Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

29 серпня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому зазначила, що вона на підставі договору дарування від 21 жовтня 2008 року є власницею будинку, розташованого за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Першотравнева, 86. В зазначеному будинку зареєстрований її колишній чоловік - [PERSON] Відповідач по справі з червня 2016 року в належному позивачці будинку не проживає без поважних причин, витрати по утриманню житла не несе, з огляду на що, на думку, позивача, втратив право користування житловою площею будинку № 86 по вул.Першотравневій в м.Костянтинівка Донецької області. В добровільному порядку відповідач місце реєстрації не змінює, у зв*язку з чим порушуються права позивачки як власника, оскільки вона змушена нести додаткові витрати з утримання житла. Позивач просить визнати [PERSON] особою, що втратила право користування жилим будинком, розташованим за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Першотравнева, 86. В судовому засіданні позивача [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позові. Пояснила, що в червні 2016 року [PERSON] з власної волі змінив місце проживання і не мешкає в будинку № 86 по вул.Першотравневій в м.Костянтинівка, оскільки шлюбні відносини між ними не склались. Будь-яких перешкод в користуванні будинком з її боку відповідачу не чинилось. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, про час і місце його проведення був належним чином повідомлений у порядку ст.74 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що особисто знайомі зі сторонами по справі і їм відомо, що [PERSON] з літа 2016 року не мешкає в будинку № 86 по вул.Першотравневій в м.Костянтинівка. Шлюб між сторонами по справі розірваний, але [PERSON] не чинила колишньому чоловіку перешкод в проживанні в належному їй будинку. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі договору дарування від 21 жовтня 2008 року є власницею будинку № 86 по вул.Першотравневій в м.Костянтинівка Донецької області (а.с.6-9). Відповідно до довідки від 14 серпня 2017 року (а.с.13) відповідач [PERSON] з 19 липня 2013 року зареєстрований в [INFO]. З акту, складеного представниками КП «Служба єдиного замовника» 14 серпня 2017 року вбачається, що [PERSON] не мешкає в будинку № 86 по вул.Першотравневій в м.Костянтинівка Донецької області з червня 2016 року (а.с.11). Відповідно до рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 серпня 2016 року, яке набрало законної сили 06 вересня 2016 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З мотивувальної частини рішення вбачається, що сторони з червня 2016 року мешкають окремо та припинили шлюбно-сімейні відносини (а.с.25). З пояснень позивачки та свідків [PERSON] та [PERSON] суд дійшов висновку про те, що [PERSON] без поважних причин, з власної волі не мешкає в будинку, належному позивачці з червня 2016 року, оскільки після розірвання шлюбу з власної волі змінив місце проживання. Правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються нормами Цивільного кодексу України та Житлового кодексу України. Частиною 4 ст.9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім*ї , інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або закону. Приймаючи до уваги, що судом з досліджених доказів встановлено, що відповідач [PERSON] більше одного року без поважних причин з власної волі не проживає в належному позивачці на праві власності будинку, відсутні підстави вважати, що між сторонами по справі є будь-які домовленості щодо збереження права користування житлом, тому суд вважає за необхідне задовольнити позов в повному обсязі - визнати відповідача [PERSON] особою, що втратила право користування жилим приміщенням будинку, розташованого за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Першотравнева, 86. В силу ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід віднести на відповідача по справі. На підставі ч.4 ст.9, ст.150 ЖК України, ч.1 ст.383, ст.391, ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved