overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

30.01.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 28 січня 2012 року, від шлюбу мають дитину [PERSON] [INFO]. Подружнє життя не склалося, сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть з жовтня 2014 року, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. Сторони в судове засідання не з'явились, надали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримала та просила задовольнити, відповідач позов - визнав. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 січня 2012 року, від шлюбу мають дитину [PERSON] [INFO]. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

30.01.2015 року позивачка звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу, пояснюючи, що в зареєстрований шлюб з відповідачем вони вступили 15.09.2000 року та мешкали однією родиною до 19.01.2014 року. Від спільного шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Питання про стягнення аліментів не вирішено. Мають спільне майно. Причиною припинення сімейно-брачних відносин стало те, що у сторін різні погляди на життя, у позивачки з відповідачем відсутнє взаєморозуміння, різні характери, у родині постійні сварки, що призвело до розпаду сім,ї, позивачка втратила до відповідача почуття любові та поваги, подальше сумісне мешкання не можливо, тому просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка у судове засідання не з,явилась, але надала заяву, у якій просить суд розглянути справу за її відсутністю, на позові наполягає. Відповідач у судове засідання не з,явився, надав суду заяву, у якій просить суд розглянути справу за його відсутністю, позов визнав у повному обсязі. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивачка втратила до відповідача почуття любові поваги та взаєморозуміння, відповідач у судове засідання не з,явився, не заперечує проти розірвання шлюбу, а саме: не бажає зберегти родину, що робить неможливим подальше сумісне проживання подружжя. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

30.01.2015 року позивачка звернулась з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO]. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона знаходиться в шлюбі з відповідачем і [INFO] у них народилась донька [PERSON]. Вона не працює, так як перебуває у відпусті по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а відповідач матеріальної допомоги їй не надає. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала заяву в якій підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити , а справу просила розглядати в її відсутність, згодна на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча про розгляд справи був повдіомлений належним чином, заперечень та відповідних доказів по суті позову не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Із копій свідоцтва про шлюб та народження ( а.с.2,3) видно, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20.06.2014 року і після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище «[PERSON]», а [INFO] у них народилась донька [PERSON]. Із довідок Кодимської сільської ради Первомайського району від 21.01.2015 року ( а.с.4) видно, що [PERSON] з донькою зареєстровані та проживають [ADDRESS]. Ст.ст. 10 ч.3, 60 ч.1 ЦПК України передбачають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ст. 84 ч.2 СК України передбачає, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Ст. 77 ч.2 СК України передбачає, що за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій сумі. На підставі викладеного, враховуючи відсутність заперечень та відповідних доказів відповідача проти позовних вимог, суд знаходить позовні вимоги в частині стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на її утримання у вказаному розмірі доведеними і підлягаючими задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

30.01.2015 року представник за довіреністю ПАТ «Дельта Банк» - [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON]-М.Р., [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON]-М.Р. та [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 403 623,72 грн. та пропорційно судовий збір у розмірі 3 654,00 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 03.07.2008 між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON]-М.Р. було укладено кредитний договір №1301/0708/88-115, згідно з умовами якого Банк надав останньому кредитні кошти у розмірі 55 000,00 дол. США з розрахунку 10% річних за користування кредитом на строк з 03.07.2008 року до 02.07.2018 року. 25 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Сведбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами (зареєстрований за №1306, 1307 від 25 травня 2012 року приватним нотаріусом [PERSON]Г.). Таким чином,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

30.01.2015 р. ПАТ «ВТБ Банк» звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат (а.с.2-5), мотивуючи свої вимоги тим, що у відповідності до укладеного договору від 23.05.2013 р. відповідач отримав кредит у розмірі 60000 грн., строком повернення до 23.05.2017 р., з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 24 % річних. Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 29.10.2014 р. має заборгованість, яка складається з заборгованості по кредиту, відсоткам, комісії, 3% річних, інфляційних витрат та пені. Просили стягнути з відповідача заборгованість у розмірі в сумі 77786,88 грн. та судові витрати. Сторони в судове засідання не з'явились. Про час та місце судового розгляду повідомлялись у встановленому порядку. Представник позивача надав суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність; позов підтримує; проти заочного розгляду справи не заперечує. Причини неявки відповідача не відомі, суд визнає причини його неявки неповажними. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вирішує справу у їх відсутність та на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки про наявність угоди свідчить поведінка сторін, а отже між сторонами виникли правовідносини у вигляді певних прав та зобов'язань. Проте [PERSON], уклавши з позивачем кредитний договір від 23.05.2013 р. та отримавши кредит у розмірі 60000 грн., строком повернення до 23.05.2017 р., з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 24 % річних (а.с.10-11), але свої зобов'язання не виконує. Станом на 29.10.2014 р. заборгованість за вказаним договором, відповідно до розрахунків заборгованості(а.с.5-20), складає 77786,88 грн., яка складається з: 51719,48 - сума боргу за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у зв'язку із порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту; прострочена заборгованість за кредитом - 6864,43 грн.; інфляційні витрати 234,22 грн.; 3 відсотки річних - 59.01 грн.; поточна заборгованість за кредитом - 44561,82 грн., 7759,90 грн. - сума боргу за процентами (плата за користування кредитом) з урахуванням 3% річних, нарахованих у зв'язку із порушенням зобов'язань щодо сплати процентів; 7411,88 грн. - борг з комісійної винагороди за управління кредитом з урахуванням 3 % річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати комісійної винагороди, 10895,62 грн. - сума пені, нарахованої у зв'язку із несвоєчасною сплатою процентів та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу. Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати у розмірі 777,87 грн. (а.с.1), згідно ст. 88 ЦПК України дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

30.01.2015 р. позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем 20.09.2012 року, мотивуючи вимоги наступним. Сторони перебувають у шлюбі. Від шлюбу дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу позивачка зазначила те, що вона з відповідачем не може віднайти взаємопорозуміння, що призвело до того, що вони втратили взаємні почуття поваги один до одного та припинили шлюбні відносини, примирення між ними неможливе. Дані обставини змусили позивачку звернутися до суду з цим позовом. Позивачка в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала частково, наполягає на розірванні шлюбу, однак відмовилася від заявленої вимоги про стягнення судових витрат з відповідача на її користь у виді судового збору в сумі 243,60 грн.. Просить такі з відповідача не стягувати. Відповідач на розгляд справи не з'явився, подавши суду письмову заяву в якій просить справу розглянути без його участі та одночасно зазначивши, що позов [PERSON] в частині розірвання шлюбу визнає, згідний на розірвання шлюбу. Однак, заперечує позов в частині стягнення з нього судових витрат у виді судового збору з підстав, що ініціатором розірвання шлюбу є саме позивачка. Суд оцінивши позиції сторін та подані в справу докази дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти та позов задовольнити з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Сторони фактично в шлюбі не живуть більше дев'яти місяців, не підтримують жодних стосунків з ознаками сім'ї, неповнолітніх дітей від шлюбу не мають.Позивачка наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем та рішуче відхилила пропозицію суду щодо надання строку для примирення. Отже, відновлення шлюбу в даному випадку є неможливим. Встановлене дає підстави визнати, що подружнє життя сторін фактично припинене і застосувати ст.ст.112, 113 СК України. Судових витрат у виді судового збору до стягнення чи повернення не має, так як позивачкою при зверненні до суду з цим позовом в повному обсязі оплачено судовий збір і до стягнення з відповідача ці витрати позивачкою не заявлені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

30.01.2015 р. позивачка звернулася до суду з цим позовом. В позові зазначила, що з 28.09.2013 року вона з відповідачем перебувають у шлюбних відносинах. Від цього шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає кошти на утримання дитини, не зустрічається з нею і не приймає участь у її вихованні., тому просить стягувати з відповідача аліменти. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала просить суд стягнути аліменти на утримання дитини з відповідача. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з п. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Із встановлених судом обставин справи вбачається, що від спільного проживання у шлюбі з відповідачем позивачка народила одну малолітню дитину від відповідача, який не оспорив батьківство, відповідач не надає ні матеріальних, ні грошових коштів на утримання дитину, чим порушує вищезазначену норму сімейного законодавства. Визначаючи розмір аліментів, суд згідно ст. 182 СК України бере до уваги такі обставини: [PERSON] утримує одну малолітню дитину, ніде не працює, відповідач не заперечив поданий позов, а тому суд вважає що розмір аліментів згідно ст. 183 СК України має бути у розмірі, який просить позивачка. За вищевстановлених обставин суд приходить до висновку, що позов є обгрунтовно доведеним і підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача у доход держави, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

30.01.2015 р. позивач пред'явив суду позов до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 06 серпня 2006 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 2460. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що від спільного шлюбу у них є неповнолітні діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Відносини з відповідачем не склалися, у них різні погляди на життя, в сім'ї відсутнє непорозуміння, через що виникали конфлікти та сварки. Їх сім'я фактично розпалася та шлюб існує лише формально. Просить його розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданому до суду позові. Вказав, що вони не проживають разом з початку 2014 року, примирення між ними не можливе. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти розірвання шлюбу, однак в подальшому в судові засіданні не з'являлась. Суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності відповідача. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, наявність неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини, що мають істотне значення. Примирення між сторонами не відбулося, шлюб носить формальний характер та його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

30.01.2017 [PERSON] звернулася до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання. Позивач звернулася до суду з позовом посилаючись на те, що відповідач є батьком її повнолітньої дитини [PERSON], 28.01.1999 р. н. . Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. Тому, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно до часу закінчення дитиною навчання. У судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Суд дослідивши матеріали справи доходить висновку, що позов підлягяє задоволенню з огляду на наступне. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками повнолітньої дитини , [PERSON], [INFO], який навчається в Українському державному університеті залізничного транспорту, строк навчання 20.06.2020. . Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини в досудовому порядку сторони не дійшли. Відповідач працює, інших утриманців не має, стягнень за виконавчим документом з нього не здійснюється. Згідно із ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн (шістсорок гривень 00 копійок).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

30.01.2017 р. до суду заявлено позов, у якому позивач просить розірвати їх з відповідачкою шлюб через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, спільних життєвих інтересів, протягом останнього року з відповідачкою подружніх стосунків не підтримує, миритися не бажає; неповнолітні діти проживатимуть з позивачем; спірного майна не мають. Позивач в судове засідання не з'явився, письмово просив справу розглянути без нього, позов задовільнити (а.с. 14). Відповідачка в судове засідання не з'явилася, письмово просила справу розглянути без неї, позовні вимоги визнала повністю, після розірвання шлюбу вибрала прізвище «[PERSON]» (а.с.15). З урахуванням позицій сторін та наявних в справі доказів, суд визнає за необхідне позов задовільнити з таких міркувань. Доведено, що любов, повага, взаєморозуміння, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, не проживають спільно вони протягом останнього року, миритися не бажають, що унеможливлює спільне життя подружжя та збереження шлюбу. Вказані правовідносини регламентуються ч. 2 ст. 112, ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення; особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки між сторонами відсутні любов, повага, взаєморозуміння, спільні життєві інтереси, не проживають спільно вони протягом останнього року, миритися не бажають, суд визнає, що сім'я сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

30.01.2017 року [PERSON] звернувсь до суду з даним позовом, пояснюючи, що відповідач є його батьком. З 01.09.2016 року він є студентом 1-го курсу Українського державного університету залізничного транспорту денної форми навчання факультету «Інформаційнокеруючі системи та технології», строком навчання до 30.06.2020 року. Позивачка вказує, що мешкає з матірю і повністю знаходиться на її утриманні. Підсобного господарства не мають. Відповідач матеріальної допомоги на навчання не надає, а навчання потребує додаткових витрат. Тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на його утримання у розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу) до закінчення навчання до 30.06.2020 року. Позивач у судове засідання не зявивсь, але подав суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутністю, на позові наполягає. Відповідач у судове засідання не зявився, також надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. ст. 199, 200 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у випадку припинення навчання. Розмір аліментів визначає суд у твердій грошовій сумі або в частці від заробітку платника аліментів. Як вбачається з копії свідоцтва серії І-НО №624338 про народження позивача [PERSON], [INFO], відповідач є його батьком. 02.01.2017 року позивачу виповнилось 18 років. З 01.09.2016 року він є студентом 1-го курсу Українського державного університету залізничного транспорту денної форми навчання факультету «Інформаційно-керуючі системи та технології», строком навчання до 30.06.2020 року. Позивач потребує матеріальної допомоги, оскільки він знаходиться на утриманні матері, підсобного господарства не мають, а навчання потребує додаткових витрат, тому з останнього необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.01.2017 року до закінчення навчання, до 30.06.2020 року. Право на утримання припиняється у випадку припинення навчання. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 640,00 грн. до спеціального фонду Державного Бюджету України. На підставі ст. ст. 199, 200 СК України, ст. 88 ЦПК України,

Outcome: approved