Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

31.05.2021 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] , [INFO] на його користь 16000 грн. 00 коп. боргу за договором позики (розписки) від 29.06.2020 року, а також понесені судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позовній заяві та просив їх задоволити в повному обсязі. Не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання повторно не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася заздалегідь та належним чином рекомендованою кореспонденцією. Крім того, про час і місце слухання справи відповідач повідомлена належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомила, заяви про слухання справи у її відсутності не поступало. Враховуючи наведене, зі згоди сторони позивача, згідно ухвали від 09.08.2021 року про розгляд вказаної справи в порядку заочного розгляду, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування своїх позовних вимог, та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому засіданні встановлено, що 26.09.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено письмовий договір позики, на підставі якого в той же день позивач позичив відповідачу кошти у розмірі 16000 грн. 00 коп., які остання зобов`язалась повернути на першу вимогу. На підтвердження укладення договору позики [PERSON] 26.09.2020 року було особисто написано розписку про отримання в борг від [PERSON] 16000 грн. 00 грн. В даній розписці зазначені: сторони зобов`язання (позикодавець та позичальник), грошова сума, яку відповідач зобов`язується повернути позивачу, строк повернення грошових коштів та особистий підпис позичальника (а.с.13). Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики. Як з`ясовано судом, 03.04.2021 року позивачем на телефонний номер відповідача було відправлено електронне повідомлення з проханням погасити борг в сумі 16000 грн. 00 коп. у термін до 25.04.2021 року, згідно розписки від 26.09.2020 року, однак остання проігнорувала дане повідомлення. 19.04.2021 року [PERSON] за адресою проживання [PERSON] було направлено цінний лист із описом вкладення: письмову вимогу про повернення нею боргу в сумі 16000 грн. 00 коп. у термін до 02.05.2021 року згідно вказаної вище розписки та копію даної розписки. 05.05.2021 року лист було повернуто відправнику за закінченням терміну зберігання. 05.05.2021 року позивачем на адресу проживання [PERSON] було направлено письмову вимогу про повернення нею зазначеного боргу у термін до 16.05.2021 року згідно розписки від 26.09.2020 року та копію розписки (а.с.14-15). 11.05.2021 року лист було отримано особисто. Разом з тим, як перевірено судом, станом на 16.05.2021 року [PERSON] свої зобов`язання до обумовленої дати не виконала. На даний час від спілкування з позивачем відповідач ухиляється, свої зобов`язання за договором позики від 26.09.2020 року не виконує, що змусило позивача звернутись до суду з даною позовною заявою. Суд констатує, що згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, з вищезазначеної розписки вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] існував письмовий договір позики, згідно якого позивач передав, а відповідач отримала певну суму коштів з обумовленим між ними строком повернення, а саме на першу вимогу, та в подальшому згідно письмової вимоги - до 16.05.2021 року. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Згідно із ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умови договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч.2 ст.1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернута позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Отже, у позивача [PERSON] було право, передбачене ст.1049 ЦК України пред`явити до [PERSON] вимогу про повернення до 16.05.2021 року позики за розпискою від 29.06.2020 року, а саме грошових коштів у сумі 16000 грн. 00 коп. Позивач скористався своїм правом та пред`являв вимогу про повернення позики. Однак, станом на 16.05.2021 року та на час розгляду даної справи [PERSON] борг [PERSON] в добровільному порядку не повернула і на вимоги останнього не реагує. Таким чином, в судовому засіданні достовірно з`ясовано що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань щодо повернення боргу позивачу. Відповідачем - [PERSON] не спростовано отримання коштів у позивача згідно розписки, оригінал якої долучений до матеріалів справи та інші обставини встановлені судом під час судового розгляду. Тому суд, враховуючи вищенаведене, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та оцінюючи їх в сукупності, приходить до висновку про можливість задоволення позову [PERSON] . Крім того, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] , з відповідача в користь позивача слід стягнути 908 грн. 00 коп. сплаченого судового збору. На підставі наведеного, ст.ст.202, 205, 207, 509, 526, 610, 625, 626, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України та

Outcome: approved