Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

31.08.2015 року позивач звернулася в суд з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона являється спадкоємицею своєї померлої матері [PERSON], яка за свого життя у лютому місяці 2005 року уклала із СЗАТ ім. Т.Г. Шевченка договір оренди земельної ділянки, площею 6,5 га, яка належала їй на правах власності. Цей договір було укладено сторонами на строк 10 років. Зазначила, що вона як спадкоємиця і власниця цієї земельної ділянки, у відповідності до п.40 договору оренди землі, звернулася до голови правління СЗАТ ім. Т.Г. Шевченка з вимогою розірвання укладеного її покійною матірю договору оренди земельної ділянки, поскільки перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря, відповідно до цього пункту договору може бути підставою як для зміни так і для розірвання цього договору, але керівник товариства проігнорував її вимоги та не повернув їй земельну ділянку, разом з тим наполягав на укладені нового договору на тих же попередніх умовах. Посилаючись на вимоги п.40 вищевказаного договору оренди, на ст.32 Закону України «Про оренду землі», позивач у первинних та уточнених позовних вимогах просила суд визнати незаконними дії правління [PERSON] ім. Т.Г. Шевченка по неповерненню їй земельної ділянки розміром 6,5 га, що належить їй на правах власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГШ №592651, що перебувала в оренді у відповідача та просила суд зобовязати відповідача повернути їй цю належну їй на правах власності земельну ділянку згідно з актом приймання передачі. В судовому засіданні представники позивача, посилаючись на викладені в позові обставини і та зазначені правові підстави, просили позов задовольнити повністю. Представник відповідача в судовому засіданні посилаючись на безпідставність та недоведеність заявлених позовних вимог, просив суд в задоволені позову відмовити. В обґрунтування своїх заперечень на позов, представник відповідача послався на недоведеність позивачем незаконності дій правління [PERSON] ім. Т.Г. Шевченка, на чинність укладеного договору оренди земельної ділянки, строк дії якого закінчується 27.01.2016 року та на фактичну неможливість задоволення заявлених позовних вимог про повернення землі позивачу без попереднього розірвання цього договору оренди землі та через відсутність будь-яких вимог у позивача про розірвання цього договору оренди землі. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON], як безпідставний та недоведений, - задоволенню не підлягає. Цей висновок ґрунтується на наступному: Як вбачається з матеріалів справи, 01.02.2005 року, між [PERSON] і СЗАТ ім. Шевченка, правонаступником якого являється відповідач [PERSON] ім. Т.Г. Шевченка, був укладений договір оренди землі, а саме земельної ділянки площею 6,5 га ріллі, яка належала на правах власності [PERSON] і знаходиться на території Новоодеської міської ради Новоодеського району Миколаївської області. Цей договір оренди землі було укладено між сторонами на строк 10 років з виплатою орендної плати один раз на рік в розмірі 530 гривень. Договір оренди земельної ділянки пройшов державну реєстрацію 27 січня 2006 року у Новоодеському відділі Миколаївської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при державному Комітеті України по земельних ресурсах», про що свідчить відмітка на ньому державного реєстратора Новоодеського реєстраційного округу Миколаївської регіональної філії ДП «ЦДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах» від 27.01.2006 року за №040601900079. Строк дії цього договору, на момент судового розгляду справи, не закінчився. 01.07.2005 року [PERSON] померла. Позивачка [PERSON], після смерті матері, успадкувала земельну ділянку, яка належала померлій, площею 6,5 га, яка орендується [PERSON] ім.Т.Г. [PERSON]. Як вбачається з досліджених в судовому засіданні обставин справи, позивач 25.09.2007 року, зверталася з письмовою заявою до керівництва [PERSON] ім. Т.Г. Шевченка з вимогою дострокового розірвання цього договору оренди земельної ділянки, а також зверталася до керівництва Миколаївської обласної державної земельної інспекції, до Головного управління держкомзему Миколаївської області за сприянням у вирішенні цього питання, але відповідачем позивачу було відмовлено у задоволені її вимог. З письмової відповіді голови правління СЗАТ ім. Т.Г. Шевченка за №124 від 09.02.2011 року, вбачається, що розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, що господарство належним чином виконує свої зобовязання по цьому договору і заперечує проти дострокового розірвання цього договору оренди земельної ділянки. Також, з цієї письмової відповіді керівництва сільськогосподарського товариства вбачається, що [PERSON], як спадкоємиця померлої [PERSON], відмовилася від пропозиції керівництва товариства про перезаключення з нею договору оренди землі. Спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців). Позивачка, як спадкоємиця померлої матері орендодавця [PERSON], успадкувала не тільки земельну ділянку, яка належала за життя [PERSON] на правах власності, а також успадкувала і існуючі зобовязання по цьому договору оренди землі. Пунктом 40 вищевказаного договору оренди землі визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Статтями 31-32 Закону України «Про оренду землі», п.п.36-40 цього договору оренди землі від 01.02.2005 року, чітко визначені і передбачені підстави припинення договору оренди землі. Дострокове розірвання договору оренди землі може бути застосоване лише за взаємною згодою сторін, а за відсутності такої згоди або на вимогу однієї сторони і тільки на підставі рішення суду у випадку невиконання іншою стороною своїх обовязків по договору. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку чинним законодавством не допускається. Дослідженні в судовому засіданні обставини свідчать і доводять, що підстав, передбачених п.37 для припинення між сторонами існуючого договору оренди землі не має і в судовому засіданні їх не встановлено. Договір оренди землі, відповідно до ст.18 Закону України «Про оренду землі», набирає чинності після його державної реєстрації. Строк дії цього договору не закінчився, а позивач у своєму позові не посилається на порушення відповідачем взятих на себе зобовязань по цьому договору. Суд зазначає, що договори, згідно ст.629 ЦК України, повинні виконуватись і являються обовязковими для виконання сторонами. Про безпідставність позовних вимог позивача свідчить досліджений в судовому засіданні факт чинності на момент постановлення судового рішення договору оренди земельної ділянки площею 6,5 га ріллі, укладеного між [PERSON] і СЗАТ ім.. [PERSON], строк дії якого закінчується лише з 27 січня 2016 року. Позивач в обґрунтування своїх вимог не посилається на порушення відповідачем умов договору оренди земельної ділянки, що могло б стати підставою для його розірвання. Суд у відповідності до ст.11 ЦПК України, розглядає справу лише в межах заявлених позовних вимог. Представником позивача не надано суду ніяких доказів того, що відповідач дійсно вчинив незаконні дії по неповерненню позивачу земельної ділянки, порушує умови цього договору, або не виконує по ньому зобовязання, що могло бути безумовною підставою для розірвання цього договору при наявності заявлених позовних вимог. Крім всього, позивач навіть не заявляє позовну вимогу про дострокове розірвання цього договору, а просить лише визнати незаконними дії правління [PERSON] ім. Т.Г. Шевченка по неповерненню їй земельної ділянки розміром 6,5 га, що належить їй на правах власності та просила суд зобовязати відповідача повернути цю належну їй на правах власності земельну ділянку згідно з актом приймання передачі. Суд зазначає, що при існуванні чинного договору оренди землі, строк дії якого ще не закінчився, без розірвання цього договору чи без визнання його недійсним, не можливо повернути власнику його земельну ділянку. Тому, дії керівництва [PERSON] ім. Т.Г. Шевченка щодо відмови повернути позивачу успадковану нею і належну їй на правах власності земельну ділянку, що перебуває в оренді цього товариства по чинному договору, без розірвання цього договору, не можна вважати незаконними, так як така відмова у поверненні земельної ділянки, відповідає вимогам чинного законодавства. Стороною позивача в судовому засіданні не доведено ніякими доказами незаконності дій правління [PERSON] ім. Т.Г. Шевченка по неповерненню позивачу її земельної ділянки розміром 6,5 га, що перебуває в оренді цього товариства. Суд зазначає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав та інтересів, в звязку з чим, позивачем було заявлено безпідставний позов, який не було доведено в судовому засіданні. Поскільки позивачем, як те вимагається статтями.10,60 ЦПК України, не доведено в суді незаконності дій відповідача, а представником відповідача спростовано доводи позивача з посиланням на фактичні обставини справи, то суд ці спростування позовних вимог також кладе в основу свого рішення про відмову позивачу в задоволені його позову. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, враховуючи факт повної відмови позивачу в задоволені позову, понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого нею судового збору, їй не компенсуються.

Outcome: dismissed