Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

31.08.2015 ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») звернулося до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою, в якій просить стягнути на свою користь з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №BL_KГ100093572 від 02 лютого 2012 року в сумі 192645 гривень 32 копійки (а.с.1-4). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02.02.2012 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №BL_KГ100093572, відповідно до пунктів 1.1-1.7 Загальної частини якого та пунктів 1-2 Спеціальної частини Договору, Банк надав відповідачу (Позичальнику) кредит на поточні потреби в розмірі 50000 гривень в порядку, термін повернення якого 02.02.2015 року. Відповідно до п.2.4.2 Договору проценти та комісію за управління кредитом позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення кредиту відповідно до платежів, передбачених у [PERSON] погашення заборгованості за кредитом у Додаткову №1 до Договору. Процентна ставка за Договором встановлена на рівні 0,01% річних, щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом встановлена в розмірі 3,00% від суми кредиту. Відповідно до п.2.5.2 Договору Позичальник зобовязується не пізніше дати, встановленої в [PERSON] поповнювати рахунок Банку, вказаний в п.6 Спеціальної частини Договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлені в [PERSON], а також в сумах комісії за управління кредитом. Крім того, згідно з п.4.3 Договору у випадку прострочення позичальником сплати за [PERSON] має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобовязань, строк виконання яких настав, і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка пені 0,50%, яка розраховується за методом «факт/360» (п.9 Спеціальної частини Договору). Позивач стверджує, що виконав договірні зобовязання за Договором, а відповідач від виконання зобовязань ухиляється, в звязку з чим відповідно до розрахунку заборгованості станом на 31 липня 2015 року становить 192645 гривень 32 копійки, з них: прострочена сума кредиту 27548,70 грн., прострочені проценти за користування кредитом 5,49 грн., прострочена комісія - 30000 грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту 135091,13 грн. 25.01.2016 року дана справа за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» надійшла для розгляду за підсудністю до Бориспільського міськрайонного суду Київської області. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, додатково пояснила, що при укладенні кредитного договору №BL_KГ100093572 співробітником банку була допущена технічна помилка, внаслідок якої по-батькові позичальника замість [PERSON] в кредитному договорі зазначено [PERSON]. Згідно з письмовими додатковими поясненнями від 11.04.2016 (а.с.84-85) представник позивача просить під час ухвалення рішення просить врахувати той факт, що ідентифікаційний номер, дата народження, адреси, та інші реквізити, які зазначені в кредитному договорі №BL_KГ100093572 належать [PERSON]. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, за зареєстрованим місцем проживання, в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки не повідомив, ніяких заперечень проти позову не надав. Відповідно до вимог ст.ст.169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає за наступних підстав. Представнику позивача було розяснено, що відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. А також розяснено, що відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України судом\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Суд також враховує, що відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що 02 лютого 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» (ВАТ «ВіЕйБі Банк») та [PERSON] було укладено Кредитний договір №BL_KГ100093572 (а.с.-8-15). Як вбачається зі змісту вказаного договору, а також Додатку№2 до Кредитного договору №BL_KГ100093572 від 02.02.2012 «Детальний розпис загальною вартості платежів та визначення сукупної вартості кредиту і реальної процентної ставки» (а.с.18-20), та Заяви-анкети на отримання «Кредиту готівкою» та відкриття поточного рахунку від 02.02.2012 (а.с.25-28) по-батькові позичальника зазначено Олексійович. Одночасно до позовної заяви долучено копію паспорта громадянина України серії СМ №353760, виданого 22 червня 2001 року Вишнівським МВМ ГУ МВС України в Київській області та копія картки фізичної особи платника податків від 15.05.2002 року, видані на імя [PERSON] (а.с.22-24). Дослідженням даних про особу позичальника [PERSON], зазначених в Кредитному договорі №BL_KГ100093572 від 02.02.2012 та в додатках до нього, Заяві-анкети на отримання «Кредиту готівкою» та відкриття поточного рахунку (а.с.8, 20-21,25-27) та відповідача [PERSON] (а.с.22-24,37) встановлено, що дані про дату народження, серія та номер паспорта, ідентифікаційний номер повністю співпадають, що дає підстави суду зробити висновок, що в кредитному договорі №BL_KГ100093572 від 02.02.2012 допущено описку в по-батькові позичальника, а саме: замість правильного по-батькові Олександрович, помилково зазначено Олексійович. Встановлено, що відповідно до п.1.2 Договору сторони домовились про те, що [PERSON] надає Позичальнику грошові кошти (кредит) в національній валюті України у сумі, зазначеній в п.1 Спеціальної частини договору, у формі відкличної на відновлювальної кредитної лінії, а Позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити Банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції, в порядку і на умовах, визначених цим Договором, додатковими угодами до нього, що можуть бути укладені в майбутньому і що становитимуть невідємну частину цього Договору. За змістом п.п.1.4, 1.5 Договору за користування кредитом встановлюється плата у вигляді процентів, які нараховуються за процентною ставкою в розмірі, визначеному в п.3 Спеціальної частини Договору (номінальна ставка); за обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом, розмір якої зазначається в п.4 Спеціальної частини Договору. Відповідно до п.п.1-4 Спеціальної частини передбачено, що сума кредиту становить 50000 гривень, термін повернення кредиту 02 лютого 2015 року, процентна ставка 0,01% річних, комісія за управління кредитом 3,00% від суми кредиту, страховий платіж 3,3% від суми кредиту. Також, в п.п.9,10 Спеціальної частини Договору визначено, що штраф, передбачений п.4.2 Загальної частини договору становить 25,00% від суми кредиту,; пеня, передбачена п.4.3 Загальної частини Договору (ставка) становить 0,50% , яка розраховується за методом «факт/360». Відповідно до п.2.5.1 щомісячний платежі, передбачений [PERSON], складається із строкової частини Кредиту та строкових процентів. Платежі є ануїтет ними: регулярні рівні щомісячні платежі, що направляються на погашення кредиту, а саме: основного боргу і процентів, що розраховуються таким чином, що в кінці строку Договору за умови належного виконання зобовязання позичальником заборгованість повністю погашається. Відповідно до п.2.5.2 позичальник зобовязується не пізніше дати, встановленої в [PERSON], поновлювати рахунок, вказаний в п.6 Спеціальної частини Договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлені в [PERSON], а також в сумах комісії за управління кредитом. Згідно з п.4.3 Договору у випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за [PERSON], Банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити Банку пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобовязань (а саме неповерненої чергової частини Кредиту та/або несплачених процентів та/або комісії за управління Кредитом), строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка пені, яка застосовується для обчислення пені, зазначена в п.9 Спеціальної частини Договору (0,50%). З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № BL_KГ100093572 (а.с.5-6) встановлено, що за кредитним договором станом на 31.07.2015 за відповідачем [PERSON] рахується загальна сума заборгованості 192645 гривень 32 копійки, з них: прострочена сума кредиту 27548,70 грн., прострочені проценти за користування кредитом 5,49 грн., прострочена комісія - 30000 грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту 135091,13 грн. Враховуючи описки, допущені в кредитному договорі, суд звертає увагу, що будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що зазначені в кредитному договорі кошти в сумі 50000 гривень були фактично передані відповідачу [PERSON], а також дати їх отримання позичальником, суд надано не було, на що було звернуто увагу представника позивача. Відсутні також докази, на підставі яких позивач стверджує про наявність зазначеної в позовній заяві заборгованості, в звязку з чим перевірити обєктивність наведеної в розрахунку інформації, що здійснених банком нарахувань, та правильності проведеного розрахунку у суду не має можливості. Згідно ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи, що будь-які належні і допустимі докази щодо надання відповідачу кредиту, суду надано не було, суд прийшов до висновку про недоведеність заявлених позивачем позовних вимог. Відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи, що на момент звернення з позовом до суду, позивач був звільнений від сплати судового збору та у звязку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати по сплаті судового збору підлягають віднесенню за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed