Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

29 травня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Берестівська сільська рада Дубровицького району Рівненської області, про визнання батьківства та стягнення аліментів. Позов обґрунтовано тим, що у травні 2016 року позивач познайомилася з відповідачем на весіллі їх спільних знайомих у с. Клітицьк Камінь-Каширського району Волинської області. Після нетривалого знайомства вона завагітніла, про що дізналася в червні 2016 року. Відразу повідомила відповідача про те, що вагітна від нього. Однак своє батьківство відповідач заперечив та уникав спілкування з позивачем. [INFO] позивач народила сина [PERSON]. Відповідач відмовився подати до органів державної реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання себе батьком дитини, хоча у факті його батьківства позивач упевнена, оскільки стосунків з іншими чоловіками не мала. Через відмову відповідача визнати себе батьком її сина [PERSON] відомості про батька дитини Берестівською сільською радою Дубровицького району Рівненської області внесено до актового запису про народження № 4 від 10 лютого 2017 року в порядку ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України - за вказівкою матері, а саме [PERSON]. Відповідач не визнає себе батьком дитини, тому не бере участі в її вихованні та утриманні, хоча як батько зобов'язаний утримувати свою дитину нарівні з матір'ю. Позивач не в змозі самостійно забезпечити дитину, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а тому не має змоги працевлаштуватися. Натомість відповідач має можливість працювати, є фізично здоровим та, як він сам повідомив, має мінливий проте постійний дохід. Посилаючись на викладені вище обставини, просить суд визнати [PERSON] батьком малолітнього [PERSON], зобов'язавши Берестівську сільську раду Дубровицького району Рівненської області внести відповідні зміни в актовий запис про народження дитини, вказавши відповідача його батьком, та стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Позивач [PERSON], її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у заяві. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав. Пояснив, що підстав вважати відповідача батьком малолітнього [PERSON] немає. Сторони зустрічалися лише двічі: на заручинах та на весіллі своїх спільних знайомих. До та після того не спілкувалися. Хоча у випадку підтвердження кровного споріднення малолітнього [PERSON] з відповідачем, останній готовий сплачувати аліменти в сумі 900 грн. щомісячно. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення частково. Відповідно до ст. 121 Сімейного кодексу України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно зі ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. З оглянутого в судовому засіданні свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Берестівською сільською радою 10 лютого 2017 року, встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в с. Берестя Дубровицького району Рівненської області (а.с. 6). Матір'ю дитини є позивач [PERSON], запис про батька внесено за правилами ч. 1 ст. 135 СК України: за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записано за її вказівкою. Разом з тим, з висновку судової молекулярно-генетично експертизи № 10-1/993 від 27.10.2017 року вбачається, що відповідач [PERSON] може бути біологічним батьком [PERSON] з імовірністю даної події 99,9999 відсотків. У відповідності до ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Таким чином, зважаючи на результати судової молекулярно-генетичної експертизи, суд вважає доведеним той факт, що відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], оскільки це доведено належними та допустимими доказами та жодним чином не спростовано відповідачем. Згідно зі ст. 134 Сімейного кодексу України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Оскільки факт батьківства відповідача відносно малолітнього [PERSON] встановлено, тому суд вважає за необхідне зобов'язати третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Берестівську сільську раду Дубровицького району Рівненської області, яка проводила реєстрацію акту народження дитини, внести зміни до актового запису про народження [PERSON], змінивши відомості про його батька зі [PERSON] на [PERSON], [INFO], залишивши без змін прізвище, ім'я та по батькові дитини, та видати на цій підставі нове свідоцтво про народження. Разом з тим, судом установлено, що малолітній [PERSON] перебуває на повному утриманні матері [PERSON], що підтверджується довідкою Берестівської сільської ради Дубровицького району Рівненської області від 24.04.2017 року № 02-22/780. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 141 цього Кодексу мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Виходячи з цього, відповідач як батько, зобов'язаний брати участь у вихованні та утриманні своєї дитини наряду з позивачем. У відповідності до ч. 3 ст. 181 Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Зважаючи на відсутність у відповідача систематичного офіційного доходу, що не дає змоги відстежити та проконтролювати його розмір, враховуючи обраний позивачем спосіб стягнення аліментів, суд на підставі ч. 1 ст. 184 СК України приходить до висновку про необхідність визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, враховуючи відсутність даних про незадовільний стан здоров'я відповідача, його матеріальне становище, відсутність інших утриманців, беручи до уваги те, що він ніде не працює, суд з урахуванням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», визначає аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно, вважаючи, що такий їх розмір буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць до негайного виконання. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір та на користь позивача понесені нею та документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору та на проведення судової молекулярно-генетичної експертизи.

Outcome: partial