Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-03 00:00:00

29 грудня 2020 року заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] . В обґрунтування заяви заявник зазначає, що проживала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 17.06.2005 по 25.05.2016 за адресою: [ADDRESS] . З 2017 року до квітня 2020 року заявниця намагалась налагодити сімейні відносини зі [PERSON] , періодично проживала разом з ним однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . У сторін є троє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Після розлучення у 2016 році діти проживають та зареєстровані з заявницею за адресою: [ADDRESS] . Під час спільного проживання зі [PERSON] , заявник зазнавала фізичного та психологічного насилля. [PERSON] завдавав [PERSON] тілесних ушкоджень, висловлювався нецензурною лексикою, словесно ображав перед дітьми та сторонніми особами, внаслідок чого заявник декілька раз викликала поліцію, представники якої фіксували вказані обставини. Постійні побиття та приниження з боку [PERSON] стали підставою розриву відносин сторін, але [PERSON] все рівно не залишає заявницю у спокої. Заявниця зверталась до суду з заявою про видачу обмежувального припису, судом було прийнято рішення про видачу обмежувального припису з 13 липня 2020 року терміном один місяць. [PERSON] ігнорував виконання даного припису, про що заявник повідомила правоохоронні органи. З моменту такого повідомлення до поліції [PERSON] перестав вчиняти щодо заявниці протиправні хуліганські дії та погрожувати насильством, але повідомив заявницю, що дія припису закінчиться і ним в подальшому будуть вчинятись протиправні дії, щодо заявниці. У жовтні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із новою заявою про видачу обмежувального припису. 23 жовтня 2020 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області постановлено рішення про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] строком на 6 місяців з визначенням заходів тимчасового обмеження його прав у виді: 1) заборони [PERSON] наближатись на відстань 100 (сто) метрів до місця проживання [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; 2) заборони [PERSON] вести листування, телефонні переговори, інші контакти через засоби зв`язку чи електронні комунікації, як особисто, так і через третіх осіб з [PERSON] . Заявник вказує, що станом на 29 грудня 2020 року відкрито два кримінальних провадження щодо [PERSON] 25 листопада 2020 року прийнято рішення про відібрання дитини у батька [PERSON] та повернення її за попереднім місцем проживання. [PERSON] обмежувальні приписи не виконує, не зупиняється з погрозливими висловами в її сторону та агресивно поводиться в її присутності, створює перешкоди в користуванні спільною квартирою. У зв`язку з чим вона вимушена звертатися за захистом своїх прав до суду та просить видати обмежувальний припис строком на шість місяців, яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов`язки, а саме: заборонити [PERSON] підходити, під`їжджати чи в будь-який інший спосіб фізично наближатися на відстань 100 (сто) метрів до [PERSON] . Заявник [PERSON] у судовому засіданні підтримала заяву у повному обсязі, просила задовольнити вимоги заяви. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання з`явився, заперечував проти задоволення заяви. Суд, вислухавши пояснення заявника та заінтересованої особи, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про зміну прізвища серії [NUMBER] від 01.09.2020, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 4). Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 вересня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишено на проживання з матір`ю [PERSON] (а.с.7-8). Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 липня 2020 року видано обмежувальний припис стосовно [PERSON] , яким визначено заходи тимчасового обмеження його прав та покладено обов`язки, а саме: 1) заборонити [PERSON] наближатися на відстань 500 метрів до місця проживання [PERSON] на строк 1 (один) місяць; 2) заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб на строк 1 (один) місяць (а.с. 9-11). На підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 жовтня 2020 року, видано обмежувальний припис стосовно [PERSON] строком на шість місяців з визначенням заходів тимчасового обмеження його прав у виді: 1) заборони [PERSON] наближатись на відстань 100 (сто) метрів до місця проживання [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; 2) заборони [PERSON] вести листування, телефонні переговори, інші контакти через засоби зв`язку чи електронні комунікації, як особисто, так і через третіх осіб з [PERSON] (а.с. 12-15). З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 30 листопада 2020 року направлено до суду обвинувальний акт про обвинувачення [PERSON] за ст. 390-1 Кримінального кодексу України (а.с. 16). Відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] , зазначені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 18). Заявник [PERSON] має право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей (а.с. 1926 листопада 2020 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області видано виконавчий лист на виконання рішення суду по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участі Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-франківської міської ради про відібрання дитини у батька та повернення за попередній місцем проживання (а.с. 17). Згідно частини третьої статті 294 Цивільного процесуального кодексу України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 350-2 Цивільного процесуального кодексу України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Як наголошено у пунктах 3, 6, 7, 8 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративні правопорушення та Кримінальному кодексі України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Частиною 2 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи) (частина 3 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (частина 4 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). У відповідності до частини першої ст. 350-6 Цивільного процесуального кодексу України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. Згідно із загальним принципом цивільного судочинства, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Заявник просить заборонити [PERSON] підходити, під`їжджати чи в будь-який інший спосіб фізично наближатися на відстань 100 (сто) метрів до [PERSON] . Проте саме такий вид обмеження, про який просить заявник, не передбачений Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Також, враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей, такий вид обмеження безпосередньо може вплинути на можливість батька виконувати свої батьківські обов`язки та реалізовувати свої батьківські права. Крім того, враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] мешкають в межах одного мікрорайону, суд вважає, що обраний заявником захід обмежувального припису не конкретизований, а тому не зможе бути виконаним. Враховуючи усі надані заявником докази та їх обґрунтування, з огляду на встановлені судом обставини, надавши оцінку ризиків згідно частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» з урахуванням обраного заявником заходу обмежувального припису, проте з підстав обраного заявником заходу обмежувального припису, заява підлягає відмові у задоволенні. В силу частини третьої статті 350-5 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. На підставі 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»,

Outcome: dismissed