Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

29 січня 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Костянтинівської міської ради Донецької області про визнання за ним права власності на автомобільний гараж. Він обґрунтовував свої вимоги тим, що рішенням виконкому Костянтинівської міської ради від 17 липня 1996 року №522 йому був наданий дозвіл на будівництво гаража розміром 6,0х4,0м. по [ADDRESS]. 2 серпня 1996 року він отримав Державний акт на право постійного користування землею, відповідно до якого йому надана у постійне користування земельна ділянка площею 24,0м2 по [ADDRESS] для обслуговування гаража. У цьому ж році гараж був побудований , його вартість складає 27493грн. 17 листопада 2014 року була виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва та обслуговування гаражу по [ADDRESS] та наданий кадастровий номер 1412600000:00:006:0554. В подальшому він звернувся до Державної архітектурно-будівельної інспекції України для прийняття у експлуатацію побудованого гаража, яка в цьому йому відмовила, оскільки чинним законодавством не встановлений порядок прийняття в експлуатацію самочинно збудованих окремо розташованих гаражів. У зв'язку з наведеними обставинами він просив на підставі ч.5ст.376 ЦК України визнати за ним право власності на вказаний автомобільний гараж. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на ті ж обставини, що й у позовній заяві. Представник відповідача - Костянтинівської міської ради Донецької області, в судове засідання не явився, подав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, ухваливши рішення на розсуд суду. Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною першою статті 376 ЦК України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Рішенням виконкому Костянтинівської міської ради від 17 липня 1996 року №522 позивачу [PERSON] була надана в постійне користування земельна ділянка для будівництва гаража розміром 6,0х4,0м. по [ADDRESS] (а.с.8). 2 серпня 1996 року [PERSON] отримав Державний акт серії ДН на право постійного користування землею, відповідно до якого йому надана у постійне користування земельна ділянка площею 24,0м2 по [ADDRESS] для обслуговування гаража (а.с.10-11). Відповідно до поверхового плану забудови, технічного паспорту на гараж та зведено оцінювальним актом позивач побудував у 1996 році на вказаній земельній ділянці гараж, вартість якого дорівнює 27493грн.(а.с.12-18). Довідкою комунального підприємства «Проектно-зйомне бюро» підтверджується, що адресою гаража [PERSON] є вул.Пушкінська,340 В (а.с.17). 17 листопада 2014 року була виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва та обслуговування гаражу по [ADDRESS] та наданий кадастровий номер 1412600000:00:006:0554 (а.с.19-28). Відповідно до висновку Державного концерну «Укроборонпром» КДНВП «Кварсит»про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта №7645.00 гараж Б-1 по [ADDRESS] оцінюється як придатний до нормальної експлуатації (а.с.29-41). Листом департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області №А/36 від 12 січня 2015 року позивачу відмовлено у прийнятті в експлуатацію самочинно збудованого окремо розташованого гаражу по вул.Пушкінська,340/9 в м.Костянтинівка, оскільки порядок прийняття в експлуатацію таких будівель законодавством не встановлений (а.с.42). Частиною п'ятою статті 376 ЦК України передбачено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Враховуючи, що позивач [PERSON] є користувачем земельної ділянки, наданої в постійне користування для обслуговування гаража, який самочинно збудований на ній, за ним слід визнати право власності на гараж Б-1 по [ADDRESS], оскільки це не порушує права інших осіб.

Outcome: approved