Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

4 грудня 2014 року, позивачка звернулася до суду з названим позовом, в якому просила суд, визначити їй додатковий строк для подачі нею заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті її бабусі [PERSON], померлої [INFO] р., мотивуючи це тим, що про вказаний заповіт, складений на її ім.`я, вона дізналася від своїх родичів, які проживали разом із померлою в одному будинку у листопаді 2013 р., і які знайшли вказаний заповіт, що на думку позивачки є поважною причиною пропуску нею 6-ти місячного строку на подачу вказаної заяви нотаріусу. Позивачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, що підтверджується особистою розпискою про вручення судової повістки з викликом до суду, причини неявки не повідомила, але надала суду письмову заяву, в якій повністю підтримала позов, просила його задовольнити та на підставі ст. 158 ЦПК України, слухати справу за її відсутністю (а.с. 18,21,22). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки з викликом до суду, причини неявки суду не повідомив, але надіслав на адресу суду свою заяву, в якій повністю визнав позов та просив суд, розглянути справу без його участі (а.с. 16,19). Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Статтею 1217 ЦК України передбачено - спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 1221 ЦК України передбачено - місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. У відповідності з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно із статтею 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Як передбачає стаття 1225 ЦК України - право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності зі ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ст.1235 ЦК України - заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно з ч. 2 ст. 1236 ЦК України, заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Стаття 1247 ЦК України передбачає, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 ЦК України, яка вказує, якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини, з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із статтею 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Статтею 1297 ЦК України передбачено - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна, як те передбачено ст. 1299 ЦК України. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено - при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкоємця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину, його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини - суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець, після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини - має право прийняти спадщину в порядку, установленому ст. 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після цього вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд встановив, що спадкодавець [PERSON], яка є бабусею позивачки - померла [INFO] р., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19.12.2012 р. (а.с. 5). Суд встановив, що з життя, [PERSON] склала нотаріально-посвідчений заповіт від 12.10.2011 р. (реєстр. № 3208), в якому, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам'яті, усвідомлюючи значення своїх дій, діючи добровільно та попередньо ознайомлена з вимогами чинного законодавства щодо недійсності правочинів, на випадок своєї смерті зробила розпорядження, в якому, належну їй на праві власності земельну ділянку, площею 2,63 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться за адресою : ділянка [ADDRESS] - заповідала позивачці [PERSON], що підтверджується копією заповіту та державним актом на право власності на земельну ділянку серії ОД № 043991 від 27.12.2005 р., виданого на ім.`я [PERSON] (а.с. 6,8). З матеріалів позову вбачається, що у листопаді 2013 р., від своїх родичів, які проживали разом із померлої [INFO] р. [PERSON], позивачка дізналася, що після смерті [PERSON], у будинку, де вони разом з нею проживали : [ADDRESS], вони знайшли вищевказаний заповіт, про який повідомили позивачку (а.с. 9). Звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом, позивачка отримала письмову відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з пропущенням позивачкою 6-ти місячного строку на прийняття спадщини і рекомендацією звернення до суду (а.с. 10). Згідно інформації приватного нотаріуса Овідіопольського РНО [PERSON] - спадкова справа відносно майна померлої [INFO] р. [PERSON] не заводилась (а.с. 17). Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини справи встановлені судом, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачкою строку для подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами, у зв'язку з чим, суд вважає за можливе задовольнити позов та визначити позивачці додатковий строк, достатній позивачці для подачі нею заяви про прийняття спадщини до нотаріуса, тривалістю 3 місяці.

Outcome: approved