Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

8.09.2020 р. до суду заявлено позов, у якому позивач просить змінити розмір і спосіб стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Гайсинського районного суду від 6.11.2018 р. в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, на двох дітей, але не менше ніж по 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину для дітей відповідного віку, щомісячно, до повноліття дітей, відповідач свої зобов`язання щодо виплати аліментів виконує нерегулярно, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 36209,58 грн., постановою Гайсинського районного суду від 22.06.2020 р. [PERSON] було притягнено до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.183-1 КУпАП за несплату аліментів на утримання дітей, сукупний розмір заборгованості з яких перевищує суму платежів за шість місяців, постановою державного виконавця від 17.05.2019 р. накладено арешт на транспортний засіб боржника, всі зазначені обставини виникло через погіршення його матеріального стану, тому позивач вимушений звернутися до суду із вимогами про зміну розміру і способу стягнення аліментів на користь своїх дітей, вважає достатнім розмір аліментів для своїх дітей в мінімальному передбаченому законом розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідачка подала до суду відзив, в якому проти позову заперечила, категорично наполягає на безпідставності позовних вимог з огляду на потреби їх спільних дітей в належному матеріальному забезпеченні, сплачувані батьком аліменти не задовольняють 50 відсотків витрат на дітей, найнеобхідніших їх потреб у одязі, харчуванні, розвитку їх здібностей, витрат на лікування дітей, в яких їх батько добровільно участі не бере, лише сплачує призначені судом аліменти, в тому числі дуже нерегулярно, що зумовлює необхідність їй самій докладати значних зусиль для забезпечення дітей, дочка навчається у одинадцятому класі, [PERSON] несе додаткові витрати на репетиторів для підготовки дитини до Зовнішнього незалежного оцінювання 2021 р. і до вступу у вищий учбовий заклад, витрати на зайняття з репетитором становлять 1600 грн., згідно з приблизним розрахунком найнеобхідніших витрат на дітей, довільно виконаним відповідачем, відповідно до якого такі витрати на двох дітей складають в середньому 13345 грн. щомісячно. Позивач в судовому засіданні свої вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилався на те, що аліменти в передбаченому законом мінімальному розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку він спроможний сплачувати щомісячно, вважає, що такий їх розмір буде в повній мірі забезпечувати потреби його дітей, в подальшому розгляд справи просив розглядати у його відсутність, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідачка проти задоволення позовних вимог заперечила, вважала, що позивач приховує свої справжні доходи задля несплати податків, він є працездатним, фізично і психічно здоровим, інших утриманців не має, є фізичною особою-підприємцем, має дохід, тому підстав для задоволення позову у суду немає; крім того, сплачуваний батьком розмір аліментів на даний час є невеликим і не задовольняє всіх найнеобхідніших потреб їх дітей, тому ще їх зменшення до мінімального розміру призведе до порушення прав дітей на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. З`ясувавши позиції сторін, вивчивши надані суду докази, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Встановлено, що на підставі рішення Гайсинського районного суду від 6.11.2018 р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, на двох дітей, але не менше ніж по 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину для дітей відповідного віку, щомісячно, до повноліття дітей; відповідач свої зобов`язання щодо виплати аліментів виконує невчасно, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 36209,58 грн., постановою Гайсинського районного суду від 22.06.2020 р. [PERSON] було притягнено до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.183-1 КУпАП за несплату аліментів на утримання дітей, сукупний розмір заборгованості з яких перевищує суму платежів за шість місяців, постановою державного виконавця від 17.05.2019 р. накладено арешт на транспортний засіб боржника; відповідно до постанови державного виконавця від 2.02.2021 р. у зв`язку із повним погашенням заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів за виконавчим листом Гайсинського районного суду від 7.11.2018 р. № 129/2399/18 скасовані заходи примусового виконання рішення суду щодо боржника [PERSON] та виключено відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників. [PERSON] є фізичною особою підприємцем, займається стоматологічною практикою, відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків за період з 2 кварталу по 3 квартал 2020 р. [PERSON] доходів як підприємець не отримував; [PERSON] є працездатним, фізично і психічно здоровим, інших утриманців не має. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VІІІ від 17 травня 2017 року, який набрав чинності 08 липня 2017 року, збільшений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і відповідно внесені зміни до частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України. Згідно із ч.7 ст.7 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 3 цієї ж Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. ЄСПЛ зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v.UKRAINE, N 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). За таких обставин, враховуючи досліджені судом обставини та докази на їх підтвердження чи спростування, дотримуючись справедливої рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, а також те, що особлива увага суду під час прийняття рішення має бути до найважливіших інтересів неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , визнаного державою їх права на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків, які несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку їх дітей [PERSON] та [PERSON] , зокрема, інтересами їх батька [PERSON] , який має молодий вік, є працездатним, фізично і психічно здоровим, інших утриманців не має, є фізичною особою-підприємцем, займається стоматологічною практикою, розмір стягуваних з нього аліментів відповідає встановленим п.4 ч.1 ст. 161 ЦПК України вимогам для винесення судового наказу про стягнення аліментів на двох дітей в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, належних доказів, які б достовірно доводили зміну матеріального стану платника аліментів поряд з іншими обставинами, які суд зобов`язаний взяти до уваги, матеріали справи не містять, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позову необхідно відмовити за його безпідставністю. Встановлений рішенням Гайсинського районного суду від 6.11.2018 р. розмір стягуваних аліментів відповідає інтересам дітей, а також інтересам їх батьків, а належних і допустимих доказів зміни матеріального стану [PERSON] , за наявності яких поряд із врахуванням інтересів його дітей на зміну розміру аліментів аж до самої мінімального, визначеного законом, в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (тобто на утримання дочки [PERSON] 1197,50 грн., на утримання сина [PERSON] - 1197,50 грн.) - суду не надано, тому законних підстав для зміни їх розміру та способу стягнення на даний час немає. Відповідачем не надано суду доказів понесених нею судових витрат, а судові витрати позивача на сплачений ним судовий збір з відповідача стягненню не підлягає на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed