Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

29 серпня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням подружнього життя і неможливістю збереження сім'ї. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON], яка діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, підтримала позовні вимоги, в обґрунтування яких послалась на факти і обставини, викладені у заяві, та зазначила, що її батько [PERSON] з 01 жовтня 2007 року перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Даний шлюб у [PERSON] третій. Спільне життя у нього з [PERSON] не склалося, оскільки виявилось, що у кожного з них різні, не співпадаючи погляди на питання поведінки та взаємовідносин у сім'ї, що призводило до непорозуміння між ними та сварок. Подружжя є людьми похилого віку, потребують допомоги і підтримки один від одного, однак коли у [PERSON] стало погіршуватися здоров'я - утворилась катаракта на очах і він став погано бачити і потребував стороннього догляду, [PERSON] почала періодично уходити з дому і проживати у своєї дочки від іншого шлюбу, тим самим залишала позивача наодинці. У той час, коли [PERSON] знаходився на операції, 6 квітня 2013 року відповідачка зібрала свої речі і остаточно пішла від нього. Це була її ініціатива, рішення було прийнято нею самостійно і в добровільному порядку. З цього часу вони постійно мешкають за різними адресами, не ведуть спільне господарство. 11 квітня 2013 року позивач переніс операцію на очах, догляд за ним здійснює вона - його дочка. До теперішнього часу примирення між подружжя не відбулося. За час окремого проживання позивач дійшов висновку про втрату почуття поваги до дружини, неможливість збереження сім'ї та необхідності юридичного оформлення фактичного розлучення між ними. На теперішній час подальше подружнє життя стало неможливим, а збереження шлюбу суперечить його інтересам. Посилаючись на наведене, представник позивача просить суд розірвати шлюб між [PERSON] і [PERSON] Відповідачка [PERSON], яка про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, повторно в судове засідання не з'явилась, не повідомивши про причини неявки, від неї не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, тому суд за згодою представника позивача вважає можливим вирішити справу за правилами частини 1 статті 224 ЦПК України за відсутності відповідачки, на підставі наявних у ній даних і доказів, з ухваленням заочного рішення. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. За приписами статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] громадяни України [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб 01 жовтня 2007 року, актовий запис № 1509 в Книзі реєстрації шлюбів міського відділу державної реєстрації актив цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області. Від даного шлюбу подружжя дітей не має. Для позивача цей шлюб третій. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] і [PERSON] з 06 квітня 2013 року фактично припинили шлюбні відносини, не проживають спільно однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснили реальних дій щодо збереження родинних стосунків. Позивач не має наміру зберегти свою сім'ю. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання у даному випадку подружжю строку для примирення суперечить моральним засадам суспільства. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, категоричне небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] і [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливим та суперечить їх інтересам. За таких обставин заява позивача відповідає дійсній волі подружжя, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved