Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

4 лютого 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON] про встановлення ступеню вини в ДТП. 19 лютого 2015 року позивачі [PERSON], [PERSON] надали до суду уточнену позовну заяву до відповідачів [PERSON], ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» про встановлення ступеню вини в ДТП та стягнення матеріальної та моральної шкоди та просить суд ухвалити рішення, яким визначити ступень вини учасників дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 24 вересня 2014 року о 11 годині 20 хвилин по пр. Московському біля будинку №50 в місті Харкові за участю автомобілів «Фольцваген Поло», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Митсубісі Лансер», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] у співвідношенні 50% вини у діях [PERSON] та 50% вини у діях водія [PERSON] . Стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 24 995, 00 грн. та моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн. Стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 299 грн. 95 коп. Позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що 24 вересня 2014 року о 11-20 год. по пр-ту Московському у м. Харкові біля будинку №50 за участю автомобілів «Фольцваген Поло», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія відповідача [PERSON] та автомобіля «Мітсубиси Лансер», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням позивача [PERSON], сталася дорожньо-транспортна пригода. Внаслідок ДТП значних механічних пошкоджень було завдано обом транспортним засобам. ДТП сталася внаслідок порушення правил руху по трамвайній колії, п.11.8 ПДР. про що інспекторами ДАІ було складено протокол Вина позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2014 року. Позивач просить суд встановити ступінь вини учасників дорожньо-транспортної пригоди у частковому співвідношенні: ? (50%) вини в діях позивача [PERSON] та ? (50%) вини в діях відповідача [PERSON], оскільки виникнення даної пригоди спричинено невідповідальністю дій відповідача вимогам п.11.8 ПДР, які з технічної точки зору знаходилися у причинному зв'язку з виникненням даної пригоди та у частках та відсотках складають саме таке співвідношення. Крім того, даний ступінь вини учасників пригоди обґрунтовується і матеріалами справи та розміром завданої шкоди учасникам ДТП. Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення водій [PERSON] рухаючись по пр-ту Московському в м. Харкові біля буд.№50, по трамвайним коліям попутного напрямку на дорозі, яка має дві полоси в одному напрямку, допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER]. Позивач [PERSON], виїжджаючи на пр-т Московський, після пересвідчення, що всі автомобілі, які рухались по проспекту здійснив рух.. Автомобілі які рухались по головній дорозі подали знак фарами, дозволяючи виїзд позивачу з другорядної смуги руху, пересвідчився в безпечності здійснення маневру і почав рух виїздом на головну дорогу. Відповідач [PERSON] здійснював рух по трамвайним коліям по дорозі, що має дві полоси в одному напрямку, що є забороненим відповідно до ПДР України. Позивач рухався із мінімальною швидкістю, що підтверджується завданою шкодою. Цивільна відповідальність обох учасників пригоди була застрахована. Для визначення порядку відшкодування необхідно встановити ступінь вини учасників ДТП. Цивільна відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована страховою компанією «Українська страхова група» на умовах обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів. Дана страхова компанія провела оцінку заподіяної шкоди транспортному засобу власником якого є позивач [PERSON] За висновками даної оцінки матеріальний збиток, заподіяний внаслідок ДТП складає 172 000,00 грн. Страхова компанія довела до відома власника автомобіля про те, що максимальний розмір страхової виплати по цивільному страхуванню власників транспортного засобу складає 49 990,00 грн. Дану суму страхова компанія може виплатити на підставі встановленої судом вини обох учасників ДТП. Тобто якщо, вина позивача [PERSON] складає 50% то сума страхового відшкодування може становити 24 995,00 грн. Власником транспортного засобу є позивач [PERSON], на підставі технічного паспорту на транспортний засіб. Позивач [PERSON] звертався до контролюючих органів з приводу незаконних та противоправних дій відповідача ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», її ігнорування вимог закону та ігнорування звернень позивачів. 11 листопада 2014 року відповідач ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» отримала реквізити власника автомобіля та копію постанови про притягнення осіб до відповідальності. Проте, до теперішнього часу, а саме до березня 2015 року, не провела страхову виплату, що є порушення прав та законних інтересів особи, власника транспортного засобу. Позивачі, які обидва є користувачами автомобіля позбавлені можливості користуватися ним. Впродовж всього часу власник автомобіля позивач [PERSON] позбавлений можливості використовувати майно, так як воно знаходиться в несправному стані. Через кризову ситуацію в країні страхова сума відшкодування у порівнянні з доларовим еквівалентом знецінилась в два рази, проте ціна на всі матеріали та запчастину подорожчали в 2-5 рази. Позивачі вважають що такі дії відповідача ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» є навмисними. Неможливість вести звичний образ життя, який супроводжується неможливістю користуватися майном, затягування виплати, ігнорування звернень та саме страхового відшкодування, все це спричинило моральні страждання позивачу [PERSON], які він оцінює в грошовій сумі в розмірі 5 000,00 грн. та які повинна відшкодувати страхова компанія, через свої неправомірні та незаконні дії. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутністю, позов підтримав у повному обсязі те не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої просив розглядати справу без його участі, позов підтримав, та у випадку відсутності відповідача просив ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомленим належним чином, причина неявки суду невідома. Представник відповідача ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» у судове засідання не з'явився. 9 квітня 2015 року до суду надійшло заперечення на позовну заяву, згідно якої відповідач просить у задоволення позову [PERSON], що перевищує 25 000,00 грн. відмовити повністю, розгляд справи провести за відсутністю представника з урахуванням даного заперечення на позовну заяву. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 24 вересня 2014 року о 11-20 год. по пр-ту Московському у м. Харкові біля будинку №50 за участю автомобілів «Фольцваген Поло», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія відповідача [PERSON] та автомобіля «Мітсубиси Лансер», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням позивача [PERSON], сталася дорожньо-транспортна пригода. Внаслідок ДТП значних механічних пошкоджень було завдано обом транспортним засобам. Вина позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2014 року. (а.с.6). Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] у скоєнні ДТП, що мало місце 24 вересня 2014 року встановлена постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2014 року, а тому доказуванню не підлягає. Відповідно до вказаної вище постанови дії водія [PERSON] не відповідали вимогам п. 11.8 ПДР України й, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв'язку з виникненням даної ДТП, дії [PERSON] не відповідали вимогам п. 8.4.б ПДР. Як [PERSON] , так і [PERSON] було визнано виннми у скоєнні вищевказаного адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУ пАП. Таким чином , суд вважає, що вина [PERSON] та [PERSON] є обоюдною та склала 50% кожного з них. Відповідно до ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У результаті вищезазначеного ДТП позивачу [PERSON] було завдано матеріальну шкоду. Цивільна відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована страховою компанією «Українська страхова група» на умовах обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів. Дана страхова компанія провела оцінку заподіяної шкоди транспортному засобу власником якого є позивач [PERSON] За висновками даної оцінки матеріальний збиток, заподіяний внаслідок ДТП складає 115 478,15 грн. (а.с.51-65). Страхова компанія довела до відома власника автомобіля про те, що максимальний розмір страхової виплати по цивільному страхуванню власників транспортного засобу складає 49 990,00 грн. Дану суму страхова компанія може виплатити на підставі встановленої судом вини обох учасників ДТП. Тобто якщо, вина позивача [PERSON] складає 50% то сума страхового відшкодування може становити 24 995,00 грн. Власником транспортного засобу є позивач [PERSON], на підставі технічного паспорту на транспортний засіб. Таким чином, сума загального відшкодування збитків складає: 24 995,00 грн. Відповідно до п. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 1 березня 2013 року, особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі / право власності, інше речове права, договір підряду, оренди, позички тощо/ володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В обґрунтування позову про стягнення моральної шкоди позивач [PERSON] посилається на те, що впродовж всього часу він як власник автомобіля був позбавлений можливості використовувати майно, так як воно знаходиться в несправному стані. Через кризову ситуацію в нашій країні страхова сума відшкодування у порівнянні з доларовим еквівалентом знецінилась в два рази, проте ціна на всі матеріали та запчастину подорожчали в 2-5 рази. Позивачі вважають що такі дії відповідача ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» є навмисними. Неможливість вести звичний образ життя, який супроводжується неможливістю користуватися майном, затягування виплати, ігнорування звернень та саме страхового відшкодування, все це спричинило моральні страждання позивачу [PERSON], які він оцінює в грошовій сумі в розмірі 5 000,00 грн. та які повинна відшкодувати страхова компанія, через свої неправомірні та незаконні дії. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження інших вимог або заперечень. Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Як встановлено судом позивач у справі [PERSON] не зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо -транспортної пригоди, яка сталося 24 жовтня 2014 року , а тому відсутні будь-які правові підстави для відшкодування моральної шкоди відповідачем ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група». Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги позивача частково доведеними та відповідно такими, що підлягають частковому задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial