Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

29.11.2018 року позивач звернулася до суду з заявою про розірвання шлюбу з особою, яка перебуває в місцях позбавлення волі, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 21.12.2012 року у відділу реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1593. В обґрунтування вимог позову зазначає, що з відповідачем по справі вона зареєструвала шлюб з відповідачем 21.12.2012 року, від якого вони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Однак їх сімейне життя не клалося, оскільки вони мають різні характери, вподобання та погляди на сімейне життя, вже тривалий час не підтримують сімейні відносин, не ведуть спільного господарства, втратили почуття любові, поваги та взаєморозуміння один до одного. Посилаючись на те, що відповідач на даний час перебуває в місцях позбавлення волі, їх сімя розпалась повністю та остаточно і поновити її неможливо, просить розірвати шлюб за рішенням суду. Ухвалою суду від 01.02.2019 року справу було прийнято до провадження судді Кравченко Л.М. та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилась, подавши заяву, в якій просить проводити розгляд справ без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений судом належним чином, заяв та клопотань до суду не надіслав. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~ \~Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до\~ ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що [INFO] . між сторонами укладено шлюб, який було зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1593, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] ( а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] (а.с.7). З вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.07.2014 року вбачається, що відповідач [PERSON] , [INFO] засуджений до покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Крім того, зі змісту позову встановлено, що відповідач відбуває покарання в Бучанській виправній колонії № 85, за адресою розташування якої здійснювалось повідомлення відповідач про розгляд даної справи. Норми частин 3 і 4\~статті 56 Сімейного кодексу України\~(далі по тексту\~СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої\~статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу вимог ч. 3 ст. 293 ЦПК України - у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення у даній справі. Також, суд вважає за доцільне не надавати сторонам строк для примирення і на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення заяви повністю. Щодо вимог про зміну прізвища відповідач, суд зазначає наступне. В силу вимог ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний рахунок. Беручи до уваги, що безпосередньо сам відповідач не заявляв вимогу про зміну свого прізвища, суд підстав для його заміни з ініціативи позивача не вбачає. Враховуючи викладене,

Outcome: partial