не встановлено. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

30.06.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після померлої 29.10.2014 року матері [PERSON], вказував, що він є спадкоємцем за заповітом, пропустив строк для подачі заяви у зв'язку з важким матеріальним станом; в судове засідання позивач звернувся письмово з заявою про підтримання вимог позову та розгляд справи за його відсутності (а.с.23). Представник Грузької сільської ради Гайсинського району подав до суду заяву про визнання вимог позову, просив справу розглянути у його відсутність (а.с. 18). [PERSON], [PERSON], [PERSON] подали до суду заяви про визнання вимог позову, просили справу розглянути у їх відсутність (а.с.24-25, 26-27, 28-30). Відповідно до положень ч. 2 ст. 158, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 29.10.2014 року внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входить, зокрема, право власності на земельну ділянку площею 2,2337 га розташованої на території Грузької сільської ради Гайсинського району Вінницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та право власності на майновий пай в розмірі 6270 грн., або 0,220 % від загальної вартості майна пайового фонду КСП «Пролісок» с. Грузьке Гайсинського району (а.с.12, 13). На випадок смерті 01.10.2014 року [PERSON] у Грузької сільській раді Гайсинського району склала заповіт за яким все своє майно, та те на що вона буде мати право на час смерті, заповіла [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних долях (а.с.8). Згідно повідомлення Гайсинської державної нотаріальної контори № 1292/01-16 від 03.07.2015 року спадкова справа після померлої 29.10.2014 року [PERSON] не заводилась (а.с.16). Спірні відносини регулюються: - ч. 1 ст. 1270 ЦК України, за змістом якої для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; - ч. 3 ст. 1272 ЦК України відповідно до якої, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити їй додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини . Оскільки, встановлені обставини свідчать, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після померлої 29.10.2014 року матері [PERSON] і причину пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини суд визнає поважною, то з метою захисту прав позивача, йому необхідно визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

30.06.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] щомісячно у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не меншь 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутнсоті, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Зі згоди позивача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 31.08.2013 року. Від шлюбу мають спільну доньку [PERSON] [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені по причині несумісності характерів, різних поглядів на життя, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Таким чином, суд вважає, що їх сімя розпалася і зберегти її неможливо, тому згідно ст. ст. 110, 112 СК України позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них і мають істотне значення. Крім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON] [INFO]. Подружнє життя не склалось, шлюбні відносини фактично припинились та вони почали проживати окремо один від одного. Дитина залишилась проживати разом з позивачкою і знаходиться на ії утриманні, матеріальна допомога з боку відповідача не надається. Відповідно до ст. ст. 180 182 Сімейного Кодекса України батьки зобов'язані утримавати дітей до досягнення їм повноліття. На виконання цього обов'язку за рішенням суду можуть стягатися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров'я і матеріального положення дітей і інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з [PERSON]., суд враховує матеріальний і сімейний стан відповідача, та вважає можливим стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини. Одночасно, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

30.06.2015 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись у позовній заяві на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 02.10.2009р., зареєстрованим у відділі РАЦС Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №347. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Через різні погляди на життя, між ними були припинені шлюбні відносини, ведення спільного господарства, спільне мешкання з червня 2014 року, зберігати шлюб з відповідачем вона не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливо, просить суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій не заперечував проти розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 02.10.2009р., шлюб зареєстровано у відділ РАЦС Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №347 (а.с. 4). Від шлюбу мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 5, 6). Зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами які є у матеріалах справи. Згода про утримання дітей між сторонами досягнута. За домовленістю між сторонами діти після розірвання шлюбу до досягнення ними десятирічного віку будуть проживати з батьком за його місцем мешкання, що підтверджується копією договору про сплату аліментів від 23 червня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстром №222 (а.с.13). Також судом встановлено, що з червня 2014 року між сторонами по даній справі були фактично припинені подружні стосунки, ведення спільного господарства та спільне проживання через різні погляди на життя. Зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені з червня 2014 року, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

30.06.2015 року заявниця звернулася до суду з заявою, в якій просила встановити факт її постійного проживання однією сім'єю з [PERSON], померлим [INFO] на час відкриття спадщини. В обґрунтування своєї заяви зазначає, що є спадкоємицею за законом померлого дядька. У зв'язку з відсутністю у неї факту прийняття спадщини після смерті [PERSON], позбавлена права на спадкування спадкового майна. Заявниця в судовому засіданні заяву підтримала, просила її задовольнити. Пояснила суду, що з померлим дядьком [PERSON] проживала разом з 2000 року до дня його смерті. Представник заінтересованої особи Брониківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області (далі - Сільська рада) в судове засідання не прибув, до суду надіслав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечив щодо задоволення заяви. Заслухавши пояснення заявниці, свідків, дослідивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], дядько заявниці, яка є його спадкоємицею за законом. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельні ділянки, розташовані на території Сільської ради. З довідок Сільської ради від 14.10.2014 року та 23.06.2015 року слідує, що померлий був зареєстрований в [ADDRESS]. Разом з ним без реєстрації проживала [PERSON], заявниця по справі, вела спільне господарство, доглядала за ним та в подальшому здійснила його поховання. Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили суду той факт, що починаючи з 2000 року заявниця постійно проживала зі своїм дядьком [PERSON] однією сім'єю до дня його смерті. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.12.2014 року заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв'язку з відсутністю факту прийняття спадщини. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що заявниця та померлий [PERSON] дійсно постійно проживали однією сім'єю на час відкриття спадщини. Оскільки встановлення даного факту не пов'язане з вирішенням спору про право, породжує для заявниці певні юридичні наслідки, вказані нею обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що є всі підстави для задоволення її заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

30.06.2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач посилається на те, що 17.10.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 001-20516. Позивач виконав взяті на себе зобов*язання відкривши відповідачу картковий рахунок № 26256905214530, шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії, на загальну суму 100\~000,00 грн. та на день укладення кредитного договору встановлює розмір ліміту Кредитної лінії в межах кредитної лінії. Позивач просить с тягнути з відповідача заборгованість в розмірі 20515,33 грн. Представник позивача в судове засідання не з*явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Відповідач до судового засідання не з*явився про час та місце розгляду справи, був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає за необхідне вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення згідно ст.224 ЦПК України,.\~\~ Суд, вивчивши письмові докази, приходить до наступного. 17.10.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 001-20516. Позивач виконав взяті на себе зобов*язання відкривши відповідачу картковий рахунок № 26256905214530, шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії, на загальну суму 100\~000,00 грн. та на день укладення кредитного договору встановлює розмір ліміту Кредитної лінії в межах кредитної лінії. Відповідач умови кредитного договору не виконав у зв*язку з чим станом на 20.04.2015 року виникла заборгованість в розмірі 20515,33 грн., з яких: тіло кредиту - 13156, 39 грн.; прострочене тіло кредиту 3023,93 грн.; заборгованість за відсотками 4335,01 грн. Відповідно до ст.1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язаний надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки. У разі порушення зобов'язання винна особа повинна сплатити штрафні санкції, що передбачено угодами та законодавством, зокрема ст. 611-612 ЦК України. Таким чином, суд має правові підставі для задоволення позову й стягнення з відповідача заборгованості у повному обсязі. Судові витрати в розмірі 243, 60 грн., суд стягує з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

30.06.2015 року ПАТ Миколаївобленерго звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за недовраховану електроенергію у сумі 6875,55 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про день слухання справи був повідомлений належним чином. Суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні [PERSON] проживає за адресою: [INFO], є споживачем електричної енергії, яку постачає ПАТ «Миколаївобленерго». За вказаною вище адресою відкрито особовий рахунок №1486070. 08.08.2012 року контролерами філії ПАТ Миколаївобленерго м. Миколаєва при перевірці дотримання вимог діючих Правил користування електроенергією для населення (затверджених постановою КМУ України від 26.07.1999 року, далі ПКЕЕН) було встановлено порушення вищевказаних Правил, а саме: «Самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів, електропроводки до електричної мережі, яка не є власністю енергопостачальника схованою електропроводкою поза приладом обліку з порушенням схеми обліку, що неможливо виявити при контрольному огляді». За вказаним правопорушенням було складено Акт № В-5503. 23.10.2012 року вищезазначений акт був розглянутий комісією, без участі споживача [PERSON] Комісією було прийнято рішення, що в результаті порушення ПКЕЕн відповідачем було нанесено збитки позивачу в розмірі 6875,55 грн. Судом встановлено, що кількість недоврахованої електроенергії та сума збитків була нарахована відповідно до норм ПКЕЕН та п.3 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006р. № 562. Також, згідно ч.2 ст.27 Закону України «Про електроенергетику» крадіжка електричної енергії, у тому числі пошкодження приладу обліку; порушення ПКЕЕН, визначено, як правопорушення в електроенергетиці, а відповідно до ч.4 ст.26 Закону України «Про електроенергетику», споживач електроенергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та ПКЕЕН, згідно з законодавством України. Таким чином, враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 525, 526 ЦК України суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню та стягненню з відповідача суми боргу в розмірі 6875,55 грн., яка до теперішнього часу несплачена. Також на підставі ст.88ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

30.06.2015 року позиач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогою про стягнення грошових коштів в розмірі 294 грн, мотивуючи вимогу тим, що матері відповідача - [PERSON] 15.04.2013 року до банківської установи була перерахована щорічна разова грошова допомога до 5 травня, але вона померла 09.04.2013 року і відповідач, незаконно отримавши вказані грошові кошти, повинен повернути їх позивачу згідно положень ст.17-1- ч.6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Представник позивача в судове засідання не прибув, в поданій заяві від 30.07.2015 року просить суд здійснити розгляд справи у його відсутність. Відповідач повторно в судове засідання не прибув. Дослідивши письмові докази - суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Суд встановив, що позивач не надав в обґрунтування позову належних та допустимих доказів, які б свідчили про незаконне отримання відповідачем грошових коштів, які позивач перерахував його матері і також позивач не звертався до суду із заявою про забезпечення доказів в порядку ст.133-134 ЦПК України, що унеможливлює винесення судом ухвали про розкриття банківської таємниці.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

30.06.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] вказуючи, що шлюб був зареєстрований між ними 08.08.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №158, від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей доньку Дарю [INFO] та сина [PERSON] [INFO], які проживають з позивачем. Посилаючись на те, що єдиною сімєю перестали проживати з вересня 2015 року через сварки із-за взаємопротилежних поглядів на сімейні відносини, що мало наслідком також припинення ведення спільного господарства, виникнення відчуження, позивач просив позов задовольнити. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позовних вимог про розірвання шлюбу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та про згоду на розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе з причин, вказаних позивачем та суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

30.06.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] вказуючи, що шлюб був зареєстрований між ними 24.06.2000 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міськвиконкому Миколаївської області, актовий запис №93, від даного шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON] [INFO], яка проживає з позивачкою. Посилаючись на те, що єдиною сімєю перестали проживати з травня 2008 року через сварки із-за взаємопротилежних поглядів на сімейні відносини, що мало наслідком також припинення ведення спільного господарства, виникнення відчуження, позивач просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засідання позов підтримала, на примирення не згодна. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні на розірвання шлюбу згодний, причину розірвання шлюбу зазначену відповідачем підтвердив. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе з причин, вказаних позивачем та суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved