Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

3 травня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просить ухвалити рішення, згідно якого стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, починаючи з моменту подання позову до суду та до досягнення дитиною повнолітнього віку. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27 травня 2011 року між нею та відповідачем було розірвано шлюб, який було зареєстровано ВДРАЦС по м. Харкову № 1 ХМУЮ. Від шлюбу вони мають сина: [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Дитина проживає з нею та її батьками, які станом на теперішній час працюють на неповний робочий час, тому приходиться підробляти тимчасовими заробітками. Фактично дитина знаходиться на її утриманні та вихованні з допомогою батьків. Коли відповідач покинув її, на протязі всього часу, допомогу надавали лише її батьки. Навіть коли вони проживали разом з відповідачем, вони повністю були на утриманні батьків позивача. Всі продукти харчування покупали батьки, тому що відповідач на той час всі зароблені гроші витрачав на своє дозвілля. Його постійне нехтування сімейними цінностями, впливало на її фізичний та духовний стан. Відповідач не захотів розуміти сутності проблем, які виникли після народження сина. Відмовившись від піклування дитини в почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, він ухиляється від прямих обов'язків які покладені на нього як батька. Відповідач зовсім не цікавиться життям дитини, навіть засобами телефонного зв'язку, на протязі декількох років він не спілкується з сином. Позивач зазначила, що на утримання сина потрібні деякі мінімальні розходи не менше 2 000,00 грн. внаслідок того, що вона повинна щомісячно витрачати грошові кошти на наступне: на ліки - 400,00 грн., на школу - 400,00 грн., дитяча секція - 550,00 грн., комунальні послуги - 650,00 грн. Крім того потрібні гроші на дитину, щоб нагодувати та одягти. Позивач вважає, що її колишній чоловік повинен матеріально підтримувати сина до досягнення ним повнолітнього віку, тому вона звернулась до суду з зазначеним позовом. У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та надала пояснення відповідні вищенаведеному. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, у зв'язку з тим, що ствердження позивача не відповідає дійсності, так як ним з часу розлучення добровільно перераховуються грошові кошти на ім'я позивача на утримання спільного сина. Відповідач не надала суду жодних доказів того, що вона здійснює щомісячно витрати на ліки, на школу, дитячу секцію, комунальні послуги. Також вона навмисно не вказує у позові той факт, що на теперішній час на його утриманні перебувають його малолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач вважає, що позивач навмисно вводить суд в оману, щодо того, що він добровільно утримає спільного сина, факт наявності у нього інших малолітніх дітей. Тому просить у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановленні такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 березня 2011 року шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано (а.с.6). Згідно з копією свідоцтва про народження дитини [PERSON] народився [INFO] року. Батьком дитини відповідно до свідоцтва про народження є [PERSON] (а.с.4). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків. Відповідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду у частці від доходу батьків, або у твердій грошовій сумі. Як встановлено судом відповідач надавав сину [PERSON] матеріальну допомогу у розмірі 300 грн., однак позивач у справі вважаючи, такий розмір аліментів замалим, звернулася до суду з зазначеним позовом. Підставою для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, відповідно до положень змісту ст.184 Сімейного Кодексу України, є випадки, коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. За таких обставин, суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року«Про застосування судами окремих нормСімейного кодексу Українипри розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Законом України «Про Державний бюджет на 2017 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Згідно ст. 184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, враховуючи матеріальне становище позивача, яка працевлаштована, відповідача, який офіційно не працює, має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу [PERSON] ,[INFO] та [PERSON],[INFO] та дитини, вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі щомісячно у розмірі 900 грн. щомісячно починаючи з дня подачі позову до суду, 03.05.2017, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно з положеннями ч.3 ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави, так як позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судового збору.

Outcome: partial