Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

29.12.2020 Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Харківська міська рада, про визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Харкова. В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до декларації про готовність до експлуатації об`єкта, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради за № ХК 143171609358 від 09.06.2017, відповідач [PERSON] є замовником об`єкту «реконструкція нежитлової будівлі літ. «Е-2» під адміністративно-офісну будівлю» по [ADDRESS] . Відповідачка є замовником реконструкції об`єкта будівництва, а відтак на неї поширюється дія Закону № 3038-VI. Проведення відповідачем даної реконструкції є такими будівельними роботами, за якими існує обов`язок з укладення відповідного договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Харкова. До введення об`єкта в експлуатацію відповідач не виконала покладеного на неї Законом № 3038-VI обов`язку щодо укладення договору про пайову участь і не звернулась до Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради із заявою про укладення такого договору. Відповідачем до п. 22 декларацій внесений запис про те, що у зв`язку з реконструкцією будинків без зміни зовнішньої конфігурації, та як наслідок, відсутності намірів забудови земельної ділянки, зазначати інформацію щодо договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, відповідно до ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», не потрібно. Проте, ч. 4 ст. 40 вказаного Закону та п. 1.7. Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, затвердженого рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 № 804 «Про пайову участь замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова» (із змінами внесеними рішенням від 22.05.2013 № 319), не містить такої підстави для звільнення від пайової участі.Відповідно до вказаного Порядку пайова участь замовника полягає у перерахуванні до бюджету м. Харкова коштів на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста у розмірах: 10% загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для нежитлових будівель та споруд та 4 % загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для житлових будинків. Залучення замовників здійснюється шляхом укладення договорів про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова з Департаментом економіки та комунального майна. Типовий договір затверджено цим Порядком. Для укладення такого договору замовник зобов`язаний звернутись із відповідною заявою до Департаменту не пізніше ніж за 30 календарних днів до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. В той же час, визначений Законом та Порядком пайової участі обов`язок відповідач не виконав та не звернувся до Департаменту економіки та комунального майна для укладення відповідного договору про пайову участь. 15.02.2021 відповідач подав засобами поштового зв`язку відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Обґрунтовуючи відзив [PERSON] зазначила, що нею було здійснено реконструкцію об`єкту - нежитлової будівлі літ. «Е-2» по [ADDRESS] під адміністративно-офісну будівлю без зміни функціонального призначення об`єкту та його зовнішньої конфігурації. Крім того, оскільки відповідачем не здійснювалась забудова земельної ділянки, відсутні підстави для застосування ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в частині обов`язку взяти пайову участь як шляхом сплати коштів пайової участі, так і шляхом укладення договору. Станом на дату подачі позивачем позовної заяви на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» від 29.09.2019, було виключено ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», на яку позивач посилається як на обов`язок відповідача щодо необхідності укладання договору. Отже, обов`язок відповідача укласти такий договір припинений згідно оновленої норми закону. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У даному випадку відповідач не прийняв пропозицію позивача укласти договір про укладення спірного договору, надіслану листом управління соціально-економічного розвитку. До позовної заяви доказів прийняття пропозиції позивача не надано, тому згідно вимог цивільного законодавства неможливо вважати таку пропозицію прийнятою відповідачем. Разом з тим, відповідач зазначає, що в позовній заяві не зазначено дату з якої позивач просить суд вважати договір укладеним. Оскільки договір не був укладеним до дати подачі позовної заяви та відбулись зміни до ст. 40 Закону, то на його думку суд не в змозі визнати його укладеним на дату набрання рішенням по даній справі законної сили, оскільки це буде прямим порушенням прав відповідача. Стосовно розрахунку величини пайової участі, наведеного в договорі, відповідач зазначає таке. Вказаний розрахунок був здійснений позивачем на підставі показників опосередкованої вартості, з урахуванням коефіцієнту 0,10 та збільшенням його розміру згідно п.5.5 Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова на 10%. При цьому позивачем до позову умисно було долучено лише перший аркуш Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, забудовником якого був відповідач, тобто у неповному вигляді, без зазначеної самостійно забудовником загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, що суттєво порушує права відповідача. Щодо пропуску строку позовної давності відповідач зазначає, що позивач дізнався про порушення свої прав саме 04.07.2017, а тому повинен був звернутись до суду до 04.07.2020 включно. Таким чином, позивач не має права вимагати у відповідача укладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури. Ухвалою від 19.01.2021 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження з викликом сторін на 15.02.2021. Ухвалою від 22.03.2021 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 14.04.2021 та задоволено клопотання відповідача про витребування доказів. В судовому засіданні представник позивача Грічаніченко В.О. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце його проведення була повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. В матеріалах справи міститься заява відповідача по справі, в якій вона просила вирішити справу за наявними матеріалами з урахуванням раніше поданого нею відзиву. Представник третьої особи - Харківської міської радиу судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Письмових пояснень, клопотань або заяви про розгляд справи за відсутності представника не надходило. Причини неявки представника третьої особи суду не відомі. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що відповідно до декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Департаментом територіального контролю Харківської міської ради за № ХК 143171609358 від 09.06.2017, відповідач [PERSON] є замовником реконструкції нежитлової будівлі літ. «Е-2» під адміністративно-офісну будівлю по [ADDRESS] . Згідно договору дарування від 01.09.2017, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуприною Г.О., [PERSON] передала у дар [PERSON] нерухоме майно: нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 1-7, 2-го поверху №№ 8-12 та 3-го поверху №№ 13-17 літ Б-3, площею 534,5 кв.м., адміністративно-офісну будівлю літ. Е-2, площею 152,0 кв.м., нежитлову будівлю літ. Г-3, площею 1143,7 кв.м., що розташовано за адресою [ADDRESS] . 27.10.2017 Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради направив відповідачу, як замовнику об`єкту реконструкції нежитлової будівлі під адміністративно-офісну будівлю, лист №499/0/114-17 про необхідність укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Харкова при реконструкції нежитлової будівлі літ. «Е-2» під адміністративно-офісну будівлю по [ADDRESS] , оскільки в декларації про готовність до експлуатації об`єкта від 09.06.2017р. №ХК143171609358 зазначені недостовірні дані щодо підстави для звільнення замовника від пайової участі, які не передбачені ч. 4 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.1.7 Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м.Харкова, затвердженого рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 №804. 28.08.2018 Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради направив відповідачу письмову пропозицію №373/0/114-18 від 28.08.2018 про укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Харкова при реконструкції нежитлової будівлі літ. «Е-2» під адміністративно-офісну будівлю по [ADDRESS] . У цій пропозиції позивач посилався як на підставу укладення такого договору на Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м.Харкова, затверджений рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 №804 (у редакції рішення від 22.05.2013 №319). Крім того, листом-пропозицією №373/0/114-18 від 28.08.2018 позивач направляв на адресу відповідача для розгляду та підписання договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова при реконструкції нежитлової будівлі літ «Е-2» під адміністративно-офісну будівлю по [ADDRESS] , з додатком у двох примірниках. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 9 листопада 2011 року № 804 затверджено Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м.Харкова, до якого 22 травня 2013 року відповідним рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради внесено зміни (далі - Порядок), затверджено типовий договір про пайову участь замовника у розвитку інфраструктури м. Харкова. Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про архітектурну діяльність» під будівництвом слід розуміти нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт. За змістом ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовником є фізична або юридична особа, що має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала у встановленому законодавством порядку відповідну заяву. Відповідно до статті 2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» під забудовою території слід розуміти діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, реконструкцію існуючої забудови та територій. Відповідно до частин 2, 3 статті 40 статті 2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції на момент виникнення правовідносин) замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною 4 цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Статтю 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» виключено на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» від 29.09.2019. Згідно п. 2 Прикінцевих та перехідних положень вищезазначеного Закону договори про сплату пайової участі, укладені до 1 січня 2020 року, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання. Установити, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту. Нормами ст. 5 ЦК України встановлено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Позивач звертаючись до суду з дійсним позовом, просив визнати укладеним з відповідачем договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова відповідно до ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», який на час розгляду справи втратив чинність. З вимогами про стягнення з відповідача коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту позивач не звертався. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що задоволення вимог позивача призведуть до порушення цивільних прав відповідача, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки позивачем не доведено обставин, на які він посилався в обґрунтування позову. Враховуючи, що суд відмовляє в задоволенні позову, сплачений за його подання судовий збір покладається на позивача, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed