Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

31 грудня 2014 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернувся позивач із позовом до [PERSON], про зменшення розміру аліментів. Свої вимоги обґрунтував тим, що на підставі рішення Центрально-Міського районного суду м. Горлівка Донецької області від 01 березня 2012 року з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1600,00 грн., щомісячно з 23 вересня 2011 року і до досягнення нею повноліття. Зазначає, що рішенням того ж суду від 12 січня 2012 року з нього стягнуто на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1000,00 грн., щомісячно до зміни матеріального становища. Таким чином, він зобов'язаний щомісячно сплачувати 2600,00 грн. на виконання аліментних зобов'язань. На теперішній час ним припинено підприємницьку діяльність, а саме 23 квітня 2013 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців внесено запис про проведення державної реєстрації припинення ним підприємницької діяльності. Об'єкти нерухомості, які він здавав в оренду, продані ним в вересні 2012 року і березні 2013 року. У даний час він не отримує будь-яких доходів, оскільки вирішив переїхати в інше місто. Тому, просить суд ухвалити рішення, яким зменшити розмір стягуваних з нього аліментів за рішенням Центрально-Міського районного суду м. Горлівка Донецької області від 01 березня 2012 року, з 1600,00 грн. до 500,00 грн. У судове засідання позивач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій заявлені ним вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилась, проте надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог [PERSON] та вважає за необхідне частково задовольнити їх, з наступних підстав. Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Горлівки від 01 березня 2012 року у цивільній справі № 2-3871/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та про участь у додаткових витратах на дитину, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1600,00 грн., щомісячно починаючи з 23 вересня 2011 року та до її повноліття (а.с. 11-12). Ухвалюючи рішення суд виходив з тих обставин, що відповідач є власником приміщень площею 30 кв.м., 12 кв.м. та 9 кв.м., які здає в оренду та отримує за них орендну плату. Крім того, як адвокат Донецької міської колегії адвокатів займається адвокатською діяльністю на підставі відповідного свідоцтва. Згідно довідки № 2494/10/17013 від 28 лютого 2012 року, виданої Горлівською ОДПІ, загальна сума доходу відповідача за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2012 року становить 54000,00 грн. Також, судом враховано, що на утриманні [PERSON] знаходиться [PERSON], 1948 року народження, на користь якої на підставі рішенням Центрально-Міського суду м. Горлівки Донецької області від 12 січня 2012 року (а.с. 10), з [PERSON] стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 1000,00 грн., щомісячно, починаючи з 14 жовтня 2011 року до зміни матеріального становища. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Абзацом третім пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви [PERSON] та встановлено у судовому засіданні, позивач продав об'єкти нерухомості, які він здавав в оренду та отримував від цього прибуток, що підтверджується копіями Договору купівлі-продажу вбудованого приміщення від 29 вересня 2012 року та Договору купівлі-продажу нежитлового вбудованого приміщення від 04 березня 2013 року (а.с. 13, 14-15). Крім того, у судовому засіданні встановлено, що позивач припинив свою підприємницьку діяльність, що підтверджується копією Довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців № 19484065 від 22 жовтня 2014 року (а.с. 5). Згідно листа ДПІ у Деснянському районі ГУ Міндоходів у м. Києві «Про надання інформації» № 2938/Ц/26-52-18-05-47 від 21 жовтня 2014 року, доходи у [PERSON] за період з 01 квітня 2013 року по 30 червня 2014 року відсутні (а.с. 6). Зважаючи на викладені обставини, суд приходить до висновку щодо зміни фінансового стану [PERSON], у зв'язку суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог позивача, проте розмір аліментів, до якого останній просить зменшити стягувані з нього аліменти є невиправдано низьким та необґрунтованим, тому суд вважає за належне зменшити розмір аліментів з 1600,00 грн. до 1100,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Пунктами 22 та 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року передбачено, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 11 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог та на підставі доказів наданих сторонами. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Outcome: partial