Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

31.03.2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки над дитиною та стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовував наступним. [PERSON] є його дочкою, відповідно [PERSON], [INFO], доводиться йому онуком. Відповідачі поміж собою перебувають у розірваному шлюбі, із цього моменту [PERSON] знаходиться на його цілковитому утриманні, батьки в свою чергу ні вихованням, ні утриманням дитини не займаються, що підтверджуються наступними фактами. Як вбачається із акту обстеження житлово-побутових умов, що складено представниками Харцизької міської ради Донецької області, [PERSON] виховується та утримується дідусем та бабусею, рідні батьки участі у вихованні дитини не приймають, вони також на його утриманні. Відповідачі не беруть участі у вихованні дитини також із тієї причини, що не мають постійного місця роботи, зловживають наркотичними засобами. Відповідачі не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують медичний догляд, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов до отримання дитиною освіти. На підставі зазначеного позивач просив суд позбавити [PERSON] і [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], стягнути із них аліменти на утримання дитини на свою користь та призначити його опікуном [PERSON] Позивач [PERSON] у судовому засіданні на позові наполягав у повному обсязі, просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Представник Органу опіки та піклування Старобешівської РДА - Мороз Н.Ф., в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, просила суд задовольнити позов. Представник Служби у справах дітей Харцизької міської ради - Золкіна І.В. в судовому засіданні не з'явилась, надала до суду заяву, за якою просила розглянути справу за її відсутності та прийняти рішення відповідно до інтересів дитини [PERSON] Прокурор прокуратури Старобешівського району Донецької області позов підтримав, просив суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не з'явилась, надала суду нотаріально завірену заяву, за якою у зв'язку з лікуванням у Центрі «Перетворення України» у м. Луганську просила суд розглянути справу без її участі та у повному обсязі задовольнити позовні вимоги [PERSON] Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не з'явився, у попередніх судових засіданнях не з'являвся, була належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується підписом у повідомленні про вручення поштового відправлення, причини неявки суду невідомі. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши заяву відповідача, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Рішення суду повинно відповідати вимогам ст. 213 та ст.215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ч. 3 ст.. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, що відповідає ст. 212 ЦПК України, вирішив розглянути справу на підставі наявних у ній доказів. Ст. 164 СК України передбачає позбавлення батьківських прав матері, батька, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. У відповідності з ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Судом встановлено, що [PERSON] є дочкою позивача [PERSON], [PERSON], [INFO], доводиться [PERSON] онуком. Відповідачі поміж собою перебувають у розірваному шлюбі, із цього моменту [PERSON] знаходиться на цілковитому утриманні [PERSON], батьки в свою чергу ні вихованням, ні утриманням дитини не займаються, що підтверджується наступними фактами. Як вбачається із акту обстеження житлово-побутових умов, що складено представниками Харцизької міської ради Донецької області, [PERSON] виховується та утримується дідусем та бабусею, рідні батьки участі у вихованні дитини не приймають, вони також на його утриманні. Відповідачі не беруть участі у вихованні дитини також із тією причини, що не мають постійного місця роботи, зловживають наркотичними засобами, зокрема матір дитини проходить лікування у наркологічному диспансері - центрі «Перетворення України» у м. Луганську. Батьки малолітнього [PERSON] - [PERSON] і [PERSON] не в змозі надати дитині належного виховання та утримання, оскільки не мають постійного місця роботи, ведуть аморальний спосіб життя, права та обов'язки дитини утискаються, [PERSON] не має можливості відправити дитину на відпочинок, забезпечити санаторно-курортне лікування, тобто дитина не може жити повноцінним життям, як інші діти, що проживають із батьками. [PERSON] відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України є особою, яка має право звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав. Згідно з ч. 2 ст. 258 Сімейного кодексу України баба, дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх осіб (внуків тощо) до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Відповідачі мешкають за різними адресами, сімейних відносин не підтримують, обидва, і [PERSON], і [PERSON] систематично зловживають наркотичними засобами, ведуть аморальний спосіб життя, за дитиною не доглядають, вихованням дитини не займаються. Отже, відповідачі не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують медичний догляд, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов до отримання дитиною освіти. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3, ч. 2 п.16 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Виходячи з наведеного, суд вважає вимоги позивача законними і обґрунтованими в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] і [PERSON] відносно їх малолітньої дитини [PERSON], а тому приймає рішення про задоволення позову в цій частині, оскільки це не суперечить нічиїм правам та законним інтересам. Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідачів на утримання дитини суд зазначає наступне. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: неповнолітня дитина здорова, знаходиться на утриманні позивача, відповідачі не мають інших аліментних зобов'язань і приходить до висновку, що доцільним буде стягнути з кожного з відповідачів на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.03.2014 року до досягнення дитиною повноліття. Щодо заявленої вимоги про призначення малолітньому [PERSON] опікуна та відповідно встановлення над ним опіки, суд зазначає наступне. Згідно ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. В матеріалах справи відсутнє подання органу опіки та піклування про призначення щодо малолітнього [PERSON] опікуна, тому на підставі цього суд вирішив у задоволенні даної позовної вимоги відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України, за якою якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним стягнути з кожного з відповідачів на користь держави судовий збір у розмірі 121,80 грн.

Outcome: partial