Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

29 квітня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], в якому зазначила, що з 26 листопада 2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який зареєстровано у Донецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1354. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини припинені з січня 2014 року, по причині непорозуміння між ними, виникнення сварок, які призвели до втрати почуття любові та поваги один до одного, з цього часу ведення спільного господарства та сумісного проживання остаточно припинено. Спір про поділ майна відсутній. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач [PERSON], належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась. Надала суду письмову заяву, згідно якої підтримала в повному обсязі заявлені позовні вимоги та доводи позовної заяви, на яких вони ґрунтуються. Просить справу розглянути у її відсутність, строк на примирення не надавати. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином,заяви про відкладення розгляду справи від нього не надходило. За ухвалою суду справа розглянута заочно за наявних в справі доказів в порядку ст. 224 ЦПК України. На підставі досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлені наступні фактичні обставини: З свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 26 листопада 2010 року у Донецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1354. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Із позовної заяви вбачається, що [PERSON] і [PERSON] півроку як припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно до положень статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя [PERSON] і [PERSON] та збереження їх сім'ї неможливе і суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, заява відповідає дійсній волі жінки, тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved