overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

31 серпня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначає, що шлюб між ними був укладений в 2006 році, мають одного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалось внаслідок втрати порозуміння. Протягом двох років не підтримують шлюбні стосунки, живуть окремо. Просить шлюб розірвати. Позивач в суді вимоги позову підтримує і пояснив, що не живуть спільно із січня 2014 року, дружина зрадила йому в подружній вірності і зараз живе з іншим чоловіком. Відповідачка, повідомлена про час та місце слухання справи, що підтверджується поштовим повідомленням, в судове засідання не прибула, причини неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подала, заперечень проти позову не надала. За згоди позивача суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з ст..112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що через непорозуміння сторони протягом майже двох років не підтримують шлюбні стосунки, припинили спільне проживання, не ведуть спільного господарства. Ці обставини встановлені з пояснень позивача та з письмових доказів свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження сина [PERSON]. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, відповідають чинному законодавству. Подальше сумісне проживання сторін у шлюбі є неможливим і буде суперечити інтересам сторін. Тому суд вважає, що цей шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

31 серпня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01 лютого 2004 року уклала з відповідачем [PERSON] усний договір позики та дала у борг 10700 доларів США, про, що останній написав розписку, у якій зобовязувався повернути борг до 01 вересня 2012 року. Оскільки відповідач [PERSON] добровільно не повернув борг, тому звернувся до суду. Вважає, що зобовязання повинні виконуватись належним чином. Просить суд стягнути з відповідача на його користь 226684,22 грн. боргу. Також просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала до суду письмову заяву в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності за участю її представника [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав з наведених в позові підстав, просив їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився без поважних причин, належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи. Про причини неявки в судове засідання не повідомив. Частиною 2 статті 197 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставний і підлягає до задоволення. З оглянутої в судовому засіданні розписки, даної відповідачем [PERSON] 01 лютого 2004 року (а.с. 24) вбачається, що між позивачем і відповідачем було укладено усний договір, згідно якого позивач позичає відповідачу 10700 доларів США з зобовязанням повернути борг до 01 вересня 2012 року. Згідно курсу НБУ станом на 31 серпня 2015 року (а.с. 8) 10700 доларів США становлять 226684,22 грн. В судовому засіданні встановлено, що відповідачем [PERSON] порушені зобов'язання передбачені умовами договору з позивачем [PERSON] про позику коштів на визначений строк, який підтверджується розпискою про отримання коштів в сумі 10700 доларів США, оскільки він не виконав грошові зобов'язання щодо повернення позики. Як зазначено в ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає заборгованість по сумі позики в розмірі 10700 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 31 серпня 2015 року становить 226684,22 грн. Також до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, а саме: сплачена сума судового збору 2266,85 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

31 серпня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Білецької сільської ради (далі Рада), в якому вказує, що після смерті його батька [PERSON] в 2002 році відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку і господарських споруд. Батько заповів позивачу все своє майно. Позивач є спадкоємцем, він фактично прийняв спадщину, тому що на час смерті батька проживав і продовжує проживати в будинку. На будинок та господарські споруди відсутні правовстановлюючі документи. Просить визнати за ним право на спадщину на будинок та господарські споруди - після смерті батька. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримує повністю і пояснила, що інших спадкоємців після смерті батька позивача нема. Сільський голова [PERSON] направив заяву про розгляд справи без їх участі, позов визнає. Дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач та його батько [PERSON] до смерті останнього проживали в [INFO]. Будинок зареєстрований на імя батька позивача [PERSON], який помер 14 листопада 2002 року. Батько на позивача залишив заповіт від 29 січня 1999 року на все, що йому буде належати на час смерті. Спадщину після смерті батька прийняв позивач, у тому числі житловий будинок з господарськими спорудами. Правовстановлюючі документи на право власності на вказані будинок та господарські споруди відсутні. Дані обставини встановлені з письмових доказів - свідоцтва про смерть батька позивача, свідоцтва про народження позивача, заповітом, рішення виконкому сільської ради про відмову визнати право власності за батьком позивача на житловий будинок, довідки сільського голови про належність господарства батькові позивача, довідки сільського голови про склад сім»ї позивача, технічного паспорта на житловий будинок та господарські споруди. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а згідно ст.346 ч.1 п.11 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.ст.524, 549 ЦК України 1963 року, норми якого поширюються на правовідносини на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є підставними, відповідають чинному законодавству і підлягають задоволенню, оскільки він фактично успадкував спадкове майна після смерті його батька, якому воно належало, в тому числі житловий будинок з господарськими спорудами. Позивач прийняв спадщину, але не має можливості підтвердити своє право власності на спадщину у виді житлового будинку та господарських споруд внаслідок відсутності на них правовстановлюючих документів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

31 серпня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій прохав встановити факт постійного проживання його та його дружини на території смт. Нові Санжари Полтавської області. Свої вимоги до суду мотивував тим, що встановлення факту йому необхідно для постановки на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов в Новосанжарській селищній раді. В позасудовому порядку підтвердити своє постійне проживання на території смт. Нові Санжари він не має можливості. В судовому засіданні заявник заяву підтримав і прохав її задовольнити. Представник зацікавленої особи в судовому засіданні заяву визнав і не заперечував проти її задоволення. Суд, вислухавши заявника, представника зацікавленої особи, вивчивши матеріали справи, встановив наступні фактичні данні і відповідні правовідносини. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлено, що заявник з 07.07.2010 року працює на посаді лікаря-отоларинголога Новосанжарської центральної районної лікарні, що підтверджується довідкою Новосанжарської ЦРЛ № 1090 від 03.08.2015 року (а.с. 10) та записом № 5 в трудовій книжці (а.с. 11). З довідки виконкому Новосанжарської селищної ради Новосанжарського району Полтавської області № 2058 від 08.07.2010 року вбачається, що [PERSON] проживає без реєстрації у [ADDRESS], та має такий склад сімї: дружина [PERSON] (а.с. 5). Згідно акту обстеження місця проживання від 04.08.2015 року, складеного депутатом Новосанжарської селищної ради [PERSON] та жителями буд. 116 по вул. Жовтневій [PERSON], [PERSON], сімя [PERSON] складається з дружини [PERSON] та дочки [PERSON], які проживають за адресою: [INFO] (а.с. 4). З відміток у паспортах [PERSON] та [PERSON] про місце проживання вони з 11.08.2015 року зареєстровані за адресою: [INFO] (а.с. 7, 9). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які є сусідами заявника, підтвердили факт його постійного проживання в [INFO], разом із дружиною і дочкою, що узгоджується з письмовими доказами у справі. Оцінивши надані докази, суд вважає їх належними і достовірними, а факт постійного проживання [PERSON] з 07.07.2010 року по даний час на території смт. Нові Санжари Полтавської області таким, що знайшов своє підтвердження. Встановлення цього факту породжує для заявника виникнення прав і обовязків громадянина України і в позасудовому порядку вирішено бути не може. За таких підстав вимога [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

31 серпня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання недієздатною його матері [PERSON], яка є психічно хворою, не може розуміти значення своїх дій, потребує постійного догляду. Визнання матері недієздатною йому необхідно для встановлення над нею опіки, тому просить призначити його опікуном матері. В судовому засіданні заявник свої вимоги підтримує. Міський голова в суд не прибув, направив письмову заяву про розгляд заяви без їх участі, не заперечує проти задоволення заяви. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши докази, що є в справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Встановлено, що заявник [PERSON] є рідним сином [PERSON], яка хворіє на хронічне психічне захворювання у формі параноїдної шизофренії безперервного типу перебігу зі стабільним дефектом, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Полонська міська рада вважає можливим призначити опікуном заявника, який проживає разом із мамою. Дані обставини встановлені з пояснень заявника, з досліджених в суді письмових доказів - паспортом та свідоцтвом про народження [PERSON], паспортом [PERSON], свідоцтвом про розірвання шлюбу [PERSON], висновком лікарської комісії про можливість [PERSON] здійснювати догляд, висновком судово-психіатричної експертизи № 710 від 26 листопада 2015 року, рішенням міської ради №1101 від 29 липня 2015 року про рекомендацію призначити [PERSON] опікуном його матері, довідкою лікарської комісії про встановлення [PERSON] довічно другої групи інвалідності. Згідно ч.1ст.39 та ч.1 ст. 60 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо внаслідок хронічного стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. З огляду на встановлені обставини та правові положення суд вважає, що визнання [PERSON] недієздатною має для заявника [PERSON] юридичне значення, оскільки надає йому право бути опікуном хворої матері, здійснювати всі необхідні дії по захисту інтересів матері.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

31 серпня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу - державного акту про право приватної власності серії [NUMBER] на земельну ділянку площею 0,14 га, розташовану в [ADDRESS]. Вказував, що йому належить ця ділянка на підставі зазначеного державного акту, однак в ньому його ім'я зазначено з помилкою: замість «[PERSON]» записано - «[PERSON]». Посилаючись на положення ст. 256 ЦПК України та на те, що зазначена обставина позбавляє його права на належне володіння своєю ділянкою, в тому числі провести її державну реєстрацію, просив встановити факт належності йому державного акту. В судове засідання заявник та представник заінтересованої особи не з'явилися, про час та місце були повідомлені належним чином. Представник заявниці надала заяву з прохання розглядати справу без її участі та участі заявниці. Суд, вважаючи за можливе розглянути справу без участі заявниці та представника заінтересованих сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Рішення № 6/57, прийнятого 25 квітня 1996 року Прибузької сільської радою Жовтневого району Миколаївської області [PERSON] була передана у приватну власність земельна ділянка, площею 0,14 га, для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, розташована [ADDRESS]. На підтвердження права власності йому був оформлений та виданий 20 грудня 1996 року державний акт серії [NUMBER]. Проте його ім'я в ньому зазначено з помилкою: замість «[PERSON]» записано - «[PERSON]». Заявник, згідно отриманого ним 3 серпня 1999 року паспорту, має прізвище ім'я та по батькові [PERSON], [INFO], місце проживання - [ADDRESS]. Така невідповідність позбавляє його можливості належним чином володіти та користуватися приватною земельною ділянкою, оскільки виникають труднощі у підтвердженні належності йому ділянки, в тому числі і щодо її державної реєстрації. В той же час, співпадання інформації в державному акті та інших документах, в тому числі в довідці сільської ради, довідці про інвалідність та військовому квитку заявника дають суду підстави зробити висновок, що державний акт був оформлений саме на нього, але із помилкою в написанні імені. З врахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

31 серпня 2015 року [PERSON] звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування предявлених позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 09 вересня 2006 року; шлюб зареєстрований Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 376. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з травня 2015 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і відновлені бути не можуть, тому просить шлюб розірвати. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини сторони не мають. В наданій до суду письмовій заяві позивачка [PERSON] зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити і розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в наданій суду письмовій заяві просить суд розглянути справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, взявши до уваги позицію позивачки та відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 09 вересня 2006 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 376 (л.с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (л.с. 6). Як зазначила позивачка і проти чого не заперечував відповідач, шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з травня 2015 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що поновлення з відповідачем подружніх стосунків неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини сторони не мають. З письмової заяви відповідача (л.с. 12) вбачається, що він не заперечує проти розірвання шлюбу та обставин, викладених позивачкою в позовній заяві. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що добровільність шлюбу є основною з його засад і грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати як інтересам позивачки так і відповідача, тому позов необхідно задовольнити. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

31 серпня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], який був зареєстрований 29.04.1972 р. Позовну заяву обґрунтовує тим, що від подружнього життя у них є двоє дітей, які вже є повнолітніми. Вони з відповідачем люди різних характерів, в них часто виникали сварки. Протягом останніх двадцяти років вони не проживають разом, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства. Їх шлюб існує формально. Примирення неможливе. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, у відповідності до вимог ст. ст. 169, 224 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, постановивши заочне рішення. Заслухавши представника позивача, дослідивши подані докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, фактичні взаємини подружжя, причини та мотиви розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. Сторони зареєстрували шлюб 29.04.1972 р. Від подружнього життя у них є двоє дітей, які вже є повнолітніми. Протягом останніх двадцяти років вони не проживають разом, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства. Їх шлюб існує формально. Примирення неможливе. Майнового спору між сторонами не заявлено. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає позов підставним, таким, що підлягає задоволенню, оскільки конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, цей шлюб слід розірвати. Позивачка не має наміру змінювати прізвище на дошлюбне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

31 серпня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 27 листопада 2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Юр'ївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 20. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з березня 2013 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 27 листопада 2009 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Юр'ївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 20 (а.с.3). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з березня 2013 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved