Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

29.09.2017 позивачка звернулась до суду з даною позовною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 14.05.2016 між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, про що зроблено актовий запис № 497. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що відповідач не вважає за потрібне утримувати свою малолітню дочку. Пояснила, що вона прикладає усі зусилля для забезпечення потреб дитини, а також дитина проживає разом із нею. На думку позивачки, відповідач має змогу сплачувати аліменти як на малолітню дитину, так і аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки, відповідач працездатний, працює та має змогу сплачувати аліменти. Враховуючи зазначене, позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання спільної дитини в розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку щомісячно, а також стягнути з відповідача на свою користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення їхньої доньки трьох років. У судовому засіданні позивачка просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що не заперечує проти сплати аліментів на користь позивачки на утримання дитини в розмірі 25 відсотків з усіх видів свого заробітку, а проти стягнення аліментів на утримання дружини заперечує. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 14.05.2016 Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 497. У сторін є донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Так, позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку щомісячно, на що слід зазначити наступне. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Встановлено, що на даний час дитина проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, в судовому засіданні сам відповідач вказав, що має можливість виплачувати аліменти на утримання дитини та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 25 відсотків з усіх видів свого заробітку. Таким чином, враховуючи, що малолітня дитина проживає разом із матір'ю та перебуває на її утриманні, відповідач працездатний та має можливість надавати матеріальну допомогу своїй малолітній дитині, а відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та створювати для неї необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя, беручи до уваги те, що відповідач частково визнав дані позовні вимоги, суд знаходить частково обґрунтованими вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом враховано, що відповідачем визнано позов, а відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Що стосується позовної вимоги позивачки про стягнення з відповідача на свою користь аліменти на її утримання в розмірі ? частини доходів відповідача щомісячно з моменту подання позовної заяви до досягнення їхньої доньки трьох років, суд зазначає наступне. Як передбачає ч. 2, ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3 років. Частина 4 цієї ж статті продовжує: право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За правилами ч.1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Суд приходить до висновку про часткове задоволення даної вимоги позивачки, а тому вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частини доходів відповідача, щомісячно, з моменту пред'явлення позову до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно вимог ст. ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1280,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial