overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

29 березня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить суд визнати недієздатною його сестру - [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що остання через свій стан здоровя не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Крім того, заявник просить призначити його опікуном над недієздатною сестрою. Заявник у судовому засіданні подану заяву підтримав та просив суд її задовольнити. Представник органу опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував. Заслухавши пояснення заявника, представника органу опіки і піклування та дослідивши матеріали справи, суд знаходить підстави для задоволення заяви, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 39 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 296 від 27 квітня 2017 року, [PERSON] страждає на важкий (хронічний та стійкий) психічний розлад, у звязку з чим вона позбавлена здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними (а/с 31-34). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною. Також, судом встановлено, що 22 травня 2017 року [PERSON] подав до органу опіки і піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради заяву щодо вирішення питання про призначення його опікуном над недієздатною сестрою - [PERSON]. 30 травня 2017 року до суду надійшло подання органу опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради про призначення [PERSON] опікуном над недієздатною сестрою - [PERSON]. З поданих документів вбачається, що [PERSON] характеризується позитивно, працює, має постійний дохід, за станом здоровя може виконувати обовязки опікуна. А тому, суд вважає за доцільне призначити [PERSON] опікуном над недієздатною сестрою - [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

29 березня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: м. Чернігів, вул. Толстого, буд. 72. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є власником 19/30 частин житлового будинку № 72, що розташований по вул. Толстого у місті Чернігові. Стверджує, що відповідач не проживає у вказаній квартирі з 26.07.2016 року, після розлучення з її сином - [PERSON], не сплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири та не приймає участь у спільному побуті, тому вона вважається такою, що втратив право користування нею. Отримання такого рішення необхідне позивачу для зняття відповідача з реєстрації у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 p. № 1382-IV. Позивач в судове засідання не зявилась, від її представника надійшла заява про розгляд справи без її участі. Проти заочного рішення не заперечує. Позов підтримує. Відповідач в судове засідання не зявилась, про дату слухання справи повідомлялась у відповідності до ст. 74 ЦПК України. Причини неявки суду невідомі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

29 березня 2017 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 28.08.2010 року. Від спільного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком вказаної дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що і стало причиною звернення позивача до суду.\~ Позивач в судове засідання не зявилася, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі.\~\~ Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.\~ Приймаючи до уваги позицію позивача та відповідача, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.7).\~ Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі.\~ Положеннями ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. В силу ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 29.03.2017 року. Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за 1 місяць. Оскільки при подані позову позивач була звільнена від обовязку сплати судового збору, то у відповідності до ст.88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

29 березня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 31 березня 2012 року Виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між нею і відповідачем, актовий запис № 3. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що починаючи з кінця 2012 року відносини між нею та чоловіком погіршилися, часто виникали сварки, непорозуміння внаслідок різних поглядів на життя, різниці характерів, з осені 2015 року вона та відповідач не проживають спільно, не підтримують сімейні відносини та не ведуть сумісного господарства, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В звязку з наведеним, в позовній заяві [PERSON]. просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання представник позивача не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, вимоги [PERSON] підтримує, просила суд в разі розірвання шлюбу прізвище позивача залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав, просив суд розірвати шлюб. Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 31 березня 2012 року Виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Сторони мають від шлюбу дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з осені 2015 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В звязку з наведеним, вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими, та вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке вона змінила у звязку з реєстрацією шлюбу. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

29 березня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], з яким уклала шлюб 02 листопада 2007 року, мотивуючи тим, що втрачена повага один до одного з неприйняття позиції іншого подружжя щодо важливих питань ведення спільного господарства, через алкогольну залежність відповідача, через що сторони часто не можуть знайти спільну мову стосовно подружнього життя. Від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не зявилася, але надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився. До канцелярії суду надійшла письмова заява від відповідача з визнанням позовних вимог позивача і з проханням слухати справу у його відсутності. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON]М підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 листопада 2007 року. Від вказаного шлюбу мають малолітню дитину, сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач Зі змісту заяви позивача видно, що сторони проживають окремо з 2014 року. Причиною цього є те, що втрачена повага один до одного з неприйняття позиції іншого подружжя щодо важливих питань ведення спільного господарства, відповідач через свою алкогольну залежність руйнує речі домашнього вжитку, ображає дитину, поводить себе агресивно, в сімї відсутнє знаходження спільної мови по ряду питань подружнього життя. Примирення між собою сторони категорично заперечують. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження вказаної сімї неможливе, так як залишення позивача та відповідача у шлюбі буде протирічити інтересам цих осіб, і вбачає необхідність в задоволенні позову та розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

29 березня 2017 року [PERSON] продала [PERSON] житловий будинок, загальною площею 39,3 кв.м., житловою площею 21,1 кв.м., що позначений на плані літерою «А», який знаходиться в с. Стрюкове, вулиця Ламброва, 20, Миколаївського району, Одеської області, вартістю 32\~819 гривень. Про отримання грошей [PERSON], написала розписку. Після отримання від позивачки грошей відповідачка забрала з будинку свої речі, передала їй будинок та переїхала проживати в інший будинок. При виїзді сторони обговорювали питання оформлення купівлі продажі будинку в нотаріальній конторі і вона обіцяла швидко підготувати всю необхідну для цього документацію. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд у відповідності з ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України може визнати такий договір дійсним. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі та розглянути справу в її відсутність. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в її відсутність. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як те, що договір купівлі продажу будинку є дійсним, підтверджується матеріалами справи копією розписки [PERSON], кошти отримала в повному обсязі, претензій до покупця не має ( а.с. 4 ), копією технічної документації на житловий будинок ( а.с. 5 8 ), копією паспорта [PERSON] ( а.с. 9 10 ). Позивачка володіє придбаним будинком та користується, оскільки мешкає в ньому, сплачує вартість комунальних послуг та утримує будинок в належному стані. Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися з усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В ст. 328 ЦК України зазначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В ч. 1 ст. 334 ЦК України зазначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

29 березня 2017 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 04 жовтня 2008 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. З відповідачем фактично припинили шлюбні відносини і з грудня 2016 року проживають окремо. Діти проживають разом з нею. Відповідач кошти на утримання синів надає не регулярно. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання синів у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність. На задоволенні позову наполягає. В разі неявки відповідача просить винести заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність. Проти позовних вимог не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою, що підтверджується довідкою № 1006 від 29.03.2017 року, виданою виконавчим комітетом Межівської селищної ради (а.с.10). Відповідач матеріальну допомогу на утримання синів надає не регулярно. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На основі ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідність до ч.2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

29 березня 2017 року до суду звернулася [PERSON] з позовом, в обґрунтування якого вказала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітню доньку, посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин з відповідачем, через різні погляди на життя, позивач просила суд шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». В судовому засіданні 28 квітня 2017 року позивач позов підтримала, пояснила, що наполягає на задоволенні її позову, оскільки подружнє життя припинено і поновлювати його вона не бажає. Ухвалою суду від 28 квітня 2017 року за клопотанням відповідача подружжю був наданий строк для примирення один місяць, до 29 травня 2017 року. В судове засідання 29 травня 2017 року позивач не з'явилась, про день, місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Через канцелярію суду подала заяву, в якій позов підтримала та просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, проти розірвання шлюбу заперечував. Після закінчення строку, наданого судом пояснив, що протягом місяця конфліктів із дружиною не виникало. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 вересня 1990 року сторони уклали шлюб (а.с. 4), який зареєстровано виконкомом Антонівської сільської ради Варвинського районну Чернігівської області, актовий запис №07. Згідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Фактично шлюбні стосунки між подружжям припинені. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи позицію сторін, суд вважає встановленим, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі одного із подружжя, оскільки шлюбні відносини між сторонами фактично припинені та позивач не має наміру їх поновити. Вжитий судом захід для збереження сім»ї позитивних наслідків не мав, оскільки позиція позивача щодо позову залишилась категоричною і не змінилась, будь яких доводів, які об'єктивно свідчать про можливість збереження шлюбу та дієвість вжитих відповідачем заходів для збереження шлюбу ним не наведено. Отже, суд вважає, що подальше збереження шлюбу є недоцільним, і зашкодить правам та інтересам позивача по справі. Спір про розподіл сумісного майна подружжя між сторонами на момент розгляду справи відсутній. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Після розірвання шлюбу позивачу - [PERSON] слід залишити теперішнє прізвище «[PERSON]», оскільки вона не виявила бажання його змінити. На підставі ст. ст. 88, 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

29 березня 2017 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сім'ї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивач в судове засідання не з'явилась, звернулась із заявою про слухання справи в її відсутність, просить позовні вимоги задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлені про судове засідання, до суду надійшли пояснення за якими відповідач та представник підтримують заявлені вимоги та просять слухати справу в їх відсутність. Тому у відповідності до положень ст.169 ЦПК України суд продовжив подальший розгляд справи у відсутність відповідача та його представника. Вислухавши думку представника позивача, враховуючи пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 31 липня 2014 року, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві, про що складено актовий запис №1711. Від шлюбу сторони дітей не мають. Як встановлено в судовому засіданні, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з листопада 2014 року. Спір щодо спільного майна відсутній, як пояснив представник позивача. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

29 березня 2017 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сім'ї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовної заяви. Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 29 серпня 2008 року, який зареєстрований Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, про що зроблено актовий запис №829. Від шлюбу сторони мають неповнолю доньку [PERSON], [INFO]. Як встановлено в судовому засіданні, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з січня 2017 року. Спір щодо спільного майна відсутній, як пояснили сторони. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved