Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

31 серпня 2004 року позивач [PERSON] зустрівся та познайомився з [PERSON], з якою у нього склалися гарні стосунки і вони вирішили проживати разом за місцем їхнього проживання в с. Добриднівка, Миколаївського району, Одеської області, хоча [PERSON], була зареєстрована в с. Вікторівка, Березівського району, Одеської області. З того часу сторони проживали однією сім'єю в с. Добриднівка, вели спільне господарство і мали спільний бюджет. 21 листопада 2007 року сторони придбали разом житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS], документи на який оформили на [PERSON] і переїхали жити в с. Андрієво - Іванівка та продовжили проживати разом однією сім'єю, вести спільне господарство і мали спільний бюджет. 08 липня 2016 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 12 липня 2016 року. Спадкоємцем першої черги є син [PERSON], - [PERSON], який подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. В будинку спочатку після придбання була зареєстрована тільки [PERSON], а згодом після продажу свого будинку в с. Добриднівка зареєструвався і позивач. На час придбання цього будинку позивач та [PERSON], вже більше 3 років проживав однією сім'єю, вели спільне господарство та мали сумісний бюджет. Кошти, за які було придбано житловий будинок заробили спільно. За час спільного проживання в цьому житловому будинку за сумісні кошти був зроблений ремонт. Житловий будинок [ADDRESS] було зареєстровано 05.12.2007 року на відповідачку комунальним підприємством Миколаївським районним бюро технічної інвентаризації, яке на той час проводило реєстрацію прав власності на нерухоме майно. Факт проживання позивача з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 31 серпня 2004 року по 8 липня 2016 року встановлено рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 5 жовтня 2016 року, справа № 508/944/16 - ц. Оскільки перелічене майно придбано сторонами сумісно то позивачу та [PERSON], належить по ? частці. Позивач [PERSON], в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON], в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до чинного на час виникнення спірних правовідносин Закону України «Про власність» від 7 лютого 1991 року, а саме п. 1 ст. 17 Закону України «Про власність» , який діяв на час придбанняжитлового будинку, майно, набуте внаслідок спільної праці особами, які перебували в фактичних шлюбних відносинах і жили однією сім'єю, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо і н ш е не встановлено письмовою угодою між ними. За наявності такої угоди спори про поділ майна вирішуються з урахуванням її умов. Якщо ж така угода не укладалася, суд який вирішує спір про поділ майна, визначає розмір часток сторін у відповідності з поданими нимидоказами про ступінь їх участі працею в придбанні майна. За відсутності доказів про те, що участь однієї з них була більшою частки визначаються рівними. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму ВСУ від 12.06.1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» ( у редакції, що була чинною на момент спірних правовідносин ), судам слід маги на увазі, що правила статей 22, 28, 29 КпШС не застосовують до спорів про поділ майна осіб, які живуть однією сім'ю але не перебувають у зареєстрованому шлюбі. Такі спори мають вирішуватися згідно з п. 1 ст. 17 Закону України «Про власність»,відповідних норм Цивільного кодексу України із урахуванням роз'яснень, даних Пленумом Верховного Суду України в п. 5 постанови від 22 грудня 1995 p. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності». За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі, норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. Згідно ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Разом із тим згідно зі ст. 74 СК якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, даними в п. 20 постанови від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Тобто при застосуванні ст. 74 СК слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, упродовж якого було придбане спірне майно. З матеріалів справи встановлено, що під час спільного проживання позивача з відповідачкою 21 листопада 2007 року був придбаний житловий будинок по [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі - продажу житлового будинку ( а. с. 5 - 7 ). На даний час [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] ( а.с. 13 ). На час придбання цього будинку [PERSON], та [PERSON], вже більше 3 років проживали разом однією сім'єю та вели спільне господарство, що підтверджується Рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 05.10.2016 року справа № 508/944/16 - ц, яким встановлено факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ( а. с. 14 ). Згідно із ст. 60, ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності і у разі його поділу частки дружини та чоловіка є рівними. Згідно статті 72 ч. 2 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Статтею 372 ЦК У країни передбачено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Outcome: approved