Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

29.12.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи позов тим, що 19.01.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 001-01035-190112 (далі Договір), згідно з яким відповідачу надано кредит в розмірі 2900,00 грн. Відповідно до п.2.3 Договору, за користування кредитом відповідач сплачує позивачу проценти, виходячи зі ставки 5% в рік. Процентна ставка може змінюватись відповідно до умов Договору. Згідно із п. 2.5 Договору, за обслуговування кредитної заборгованості відповідач сплачує позивачу плату в розмірі 3,30% в місяць. Розмір плати за обслуговування кредитної заборгованості може змінюватись відповідно до умов Договору. Однак, відповідач не виконав належним чином умови кредитного договору, у зв'язку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 29.09.2014 року становить 3532,96 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 2424,30 грн., заборгованість по комісії - 1052,70 грн.; заборгованість за відсотками - 55,96 грн., тому позивач звернувся з позовом до суду для захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте в позовній заяві просив розглядати справу у його відсутність, також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON], в судове засідання повторно не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку. За таких обставин, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 19.01.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 001-01035-190112 (далі Договір), згідно з яким відповідачу надано кредит в розмірі 2900,00 грн. (а.с. 5-7). Відповідно до п.2.3 Договору, за користування кредитом відповідач сплачує позивачу проценти, виходячи зі ставки 5% в рік. Процентна ставка може змінюватись відповідно до умов Договору. Згідно із п.2.5 Договору, за обслуговування кредитної заборгованості відповідач сплачує позивачу плату в розмірі 3,30% в місяць. Розмір плати за обслуговування кредитної заборгованості може змінюватись відповідно до умов Договору. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, що підтверджується меморіальним ордером №2065463 від 20.01.2012 року (а.с. 3). Взятих за Договором обов'язків відповідач належним чином не виконав, що призвело до утворення у нього перед позивачем заборгованості в розмірі 3532,96 грн.(а.с. 4). Таким чином, відповідачем порушено вимоги ст. 526 ЦК України, якою визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1054 ЦК України, яка вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинно бути виконано у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, суд вважає обґрунтованою вимогою позивача про стягнення з відповідача боргу за договором кредиту на загальну суму 3532,96 грн. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн., тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved