Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

30 січня 2019 року позивач звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] , третя особа: Відділ в Обухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та її державної реєстрації. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначив, що в 1975 році ним було придбано будинок з присадибною земельною ділянкою площею 0,389 га., за адресою [ADDRESS] . В подальшому поряд з позивачем купила будинок з присадибною ділянкою [PERSON] . Збори уповноважених колгоспу наділили позивачу земельну ділянку площею 0.25 га, а іншу частину купленої ним земельної ділянки площею 0,13 га надали в користування [PERSON] , оскільки на той момент дозволено були лише наділяти земельні ділянки площею до 0,25 га, проте ті ж збори наділили [PERSON] земельну ділянку площею 0,31 га, що було порушенням норм чинного на той момент земельного законодавства. \~В подальшому [PERSON] почала виживати [PERSON] з земельної ділянки площею 0,13, в зв`язку з чим, сільська рада надала [PERSON] іншу земельну ділянку, а земельна ділянка площею 0,13 га залишилась в комунальній власності. В зв`язку з цим позивач з 2001 року почав звертатися до сільської ради про наділення йому частини земельної ділянки площею 0,13 га для вирівнювання межі належної йому земельної ділянки, проте неодноразово йому було відмовлено. Крім того йому стало відомо, що спірна земельна ділянка в 2001 році була передана в користування [PERSON] як було вказано тому, що вона нею користувалась на протязі 10 років. Позивач звернувся до [PERSON] з пропозицією про поділ спірної земельної ділянки, проте йому відповідач відмовила. Таким чином позивач вважає, що [PERSON] отримала незаконно спірну земельну ділянку площею 0.13 га, оскільки їй було надано земельну ділянку більшої площі ніж це передбачено чинним на той момент земельним законодавством, не було погоджено межі з сусідніми землекористувачами, [PERSON] не користувалась земельної ділянкою 10 років. Крім того зазначив, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється з 2001 року і по цей час погоджувати межу самовільно зайнятої нею земельної ділянки, в зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду та просить усунути перешкоди у користуванні належною йому земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] шляхом зобов`язання відповідача [PERSON] знести межові знаки на його ділянці; визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки серії [NUMBER] та серії [NUMBER] від 19.05.2004 року, кадастрові номери [NUMBER] та [NUMBER] відповідачки [PERSON] , яка на підставі рішення Григорівської сільської ради від 20.02.2004 року є власником земельних ділянок площею 0,1514 га. для ведення особистого селянського господарства та площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на території Григорівської сільської ради по [ADDRESS] на підставах викладених в даній заяві; зобов`язати відділ в Обухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області зареєструвати та внести до Державного земельного кадастру земельну ділянку площею 0,25 га., яка розташована за адресою [ADDRESS] , стягнути з відповідача [PERSON] на його користь моральну шкоду в сумі 25000 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді від 11.03.2019 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду Ухвалою суду від 14.05.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, подала до суду відзив на позовну заяву, в якому вказала що викладені в позові обставини не відповідають дійсності, фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, так як позивачем не надано належних доказів порушення його прав, крім того даний спір був предметом розгляду іншої цивільної справи та є відповідні рішення судів, просила у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі. Третя особа\~Відділ в\~Обухівському районі\~Головного управління\~Держгеокадастру у\~Київській області про розгляд справи повідомлялась належним чином, в судове засідання свого представника не направила, подали до суду пояснення, в яких заперечили проти позовних вимог, також вказали що в архіві Відділу відсутня та не обліковується документація із землеустрою щодо державних актів спірних земельних ділянок. [PERSON] як суміжним землевласником було відмовлено у погодженні меж земельної ділянки, що перебуває у користуванні [PERSON] .. Державним кадастровим реєстратором приймалися рішення про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру та рекомендовано уточнити місце розташування земельної ділянки. Громадянці [PERSON] рекомендовано розробити документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для підтвердження відповідності встановлених межових знаків даним Державного земельного кадастру. Суд, заслухавши позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Виконкому Григорівської сільської ради народних депутатів від 19.06.1990 року, затверджено рішення зборів уповноважених колгоспу «Ленінська шлях», від 12.06.1990 року за №2 про виділення [PERSON] земельної ділянки при будинку по [ADDRESS] в розмірі 0,31 га та надано згоду на купівлю пустуючого будинку. Відповідно до Договору купівлі-продажу будинку для тимчасового проживання від 19.06.1990 року, [PERSON] продав, а [PERSON] купила для тимчасового проживання належний продавцю на праві жилий будинок, що знаходиться в с [ADDRESS] та розташований на земельній ділянці площею 0,31 га.. Також судом встановлено, що в позивача [PERSON] знаходиться в користуванні земельна ділянка площею 0,25 га. по [ADDRESS] . Відповідно до архівного витягу протоколу № 10 засідання виконкому Григорівської сільської ради від 23.11.2001 року, слухали заяву [PERSON] , який просив доділити земельну ділянку площею 0,2 га, яка розташована поряд з земельною ділянкою якою він користується, для вирівнення межі. В задоволенні даної заяви [PERSON] було відмовлено у виділенні йому земельної ділянки розміром 0,02 га так як нею користувалась [PERSON] і межеві знаки збереглися. Відповідно до рішення № 5 Григорівської сільської ради від 30.09.2004 року, на заяву [PERSON] , було прийнято рішення про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку гр. [PERSON] в [ADDRESS] , розміром 0,25 га для обслуговування житлового будинку та сільськогосподарських споруд. Відповідно до державних актів на право власності на земельні ділянки серії [NUMBER] та серії [NUMBER] від 19.05.2004 року, [PERSON] на підставі Рішення Григорівської сільської ради від 20.02.2004 року № 8 є власником земельних ділянок площею 0,1514 га для ведення особистого селянського господарства та площею 0,2500 га для будівництва та обслуговуванню жилого будинку, господарських будівель і споруд на території Григорівської сільської ради Обухівського району Київської області, [ADDRESS] . Вказаним земельним ділянкам 28.01.2013 року були присвоєні кадастрові номери [NUMBER] та [NUMBER] відповідно. Відповідно до виписки із засідання 12 сесії 5 скликання Григорівської сільської ради від 28.11.2007 року, межі між земельними ділянками гр. [PERSON] та [PERSON] було залишено такими, які є в даний час в натурі. Згідно статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно ст. 116 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 106 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. За правилами ч.4\~ст.82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З матеріалів справи вбачається, що спір про межу між ділянками № 39 та № 43 існував тривалий час між сторонами і неодноразово з 2013 року був предметом розгляду Обухівського районного суду Київської області, який своїм рішенням від 18.04.2013 року в задоволенні позову [PERSON] до Григорівської сільської ради Обухівського району Київської області, [PERSON] про встановлення межі, визнання недійсним рішення, державного акту на право власності на земельну ділянку та стягнення моральної шкоди відмовив повністю. Дане рішення набрало законної сили. Отже, описані вище обставини та докази були предметом розгляду, дослідження та оцінки судом першої та апеляційної інстанцій. За таких обставин, вони не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи. Згідно з ч. 1 та ч. 5\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2\~ст. 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно ч. 1 - ч. 3\~ст. 83 ЦПК України\~сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач і третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Згідно ч. 7\~ст. 81 ЦПК України\~суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позивачем у справі належних доказів на підтвердження вимог не наведено, а його доводи ґрунтуються на припущеннях та не підтверджуються матеріалами справи, а тому підстав для задоволення позову суд не вбачає. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed