Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

29.09.2016 року [PERSON] звернулася до Березівського районного суду Одеської області до відповідача з позовом про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно з дня звернення до суду з даним позовом до повноліття дитини, тобто до [INFO], та стягнення додаткових витрат на дитину у сумі 9800 гривень, зазначивши в обґрунтування позову, що з відповідачем перебували у шлюбі з 12.02.2010 року по квітень 2012 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка на теперішній час проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач після розірвання шлюбу участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги для забезпечення належного рівня життя, необхідного для повноцінного розвитку та харчування дитини не надає, тобто самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до дитини. Грошові кошти, що сплачує відповідач щомісячно на утримання доньки в розмірі 500 гривень не є тою сумою, що може забезпечити належний рівень для життя та розвитку дитини. Їй одної важко створити належні умови для повноцінного розвитку дитини. З урахуванням того, що відповідач на теперішній час постійного місця роботи не має, що не дає можливості визначити розмір частки від його заробітку, просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі дві тисячі гривень, що, на її думку, є мінімально необхідним розміром для утримання та виховання неповнолітньої дитини. Крім того, дитина у цьому році пішла до школи, але відповідач участі у придбанні речей, одягу, канцтоварів, взуття, яке дитина потребує спеціальне у зв'язку з тим, що їй лікарем поставлено діагноз «плоскостопість», не приймав. Враховуючи, що законодавством передбачено обов'язок батьків, які не проживають разом з дитиною нести додаткові витрати на дитину, просить стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати пов'язані зі школою у сумі 9800 грн. Відповідач при розгляді справи Березівським районним судом Одеської області позов визнав частково, пояснивши суду, що щомісячно сплачує позивачці на утримання дитини по 500 гривень та крім щомісячних платежів також купляє речі та іграшки дитині. З урахуванням того, що він офіційно не працює, має на утриманні інваліда І-ї групи, крім того на теперішній час він має іншу сім'ю та у травні 2016 року в нього народилася ще одна дитина, яку він також повинен матеріально забезпечувати, тому не має можливості сплачувати на утримання доньки [PERSON] по 2000 грн. щомісячно, а згоден сплачувати і далі по 500 грн. Додаткові витрати, що просить стягнути позивачка, визнає на суму, яка витрачена на канцтовари в розмірі 1300 грн. Після початку розгляду справи по суті, у зв'язку із самовідводами суддів Березівського районного суду Одеської області від розгляду даної справи, справа направлена для розгляду до Комінтернівського районного суду Одеської області як до найбільш територіально наближеного суду. В судове засідання позивач не з'явилась, надавши письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутність. Відповідач [PERSON] та його представник, адвокат Сємак Т.В., в судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили, у зв'язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутність відповідача. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд задовольняє позовні вимоги частково з наступних підстав. Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досяг-нення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим України. З матеріалів справи убачається, що [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], перебували у шлюбі з 12.02.2010 року по квітень 2012 року. Від шлюбу у сторін [INFO] народилася дочка - [PERSON] /а.с.9,10,11/. Згідно відомостей про місце проживання позивача, [PERSON], 1992 року народження, проживає та зареєстрована в [ADDRESS], та має на утриманні доньку - [PERSON], [INFO] /а.с.15/. Згідно відомостей про місце проживання відповідача, [PERSON], 1988 року народження, проживає в [ADDRESS], та з 06.10.2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] /а.с.82/. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірванння шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. - 2 - Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне станови-ще дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, доньки, сина; інші обставини, які мають суттєве значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач відомості про місце роботи та свій щомісячний дохід суду не надав, але підтвердив, що офіційно не працевлаштований, має нерегулярний, мінливий дохід, у зв'язку з чим, аліменти на утримання малолітньої дитини підлягають стягненню у твердій грошовій сумі. Згідно ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017р. по 30.04.17р становить 1689 грн., з 01.05.2017р. по 30.11.20167. - 1777 грн., з 01 грудня 2017р. - 1860 грн. Відповідачем в обґрунтування своїх заперечень щодо розміру суми аліментів, яку просить стягнути з нього позивачка на утримання дочки [PERSON], надав суду докази про перебування на його утриманні інваліда І групи, та дочки - [PERSON], [INFO] /а.с.81,83/. Приймаючи до уваги, що розмір аліментів повинен бути достатній для забезпечення розвитку дитини та належного рівня життя, суд, при визначені розміру аліментів, враховує працездатний вік відповідача, відсутність протипоказань для працевлаштування за станом здоров'я, наявність у нього інших утриманців окрім неповнолітньої доньки [PERSON], те, що обов'язок по утриманню своїх неповнолітніх дітей покладається на обох батьків, встановлений законодавством прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, якій має тенденцію на зростання, у зв'язку з чим, визначає розмір аліментів у сумі 1500 (одна тисяча сімсот) гривень, яка, на думку суду, не буде непомірним тягарем для відповідача та надасть можливість позивачу забезпечити дитині більш сприятливі умови для створення належного рівня життя. Відповідно до ч.2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації. Індексація проводиться згідно із Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» в редакції Закону №1368-УІІІ від 17.05.2016 року. Суд також вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що згідно чинного законодавства розмір аліментів, визначений за рішенням суду у твердій грошовій сумі, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Частиною 1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також з той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобо, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п.18,19 постанови №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», що до передбаченої ст.185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої 24.02.2016р. у справі №6-1296цс15, - виходячи з аналізу ст.185 СК додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наяв-ності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрати має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Отже, з урахуванням викладеного вище, витрати на навчання дитини в начальному закладі та витрати на придбання речей для дитини не є витратами на розвиток її здібностей, а повинні враховуватися судом при визначені розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, що і враховано судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Позивачем доказів, в розумінні ст.ст.58,59 ЦПК України, про те, що нею понесені додаткові витрати на розвиток здібностей дитини або на придбання спеціального взуття за наявності відповідної вади у дитини, суду не надано, у зв'язку з чим дана вимога задоволенню не підлягає. Однак суд, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, що встановлює право особи, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд, задовольняє вимогу позивача, яка визнана відповідачем, про стягнення витрат, понесених для придбання дитині канцелярських товарів для школи на суму 1300 гривень. Згідно п.3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за позовами про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України встановлено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. - 3 - Таким чином, суд покладає обов'язок зі сплати судового збору у сумі 551,20 гривень на відповідача. На підставі ст.ст.141,180,181,182,184,185,191 СК України і

Outcome: partial