Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

31 серпня 2015 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулася до суду із зазначеним первісним позовом, в якому просили визнати за ними в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 11 лютого 2005 року, право власності на земельну ділянку, площею 9,79 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Шевченківської сільської ради Миколаївської області по ? частині за кожною. В обґрунтування своїх вимог вказували, що після смерті батька відкрилася спадщина на зазначену ділянку, але оформити в нотаріальному порядку вони її не можуть, оскільки пропустили строк для подання заяви на прийняття спадщини, а також в звязку з тим, що в державному акті на ділянку є потертості та виправлення, тому нотаріус не може прийняти його для оформлення спадщини. Посилаючись на те, що вони пропустили строк для прийняття спадщини з поважних причин, а наданим державним актом та іншими документами підтверджується, що ділянка належала їх батьку, тому після його смерті вона має відійти спадкоємцям, тобто їм в порядку спадкування за законом в рівних частках. Під час розгляду справи відповідач [PERSON] подав зустрічний позов, який ухвалою суду був обєднаний в одне провадження з первісним позовом, згідно якого просив визнати право власності на 1/3 частину тієї ж земельної ділянки після смерті батька [PERSON] В судове засідання сторони не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від них надійшли заяви з проханням розглядати справу без їх участі, а позов задовольнити. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов повному задоволенню виходячи з наступного. 11 лютого 2005 року в с. Зоря Шевченківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області помер громадянин [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді земельної ділянки, площею 9,79 га, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Шевченківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області Ділянка належала йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-МК № 030686, виданого Шевченківською сільською радою Миколаївської області 7 лютого 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 830. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття на протязі шести місяців після відкриття спадщини або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги після його смерті є його діти: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], тобто сторони у справі. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] спадщину прийняв після смерті батька, так як проживав з ним на час його смерті. Інші діти не проживали з батьком на час відкриття спадщини після його смерті і пропустили строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З наданих доказів позивачами за первісним позовом вбачається, що шестимісячний строк, передбачений законом для прийняття спадщини, вони пропустили через своє захворювання та лікування, що підтверджується відповідними медичними документами. За такого суд вважає, що строк було пропущено з поважних причин. При цьому відповідач за первісним позовом, який прийняв спадщину, не заперечує проти оформлення спадщини й іншими спадкоємцями. В той же час, при звернені до нотаріуса за оформленням спадщини вони тримали усну відмову та письмове розяснення про неможливість оформлення спадщини на земельну ділянку в нотаріальному прядку, оскільки не представили належним чином оформлений правоустановлюючий документ на спадкову ділянку: в ньому маються не завірені потертості та виправлення. Проте належність ділянки померлому [PERSON]М, підтверджується самим державним актом, який не скасований і є діючим, а виправлення у ньому не носять суттєвий характер, який би змінював його суть та зміст, а також довідкою відділу Держгеокадастру у Жовтневому районі Миколаївської області від 18 листопада 2015 року. І хоча в довідці зазначено, що відповідно до технічної документації ділянка [PERSON] має площу 9,81 га, проте суд вважає це помилкою, оскільки перевіркою розміру ділянки, зазначеної в державному акті встановлено, що вона має площу 9,79 га. Сама довідка підтверджує, що [PERSON] була оформлена на праві власності ділянка в межах території Шевченківської сільської ради Жовтневого району. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що зазначена спадкова земля належала за життя [PERSON] і вона входить до складу спадщини після його смерті, тому в порядку спадкування повинна відійти спадкоємцям, тобто сторонам у справі як спадкоємцям за законом першої черги. Згідно з положеннями ст. 1267 ЦК України їх частки у спадщині є рівними, тому вимоги позивачів [PERSON] та [PERSON] про визнання за ними права власності по ? частці за кожною підлягають частковому задоволенню, так як виходячи з рівності часток трьох спадкоємців кожному припадає по 1/3 частині спадщини. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вони не можуть захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ними права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом. Враховуючи викладене,

Outcome: partial