overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

30 грудня 2013 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Свої вимоги мотивує тим, що 30 жовтня 1997 року на її ім'я видано Державний акт на право приватної власності на землю на підставі рішення VII сесії 22 скликання Воскресенської селищної Ради народних депутатів від 13 березня 1997 року про передачу їй у приватну власність земельну ділянку [NUMBER], площею 0,06 гектарів, розташованої на території Воскресенської селищної ради СТ «Воскресенське», для дачного будівництва. При видачі вищевказаного Державного акту була допущена описка в написанні її прізвища «[PERSON]» замість «[PERSON]». Посилаючись на викладене, заявник просив суд встановити факт належності їй Державного акту на право приватної власності на землю серії І-МК №027598 від 30 жовтня 1997 року, виданого Воскресенською селищною радою народних депутатів та зареєстрованого за №124, оскільки іншим чином спір вирішити неможливо. Представник заявника надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги заяви підтримує в повному обсязі. Зацікавлена особа у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємин сторін. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 жовтня 1997 року на ім'я позивача видано Державний акт на право приватної власності на землю на підставі рішення VII сесії 22 скликання Воскресенської селищної Ради народних депутатів від 13 березня 1997 року про передачу позивачу у приватну власність земельну ділянку [NUMBER], площею 0,06 гектарів, розташованої на території Воскресенської селищної ради СТ «Воскресенське», для дачного будівництва. При зверненні до реєстраційної служби ММУЮ з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, позивачу було відмовлено, оскільки у Державному акті була допущена описка в написанні прізвища,а саме «[PERSON]» замість «[PERSON]». Як вбачається з паспортних даних, прізвище заявника вказано «[PERSON]». Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту приналежності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження і паспорті. Таким чином, суд вважає встановленим, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується доведеність заявлених вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

30 грудня 2013 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Свої вимоги мотивує тим, що 30 жовтня 1997 року на підставі рішення VII сесії 22 скликання Воскресенської селищної Ради народних депутатів від 13 березня 1997 року йому видано Державний акт на право приватної власності на землю про передачу йому у приватну власність земельну ділянку [ADDRESS] площею 0,04 гектарів, розташованої на території Воскресенської селищної ради СТ «Воскресенське», для дачного будівництва. При видачі вищевказаного Державного акту була допущена описка в написанні її прізвища «[PERSON]» замість «[PERSON]». Посилаючись на викладене, заявник просив суд встановити факт належності йому Державного акту на право приватної власності на землю серії І-МК №027595 від 30 жовтня 1997 року, виданого Воскресенською селищною радою народних депутатів та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №123, оскільки іншим чином спір вирішити неможливо. Представник заявника надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги заяви підтримує в повному обсязі. Зацікавлена особа у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємин сторін. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 жовтня 1997 року на підставі рішення VII сесії 22 скликання Воскресенської селищної Ради народних депутатів від 13 березня 1997 року позивачу видано Державний акт на право приватної власності на землю про передачу йому у приватну власність земельну ділянку [ADDRESS] для дачного будівництва, площею 0,04 гектарів, розташованої на території Воскресенської селищної ради СТ «Воскресенське». При зверненні до реєстраційної служби ММУЮ з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, позивачу було відмовлено, оскільки у Державному акті була допущена описка в написанні прізвища,а саме «[PERSON]» замість «[PERSON]». Як вбачається з паспортних даних, прізвище заявника вказано «[PERSON]». Відповідно до Витягу з рішення виконавчого комітету Воскресенської селищної ради №4 від 24.01.2013 року, садівничому будинку заявника, розташованого на території садівничих товариств Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області присвоєно назва вулиці та нумерацію, а саме: [ADDRESS]. Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту приналежності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження і паспорті. Таким чином, суд вважає встановленим, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується доведеність заявлених вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

30 грудня 2013 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (надалі МТСБУ), звернулося в суд із вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначало, що 17 травня 2010 року на а/д Київ-Харків сталася ДТП за участю автомобіля «ВАЗ», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «Хюндай», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням його власника [PERSON] В результаті зіткнення транспортних засобів автомобіль «ВАЗ» отримав технічні пошкодження. Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 18 червня 2010 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. На час виникнення ДТП цивільна-правова відповідальність власника автомобіля «Хюндай» [PERSON] не була застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Тому потерпіла звернулася до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування. У зв'язку з настанням страхової події та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

30 грудня 2013 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 1993 року. Шлюб зареєстрований у Жовтневому відділі ЗАГС міста Маріуполя Донецької області, актовий запис № 48. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини між ними припинені у березні 2013 року, оскільки відповідач утворив нову сім'ю. Вважає, що їх сім'я існує формально, тому шлюб має бути розірваний. На примирення не згодна. Спір щодо майна вирішуватимуть мирним шляхом. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надіславши заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач у судове засідання не з'явився, надіславши заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить суд його шлюб з [PERSON] розірвати. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 1993 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серія [NUMBER], виданим 25 вересня 1993 року Жовтневим відділом ЗАГС міста Маріуполя, актовий запис № 48. Згідно свідоцтва про народження, серія [NUMBER] виданого повторно 11 березня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Маріуполя Донецької області, та свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого 28 березня 2006 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, сторони мають дітей - синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Суд, враховуючи положення ст. 112 Сімейного кодексу України, прийшов до висновку, що між сторонами склались взаємини, за яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх неповнолітніх дітей. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти цього не заперечує та визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Після розірвання шлюбу прізвище відповідачці залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

30 грудня 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, вказавши, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 09.01.2010 р. зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 2, від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку. Відповідач не працює, відмовляється в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. Позивач просить стягнути з відповідача на утримання дружини аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до досягнення дочкою [PERSON], [INFO] трьохрічного віку трьохрічного віку. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнила позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача 1/6 частину частини усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дочкою [PERSON], [INFO] трьохрічного віку, на задоволенні вимог наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.84 Сімейного кодексу України дружина має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] знаходяться у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 2 (а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO] (а.с.7,8). З урахуванням вимог ст. ст. 82-84 Сімейного Кодексу України, а також того, що відповідачем до суду не надано доказів неможливості виплати аліментів на утримання дружини, ураховуючи стан здоров'я відповідача - не є інвалідом, ураховуючи матеріальне становище позивачки, суд вважає, що відповідач може виплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання заяви до досягнення дитиною трьохрічного віку. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

30 грудня 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 05.03.2010 року вона уклала шлюб, зареєстрований Виконкомом Микільської сільської ради Волноваського району Донецької області, актовий запис № 2 з відповідачем по справі. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину - сина дочку [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з липня 2012 року. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Позивач [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі 05 березня 2010 року зареєстрували шлюб Виконкомом Микільської сільської ради Волноваського району Донецької області, актовий запис № 2 (а.с. 9), від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з липня 2012 року через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки вони не бажають в подальшому жити разом, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сім'ю неможливо. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити дівоче прізвище - [PERSON]. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України суд ухвалює рішення на попередньому судовому засіданні в разі визнання позову відповідачем. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

30 грудня 2013 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаїва із позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в [ADDRESS] на підставі ст. 405 ЦК України. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився,про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справа розглянута у відсутності сторін,в порядку заочного розгляду, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, позивачам належить квартира в [ADDRESS] на підставі Свідоцтво про право власності на житло від 7 травня 1996 року, яке зареєстроване в ММБТІ. 10 жовтня 2006 року відповідач, який є братом позивача [PERSON], був зареєстрований в вищевказаній квартирі. У вересні 2008 року відповідач, зібравши свої речі виїхав з вищевказаної квартири і по сьогоднішній день не проживає за місцем свого проживання. Усі витрати по оплаті житлово-комунальних послуг позивачі сплачують самостійно, ніякої допомоги від відповідача не отримують. Факт непроживання відповідача в квартирі [ADDRESS] з 2008 року підтверджується листом за матеріалами перевірки Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області від 06 грудня 2013 року за №16/16600. На підставі викладеного, у відповідності у відповідності зі ст. 405 ЦК України, суд дійшов до висновку про відсутність відповідача понад один рік в квартирі [ADDRESS], враховуючи тривалість не проживання, без поважних причин, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщення вказаної частини домоволодіння. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 230 грн. 00 коп. сплачений позивачами. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

30 грудня 2013 року позивач звернулась до Кілійського районного суду Одеської області із зазначеним позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Підтримуючи позов, позивач просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі - 1000 грн. на місяць та пояснює, що після припинення спільного проживання з відповідачем , їх неповнолітній син [PERSON] , [INFO] проживає з нею на її утриманні. Відповідач з позовом згоден. Заслухавши пояснення сторін , дослідивши надані у справі докази та розглянувши справу в межах позовних вимог , суд вважає позов обґрунтованим та таким , що підлягає задоволенню. Як встановлено , відповідач є батьком неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем на її утриманні. Відповідач є суб'єктом підприємницької діяльності , має мінливий , нерегулярний дохід. Обставини справи підтверджуються свідоцтвом про реєстрацію шлюбу, про народження дитини , довідкою про знаходження дитини на утриманні позивача , довідкою про доходи відповідача. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний , мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин , що мають істотне значення , суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів , визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.3 ст. 184 СК України якщо розмір аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі менше мінімального розміру , передбаченого ч.2 ст. 185 СК України, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку З урахуванням обставин справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до п.1 ст. 367 ЦПК України , належить допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

30 грудня 2013 року позивач звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений 25.12.2008 року, який зареєстрували у Виконкомі Миколаївської міської ради Донецької області, актовий запис № 80, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони на даний час з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила суд вимоги задовольнити, справу слухати у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про укладення шлюбу, 25.12.2008 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Виконкомі Миколаївської міської ради Донецької області, актовий запис № 80. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 229,40 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору (а.с. 1)

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

30 грудня 2013 р. позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання, який в подальшому змінила. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 2010 року. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Вказала, що син проживає з нею і знаходиться на її утриманні, що потребує значних фінансових витрат, які самостійно не може здійснити, оскільки немає власного джерела доходу. Відповідач проживаючи окремо не надає матеріальної допомоги як на утримання дитини, так і її, незважаючи на те, що працює і отримує заробітну плату. З посиланням на ці обставини та ст. 84 СК України просить суд постановити рішення, за яким стягувати з відповідача на її утримання аліменти в розмірі 1/5 частки щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. В судовому засіданні позивач позовну заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник відповідача заявлені вимоги визнав і не заперечував проти їх задоволення. Заслухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4 ст. 84 СК). Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 2010 року і до цього часу. Від цього шлюбу [INFO] року. у них народився син - [PERSON]. Судом з'ясовано, що відповідач [PERSON] проживає окремо від сім'ї. Має роботу та отримує постійний дохід. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Представник відповідача у судовому засіданні ці обставини не оспорює, вимоги визнав повністю. За такого, згідно вимог ст. 174 ЦПК суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача. В силу вимог ст. 79 СК України аліменти підлягають стягненню з відповідача з 01 січня 2014 року. Згідно статті 88 ЦПК України з відповідача на користь Держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved