Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

29 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є батьком їх доньки [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Відповідач веде аморальний спосіб життя, ніде не працює, не має постійного місця проживання, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню доньки, не цікавиться її життям, не відвідує, не сплачує аліменти на утримання дитини. Враховуючи вищевикладене, а також письмову згоду відповідача на позбавлення батьківських прав, засвідчену нотаріусом, просила позбавити [PERSON] батьківських прав. Позивачка в судовому засіданні підтримала позов у повному обсязі та просила про його задоволення. Зазначила, що не проживає з відповідачем однією сім'єю з листопада 2014 року і місце його фактичного перебування їй невідоме. Представник третьої особи - органу опіки та піклування, в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, відсутній, а тому в силу ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Вислухавши пояснення позивачки, представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Відповідно до ст. ст. 150, 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про стан здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов'язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі та є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Відповідач, будучи батьком малолітньої дитини, зовсім не приділяє уваги її вихованню та утриманню, матеріально на забезпечує, долею та життям не цікавиться, жодного разу дитину не відвідував. Дитина проживає з матір'ю [PERSON], що підтверджується актом обстеження житлових умов позивачки від 12 березня 2015 року. Згідно копії заяви [PERSON] від 05 березня 2015 року, що засвідчена приватним нотаріусом Очаківського міського нотаріального округу Миколаївської області Тельпіш М.М., він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої доньки.. З висновку органу опіки та піклування Очаківської міської ради Миколаївської області вбачається, що з метою захисту прав та законних інтересів дитини, доцільно позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] Статтею164 Сімейного Кодексу України передбачені вичерпні підстави для позбавлення батьківських прав, серед яких - ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №-3 від 30 березня 2007 року із змінами , внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №-20 від 19.12.2008 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виконання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Отже, виходячи з викладеного вище, суд дійшов висновку, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, є всі підстави для позбавлення його батьківських прав відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Позивачкою сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 243 грн. 60 коп., що підтверджується відповідним платіжним документом.

Outcome: approved