Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

29 листопада 2017 року [PERSON] звернулася з означеним позовом. В обґрунтування позову із посиланням на ст.ст. 182, 191, 199, 200 СК України зазначає, що знаходилася в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 26 червня 1998 року по 20 лютого 2007 року, від якого сторони мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Донька проживає з позивачем і повністю знаходиться на її утриманні. З 01 вересня 2016 року [PERSON] навчається на ТК факультеті Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка [PERSON] на контрактній основі. Термін навчання до 30 червня 2020 року. Враховуючи навчання на денній формі у навчальному закладі донька не має ніякого джерела доходів, знаходиться на утриманні матері, потребує матеріальної допомоги. Відповідач працевлаштований, зобовязаний та має можливість утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчання та потребує у звязку з цим матеріальної допомоги. В судове засідання позивач не зявилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, однак належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини своїх неявок суду не повідомив. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Позовна заява у відповідності до положень п.9 ч.1 ст.1 Розділу ХІІІ ЦПК України в редакції, встановленій Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII розглянута за правилами чинного ЦПК України з урахуванням вимог до заяви, в редакції ЦПК України, що діяли до набрання чинності Законом України № 2147-VIII. У зв'язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Матеріали справи свідчать, що з 26 червня 1998 року по 20 лютого 2007 року сторони перебували у шлюбі між собою /а.с.9,10/. Позивач та відповідач мають спільну повнолітню доньку [PERSON], [INFO] /а.с.7, 11/. Відповідно до довідки № 002608 від 28 листопада 2017 року [PERSON] навчається на ТК факультеті Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка [PERSON] на контрактній основі. Термін навчання з 01 вересня 2016 року до 30 червня 2020 року /а.с.8/. Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступних норм законодавства. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка або син, а також самі дочка або син, які продовжують навчання. При цьому, у відповідності до ст.198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Доказів на підтвердження негативного стану здоров`я відповідача та позивача суду не надано. Доказів того, що донька працевлаштована, отримує самостійні доходи та у зв`язку з графіком навчання має можливість отримувати дохід відповідачем суду не надано. Відтак, суд приходить до висновку про потребу позивача у матеріальній допомозі та спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу доньці. Визначаючи вид та розмір аліментів, суд виходить з наступного. Ст.200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 СК України). Позивач просить стягнути аліменти в частці від заробітку відповідача. При цьому, доказів на підтвердження негативного матеріального становища та стану здоров`я відповідача та позивача, доказів наявності саме на утриманні відповідача інших осіб, інших обставин, які б могли мати істотне значення для розміру аліментів суду не надано. Внаслідок викладеного, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), щомісяця, до закінчення навчання повнолітньої доньки у навчальному закладі. Визначаючи кінцеву дату стягнення аліментів, суд вважає за необхідне визначити датою закінчення [PERSON] навчання. Водночас, суд враховує і можливість продовження отримання нею освіти, граничний термін сплати аліментів, визначений ст.199 СК України, змістом позовних вимог. Внаслідок чого, вважає за необхідне призначити до стягнення з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки до дати закінчення навчання, а за умови продовження останньою навчання - до досягнення 23 років. Також, у відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд вважає за необхідне визначити дату початку стягнень з дати звернення до суду, а саме - з 29 листопада 2017 року. За частиною 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дану норму позивач просить застосувати при стягненні аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання. Проте дана стаття не може бути застосована судом в даному випадку, оскільки стосується лише дитини, тобто особи яка не досягла повноліття, у звязку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Крім того, у відповідності до ст. 80, 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 640 гривень 00 копійок.

Outcome: partial