overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

6 вересня 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій зазначила, що вони з відповідачем мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO]. На її утримання відповідач коштів не надає, тому позивачка просила ухвалити рішення, яким щомісячно стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 6 вересня 2012 року до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка та відповідач не з'явилися, згідно поданих до суду заяв, просили розглядати справу у їх відсутність. При цьому позивачка позовні вимоги підтримала, а відповідач позов визнав. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) на відповідача покладається обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність їх задоволення. Згідно частини 3 статті 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

6 вересня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом. Вказувала, що 18 серпня 2001 року вона уклала шлюб із відповідачем [PERSON], який зареєстрований Яснопільщанським сільвиконкомом Липоводолинського району Сумської області. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, міцної сімї створити не змогли, оскільки в результаті непристойної поведінки відповідача сімя фактично розпалася. Причиною всіх сімейних розладів є зловживання відповідачем спиртними напоями, влаштування безпричинних сварок та застосування фізичної сили. Коли спільне проживання взагалі стало неможливим, вони припинили шлюбні відносини і з 20 серпня 2017 року фактично не проживають разом. Позивач та відповідач в поданих письмових заявах просили розгляд справи провести за їх відсутності, позивач позов підтримала, відповідач позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Із матеріалів справи вбачається, що з 18 серпня 2001 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у шлюбі, який зареєстровано Яснопільщанським сільвиконкомом Липоводолинського району Сумської області, актовий запис № 2 (а.с. 5). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За встановлених обставин щодо відсутності між сторонами взаєморозуміння, поваги, спільного вирішення сімейних проблем, відмови від поновлення та продовження подальших, у розумінні ст. 3, ч. 5, 6 ст. 7, ст. 51 СК України шлюбних відносин, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

6 вересня 2017 року до суду звернулась [PERSON] із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, вказуючи, що 16.07.2003р. померла її баба, [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина у виді земельної частки (паю), посвідченої Сертифікатом на право на земельну частку (пай), серії ВН № 0302961. Але через розбіжності у написанні прізвища спадкодавця в Сертифікаті на право на земельну частку (пай) та в Заповіті, де вказано «Семенишина» замість «Сименишина», не може реалізувати своє право на спадщину. Заявник в судове засідання не зявилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила заяву задовольнити. (а.с.19) Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, проте голова Старостинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області [PERSON] надіслав до суду лист про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення заявлених вимог. (а.с. 18) Зясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає за доцільне задовольнити заявлені вимоги з таких міркувань. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Враховуючи те, що в судовому засіданні беззаперечно доведено, що Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0302961, виданий 27.12.1996р. Погребищенською районною державною адміністрацією на імя [PERSON], Заповіт вчинений 28.02.2000р. [PERSON], посвідчений секретарем виконавчого комітету Старостинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області, зареєстрований в реєстрі за номером 64, дійсно належать [PERSON], яка померла 16.07.2003р., то зазначений факт необхідно встановити на підставі п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

6 вересня 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 17 серпня 2006 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просила їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, позивачка надала заяву з проханням провести розгляд справи за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Суд, вважаючи за можливе здійснити заочний розгляд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 17 серпня 2006 року між сторонами Воскресенською селищною радою Жовтневого району Миколаївської області був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 15. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки було змінено з [PERSON] на [PERSON]. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, інтересам їх дітей, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

6 вересня 2018 року до суду заявлено позов [PERSON], в якому він вимагає розірвати шлюб між ним і відповідачем, зареєстрований 05.09.2014р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Погребищенського районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 50, через відсутність взаєморозуміння, спільних життєвих інтересів їх шлюб з відповідачем остаточно розпався, подружніх відносин не підтримують, 2 роки не проживають разом. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на розірванні шлюбу, просив судовий збір з відповідача не стягувати. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу, терміну для примирення з позивачем не потрібно. З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає за необхідне постановити рішення про розірвання шлюбу, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сім`я сторін розпалася остаточно і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного із них. Спору щодо спільного майна та місця проживання дочки [PERSON], біля матері - немає. Оскільки позивачем в судовому засіданні не заявляється вимога щодо відшкодування [PERSON] судових витрат, тому з відповідача судовий збір стягненню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

6 вересня 2018 року позивач - АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] (відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що відповідач підписав заяву б/н від 07.09.2012 р. для отримання кредитної картки «Універсальна» та отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 21.05.2018 р. ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», який є його правонаступником (що підтверджується п. 1.7 Статуту позивача в новій редакції, затвердженому наказом Міністра Фінансів України від 21.05.2018 № 519 та погодженого національним банком України 11 червня 2018 року, а.с. 37). Як вказано у позові, відповідач [PERSON] не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 22.06.2018 р. становить 33054,12 грн. і складається з 9875,95 грн. - тіло кредиту, 9207,01 грн. - нарахованих відсотків за користування кредитом, 11920,96 грн. - нарахованої пені; 500,00 грн. - фіксована частина штрафу; 1550,20 грн. - процентна складова штрафу. Суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

6 вересня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з вказаною заявою і просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: що [PERSON] , який помер [INFO] , згідно дублікату свідоцтва про смерть від 09 липня 2019 року серія [NUMBER] - «[PERSON]», був батьком [PERSON] (адреса: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ). Свою заяву мотивує тим, що вона звернулась до нотаріуса Блошенко Вікторії Іванівни для оформлення спадкового права після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] . Звернувшись до нотаріуса, дізналася, що нотаріусом виявлено, що в дублікаті свідоцтва про смерть від 09.07.2019 року прізвище батька « [PERSON] » не збігається з прізвищем батька заявника, яке зазначено в свідоцтві про народження та в свідоцтві про народження заявника: « [PERSON] ». Допущена помилка унеможливлює право заявника на оформлення спадкового майна після смерті її батька. Представник заявник в письмовій заяві підтримав заявлені вимоги, просить справу розглянути у його відсутність. Представник заінтересованої особи - нотаріуса Білошенко В.І. в письмовій заяві просить справу розглядати у відсутність представника, проти заяви не заперечують. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] у віці 79 років помер [PERSON] , що підтверджується копією дублікату свідоцтва про смерть серії І-БП від «15 » січня 2002 року за [NUMBER] (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 03 червня 1952 року [PERSON] народилась [INFO] , батьком записано [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с.13). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] (а.с.9). З метою отримання спадкового майна, що належало батькові на момент його смерті, заявник звернулась з відповідною заявою до нотаріуса Блошенко В.І. про оформлення спадкового майна та отримання свідоцтва на право на спадщину. Однак нотаріусом було встановлено, що в наданих заявником документах на оформлення спадщини є розбіжності, а саме: в свідоцтві про смерть батька прізвище вказано « [PERSON] », а в свідоцтві про народження заявника - « [PERSON] » (а.с. 7). Відповідно до ч. 2 п. 5 ст. 294 ЦПК України суд розглядає заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до 315 ч. 1 п. 1 ЦПК України суд може встановити факт родинних відносин між фізичними особами. Встановлення факту родинних відносин, необхідно заявнику для реалізації свого права на спадщину після смерті батька. Таким чином, виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне встановити факт, що [PERSON] , який помер [INFO] , згідно дублікату свідоцтва про смерть від 09 липня 2019 року серія [NUMBER] - «[PERSON]» був батьком [PERSON] (адреса : [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

6 грудня 2012 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на трактор колісний, р/н 06857МН, 1976 року випуску, та причеп р/н МН02814, 1982 року випуску. Спадкоємцями першої черги на майно померлого є його діти [PERSON], [PERSON] та дружина [PERSON] Позивачка, посилаючись на те, що вона прийняла спадщину після смерті чоловіка, так як постійно проживала з ним до дня його смерті, але нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право власності в звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів та наявністю спору між спадкоємцями, звернулася до суду і просить визнати за нею право власності на трактор та причеп. Сторони в судове засідання не зявилися, надавши заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі. Позивачка позовні вимоги підтримала, відповідачі їх визнали. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], 6 грудня 2012 року, відкрилась спадщина на трактор колісний, р/н 06857МН, 1976 року випуску, та причеп р/н МН02814, 1982 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про смерть, копіями свідоцтва про реєстрацію машини від 1 листопада 2010 року серії АС № 089516 та серії АС № 089517. Після смерті спадкодавця спадщину прийняла [PERSON], оскільки постійно проживала разом з ним на час її відкриття, що підтверджується довідкою виконкому Костянтинівської сільської ради Смілянського району від 23 травня 2016 року № 826. [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини відмовилися на користь [PERSON], про що написали заяви. Відповідно до повідомлення нотаріуса від 23 червня 2016 року із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто не звертався. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 цієї ж статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття, а тому суд вважає за можливе визнати за позивачкою право власності на трактор та причеп, що залишилися після смерті [PERSON] На підставі викладеного, ст. 1258, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

6 грудня 2013 года [PERSON] звернувся в суд з позовом до Костянтинівського державного хімічного заводу про стягнення заборгованості по заробітній платі. Він обґрунтовував свої вимоги тим, що працює у відповідача машиністом тепловозу з 14 січня 1987 року по теперішній час. Відповідно до ч.1ст.115 КзПП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміж уток часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів, та не пізніше 7 днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У порушення вказаної норми закону відповідач не виплатив йому заробітну плату за листопад 2012 року - жовтень 2013 року в розмірі 15037грн.31коп. і він просив стягнути заборгованість по заробітній платі у вказаному розмірі. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, вказавши, що заборгованість по заробітній платі [PERSON] частково погашена і станом на 8 січня 2014 року така заборгованість за період часу з листопада 2012 року по вересень 2013 року складає 13370грн. 00коп. Тому він не заперечує проти стягнення на користь позивача вказаної суми заборгованості. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працює у відповідача машиністом тепловозу з 14 січня 1987 року по теперішній час (а.с.4). Відповідно до ч.1ст.115 КзПП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміж уток часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів, та не пізніше 7 днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Судом встановлено, і це не оспорюється сторонами, що на день розгляду справи судом належні суми заробітної плати [PERSON] за листопад 2012 року - вересень 2013 року виплачені відповідачем не були. Заборгованість підприємства по заробітній платі перед [PERSON] за вказаний період часу станом на 8 січня 2014 року становить 13370грн.00коп. (а.с.11) і цю суму слід стягнути з відповідача на користь позивача. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд вважає за необхідне згідно з вимогами ст.88 ЦПК України присудити з відповідача судові витрати, а саме, стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 243грн.60коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

6 грудня 2013 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що 1 червня 2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем, а [INFO] у них народився син [PERSON]. Відповідач на утримання дитини матеріально не допомагає, тому просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця до повноліття сина. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини його доходу. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 1 червня 2007 року, а [INFO] у них народився син, [PERSON], який проживає з позивачкою. Відповідач не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини, передбачених ст.180 Сімейного кодексу України. Тому, з його повинні бути стягнені аліменти в судовому порядку у відповідності зі ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України. Суд вважає, що розмір стягуваних з нього аліментів повинен складати 1/4 частину від його доходу. Визначаючи такий розмір аліментів, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини, відповідача, а також те, що відповідач не має інших дітей, непрацездатних батьків. На підставі ст.ст.180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

6 грудня 2013 року [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, вказуючи наступне. 7 вересня 2004 року [PERSON], згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №4794097 від 20 вересня 2004 року на підставі договору купівлі-продажу від 7 вересня 2004 р., придбала житловий будинок [ADDRESS]. У вересні 2012 року позивачка зареєструвала в зазначену будинку відповідача [PERSON], який є рідним братом чоловіка. Відповідач з кінця 2012 року поїхав на заробітки до РФ та жодного разу не з*явився у вказаному будинку, його особисті речі відсутні, комунальні послуги не сплачує та уникає можливості вирішити це питання добровільним шляхом. Отримавши будинок у власність [PERSON], не може повновладно користуватися своїм майном, тому змушена звернутися до суду з позовом про усунення перешкод в користуванням жилим приміщення, так як добровільно відповідач не виписується з будинку, а позивачка несе за нього затрати по утриманню свого будинку. У судове засідання позивачка не з*явилась, надала суду заяву про розгляд справи заїї відсутності, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись посилаючись на ті ж обставини, що й у позовній заяві(а.с.24). Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явився, був повідомлений про день та час розгляду справи належним чином, тому суд має можливість винести заочне рішення, на підставі наявних доказів по справі. Розглянувши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, суд знайшов наступне. [PERSON], згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №4794097 від 20 вересня 2004 року на підставі договору купівлі-продажу від 7 вересня 2004 р., посвідченого приватним нотаріусом Костянтинівського міського нотаріального округу, належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с.3). На теперешній час, у будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], що підтверджується записом в домовій книзі (а.с.8-9). Згідно відомостям адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Донецькій області відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] 7 вересня 2012 року (а.с.10). У зв*язку з реєстрацією [PERSON], позивачка не має можливості повноправно разпоряджатися своїм будинком та повинна оплачувати на нього всі комунальні послуги. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки [PERSON] не мешкає у будинку позивачки та своєю реєстрацією заважає розпоряджатися особистим майном [PERSON], що порушує її право власності. На підставі викладеного та

Outcome: approved