Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~30.06.2020 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання договору оренди землі, укладеного між позивачем та ТОВ «КСГ «Дніпро» 25.02.2015 року стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 1220381100:02:021:0008, припиненим та витребування майна з чужого незаконного володіння. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 15.02.2015 року він уклав з відповідачем договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1220381100:02:021:0008, яка належить йому на праві власності, строком на 5 років, але не менше до закінчення збирання врожаю, який належить відповідачу. Строк дії вказаного договору до 15.02.2020 року, але не менше до закінчення збирання врожаю, який належить відповідачу. Вказаний договір було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.03.2016 року КП «Криничанське бюро технічної інвентаризації», тобто після спливу більше року з дня досягнення всіх істотних умов договору. За Актом приймання-передачі земельної ділянки в оренду від 25.02.2015 року, яка є додатком до вищевказаного договору, вказана земельна ділянка передана відповідачу в оренду саме 15.02.2015 року. На час звернення до суду з даним позовом відповідач зібрав весь врожай, проте на вимогу повернути земельну ділянку не відреагував, що стало підставою для звернення до суду. Позивач вважає, що строк дії договору оренди земельної ділянки від 15.02.2015 року припинив свою дію 15.02.2020 року, тому належна йому земельна ділянка має бути повернута відповідачем. Посилаючись на приписи положень статей 638,210,203 ЦК України, ст.16 Закону України «Про оренду землі», ст.124 ЗК України, правову позицію Верховного Суду України, висловлену в постанові від 06.03.2013 року у справі № 6-5цс13, просить позовні вимоги задовольнити. \~ \~ \~ \~01.09.2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги відповідачем не визнаються, оскільки договір оренди земельної ділянки, укладений з позивачем 15.02.2015 року, зареєстрований 16.03.2016 року на 5 років, тобто початок перебігу строку договору оренди починається з дати його державної реєстрації. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. \~ \~ \~ \~Відповідь на відзив від позивача не надходила. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні представник позивача адвокат Кудлюк О.І. позов підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] пояснив, що він дійсно 15.02.2015 року уклав договір оренди з відповідачем, належна йому земельна ділянка і раніше перебувала в оренді відповідача, проте, враховуючи, що відповідач не в повному обсязі проводить розрахунок з орендної плати, він хоче повернути собі земельну ділянку собі та передати її в оренду іншій особі. Договір від 15.02.2015 року він підписував та читав його перед підписанням. Позовні вимоги просить задовольнити та повернути йому земельну ділянку. \~ \~ \~ \~Представник відповідача [PERSON] позов не визнала та пояснила, що договір діє з моменту його державної реєстрації, тобто з 16.03.2016 року, на протязі 5 років, тобто до 16.03.2021 року, але не менше, ніж до збирання врожаю. Таким чином, договір з позивачем не припинив свою дію. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши надані сторонами докази, доходить висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.02.2015 року між орендодавцем [PERSON] та орендарем ТОВ «КСГ «Дніпро» укладено договір б/н оренди земельної ділянки, об`єктом оренди є земельна ділянка, загальною площею 7.0528 га, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку ДП № 075418 від 01.04.2004 року, кадастровий номер 1220381100-02-021-0008. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.14.1 вказаного договору оренди земельної ділянки договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації права оренди. Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку від 08.04.2004 року та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно власником земельної ділянки з визначеним кадастровим номером 1220381100-02-021-0008, площею 7.0528 га, є [PERSON] . 16.03.2016 року державним реєстратором КП «Криничанське бюро технічної інвентаризації» Товстухою Ю.М. здійснено державну реєстрацію іншого речового права права оренди спірної земельної ділянки, номер запису про інше речове право - 13885454 (спеціальний розділ), відомості про суб`єкта іншого речового права орендар Товариство з обмеженою відповідальністю «КСГ «Дніпро». Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Згідно з частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, та не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У статті 11 ЦК України надано перелік підстав виникнення юридичних прав та обов`язків (юридичних фактів), які виникають як із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, так і з дій, що не передбачені такими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з таких підстав є відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України договори та інші правочини. Вказані обставини мають певний часовий проміжок дії, який має початок та закінчення. У частині першій статті 251 ЦК України строк визначено як певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином чи рішенням суду (частина третя статті 251 ЦК України). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені у статті 203 ЦК України. Згідно із частиною третьою статті 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. У частині першій статті 627 ЦК України деталізовано принцип свободи договору. Зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, тобто сторони наділені значними можливостями впливати на момент настання або закінчення строків, оскільки можуть змінювати строк, наближати або віддаляти його настання. У статті 792 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються спеціальним законом. Відповідно до приписів статей 13,14,15,19 Закону України «Про оренду землі» № 161-XIV (в редакції, чинній на момент укладення договору 15.02.2015 року) договір оренди це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, строк дії договору оренди. Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Згідно договору оренди земельної ділянки, укладеного між сторонами, момент укладення договору, а відтак і початок перебігу строку його дії сторони визначили та пов`язали з моментом державної реєстрації договору. Інших строків чи термінів початку перебігу чи закінчення дії договору його текст не містить. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що вказаний договір зареєстрований 25.03.2016 року. Відповідач обґрунтовано вказував, що строк договору закінчиться 25 березня 2021 року, але не менше, ніж до закінчення польових робіт, на підставі чого суд доходить висновку, що оспорюваний договір не є припиненим та діє до 25 березня 2021 року, але не менше, ніж до закінчення польових робіт. Стаття 31 Закону № 161-XIV регулює питання припинення договору оренди землі, а саме договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи - орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Інших обставин, які б свідчили про наявність підстав для дострокового припинення договору оренди земельної ділянки відповідно до статті 31 Закону № 161-XIV, позивач не зазначив і суд не встановив. У такому разі підстав для задоволення позову не вбачається. Відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у справі № 322/1178/17 від 15.02.2020 року, для визначення початку перебігу та закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки має значення не день підписання такого договору, а день вчинення реєстраційних дій. Оскільки день/момент укладення договору оренди земельної ділянки та день/момент набрання ним чинності збігаються (частина друга статті 631 ЦК України), то днем/моментом укладення договору оренди земельної ділянки на час дії зазначеної редакції частини третьої статті 640 ЦК України є саме дата його державна реєстрація, якщо сторони договору не передбачили у договорі інше, відповідно до частини третьої статті 631 ЦК України. На підставі викладеного суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог згідно приписів ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed