Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-01 00:00:00

29.11.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. [PERSON] свої вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачкою 23.04.2005 року зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області шлюб за актовим записом № 47. Від цього шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачкою. Подружні стосунки з відповідачкою не склались, та з роками погіршувались. З 2012 року вони не проживають з дружиною, всі шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Причиною розпаду їхньої сім'ї є втрата взаєморозуміння, несумісність характерів. В них різні погляди на життя, на виховання дитини, на сімейне життя в цілому. За наведених обставин шлюб з відповідачкою носить формальний характер, примирення між ними не можливе. Сім'я фактично розпалася у зв'язку з чим виникла необхідність в юридичному оформлені їхнього розлучення . Майнових спорів не має. Суперечок про місце проживання дитини і розподілу майна немає. Позивач [PERSON] до початку проведення судового засідання надав суду письмову заяву в якій просить розглянути справу без його участі, а позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] до початку проведення судового засідання надала суду письмову заяву в якій просила розглянути справу без її участі. Заявлені позовні вимоги визнає, згодна на розірвання шлюбу, просить залишити після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши у судовому засіданні надані позивачем письмові докази встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах з 23 квітня 2005 року підтверджується копією Свідоцтва про шлюб, виданого 23 квітня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області Серії [NUMBER], про що 23.04.2005 року в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 47 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджено Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER], виданим 01 грудня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.6). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Аналізуючи наведені правові норми, приймаючи до уваги, що фактично подружжям припинено сімейні стосунки з 2012 року, примирення між сторонами неможливе, а також врахувавши позиції сторін, викладені у письмових заявах з приводу підтримання та визнання позову відповідно, суд дійшов до висновку що вимоги позивача підлягають задоволенню як належним чином обґрунтовані. При винесенні рішення суд також приймає до уваги положення ст. 82 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позовні вимоги та погодився на розірвання шлюбу. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного та ст.ст. 7, 110-113 Сімейногокодексу України,

Outcome: approved