Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

31 липня 2014 року позивач звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, що уточнювалась 25 вересня 2014 року. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 20.11.2008 р. [PERSON] та [PERSON] взяли у неї в борг 35 000 грн. 00 коп., після чого 15.09.2009 р. [PERSON] взяв грошову суму в розмірі 6000 грн. 00 коп. і зобов'язалися повернути їх по факту продажу квартири, але до теперішнього часу борг відповідачі не повернули. Гроші вона позичала відповідачам на особисті потреби. Факт підтвердження передачі грошей є розписка власноруч написана відповідачами. Також передачу грошей підтвердити свідок [PERSON] Протягом тривалого часу відповідачі уникають її, на її прохання про добровільне повернення боргу не реагують. Для неї ця сума є значною і невиконання відповідачами своїх зобов'язань ставить її в скрутне матеріальне становище, також ці грощі потрібні для лікування чоловіка, який потребує термінову операцію. Станом на 15.07.2014 р. зобов'язання щодо повернення позики не було виконане. Загальна сума боргу становить 41000 грн. 00 коп., сума з урахуванням 3 % річних за період прострочення з 20.11.2008 р. по 14.07.2014 р. складає 6823 грн. 82 коп., загальна сума індексу інфляції складає - 15834 грн. 00 коп., загальна сума заборгованості з урахуванням 3 % річних та з індексом інфляції складає 63657 грн. 82 коп. Станом на теперішній час відповідачі ігнорують її законні вимоги і суму боргу не повернули. Просила: стягнути солідарно з [PERSON] (ПІН [NUMBER]) та [PERSON] (ІПН [NUMBER]) на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER]), суму боргу позики в розмірі 41 000 грн. 00 коп.; стягнути солідарно з [PERSON] (ПІН [NUMBER]) та [PERSON] (ІПІІ [NUMBER]) на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER]) 3% річних за проерочення повернення грошових коштів в розмірі 3669 грн. 75 коп.; стягнути солідарно з [PERSON] (ІПН [NUMBER]) та [PERSON] (ІПН [NUMBER]) на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER]) індекс інфляці за прострочення повернення грошових коштів в розмірі 5371 грн. 00 коп.; стягнути солідарно з [PERSON] (ІПІІ [NUMBER]) та [PERSON] (ПІН [NUMBER]) на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER]) проценти від суми позики у розмірі 13568 грн. 72 коп.; стягнути солідарно з [PERSON] (ІПН [NUMBER]) та [PERSON] (ІПН [NUMBER]) на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER]) витрати по оплаті судового збору у розмірі 636 грн. 58 коп. У судовому засіданні позивачка та представник позивачки позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити, посилались на обставини викладені у позові. Відповідачка та представник відповідача у судовому засіданні заперечували проти позову. Представник відповідача надав до суду письмові заперечення. Заслухавши пояснення сторін, свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява частково обґрунтована та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено в судовому засіданні, 20 листопада 2008 р. [PERSON] та [PERSON] взяли в борг у [PERSON] грошову суму в розмірі 35000 грн. 00 коп. і зобов'язалися повернути їх по факту продажу квартири. При передачі грошей був присутній свідок [PERSON] 15 вересня 2009 р. [PERSON] взяв грошову суму в розмірі 6000 грн. 00 коп., що підтверджується розпискою від 20.11.2008 р. (а.с.12). Згідно зі ст. 1046 ЦК України по договору позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Станом на 15 липня 2014 р. зобов'язання щодо повернення позики [PERSON] та [PERSON] не виконали. Згідно розрахунку наданого позивачем до матеріалів справи загальна сума заборгованості складає 63609 грн. 47 коп., з яких загальна сума боргу становить - 41000 грн. 00 коп., сума з урахуванням 3 % річних за період прострочення з 01.10.2011 р. по 25.09.2014 р. складає - 3669 грн. 75 коп., загальна сума індексу інфляції складає - 5371 грн. 00 коп., проценти від суми позики складають - 13568 грн. 72 коп. (а.с. 28-29). Допитаний в якості свідка - [PERSON] пояснив, що не пам'ятає хто саме писав розписку, але при написанні розписки були присутні [PERSON] та [PERSON], також зазначив, що був присутні при передачі коштів, але кому саме передавались кошти пояснити не зміг, зазначив також, що при передачі коштів сплата відсотків за користування грошима не оговорювалася. У відповідності зі статтями 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений законом термін, одностороння відмова від виконання зобов'язань і одностороння зміна умов договору не допускається. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно із статтею 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно стаття 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, бо випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Відповідно статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Відповідно стаття 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд вважає за необхідне відмовити позивачці в задоволенні позовних вимог до відповідачки [PERSON], оскільки підпис останньої відсутній у розписці, а отже [PERSON] не приймала на себе обов'язок щодо повернення позики (а.с. 12). Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі i щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що позивачем частково доведені обставини викладені у позовній заяві, натомість відповідачами викладені обставини справи частково спростовані, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON], [INFO] (ІПН [NUMBER]) на користь [PERSON], [INFO] (ІПН [NUMBER]) суму боргу у розмірі 41 000 грн. 00 коп., 3(три)% річних у сумі 3669 грн.75 коп., індекс інфляції у сумі 5371 грн. 00 коп., а також на підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору у сумі 500 грн. 40 коп., а всього 50541 грн. 15 коп. В решті заявлених позовних вимог слід відмовити у зв'язку з відсутністю їх обґрунтування. На підставі викладеного,

Outcome: partial