Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

30.10.2013р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу. В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві та його представник [PERSON] (діє на підставі довіреності від 25.07.2013р. - а.с. № 22) в судовому засіданні послалися на те, що 01.03.2011р. між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, що підтверджується договором безпроцентної позики та письмовою розпискою, згідно якої позивач надав на умовах зворотності грошові кошти у сумі 100 000грн., які відповідач зобов'язався повернути не пізніше 31.12.2011р. Крім того 20.06.2011р. позивач передав відповідачеві ще й 50 000грн. за розпискою на умовах повернення суми боргу до 05.07.2011р. Умовами договору безпроцентної позики від 01.03.2011р. передбачено штрафні санкції та пеню за неналежне виконання відповідачем грошових зобов'язань. У зв'язку із тим, що до сьогодні відповідач борг не повернув, просили суд стягнути із [PERSON] на користь позивача суму боргу за договорами позики від 01.03.2011р. та 20.06.2011р. в розмірі 208 853грн., яка складається з: суми позики - 150 000грн.; штрафу за невиконання зобов'язань по договору - 30 000грн.; пені - 21 000грн.; 3% річних - 7 853грн. 18.03.2014р. представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами. Відповідач в судове засідання 11.12.2013р. не з'явився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, за адресою, наданою адресно-довідковим підрозділом ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області (а.с. № 19), згідно відмітки на конверті відповідач відмовився від отримання, що відповідно до положень ч. 8 ст.76 ЦПК України є належним врученням судової повістки, про причини не явки суд не сповістив (а.с. № 23). В судове засідання 17.02.2014р. відповідач не з'явився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням (а.с. № 38). В наданій суду 14.02.2014р. заяві про відкладення розгляду справи посилався на те, що не може з'явитися у судове засідання через відрядження на два тижні з 16.02.2014р., що й було враховане судом при відкладенні розгляду справи (а.с. № 34, 35). В судове засідання 18.03.2014р. відповідач не з'явився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є підтвердження, роздруковане з сайту «Укрпошта», згідно якого відповідач 06.03.2014р. отримав судову повістку (а.с. № 44), про причини не явки суд не сповістив. З огляду на те, що відповідач повторно не з'явився в судове засідання, будучи належним чином повідомлений про дату та час слухання справи, про причини неявки суд не сповістив, заперечень щодо позовної заяви суду не надав, то на підставі ст. 169 ЦПК України, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе винести по справі заочне рішення. Справа розглянута за правилами ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник, зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 610 ЦК України, невиконання зобов'язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) є порушенням зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Судом встановлено, що 01.03.2011р. між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір безпроцентної позики, відповідно до умов якого позивач передав, а відповідач прийняв 100 000грн. зі строком користування до 31.12.2011р. та повернення суми може відбуватися шляхом як часткового погашення заборгованості, так і шляхом повного повернення всієї суми одним платежем (а.с. № 9). Відповідно до умов п. 3.1. у разі неможливості повернення у встановленні договором строки отриманої суми, відповідач повинен сплатити штраф у розмірі 20% від суми займу, а відповідно до п. 3.2., якщо відповідач затримує повернення суми боргу більш ніж на 5 днів, він зобов'язаний сплатити пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від суми неповерненого займу за кожен день прострочення платежу (а.с. № 9). Факт отримання відповідачем суми 100 000грн. підтверджується також розпискою від 01.03.2011р., яка була написана відповідачем (а.с. № 11). 20.06.2011р. відповідач отримав від позивача ще 50 000грн., що також підтверджується розпискою, виданою відповідачем (а.с. № 12). З огляду на те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання, грошові кошти в загальному розмірі 150 000 не повернув ані в повному обсязі, ані частками, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню та з відповідача підлягає стягненню сума 150 000грн. З огляду на те, що договором безпроцентної позики від 01.03.2011р. передбачена сплата штрафу в розмірі 20% від суми займу у разі неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором, то з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню й сума штрафу 30 000грн. (150 000грн.*20%=30 000грн.). З тих самих підстав стягненню з відповідача підлягає пеня в розмірі 21000грн., розрахунок якої зроблено позивачем в межах строків позовної давності, а саме, за один рік (а.с. № 7-8). Крім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних від неповерненої суми позики в розмірі 7 853грн. (4750грн. - 3% річних за розпискою про передачу 100 000грн. +3103грн. - 3% річних за розпискою про передачу 50 000грн.), що підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с. № 7-8). Таким чином, підводячи підсумок викладеному, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму заборгованості за договорами позики від 01.03.2011р. та 20.06.2011р. в розмірі 208 853грн., яка складається з: суми позики - 150 000грн.; штрафу за невиконання зобов'язань по договору - 30 000грн.; пені - 21 000грн.; 3% річних - 7 853грн. Обговорюючи питання розподілу судових витрат з урахуванням того, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2088грн. 54коп. (а.с. № 6). На підставі викладеного,

Outcome: approved