Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

29 березня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист прав власника, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням . Ухвалою суду від 30 березня 2018 року було відкрите провадження у справі. Ухвалою суду від 18 травня 2018 року було закрите підготовче провадження у справі, призначено розгляд справи по суті. 18 травня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з клопотанням про проведення судового розгляду без його участі, позов підтримує в повному обсязі, просив суд задовольнити заявлені ним вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи, в звязку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. В обґрунтування вимог, позивач [PERSON] посилався на те, що на праві власності йому належить квартира, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Г.Зелінського (колишня Жовтнева)[ADDRESS]. В квартирі з 04 вересня 2008 року зареєстрований його брат [PERSON], але з 2012 року відповідач [PERSON] в квартирі не проживає, житловим приміщенням не користується. Позивач [PERSON] зазначив в заяві, що реєстрація відповідача перешкоджає реалізації його прав як власника житла, в звязку з чим, посилаючись на вимоги ст.ст. 316, 317, 391, 405 ЦК України, просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Г.Зелінського (колишня Жовтнева)[ADDRESS]. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 02 серпня 2007 року, позивач [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Г.Зелінського (колишня Жовтнева)[ADDRESS]. Право власності [PERSON] зареєстроване у відповідності до законодавства України, що підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів від 02.08.2007 р. № 4390073 та Витягом про реєстрацію прав власності на нерухоме майно від 23.08.2007 р. № 15696220. Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На підстав статті 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до статті 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. У відповідності до вимог статті 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод його права, хоч вони і не поєднані з позбавленням володіння. Судом встановлено, що в спірній квартирі з 04 вересня 2008 року зареєстрований брат позивача [PERSON] - [PERSON], що підтверджується довідкою Обєднання співвласників багатоквартирного будинку № 18 по вул. Г.Зелінського м. Новомосковська «Новік» від 26.01.2018 р. та довідкою Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 19.04.2018 року. Встановлено, що з 2012 року відповідач [PERSON] в квартирі не проживає, житловим приміщенням не користується, що підтверджується актом Обєднання співвласників багатоквартирного будинку № 18 по вул. Г.Зелінського м. Новомосковська «Новік» від 30.01.2018 р. На підставі частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік, не надав суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджають йому користуватися житловим приміщенням, суд приходить до переконання, що у відповідності до вимог частини 2 статті 405 ЦК України він може бути визнаний таким, що втратив право користування спірним житлом, в звязку з чим, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved