overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

5 травня 2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому зазначала, що їх дитина [PERSON], [INFO], проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, але відповідач, який є її батьком, матеріальну допомогу на їх утримання доньки не надає, хоча зобовязаний це робити і працездатний, тому просила стягнути з нього аліменти на свою користь на утримання дитини в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягненням нею повноліття. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судову засіданні позов визнав частково, погодившись зі своїм обовязком по сплаті аліментів, але заперечував проти їх стягнення в зазначеному розмірі, оскільки він має дитину [PERSON], [INFO], на утримання якого також надає кошти. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Сторони з 17 серпня 2015 року перебувають у шлюбі, від якого в них народилась донька [PERSON], [INFO]. Проте їх відносини не склалися і вони почали проживати окремо, після чого донька залишилась проживати разом з матірю. Від іншого шлюбу у відповідача є син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією його свідоцтва про народження. Відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Положення ч. 3 ст. 181 та ч. 1 ст. 183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються в частині від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий характер своїх доходів, або отримує їх у натурі, а також за наявності інших обставин, суд може визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню, в твердій грошовій сумі. В той же час, враховуючи обовязок батька утримувати свою дитину до її повноліття, передбачений ст. 180 СК України, вимоги ст. 182 СК України, в тому числі матеріальне становище дитини, стан її здоровя та стан здоровя і матеріальне становище платника аліментів, знаходження на його утриманні ще одної дитини, суд прийшов до висновку, що відповідач зобовязаний та має можливість сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої молодшої доньки в розмірі 1/6 частини всіх видів свого заробітку (доходу), але їх розмір повинен бути не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

5 травня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати, зареєстрований 14 лютого 2006 року з відповідачем шлюб, посилаючись на те, що спільне життя з останнім не склалося, шлюбно-сімейні відносини фактично припинилися і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач своїм правом подати відзив не скористався. Судом встановлено, що 14 лютого 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Романівського районного управління юстиції Житомирської області актовим записом №3 було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем. Частиною 2 статті 112 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Відповідач проти доводів позивача щодо фактичного припинення сімейних відносин з позивачем та необхідності розірвання шлюбу не заперечив, а тому суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] . За змістом статті 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

5 травня 2021 року [PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що 8 листопада 1985 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, від якого сторони мають трьох дітей. Спільне життя у них не склалось по причині того, що відповідач зловживає спиртними напоями та на даному підґрунті між ними виникають конфлікти і сварки, в ході яких відповідач погрожує фізичною розправою, тому просила суд шлюб розірвати. Ухвалою від 27 травня 2021 року у справі було відкрито спрощене провадження з викликом сторін. В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи у за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду не заперечувала. Відповідач про причини неявки до суду не повідомив, заяв, клопотань, відзиву не надав. За наявності умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом було ухвалено проводити заочний розгляд справи. Судом встановлено, що 8 листопада 1985 року сторони уклали шлюб (а.с.4). Беручи до уваги відсутність у сторін спільних неповнолітніх дітей, обставини життя подружжя, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам сторін, оскільки відповідач зловживає алкогольними напоями, клопотань про надання строку на примирення сторони до суду не подавали, позиція позивача щодо бажання розірвати шлюб категорична, тому позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню на підставі ст. ст. 104, 105, 111 СК України. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до\~ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. ст. 110, 112, 113, 114, 115 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

5 червня 2009 року шлюб між позивачкою та відповідачем [PERSON] було розірвано. Ще за рік до розірвання шлюбу, сторони припинили спільне проживання. В шлюбі в них народилася донька [PERSON], [INFO], яка залишилася проживати з позивачкою і перебуває на її утриманні. Враховуючи те, що відповідач після припинення спільного проживання не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини, позивачка звернулася до суду щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини. Миколаївським районним судом в Одеській області 17 березня 2008 року було прийнято рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], починаючи з 03.01.2008 року до досягнення дитиною повноліття. [PERSON], [INFO] досягла повноліття. Вона є студенткою ІІ курсу Одеського технічного коледжу Одеської національної академії харчових технологій денного відділення і навчається на контрактній основі. Термін навчання складає з 01.09.2012 року до 30.06.2015 року. Донька знаходиться на утриманні позивачки. Оплату послуг за навчання протягом навчального 2013 - 2014 року та за проживання в гуртожитку здійснено позивачкою. Батько дитини, [PERSON], після досягнення дитиною повноліття матеріальної допомоги на утримання не надає. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав не заперечує проти їх задоволення. Оцінивши зібрані по справі матеріали, вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін суд, приходить до висновку що позов слід задовольнити. Стягувати з [PERSON] [INFO] , уродженця та жителя [ADDRESS], працюючого водієм 29 ДПРЧ 5ДПРЗ ГУ ДСНС в Одеській області аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] [INFO], так як те, що дочка повністю знаходиться лише на утриманні позивачки, що підтверджується показами [PERSON], в судовому засіданні, а також довідкою виданою Одеським технічним коледжом Одеської Національної академії харчових технологій від 05.12.2013 року № 2153/13, про те, що [PERSON], дійсно є студенткою 2 курсу денного відділення з 01.09.2012 року по 30.06.2015 року ( а.с. 3 ), квитанцією до прибуткового касового ордеру про сплату за навчання [PERSON] ( а.с. 8 ). Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років. Згідно ст. ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку ( доходу ) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

5 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, в якому просить розірвати шлюб, який був зареєстрований 9 серпня 2010 року з відповідачем у виконкомі Антонівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, актовий запис № 7. Позов [PERSON] обґрунтувала наступним. 9 серпня 2010 року з відповідачем [PERSON] позивачка [PERSON] зареєструвала шлюб у виконкомі Антонівської сільської ради. Від спільного проживання разом у сторін дітей немає. Причиною розірвання шлюбу є те, що у сторін різні характери, між ними відсутні взаєморозуміння і довіра. Відповідач не приділяє уваги сім'ї, спільному господарству, безпричинно влаштовує скандали, в тому числі в присутності сторонніх і в громадських місцях, пред'являє позивачці необгрутовані претензії, ганьбить її, ображає, принижує її честь та гідність. Позивачка [PERSON] вважає, що подальше сумісне життя з відповідачем та збереження сім'ї суперечить їхнім інтересам і є неможливими. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій попросила справу за її позовом слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій попросив справу за позовом [PERSON] до нього про розірвання шлюбу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, розглянувши заяви сторін по справі, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Причиною розірвання шлюбу є те, що у сторін різні характери, між ними відсутні взаєморозуміння і довіра. Відповідач не приділяє уваги сім'ї, спільному господарству, безпричинно влаштовує скандали, в тому числі в присутності сторонніх і в громадських місцях, пред'являє позивачці необгрутовані претензії, ганьбить її, ображає, принижує її честь та гідність. Сторони поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Суд встановив, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Позивачка [PERSON] при зверненні до суду понесла судові витрати, що складаються зі сплати судового збору в розмірі 243,60 грн., які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

5 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в сумі 800 грн. на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач, будучи батьком дитини матеріальну допомогу на її утримання не надає, а тому просить її позов задовольнити. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в тому обсязі, що визначений у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Із письмової згоди суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи відповідно до ст.224 ЦПК України на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відповідач, будучи батьком дитини в добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча відповідно до вимог ст.180 СК України зобов'язаний таку допомогу надавати і за станом свого здоров'я та матеріальним становищем в змозі її надавати. Відповідно до ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, судом враховується вимоги ст.182 Сімейного кодексу України, а саме, що відповідач є здоровим, працездатним, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи будь-яких заперечень щодо розміру аліментів не подав, а тому вважає за можливе встановити їх розмір в сумі 800 грн. на дитину щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати по справі становлять 243 грн. 60 коп., які відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

5 червня 2014 року позивач звернулася з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що після смерті баби [PERSON] залишилося спадкове майно: житловий будинок з надвірними будівлями. Позивач звернулася із заявою у державну нотаріальну контору про прийняття спадщини, однак оформити право власності на неї не може, оскільки свідоцтво про право власності не зареєстровано в КБ БТІ. Просить визнати за нею право власності на будинок [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позов з підстав зазначених у позовній заяві і останній пояснив, що на дане майно є заповіт та свідоцтво про право власності на будинок, але оскільки воно не було зареєстровано в КБ БТІ, позивач була змушена звернутися до суду. Інші особи на спадщину не претендують. Представник відповідача позов визнав і пояснив, що заперечень щодо задоволення позову не має. Згідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), а до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач прийняла спадщину, що підтверджується спадковою справою № 88/2014 від 04.01.2014 року. Спірне майно належало спадкодавцю, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (а.с. 12). З довідки Затурцівської сільської ради від 12.05.2014 року № 497 вбачається, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] (а.с. 11). Так як на момент відкриття спадщини спадкодавцю належало право власності на спірне майно, то суд прийшов до висновку, що право власності на нього переходить до позивача, як спадкоємця за заповітом і за нею необхідно визнати право власності на житловий будинок з господарськими спорудами. Згідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Визнання відповідачем позову відповідає закону, не порушує нічиїх прав, свобод та інтересів інших осіб, а тому визнання позову необхідно прийняти і ухвалити рішення про задоволення позову відповідно до ст. 174 ЦПК України. Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

5 червня 2014 року позивач звернулася з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що протягом останніх років подружні стосунки з чоловіком вкрай розлагодилися, у них різні погляди на поведінку і взаємообов'язки подружжя, що призводить до виникнення серйозних непорозумінь при вирішенні сімейних проблем. Основною паричиною є повна безвідповідальність відповідача щодо забезпечення добробуту сім'ї. Вважає, що шляхів нормалізації їх відносин та збереження сім'ї немає. Просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві і пояснила, що відповідач тривалий час ніде не працює, не допомогає по господарству. В даний час вони не проживають разом. Миритися не бажає, просить задовольнити позов. Відповідач позов визнав. Просить не надавати терміну для примирення і розірвати шлюб. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Подружнє життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння і поваги. Налагодити подружні стосунки позивач не бажає. Вжиті судом заходи до примирення подружжя позитивних наслідків не дали. Вищенаведені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам. Отже, позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

5 червня 2015 року заявник звернувся із зазначеною заявою до суду, в якій просив визнати безхазяйним нерухоме майно, а саме - квартиру [ADDRESS], та передати її у комунальну власність територіальній громаді Воскресенської селищної ради. Посилався на те, що згідно з витягом Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, виданого реєстраційною службою Жовтневого районного управління юстиції, зазначена квартира взята на облік як безхазяйне нерухоме майно 14 травня 2014 року, із дня взяття на облік цієї квартири сплив один рік, тому вона може бути передана у комунальну власність. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримала та просила її задовольнити, пояснивши про вищевикладені обставини, а також вказавши, що раніше квартира належала Грейгівській АРМ, яке припинило своє існування. В квартирі постійно проживає [PERSON], тому після того як квартира буде передана до комунальної власності вона буде передана їй у користування з можливістю приватизації. Представник заінтересованої особи - Реєстраційної служби Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області до суду не з`явилась, про дату та час слухання справи судом повідомлена своєчасно та належним чином. Представника [PERSON] в судовому засіданні з тих же підстав просила заяву задовольнити. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи встановив наступне. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - квартира [ADDRESS] взята на облік, як безхазяйне нерухоме майно 14 травня 2014 року на підставі листа Миколаївського МБТІ від 12 листопада 2013 року. Раніше ця квартира належала на праві власності Грейгівській авторемонтній майстерні, але це підприємство, майже більш10 років як ліквідоване. 22 травня 2014 року в газеті «Рідне Прибужжя» було опубліковано оголошення про проведення процедури визнання безхазяйним приміщення квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 ст. 335 ЦК України безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих засобах масової інформації. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки власник припинив своє існування і всі процедурні дії по визнанню майна безхазяйним виконані. Обставин, що спростовують подану заяву у судовому засіданні не виявлено. Враховуючи викладене,

Outcome: approved