Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

3010.2018 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі представника за довіреністю Савіхіної А.М. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 111081,09 грн., а також судовий збір у розмірі 1762 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала договір б/н від 15.08.2011 року, згідно якого отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв`язку із неналежним виконанням [PERSON] встановлених договором зобов`язань утворилась заборгованість станом на 31.08.2018 року в сумі 232521,90 грн. Позивач просить суд стягнути частину заборгованості в сумі 111081,09 грн. Представник позивача просив суд розглядати справу за його відсутності у разі неявки відповідача. 16.01.2019 року суддя відкрив спрощене провадження по справі (а.с. 47). 08.02.2019 року суд відклав розгляд справи за клопотанням відповідача [PERSON] для підготовки відзиву на позов, до заяви відповідач додала копію рішення суду про розірвання шлюбу, відповідно якого вона змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 52-53). 26.02.2019 року відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позов, в якому вказала, що в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не вказаний тип картки, яка їй видавалась, не зазначений номер картки, умови надання кредитну, розмір ліміту, процентна ставка. Вона не підписувала Умови та Правила надання банківських послуг. Крім того, вважає, що позивач пропустив строки позовної давності за позовом, у зв`язку із чим заявляє про застосування позовної давності до вимог позивача (а.с. 59-60). 21.03.2019 року представник позивача Гаренко Н.В. подала до суду відповідь на відзив [PERSON] , в якому вказує, що відповідач, підписавши анкету-заяву погодилась із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а тому була обізнала про умови кредитування. Банківська картка, видана [PERSON] , мала термін до останнього дня жовтня 2017 року, Тому позивач строк позовної давності не пропустив (а.с. 62-68). 01.04.2019 року судове засідання було відкладено за клопотанням [PERSON] про неможливість з`явитись в судове засідання через відсутність у м. Запоріжжя. (а.с. 99). 13.05.2019 року судове засідання було відкладено у зв`язку із неявкою учасників розгляду справи (а.с. 102). 10.07.2019 року судове засідання було відкладено за клопотанням [PERSON] про неможливість з`явитись в судове засідання через хворобу. (а.с. 104-105). 12.08.2019 року судове засідання було відкладено за клопотанням [PERSON] про неможливість з`явитись в судове засідання через хворобу. (а.с. 108-109). 06.09.2019 року до суду надійшла апеляційна скарга [PERSON] на ухвалу суду від 16.01.2019 року про відкриття провадження по справі (а.с. 111). 09.12.2019 року Запорізький апеляційний суд відмовив у відкритті апеляційного провадження за скаргою [PERSON] (а.с. 132-133). 29.01.2020 року судове засідання було відкладено у зв`язку із неявкою учасників розгляду справи. 26.02.2020 року відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Суд повідомляв відповідача про час та місце розгляду справи за місцем її реєстрації [ADDRESS] (а.с. 46). Конверт повернувся у зв`язку із відсутністю адресата. [PERSON] повідомлялась за вказаним нею в апеляційній скарзі місцем проживання [ADDRESS] . Конверт повернувся «з інших причин». Також була повідомлена шляхом публікації оголошення про виклик на веб-сайті суду. Будь-яких заяв або клопотань від [PERSON] до суду не надходило. У зв`язку із цим, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. [PERSON] звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву б/н від 15.08.2011 року, згідно якого отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 6). У заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Як зазначає\~позивач у\~позові,\~через неналежне\~виконання [PERSON] умов кредитного договору станом на 31.08.2018 року за вказаним договором утворилася заборгованість, яка за розрахунком позивача становить 232521,90 грн., і складається з наступного: -5733,15 грн. заборгованість за кредитом; -222049,15 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; -4739,60 грн. заборгованість за пенею та комісією. На підтвердження існування заборгованості в такому розмірі суду надано розрахунок станом на 31.08.2018 року (а.с. 4-5). Позивач просить суд стягнути заборгованість частково в сумі 111081,09 грн., яка складається з: -5733,15 грн. заборгованість за кредитом; -105347,94 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 25.01.2012 по 30.10.2017 року. Відповідно до положень статей 633, 634, 1048, 1054, 1055 ЦК України у разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 15.08.2011 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, посилаючись на\~Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті:\~https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Тому до вказаних правовідносин неможливо застосувати правила частини першої\~статті 634 ЦК України. Отже, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. У суду відсутні\~підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. До аналогічного висновку прийшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17. Таким чином, заявлені позивачем вимоги про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом задоволенню не підлягають. Вимоги про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 5733,15 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі, Банк надав суду докази того, що відповідач отримала три банківські картки (а.с.93), термін дії карток до останнього дня жовтня 2017 року (а.с. 88). З виписок руху коштів по банківськім карткам [PERSON] видно, що відповідач знімала кошти з картки, поповнювала її, тому користувалась кредитним коштами. Заперечень щодо суми основного боргу від [PERSON] не надходило. Строк позовної давності до вимог про стягнення основного боргу застосуванню не підлягає, оскільки картки діяли до останнього дня жовтня 2017 року, а Банк звернувся до суду із позовом 30.10.2018 року, тому не пропустив трирічний строк позовної давності. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Судом було задоволено 3,25% від вимог позивача, що становить 57,26 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial