Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

30.04.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про припинення права на частку в спільному майні та стягнення компенсації вартості частки. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що проживав у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 17 листопада 2000 року. В шлюбі 21.04.2004 року народився син [PERSON]. В листопаді 2008 року у зв'язку зі зміною місця роботи та тому, що спільне життя з відповідачкою не склалось він переїхав на постійне місце проживання у м.Дніпрорудне, а відповідачка разом із сином та донькою від першого шлюбу залишилась проживати в м.Кривому Розі. З травня 2010 року між ними були фактично припинені подружні відносини оскільки вони спільно не проживали, не були пов'язані спільним побутом, не мали спільного бюджету і взаємних прав та обов'язків. 26.08.2014 рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області шлюб між сторонами розірвано. В період шлюбу подружжям було придбано у власність рухоме майно на загальну суму 27200 грн. та квартиру [ADDRESS]. Зазначає, що спільне користування майном є неможливим. У зв'язку з наведеним просить суд стягнути на його користь грошову компенсацію вартості його частки квартири в розмірі 100725,78 грн. та рухомого майна у розмірі 13600,00 грн., а також припинити його право власності на це майно. Під час судового засідання позивачем було уточнено позовні вимоги, згідно яких він просив виділити йому із спільної сумісної власності майно вартістю 9100,00 грн., припинити право власності на ? частину квартири [ADDRESS], стягнути з відповідача на його користь 105147,50 грн. в рахунок вартості частини вказаної квартири та 9100,00 грн. в рахунок частки у рухомому майні, а також понесені судові витрати по справі. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовну заяву в повному обсязі, просили її задовольнити. Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. Зазначили, що у квартирі [ADDRESS] [PERSON] було зроблено ремонт, позивач з листопада 2008 року не сплачує комунальні послуги за квартиру, у зв'язку з цим із загальної вартості квартири підлягають виокремленню понесені нею витрати на загальну суму 36480,89 грн. Сплатити вартість частки [PERSON] позивач погодилась в розмірі ? від визначеної оціночної вартості квартири із відрахуванням по 20% на місяць із заробітної плати. Щодо нерухомого майна, яке було придбане під час сумісного життя зазначила, що воно вже не має своєї вартості. Позивач погодилась віддати позивачу два килими, два крісла, телевізор. Зазначила, що газова плита та газова колонка включені до оціночної вартості квартири, є невід'ємними частинами квартири та не можуть бути розподілені. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи вважає встановленими наступні обставини. 17 листопада 2000 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження. (а.с. 6) Під час шлюбу сторін [INFO] народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. (а.с. 6). У квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а [PERSON] знятий з реєстрації 31.10.2008, що підтверджується довідкою Криворізької об'єднаної міської довідково-інформаційної служби (а.с. 9). Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26.08.2014 було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі ? частки від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць. (а.с. 10). Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26.08.2014 шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. (а.с. 11). Згідно Інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно за № 34208497 від 26.02.2015 [PERSON] та [PERSON] мають на праві приватної спільної власності по ? частинки квартири [ADDRESS]. (а.с. 23-24). Згідно Висновку № 15/15 експертного будівельно-технічного дослідження від 02.09.2015, складеного судовим експертом [PERSON], вбачається, що ринкова вартість квартири [ADDRESS] з урахуванням встановлених пластикових вікон, балконних дверей та виконаного скління балкону станом на 02 вересня 2015 року становить 210295 грн. (а.с. 98-108). Із наданої довідки вбачається, що [PERSON] працює в ККДНЗ № 224 на посаді діловода та з її заробітної плати утримуються комунальні платежі з 01.01.2007 по 31.08.2015. (а.с. 125). 05.10.2010 [PERSON] було укладено договір № 340 з [PERSON] на закладення шва панельного будинку [ADDRESS] на суму 800 грн. (а.с. 127-28). 26.12.2010 [PERSON] було укладено договір № 250 з [PERSON] на ремонт покрівлі та цементну стяжку [ADDRESS] на суму 10770 грн. (а.с. 129-130). 25.05.2015 [PERSON] було укладено договір № 138 з [PERSON] на ремонт у ванній кімнаті [ADDRESS] на суму 5850 грн. (а.с. 131-132). У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи із цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, з 31.10.2008 року квартирою [ADDRESS] користується лише відповідач. [PERSON], який є власником ? частини квартири [ADDRESS] бажає отримати компенсацію вартості його частки. У відповідності до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, у судовому засіданні відповідач та представник відповідача посилались на наявність незначного доходу у [PERSON], однак на підтвердження вказаних обставин не надано суду відповідних доказів. Суд зазначає, що правовий режим спільної часткової власності має враховувати інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-4 цс 14 від 19 лютого 2014 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. З урахуванням наведеного суд не вбачає зловживань з боку позивача на виділ частки із спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні та враховуючи інтереси усіх співвласників, вважає, що реалізація цього права не порушить права [PERSON], а тому в частині стягненні грошової компенсації вартості частки в майні та припиненню права власності на цю частку позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо вимог з виділення із спільної сумісної власності кухонного гарнітуру вартістю 3000 грн., газової плити вартістю 2000 грн., газової колонки вартістю 1500 грн., комп'ютеру вартістю 2500 грн., телевізору вартістю 1200 грн., м'які меблі (диван та два крісла) вартістю 3000 грн., комод вартістю 1000 грн., меблі прихожої вартістю 2000 грн., два килими вартістю по 1000 грн. враховуючи ? частину в цьому майні на суму 9100 грн. та стягненні цієї суми на його користь суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 60 СК України передбачено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Також, згідно до положень ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. З урахуванням наведеного суд зазначає, що положення ст. 364 ЦК України щодо виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності не можуть бути застосовані до вищезазначеного рухомого майна, оскільки це майно повинно бути розподіллено в натурі між подружжям. Також, до суду не надано доказів щодо наявності вищезазначеного рухомого майна у відповідача, не зазначено коли воно було придбано та за які кошти, тому у задоволенні позовних вимог щодо виділення із спільної сумісної власності майна на суму 9100 грн. та стягнення його вартості слід відмовити через їх недоведеність. Відносно доводів відповідачки та її представника щодо відрахування із оціночної вартості квартири затрат на ремонт квартири (а.с. 127-144) та сплачені комунальні послуги, то суд не приймає їх через те, що вартість цих поліпшень врахована у оцінці майна, з якою погодилась відповідачка. Також, положення ст. 364 ЦК України не передбачають заліку будь-яких зобов'язань. Щодо витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст. ст. 12, 42, 56 ЦПК України). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (далі - Закон). Згідно зі ст. 1 вищезазначеного Закону, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Так, до матеріалів справи на підтвердження доказів понесення витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 12200 грн., надано угоду № 832 про надання правової допомоги від 13.06.2014 (а.с. 26), квитанцію № 832 від 13.06.2014 на суму 6000 грн., (а.с. 27), угоду № 832/2 про надання правової допомоги від 01.10.2015 (а.с. 152), квитанція № 832/2 на суму 8800 грн. (а.с. 152). Адвокат Коваленко В.В., приймав участь у судових засіданнях 08.06.2015 на протязі 3 хвилин (а.с. 70-71), 07.10.2015 на протязі 34 хвилин (а.с. 153-154), 21.10.2015 на протязі 1 години 47 хвилин (а.с. 184-185). З врахуванням вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» та фактично наданих послуг, виходячи з погодинної участі у справі особи, яка надавала правову допомогу суд вважає дійсною вартість послуг по наданню правової допомоги позивачеві в розмірі 1283,77 грн., із розрахунку ((3 хв. + 34 хв.) х 1218 грн. х 40%) + (1 ч. 47 хв. х 1378 грн. х 40%) Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судові витрати по справі складаються із витрат на правову допомогу в розмірі 1283,77 грн., витрат пов'язаних із проведенням судових експертиз в розмірі 1000 грн. (а.с. 180) та судового збору в розмірі 1143,26 грн. (а.с.1). Оскільки позовні вимоги задоволено частково з відповідача підлягає стягненню судові витрати пропорційно до задоволених вимог у розмірі 1713,52 грн. На підставі вищевикладеного, відповідно до положень ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 26, 183, 319, 358, 360, 364 ЦК України, ст. ст. 60, 71 СК України,

Outcome: partial