Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

31 березня 2015 року позивач звернулася з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. Свій позов позивач обґрунтувала тим, [PERSON] скоїв злочин у відношенні [PERSON] внаслідок якого останній помер, вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2015 року останнього було визнано винним у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання остаточно до відбування покарання у вигляді 12 років позбавлення волі. 26 березня 2015 року ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська було залишено без змін. А позовні вимоги позивача було задоволено частково, а саме стягнуто моральну шкоду у сумі 100000 гривень. Стосовно матеріальної шкоди позивачу було запропоновано звернутися до суду у цивільному порядку. Позивач просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду яка полягає, зокрема, у понесених витратах на лікування та поховання [PERSON], оплату та організацію жалобних обідів у сумі 50000 гривень. У судовому засіданні представник позивач підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі. Відповідача у судове засіданні визнав позов частково, а саме в сумі які підтверджується належними доказами. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що вироком Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 21 січня 2015 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125, ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у вигляді 12 років позбавлення волі (а.с.7-13). Витрати понесені позивачкою на лікування та поховання, оплату та організацію жалобних обідів, підтверджені в судовому засіданні наданими квитанціями (а.с.а.с. 14-16, 22) на суму 17344,81 гривень. В силу ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до вимог ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справі про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Частиною 1 статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка ї завдала. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При визначені розміру матеріальної шкоди, суд виходив з належним чином підтверджених доказів яких надав позивач. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та визначає матеріальної шкоду у розмірі 17344,81 грн., яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки. Частиною 3 статті 88 ЦПК України передбачено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати в сумі 243,60 грн. щодо позовних вимог немайнового характеру та в такій же сумі щодо позовних вимог майнового характеру. На підставі викладеного і ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4,

Outcome: partial