Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

29 червня 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором у сумі 22800 грн. 77 коп. У судове засідання представник позивача не з'явився, просив справу розглянути без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки кінцевим терміном повернення кредитних коштів є строк дії картки - 30.06.2012, а останні раз платіж на погашення кредиту відповідач здійснив 14.09.2009 в сумі 200 грн., а тому з того часу у банку виникло право вимоги. Заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 10 червня 2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У даній заяві у графі «Відмітки банку» зазначено про надання позичальнику банківської картки № [NUMBER] (а/с 7). Як зазначено позивачем, відповідач свої зобов'язання по договору належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 31 травня 2017 року утворилася заборгованість в сумі 22800 грн. 77 коп., з якої 4197 грн. 52 коп. - заборгованість за кредитом, 13127 грн. 27 коп. - заборгованість по процентам, 3914 грн. 04 коп. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1061 грн. 94 коп. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком (а/с 4-6). Відповідач у судове засідання подав заяву про застосування наслідків пропущення строку позовної давності. У поданій заяві відповідач вказав, що строк дії картки - 06/12 і вказаний строк є одночасно і кінцевим терміном повернення кредитних коштів, а тому позивачем пропущено строк звернення до суду. При цьому, відповідачем надано фото картки Приват Банку Кредитка «Універсальна» з номером [NUMBER], що відповідає номеру картки, що зазначена в заяві. З копії картки, наданої відповідачем, вбачається, що строк її дії - 06/12, тобто кінцевий строк повернення кредитних коштів сторони визначили - 30 червня 2012 року. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що останній платіж по договору відповідач здійснив 14.09.2009, а сальдо поточної заборгованості за кредитом з 31.01.2011 рахується 0 (а/с 4-6). Таким чином, з наданого розрахунку вбачається, що кредитною карткою відповід не користувався після січня 2011 року. Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України). Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність. Так, п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України). Згідно ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В Постанові судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року викладена правова позиція щодо застосування строків позовної давності в подібних правовідносинах. Дана постанова Верховного Суду України відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для виконання. Оскільки право вимоги у позивача виникло з липня 2012 року, тобто після закінчення строку дії картки, а до суду з позовом позивач звернувся лише 27 червня 2017 року, надіславши його поштовим відправленням (а/с 23-24), а тому позивачем пропущено строк позовної давності. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed