Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

4 липня 2014 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, посилаючись на те, що з 4 травня 2006 року по 24 грудня 2013 року перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Південьзахідшляхбуд». При звільнені позивачу не було виплачено компенсацію за невикористані відпустки в сумі 4 407 грн. 95 коп., з огляду на що, відповідно до ст.117 КЗпП України просить крім суми заборгованості стягнути також і середній заробіток за час затримки розрахунку. Позивачка подала до суду заяву, в якій просила справу слухати без її участі, у випадку неявки представника відповідача не заперечила, щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Із письмової згоди позивача суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи у відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у ній доказів. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] з 4 травня 2006 року працювала на посаді асфальтобетонниці, з 1 березня 2007 року на посаді дорожньої робітниці, з 1 березня 2010 року на посаді лаборанта мінералогічного аналізу, 24 грудня 2013 року звільнена з роботи у зв'язку із відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці. Зазначені обставини підтверджуються копією трудової книжки серії [NUMBER] від 29 серпня 1979 року, копією наказу про прийняття на роботу №36 від 4 травня 2006 року, копією наказу про звільнення №833-р від 24 грудня 2013 року. Однак в день звільнення з [PERSON] не було проведено остаточного розрахунку, що підтверджується довідкою №334 від 14 квітня 2014 року, з якої вбачаються, що розмір заборгованості відповідача перед нею станом на 27 березня 2014 року становить 4 407 грн. 95 коп. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В силу ст.117 цього Кодексу в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», якщо при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, буде встановлено, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі непроведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. Оскільки з позивачкою не було проведено остаточного розрахунку при звільненні 24 грудня 2013 року з вини відповідача та відсутністю спору про розмір належних до виплати сум, оскільки ПАТ «Південьзахідшляхбуд» будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи будь-яких заперечень не надсилав, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь [PERSON] слід стягнути заборгованість по заробітній платі в сумі 4 407 грн. 95 коп. з урахуванням обов'язкових платежів та внесків. Середній заробіток за час затримки розрахунку за період 25 грудня 2013 року по 24 липня 2014 року, слід обрахувати відповідно до Постанови КМ України №100 від 8 лютого 1995 року «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», де абзацом 3 пункту 2 Порядку, визначено, що середня заробітна плата обчислюється виходячи за два останні календарні місяці, що передують події, з якою пов'язана виплата, позивач згідно даних табелів обліку робочого часу, відпрацювала два повних місці перед звільненням жовтень, листопад 2013 року, тому суд бере до обрахунку заробітну плату за ці місці, а саме за жовтень в сумі 2 380 грн., листопад 2013 року в сумі 2 040 грн. Середньоденний заробіток становить 72 грн. 46 коп. = (2 380 грн. + 2040 грн.)/61 календарний день. Середній заробіток за час затримки розрахунку становить 15 433 грн. 98 коп. = 72 грн. 46 коп. х 213 днів прострочення. Вимоги щодо стягнення пені, 3 відсотків річних від суми заборгованості, інфляційних втрат задоволенню не підлягають, оскільки нормами КЗпП України такої відповідальності на власника або уповноваженого ним органу не покладено. Згідно ст.367 ЦПК України негайному виконанню підлягають рішення про присудження працівникові заробітної плати але не більше ніж за один місяць. З огляду на що негайному стягненню підлягає сума 2 210 грн. = (2 380 грн. + 2040 грн.) /2 з урахуванням обов'язкових зборів та платежів. Оскільки позивач просить стягнути з відповідача 9 553 грн. 24 коп., суд вважає, що стягненню підлягає саме ця сума. Судові витрати по справі становлять 243 грн. 60 коп., які відповідно до ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved