overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

3 червня 2014 року помер чоловік позивачки [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на домоволодіння №12 по вул. Пожежній в с. Балаклея Смілянського району Черкаської області, яке складається в цілому з житлового будинку з прибудовами під літ. «А-1,а» загальною площею 55,1 кв.м, житловою площею 37,0 кв.м., господарських споруд і будівель: літньої кухні, сараю під літ. «Б», погребу з шийкою під літ. «В», огорожі №1, 2, 3, 5, колодязя №4, що належало померлому на підставі запису погосподарської книги Балаклеївської сільської ради №23 за 2011-2015 роки. Спадщину після смерті чоловіка позивачка прийняла, оскільки на момент відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем. Позасудовим шляхом позивачка не може оформити право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті чоловіка, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинковолодіння. Посилаючись на ці обставини позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача і просить визнати за нею право власності на спадкове майно. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про визнання позову з проханням справу розглядати без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно довідки Балаклеївської сільської ради від 27 липня 2015 року домоволодіння №12 по вул. Пожежній в сю Балаклея Смілянського району Черкаської області належало померлому на підставі запису погосподарської книги №23 за 2011-2015 роки. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що знають [PERSON] та [PERSON], які проживали з ними в одному селі. [PERSON] постійно проживала з [PERSON] в одному будинку, разом вели господарство, в 2014 році вони разом виїхали в Росію на заробітки, де [PERSON] раптово помер. Позивачка після смерті [PERSON] поховала його за власні кошти. Із повідомлення Смілянської державної нотаріальної контори № 1613/01-16 від 14 серпня 2015 року, вбачається, що після смерті 3 червня 2014 року [PERSON] до Смілянської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття або відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа в Смілянській держнотконторі не заводилась. Разом з тим, як вбачається із листа завідувача Смілянської державної нотаріальної контори № 1553/01-16 від 7 серпня 2015 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Враховуючи викладене та в звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, [PERSON] рекомендовано звернутися до суду з відповідними позовними вимогами. Приймаючи до уваги, що [PERSON] довела факт прийняття нею спадщини після смерті чоловіка [PERSON], а саме зазначеного спадкового майна, суд відповідно до положень ст.ст. 1220, 1223, 1261, 1268-1270 ЦК України вважає за необхідне визнати за нею право власності на спадкове майно. На підставі наведеного, ст.ст. 1220, 1223, 1261, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

3 червня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. В позові посилалася на те, що вона 17 січня 2015 року вступила в шлюб з відповідачем. Від шлюбу народилася дочка [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні позивачки. Відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дочки, хоча працездатний і може надавати таку допомогу, тому просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частині всіх доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково у розмірі 1/6 частини з усіх видів прибутку, пояснив, що не має можливості виплачувати аліменти у розмірі, який просить позивачка, тому що офіційно ніде не працює, не має ніяких доходів. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 січня 2015 року (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO] (а.с.5 ), яка перебуває на утриманні матері, що підтверджується довідкою Миргородського КЖЕУ (а.с.14). Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, що сторони не заперечували у судовому засіданні. Згідно ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Доказів того, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу позивачці відповідачем відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України не надано, клопотання про витребування таких доказів судом ним також не заявлялись. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

3 червня 2015 року до суду подано цей позов, в якому зазначено, що [INFO] року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, що складається з земельної частки (паю) та іншого майна. Заповітом від 20.06.2008р. [PERSON] усе своє майно заповів позивачу. Протягом шести місяців [PERSON] до нотаріальної контори через похилий вік та постійне проживання за межами Вінницької області не звертався, а відтак в теперішній час не має можливості прийняти спадщину померлого через пропуск вказаного строку. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву у якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглянути у його відсутності. Представник Саражинецької сільської ради в судове засідання не з'явився також, подав заяву у якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. З'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких міркувань. В судовому засіданні беззаперечно доведено, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом померлого [INFO]. [PERSON] (а. с. 5-6), однак не подав у встановлений законом шестимісячний термін заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, оскільки проживає за межами Вінницької області (а. с. 4), є людиною похилого віку та здійснює догляд за дружиною, яка є інвалідом ІІ групи і потребує постійної сторонньої допомоги (а. с. 7), що суд визнає поважною причиною пропуску строку на подання цієї заяви. Оскільки [PERSON] пропустив встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, то з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визначити йому додатковий строк, достатній для подання вказаної заяви до нотаріальної контори.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~3 червня 2015 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 5 травня 2006 року сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 642, від якого мають двох дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони втратили взаєморозуміння, протягом останнього року відносини між ними поступово погіршились. Майнового спору та спору про місце проживання дітей вони не мають. Примирення не вбачає можливим, тому просить шлюб між сторонами розірвати, визначити місце проживання дітей з нею, строк на примирення не надавати, судові витрати покласти на відповідача. В судовому засідання позивач позов підтримала повністю, відповідач позов визнав повністю. Виходячи з наведеного суд вбачає, що у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 5 травня 2006 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 642, від якого мають двох дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства, примирення не вбачається можливим як таке, що буде суперечити інтересам позивача. Враховуючи право відповідача на визнання позову та те, що визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про задоволення позову. Розяснити сторонам, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~3 червня 2015 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 9 січня 2001 року сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Згурівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 2, від якого мають одну дитину [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини між ними фактично припинилися, вони не змогли створити міцної сімї, втратили почуття один до одного. Примирення неможливе, майнового спору та спору про місце проживання та виховання дитини не мають, тому просить шлюб між сторонами розірвати, в разі задоволення позову не застосовувати до відповідача положення ст. 88 ЦПК України. В судове засідання сторони повторно не зявилися, про час і місце судового розгляду були оповіщені у встановленому порядку, направили суду письмові заяви з клопотанням розглянути справу за їхньої відсутності, позивач позов підтримує повністю, відповідач позов визнає повністю. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 9 січня 2001 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Згурівського районного управління юстиції в Київській області, актовий запис № 2 (а.с.22 свідоцтво про укладення шлюбу), від якого мають одну дитину [PERSON], [INFO] (а.с.6 копія свідоцтва про народження). Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства, примирення не вбачається можливим як таке, що буде суперечити інтересам позивача. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється \~внаслідок \~його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, \~відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 \~ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 \~ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, \~якщо \~буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, \~що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 \~ст. 114 СК України у разі \~розірвання \~шлюбу \~судом шлюб припиняється у день \~набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Дослідивши письмові докази у справі, з'ясувавши фактичні стосунки подружжя, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, так як в судовому засіданні доведено, що сторони припинили шлюбні відносини та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

3 червня 2015 року позивач звернулася з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що одруження виявилось невдалим, на грунті ревнощів між ними з відповідачем постійно виникали сварки. З серпня 2014 року вони проживають окремо. Вважає, що збереження сім'ї неможливе. Просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві і пояснила, що після того, як чоловік її побив, проживає з дочкою у матері. Миритися з відповідачем не бажає. За час даний на примирення нічого не змінилось. Відповідач позов не визнав. Вказав, що дітям потрібна сім'я. Просить їх не розлучати. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с. 3). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Подружнє життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння. Вжиті судом заходи до примирення подружжя позитивних наслідків не дали. Вищенаведені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача. Отже, позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

3 червня 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 22 листопада 2008 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просила їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, обоє надали суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі, при цьому відповідач в своїй заяві позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 22 листопада 2008 року виконкомом Пересадівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 23. Після реєстрації шлюбу прізвище відповідачки було змінено з Троцької на [PERSON]. За час шлюбу в них народилась донька [PERSON], [INFO]. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та їх дитини, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

3 червня 2015р. позивач [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м.Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 15 червня 2015р. позов про розподіл майна залишено без розгляду. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що із 27 листопада 2004р. перебуває із відповідачем у шлюбі і проживав із нею до вересня 2013р. Дітей не мають. Спільне життя між ними не склалося у зв'язку із різними характерами, відсутністю взаєморозуміння і довір'я. 23 вересня 2013р. відповідач вказала йому на двері. Посилаючись на те, що спільне господарство не ведеться, сумісне проживання і збереження шлюбу неможливі, позивач просив шлюб розірвати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив розглянути справу заочно, а також пояснив, що відповідачка згодна на розірвання шлюбу. Відповідача двічі повідомлено про час та місце розгляду цивільної справи про розірвання шлюбу, але вона в суд не з'явилася і заперечень не надіслала. За клопотанням представника позивача справа розглянута заочно. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази, що в матеріалах справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 3 ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що сторони із 27 листопада 2004р. перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданого Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпропетровського міського управління юстиції м.Дніпропетровська, серії І-КИ №310799 (а.с.9). Від сумісного шлюбу вони дітей не мають. Встановлено, що сторони припинили шлюбні стосунки у вересні 2013р, шлюб існує формально і позивач на примирення не згоден. Ці обставини підтверджені поясненнями представника позивача та матеріалами справи. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із пояснень представника позивача вбачається, що сторони втратили повагу один до одного, між ними склалися неприязні стосунки та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що сімейні відносини припиненні, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. Позивач просив судові витрати не стягувати. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

3 червня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач є його батьком, якого за рішенням Красноармійського міського суду Донецької області від 12 листопада 2001 року позбавлено батьківських прав та стягнуто аліменти на її утримання та утримання його сестри [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів свого доходу до досягнення ними повноліття. З 4 травня 2016 року по теперішній час він навчається у Красноармійському професійному ліцеї 2-го атестаційного рівня у групі № 2-14 за професією «Електрослюсар підземний, машиніст підземних установок». Строк навчання становить до 28 лютого 2018 року. На теперішній час він отримує стипендію, яка становить 1385,10 грн. У зв'язку зі стаціонарним навчанням він не має можливості працювати. 2 травня 2016 року йому виповнилось 18 років. На даний час він потребує матеріальної підтримки свого батька, який може надавати таку допомогу. Відповідач може надавати матеріальну допомогу, оскільки, як йому відомо, він працює на ДП ВК «Краснолиманська», інших осіб, яких зобов'язаний утримувати за законом, крім його сестри, [INFO], не має. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій зменшив розмір позовних вимог з 1/4 до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив справу розглянути за його відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі обставин та відповідні ним правовідносини. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Позивач навчається у Красноармійському професійному ліцеї 2-го атестаційного рівня у групі № 2-14 за професією «Електрослюсар підземний, машиніст підземних установок», строк навчання становить до 28 лютого 2018 року, отримує стипендію в середньому розмірі 1385,10 грн., у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач працює на ДП ВК «Краснолиманська», отже може надавати матеріальну допомогу. При визначені розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд враховує, що відповідач працює, має на утриманні дочку [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання у вищому закладі. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн., оскільки позивача звільнено від оплати судових витрат на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ст. ст.199-201 СК України,

Outcome: approved