Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

31.07.2018 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 02.10.2013 року відповідачка отримала кредит у розмірі 300.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався Умовами та правилами надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт, а підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://ргіvаtbanк.uа, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідачка не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобовязаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Станом на 31.05.2018 року відповідачка має заборгованість 98859,42 гривень, яка складається з наступного: 2395,00 гривень заборгованість за кредитом; 86338,47 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4942,17 гривні - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 гривень - штраф (фіксована частина), 4683,78 гривень - штраф (процентна складова), яку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить стягнути з відповідачки та судові витрати. Ухвалою судді від 17.10.2018 року дану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Позивач та його представник копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі без повідомлення сторін отримали 31.10.2018 року (а.с.52-53). Відповідачу ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження у справі без повідомлення сторін надіслано 22.10.2018 року (а.с.50). В матеріалах справи знаходяться докази того, що відповідачу надсилалася дана ухвала, що підтверджує довідка Укрпошти, форма 20, вказана причина повернення судової повістки «за зазначеною адресою не проживає» 26.10.2018 року (а.с.54-55). Однак, за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області (а.с.47) вбачається, що [PERSON], [INFO] зареєстрована в [ADDRESS], іншої адреси місця проживання відповідач суду не повідомив. Ухвалою суду від 24.04.2019 року вирішено розгляд цивільної справи продовжувати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 09 годину 45 хвилин 15 травня 2019 року у приміщенні Старосамбірського районного суду Львівської області за адресою: місто Старий Самбір, вулиця Шевченка-бічна, №1, Старосамбірського району Львівської області. Представник позивача в судове засідання не зявився, хоча про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. До позовної заяви долучено клопотання від представника позивача Савіхіної А.М., в якому вона підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить розглядати справу без участі представника позивача, не заперечує про постановлення заочного рішення по даній справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином в тому числі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, повторно їй надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі від 17.10.2018 року, копію позовної заяви з долученими до неї документами (а.с.66), а також надіслано ухвалу суду від 24.04.2019 року. Відзив на позовну заяву відповідач не надала, заяву про розгляд справи у її відсутності не надіслала, повідомлення про причини неявки суду також не надала. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з»явився в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин; відповідач не подала відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 02.10.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», - з однієї сторони, та [PERSON] - з іншої сторони, був укладений кредитний договір №б/н, за умовами якого, позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 300.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 7-8). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 02.10.2013 року станом на 31.05.2018 року відповідач має заборгованість 98859,42 гривень, яка складається з наступного: 2395,00 гривень заборгованість за кредитом; 86338,47 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4942,17 гривні - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 гривень - штраф (фіксована частина), 4683,78 гривень - штраф (процентна складова) (а.с.5-6). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до розяснень, які викладені у п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України. Таким чином, суд приходить до висновку, що свої зобовязання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі, надавши позичальнику [PERSON] кредит. Проте позичальник свої зобовязання належним чином не виконував, внаслідок чого в нього утворилася заборгованість, за яку [PERSON] відповідає перед позивачем як боржник, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до сум боргу в користь позивача з відповідача слід стягнути документально підтверджений судовий збір в сумі 1762.00 гривні (а.с.1). А тому,

Outcome: approved