Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

31.07.2020 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що сімейне життя у позивача з відповідачем не склалося, шлюб носить формальний характер, а збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, їх подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Ухвалою від 03.08.2020 р. відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 27.08.2020 р. У судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В позовній заяві просив розгляд справи провести без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відзив на позов, зустрічний позов, заперечення проти розгляду в порядку спрощеного позовного провадження від відповідача до суду не надходили. Надійшла заява, зареєстрована 27.08.2020 р. за вх. № 2357 про розгляд справи без участі відповідача, позов визнає у повному обсязі, просить залишити прізвище « [PERSON] ». У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 20.06.2001 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 8). Позивач зазначає, що життя з відповідачем у них не склалося, у зв`язку з чим вони проживають окремо вже два роки. На підтвердження зазначеного факту позивачем надано довідку, видану виконкомом Сновської міської ради (с. Нові Боровичі) Сновського району, згідно якої позивач зареєстрований за адресою [ADDRESS] , фактично проживає в [ADDRESS] (а. с. 6). Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає про таке. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У статті 110 Сімейного кодексу України зазначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та не має підстав вважати, що внаслідок розірвання шлюбу будуть порушені права сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позивачем позовної заяви. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved