Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

4 серпня 2016 року, позивачка [PERSON], звернулась до суду з названим позовом, в якому просила суд, розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 28 липня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області (актовий запис № 79), від якого вони дітей не мають, та після розірвання шлюбу повернути їй дошлюбне прізвище «[PERSON]», посилаючись на те, що протягом спільного життя вони виявили, що в них різні характери та погляди на життя, тому в сім'ї часто виникали сварки, до того ж, вони втратили з відповідачем один до одного необхідні почуття любові та взаєморозуміння, вони не проживають разом та не підтримають шлюбних відносин з серпня 2014 року. В судове засідання позивачка не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, однак надіслала до суду письмові заяви, в яких, посилаючись на ст. 158 ЦПК України повністю підтримала позов, просила його задовольнити і слухати справу без її участі (а.с. 15,19,20). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак надав суду письмову заяву, в якій повністю визнав позов та просив суд слухати справу за його відсутністю (а.с. 22). Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що офіційно, шлюб між позивачкою та відповідачем був зареєстрований 28 липня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області (актовий запис № 79), що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданого повторно Відділом державної реєстрації цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області 06.04.2016 р. (а.с. 7). Суд з`ясував, що спільне життя у позивачки з відповідачем не склалося у зв'язку з тим, що протягом спільного життя вони виявили, що в них різні характери та погляди на життя, тому в сім'ї часто виникали сварки, до того ж, сторони втратили один до одного необхідні почуття любові та взаєморозуміння, вони не проживають разом та не підтримають шлюбних відносин з серпня 2014 року. Статтею 24 СК України передбачено - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. Одночасно, статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку допомогою фізичного або психічного насильства - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 24 СК України передбачено - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено - позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено - особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після реєстрації шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до свідоцтва про шлюб, дівоче прізвище позивачки - [PERSON], яке вона просила суд повернути їй після розірвання шлюбу. При таких обставинах, враховуючи категоричну позицію позивачки та відповідача, викладених у їхніх письмових заявах на адресу суду, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин - буде суперечити інтересам та свободам позивачки, та моральним засадам суспільства.

Outcome: approved