Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

29 грудня 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, яку 26.01.2015 р. уточнила та просить встановити факт проживання однією сімєю з відповідачем [PERSON], як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з веденням спільного господарства, побуту та бюджету в період з травня 1994 року по кінець грудня 2014 року. Просить поділити майно, набуте під час спільного проживання з відповідачем, що належить їм на праві спільної сумісної власності, визнавши за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири №53, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Дружби Народів, 237. Також просить визнати за нею право власності на 1/2 частину гаражу №8, який знаходиться за адресою: м. Харків, пр. Пятдесятиріччя ВЛКСМ, будинок №90, та право власності на автомобіль Toyota Land Cruiser 150, 2010 року випуску, державний номер [NUMBER]. За відповідачем [PERSON] просить визнати право власності на автомобіль Nissan Qashqai, 2008 року випуску, державний номер [NUMBER]. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що з травня 1994 року проживають разом із відповідачем [PERSON] як подружжя, з цього часу були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, спільний бюджет. В жовтні 2001 року відповідач отримав свідоцтво про право власності на житловий будинок по пров. Гладківському, 17 в м. Харкові, який за договором дарування, посвідченим 30.11.2001 р., подарував позивачці. У вказаному будинку сторони зареєструвались і проживали в ньому майже до кінця 2014 року. За час спільного проживання позивачки з відповідачем без реєстрації шлюбу ними за сумісні кошти було придбано рухоме і нерухоме майно, яке було зареєстровано за відповідачем, а саме: автомобіль Toyota Land Cruiser 150, 2010 року випуску, державний номер [NUMBER]; автомобіль Nissan Qashqai, 2008 року випуску, державний номер [NUMBER]; квартира №53, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Дружби Народів, 237; гараж №8, який знаходиться за адресою: м. Харків, пр. Пятдесятиріччя ВЛКСМ, будинок №90. Позивачка вважає, що набуте під час її спільного проживання з відповідачем [PERSON] без реєстрації шлюбу рухоме і нерухоме майно є їх спільною сумісною власністю і підлягає поділу між ними. В звязку з відмовою відповідача у добровільному порядку вирішити питання розподілу майна, позивачка за захистом свого права звернулась до суду. 16 лютого 2015 року [PERSON] подав до суду зустрічний позов до [PERSON], який 11.06.2015 р. в ході судового розгляду справи уточнив та просить встановити факт проживання однією сімєю з [PERSON], як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з веденням спільного господарства, побуту та бюджету в період з травня 1994 року до листопада 2014 року. Просить визнати спільно нажитим майном: будинок №17 по пров. Гладківському в м. Харкові, з відповідними надвірними будівлями, на земельній ділянці розміром 708 м.кв., житловою площею 94,1м.кв.; 1/2 частину будинку №3 по в'їзду Червоностудентський в м. Харкові; автомобіль Toyota Land Cruiser 150, 2010 року випуску, державний номер [NUMBER]; автомобіль Toyota RAV4, 2014 року випуску, державний номер [NUMBER]; автомобіль Toyota Highlander, 2010 року випуску, державний номер [NUMBER]. Просить визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину будинку №17 по пров. Гладківському в м. Харкові, з відповідними надвірними будівлями, на земельній ділянці розміром 708 м.кв., житловою площею 94,1м.кв. Просить визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину будинку №3 по вїзду Червоностудентському в м. Харкові, який розташований на земельній ділянці площею 500 м.кв., загальною площею 82,1 м.кв., житловою площею 56,9 м.кв. Також просить припинити право власності [PERSON] на 1/4 частину будинку №3 по вїзду Червоностудентському в м. Харкові, який розташований на земельній ділянці площею 500 м.кв., загальною площею 82,1 м.кв., житловою площею 56,9 м.кв. Виділити та залишити у власності [PERSON] автомобіль Toyota Land Cruiser 150, 2010 року випуску, державний номер [NUMBER]. Виділити та залишити у власності [PERSON] автомобіль марки Toyota RAV4, 2014 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Визнати право власності за [PERSON] на 1/4 частину автомобіля Toyota Highlander, 2010 року випуску, державний номер [NUMBER], у частині стягнення компенсації його вартості. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму компенсації за 1/4 частину автомобіля Toyota Highlander, 2010 року випуску, державний номер [NUMBER], що складає 200\~000 грн. Визнати особистою приватною власністю [PERSON] наступне майно: квартиру №53, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Дружби Народів, 237; гараж №8, який знаходиться за адресою: м. Харків, пр. Пятдесятиріччя ВЛКСМ, будинок №90; автомобіль Nissan Qashqai, 2008 року випуску, державний номер [NUMBER]. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що з травня 1994 року [PERSON] та [PERSON] почали спільно проживати однією сімєю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільні грошові кошти, купували спільне майно. В 1999 році за спільні кошти придбали будинок №17 по пров. Гладковському в м. Харкові. Зруйнували старий будинок і за спільні кошти побудували новий будинок. 23.10.2001 р. [PERSON] отримав Свідоцтво про право власності на побудований будинок. 30.11.2001 р. за договором дарування, посвідченим нотаріусом ХМНО [PERSON], [PERSON] подарував [PERSON] будинок №17 по пров. Гладковському в м. Харкові. Зробив це під тиском сина [PERSON] - [PERSON] і при усній домовленості з [PERSON] про те, що будинок №17 по пров. Гладковському в м. Харкові все рівно буде вважатися їхньою спільною власністю. Після договору дарування за спільні кошти на ділянці 708 кв.м. біля будинку був проведений дорогий ландшафтний дизайн з будівництвом критого басейну з підігрівом, як окремої будови, вольєру, навісу для автомобілів і посадкою дорогих декоративних рослин і дерев, що значно вплинуло на збільшення ринкової вартості домоволодіння. Останні ремонтні роботи за спільно зароблені кошти по благоустрою будинку були завершені у 2012 році. 03.06.2009 р. за спільні кошти за договором купівлі-продажу на імя [PERSON] було придбано 1/2 частина будинку №3 по вїзду Червоностудентському в м. Харкові. Після чого за спільно зароблені гроші в цьому будинку був проведений капітальний ремонт. 30.06.2009 р. за договором дарування, посвідченим нотаріусом ХМНО [PERSON], будинок №3 по вїзду Червоностудентському в м. Харкові [PERSON] подарувала своєму сину [PERSON], не отримавши на це нотаріально посвідченої згоди від [PERSON] Далі за сумісно зароблені гроші 24.11.2010 р. на імя [PERSON] було придбано автомобіль Toyota Land Cruiser 150, 2010 року випуску, державний номер [NUMBER]. Пізніше за сумісно зароблені гроші було придбано автомобіль Toyota Highlander, 2010 року випуску, державний номер [NUMBER], який був оформлений на імя сина [PERSON] - [PERSON]. Пізніше за сумісно зароблені гроші 23.10.2014 р. було придбано автомобіль Toyota RAV4, 2014 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який був оформлений на імя [PERSON] Приблизно з листопада 2014 року [PERSON] було припинено фактичні шлюбні відносини з [PERSON], припинена спільна праця, припинено ведення спільного господарства, побуту та бюджету. Для того, щоб було де проживати, 16.12.2014 р. [PERSON] придбав квартиру №53, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Дружби Народів, 237, а також гараж №8, який знаходиться за адресою: м. Харків, пр. Пятдесятиріччя ВЛКСМ, 90 і автомобіль Nissan Qashqai, 2008 року випуску, державний номер [NUMBER]. Факт набуття [PERSON] вказаних квартири, гаражу і автомобіля під час окремого з [PERSON] проживання та повного припинення спільних відносин, припинення спільного господарства, побуту та бюджету підтверджується такими доказами: розпискою про отримання грошових коштів у сумі 60 тис. доларів США; договором купівлі-продажу від 18.12.2014 р. 1/2 частини гаражу №8, який находиться за адресою: м. Харків, пр. Пятдесятиріччя ВЛКСМ, 90; договором купівлі-продажу від 22.12.2014 р. 1/2 частини гаражу №8, який знаходиться за адресою: м. Харків, пр. Пятдесятиріччя ВЛКСМ, 90; свідоцтвом про реєстрацію ТЗ Nissan Qashqai, 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] від 09.12.2014 р.; договором купівлі-продажу від 16.12.2014 р. квартири №53, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Дружби Народів, 237; договором про оренду квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] [PERSON] позов [PERSON] підтримав та просив його задовольнити, зустрічний позов [PERSON] не визнав і в його задоволенні просив відмовити. [PERSON]В та його представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали позов [PERSON], просили його задовольнити в повному обсязі, в задоволенні позовних вимог [PERSON] просили відмовити. Третя особа [PERSON] повідомлений належним чином про місце і час судового розгляду справи в судове засідання повторно не зявився, тому суд розглядає справу у його відсутність. Суд, заслухавши представника позивачки [PERSON] [PERSON], позивача по зустрічному позову [PERSON]В та його представник [PERSON], свідків, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. З травня 1994 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сімєю, як чоловіка та жінка без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, побут та бюджет, проти чого сторони не заперечують. Між сторонами виник спір відносно часу, до якого [PERSON] та [PERSON] проживали однією сімєю, як чоловіка та жінка без реєстрації шлюбу. Позивачка [PERSON] вважає, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сімєю, як чоловіка та жінка без реєстрації шлюбу до кінця грудня 2014 року, [PERSON] в зустрічному позові вказав, що фактичні шлюбні відносини припинені в листопаді 2014 року, уточнивши в судовому засіданні, що останній раз ночував в будинку по пров. Гладківському, 17, де вони проживали разом із [PERSON], в ніч з 09 листопада на 10 листопада 2014 року. В обґрунтування доведеності факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сімєю, як чоловіка та жінка без реєстрації шлюбу по кінець 2014 року, позивачка [PERSON] в позові зазначила, що сторони зареєстровані в [INFO] та разом проживали за вказаною адресою майже до кінця 2014 року. В судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] пояснив, що відповідач [PERSON] проживав однією сімєю з [PERSON] до 26.12.2014 р., за сумісні кошти їх сімї в грудні 2014 року придбав квартиру, гараж, а копії правовстановлюючих документів на квартиру та гараж залишив в будинку, в якому проживав разом з [PERSON] Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що 24 або 25 грудня 2014 року він був у будинку по пров. Гладківському, 17, де бачив [PERSON] та [PERSON] До цього кожні вихідні бачив їх разом на ТЦ «Барабашова». Проте те, що вони припинили стосунки дізнався тільки весною 2015 року. Свідок [PERSON] також пояснила, що в листопаді 2014 року бачила разом [PERSON] та [PERSON] і вдома, і на роботі. 10.11.2014 р. передавали через [PERSON] подарунки його матері. В грудні 2014 року приблизно за тиждень до свого дня народження, тобто до 26.12.2014 р., бачила [PERSON] біля будинку по пров. Гладківському, 17, він їхав на машині. Пояснила, що стосунки між [PERSON] та [PERSON] були припинені 26.12.2014 р., про це дізналась від [PERSON], коли [PERSON] не привітав її з днем народження. Наданий суду договір оренди квартири [ADDRESS], укладений 03.11.2014 р. між [PERSON] та [PERSON], не підтверджує факт припинення сімейних відносин між [PERSON] та [PERSON] в листопаді 2014 року, враховуючи наступне. В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він останній раз ночував в будинку по пров. Гладківському, 17 в ніч з 09.11.2014 на 10.11.2014 р. Після 10.11.2014 р. він прийняв рішення більше не повертатись до [PERSON] Свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] з пров. Гладковського, 17 пішов 11.11.2014 р. Разом 15.11.2014 р. він та [PERSON] їздили в будинок по пров. Гладковському, 17 за речами [PERSON], але в будинку були замінені замки і вони забрали тільки резину на автомобіль. В квартирі, що належить [PERSON], в період з 03.11.2014 р. по 03.12.2014 р. [PERSON] робив ремонт. Після цього в квартиру заселився [PERSON] Де [PERSON] проживав до 03.12.2014 р. [PERSON] не відомо. Свідок [PERSON] пояснила, що складала за [PERSON] та [PERSON] податкові звіти та проводила платежі в податкову. Конфлікт між [PERSON] та [PERSON] стався ще у вересні 2014 року, вона їх намагалась примирити і [PERSON] не пішов від [PERSON] 15.11.2014 р. [PERSON] платила податки за себе, а [PERSON] 16.11.2014 р. платив за себе. Раніше вони платили разом, тому вважає, що [PERSON] на той час вже пішов від [PERSON] В п.2.1. договору від 03.11.2014 р. зазначається, що квартира надається орендатору для проживання його та цивільної дружини ([PERSON]В.), що не відповідає поясненням самого [PERSON], який в суді пояснив, що останній раз ночував разом [PERSON] з 09.11.2014 р. на 10.11.2014 р., рішення більше не повертатись до [PERSON] він прийняв після 10.11.2014 р., тобто на 03.11.2014 р. його цивільною дружиною була [PERSON], а не [PERSON] Свідок [PERSON] пояснив, що 03.11.2014 р. до нього приїхав [PERSON], який сказав, що його вигнали. [PERSON] надав йому свою квартиру, в якій [PERSON] проживав два місяці. Таким чином, свідки [PERSON], [PERSON], допитані за клопотанням представника [PERSON], дають різні пояснення щодо часу, коли [PERSON] став користуватись квартирою №100 по вул. Героїв Праці, 28 в м. Харкові. Свідок [PERSON] пояснив, що в квартирі, яка належить [PERSON], відповідач [PERSON] заселився після ремонту тільки 03.12.2014 р., що не відповідає ні показанням свідка [PERSON], ні самого відповідача [PERSON] Свідки [PERSON] та [PERSON] в цей час не відвідували будинок по пров. Гладківському, 17, де [PERSON] проживав однією сімєю разом з [PERSON], тому не давали показання про те, коли [PERSON] залишив будинок і остаточне припинив сімейні відношення з [PERSON], враховуючи, що конфлікт між [PERSON] та [PERSON] був також і у вересні 2014 році, про що повідомила свідок [PERSON], проте в наступні місяці 2014 року вони продовжували проживати разом. Також судом враховується той факт, що 29.12.2014 р. позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, до якого долучила копію договору купівлі-продажу від 16.12.2014 р. квартири №53, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Дружби Народів, 237 та копії договорів купівлі-продажу від 18.12.2014 р. та від 22.12.2014 р. гаражу №8, який знаходиться за адресою: м. Харків, пр. Пятдесятиріччя ВЛКСМ, будинок №90, що підтверджує пояснення представника [PERSON] - [PERSON] про те, що вказану квартиру і гараж [PERSON] придбав на своє імя за сумісні кошти їх сімї з [PERSON], а копії договорів залишив в будинку по пров. Гладківському, 17, про що стало відомо [PERSON] Цей факт не спростовується наданими відповідачем [PERSON] та його представником доказами, і підтверджує не тільки факт проживання [PERSON] і [PERSON] однією сімєю, як чоловіка та жінка, без реєстрації шлюбу по кінець грудня 2014 року, а також факт придбання спірних квартири та гаражу за сумісні кошти сімї [PERSON] та [PERSON] Надана представником [PERSON] - [PERSON] розписка від 02.12.2014 р., написана [PERSON], про отримання ним в борг 60\~000 доларів США для придбання квартири у громадянина [PERSON], який мешкає в Російській Федерації, в м. Белгороді (а.с.228), не визнається судом допустимим доказом, піддержуючим факт отримання [PERSON] від громадянина [PERSON] вказаної в розписці грошової суми та придбання саме за ці грошові кошти в грудні 2014 року майна: квартири №53, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Дружби Народів, 237; гаражу, який знаходиться за адресою: м. Харків, пр. Пятдесятиріччя ВЛКСМ, будинок №90; автомобіля Nissan Qashqai, 2008 року випуску, державний номер [NUMBER], виходячи з наступного. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики у письмовій формі між [PERSON] та громадянином [PERSON] не укладався, факт отримання [PERSON] грошових коштів в розмірі 60 000 доларів США в судовому засіданні не доведений допустимими доказами, оскільки не доведено де, коли, в кого, при яких обставинах та яку суму грошових коштів отримав [PERSON] Розписка складена власноруч [PERSON], в підтвердження його доводів, в обґрунтування його позовних вимог та в його власних інтересах. Розписка не підтверджує факт передачі грошових коштів, оскільки в ній йдеться про отримання [PERSON] грошових коштів у громадянина [PERSON], який під час складання розписки, згідно пояснень [PERSON], знаходився в м. Белгород Російської Федерації і не мав можливості особисто передати гроші відповідачу [PERSON], який під час написання розписки знаходився в м. Харкові та спілкувався з [PERSON] по Інтернету. Крім того, судом враховується той факт, що у зустрічній позовній заяві від 16.02.2015 р. [PERSON] не вказує, що квартиру №53, що знаходиться за адресою: м. Харків, вулиця Дружби Народів, 237 він придбав за запозичені кошти (а.с.63-68). У зустрічній позовні заяві від 20.02.2015 р. [PERSON] вказує, що квартиру [ADDRESS], гараж №8 по пр. Пятдесятиріччя ВЛКСМ, 90 та автомобіль Nissan Qashqai, 2008 р. випуску, державний номер [NUMBER], він придбав після припинення спільних відносин, припинення спільного господарства, бюджету з [PERSON] та зазначає певні докази на підтвердження своїх доводів, проте не вказує, що придбав це майно за грошові кошти, які взяв у борг (а.с.83-89). Про те, що вищезазначені квартира, гараж та автомобіль були куплені [PERSON] за запозичені кошти повідомив в судовому засіданні представник [PERSON] [PERSON] тільки 26.05.2015 р., сама розписка була надана суду в судовому засіданні тільки 11.06.2015 р., тобто через пять місяців з моменту відкриття провадження по справі, що розглядається. Враховуючи викладене, суд вважає недоведеним факт придбання [PERSON] квартири [ADDRESS], гаражу №8 по пр. Пятдесятиріччя ВЛКСМ, 90 в м. Харкові та автомобіля Nissan Qashqai, 2008 р. випуску, державний номер [NUMBER] за запозичені грошові кошти, та приходить до висновку, що вказане майно придбано за сумісні кошти [PERSON] та [PERSON], зароблені за час проживання їх однією сімєю без реєстрації шлюбу. Таким чином, за час проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу між собою [PERSON] та [PERSON] за сумісні кошти придбали наступне рухоме і нерухоме майно, що є їх спільною сумісною власністю: 1) автомобіль Toyota Land Cruiser 150, 2010 року випуску, державний номер [NUMBER], придбаний 24.11.2010 р. (а.с.121); 2) автомобіль Toyota RAV4, 2014 року випуску, державний номер [NUMBER], придбаний 23.10.2014 р. (а.с.75, 82); 3) автомобіль Nissan Qashqai, 2008 року випуску, державний номер [NUMBER], придбаний 09.12.2014 р. (а.с.120); 4) квартира №53, що знаходиться за адресою: м. Харків, вулиця Дружби Народів, 237, яка була придбана за 866800 грн. згідно договору купівлі-продажу від 16.12.2014 р. (а.с.10-11); 5) гараж №8, який знаходиться за адресою: м. Харків, проспект Пятдесятиріччя ВЛКСМ, будинок №90 та був придбаний за 28466 грн. за двома дворами договорами купівлі-продажу від 18.12.2014 р. та 22.12.2014 р. (а.с.8-9). Вартість автомобілів, які були придбані [PERSON] та [PERSON] за сумісні кошти та є їх спільною сумісною власністю, визначена ТОВ «Аргумент-Експерт» (Сертифікат субєкта оціночної діяльності №15161/13 від 09.09.2013 р.) і складає: вартість автомобіля Toyota Land Cruiser 150, 2010 року випуску, державний номер [NUMBER] 699860 грн.; вартість автомобіля Toyota RAV4, 2014 року випуску, державний номер [NUMBER] 583695 грн.; автомобіля Nissan Qashqai, 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] 309938 грн. (а.с.157-162). Доказів, які б спростовували висновки субєкта оціночної діяльності щодо вартості вищезазначених автомобілів, суду не надано. Вартість нерухомого майна визначається, виходячи з вартості, вказаної в договорах купівлі-продажу, оскільки сторони не надали доказів, які б її спростовували. Згідно ст.74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Відповідно до ст. 61 СК України обєктами права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Обєктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, у відповідності до ч.1 ст. 70 СК України, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Тому придбане за час проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу між собою [PERSON] та [PERSON] за сумісні кошти майно підлягає поділу в рівних частках. У разі присудження одному з подружжя однієї неподільної речі, другий з подружжя може претендувати на іншу неподільну річ чи на інші речі із числа обєктів права спільної сумісної власності. У разі використання одним з подружжя спільних коштів усупереч ст.65 СК України іншій із подружжя має право на компенсацію вартості його частики. Оскільки в період проживання [PERSON] та [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу між собою ними 23.10.2014 р. за спільні кошти був придбаний автомобіль Toyota RAV4, 2014 року випуску, державний номер [NUMBER], яким 30.12.2014 р. [PERSON] самостійно, на власний розсуд розпорядилась, з неї на користь [PERSON] підлягає стягненню в рахунок компенсації 1/2 частина вартості автомобіль Toyota RAV4. З майна, що є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] і придбано ними за сумісні кошти за час проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, відповідачу [PERSON] слід виділити квартиру №53, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Дружби Народів, 237 вартістю 866800 грн. та гараж №8, який знаходиться за адресою: м. Харків, пр. Пятдесятиріччя ВЛКСМ, будинок №90 вартістю 28466 грн., оскільки у власності [PERSON] перебуває будинок, а [PERSON] не має іншого житла, проживає в зазначеній квартирі та користується гаражем. Враховуючи, що все нерухоме майно, що є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] і придбано ними за сумісні кошти, виділяється [PERSON], виходячи із принців виваженості, справедливості та розумності більш коштовний автомобіль Toyota Land Cruiser 150, 2010 року випуску, державний номер [NUMBER] вартістю 699860 грн. слід виділити позичці [PERSON], а менш коштовний автомобіль Nissan Qashqai, 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] вартістю 309938 грн. слід виділити відповідачу [PERSON] Таким чином, позивачці [PERSON] виділяється майно вартістю 699 860 грн. (автомобіль Toyota Land Cruiser 150) та 583 695 грн. (вартість автомобіля Toyota RAV4, яким [PERSON] розпорядилась самостійно на власний розсуд), а всього на загальну суму 1\~283\~555 грн. Відповідачу [PERSON] виділяється майна вартістю 866\~800 грн. (квартира [ADDRESS]), 28\~466 грн. (гараж №8 по пр. Пятдесятиріччя ВЛКСМ,90) та 309\~938 грн. (автомобіль Nissan Qashqai), а всього на загальну суму 1\~205\~204 грн. Приймаючи до уваги викладене, з [PERSON] на користь [PERSON] внаслідок поділу майна, що є обєктом права їх спільної сумісної власності, підлягає стягненню 39175,50 грн. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди. В судовому засіданні [PERSON] та його представником [PERSON] не доведено, що майно: житловий будинок, розташований в місті Харкові по пров. Гладківському, 17; автомобіль Toyota Highlander, 2010 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] та 1/2 частина житлового будинку №3 з надвірними будівлями, що знаходиться в м. Харкові, Червоностудентський вїзд є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] та підлягає поділу, виходячи з наступного. Згідно Свідоцтва про право власності від 23.10.2001 р. житловий будинок, розташований в м. Харкові по пров. Гладківському, 17, належав [PERSON] на підставі Рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради м. Харкова від 02.10.2001 р. №329/1 (а.с.91). Цей будинок за договором дарування від 30.11.2001 р. [PERSON] подарував [PERSON], розпорядившись будинком на власний розсуд (а.с.6-7, 92-93), тому житловий будинок, що знаходиться в м. Харкові по пров. Гладківському, 17, з відповідними надвірними будівлями є особистою власністю [PERSON]. Позивач по зустрічному позову [PERSON] не надав суду доказів, підтверджуючих наявність підстав для визнання будинку пров. Гладківському, 17 в м. Харкові, який належить [PERSON] згідно договору дарування, спільною сумісною власністю подружжя. 30.06.2009 р. [PERSON] подарувала своєму сину [PERSON] житловий будинок №3 з надвірними будівлями, що знаходиться в м. Харкові, Червоностудентський вїзд. Вказаний будинок з надвірними будівлями належав [PERSON] таким чином: 1/2 частка на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Восьмою Харківською нотаріальною конторою 22.05.2009 р., та ще 1/2 частка на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого Восьмою Харківською нотаріальною конторою 03.06.2009 р. (а.с.96-97). Таким чином, житловий будинок №3 з надвірними будівлями, що знаходиться в м. Харкові, Червоностудентський вїзд, з 30 червня 2009 року є власністю [PERSON], договір купівлі-продажу згідно якого [PERSON] є власником цього будинку недійсним не визнавався, тому будинок №3 з надвірними будівлями, що знаходиться в м. Харкові, Червоностудентський вїзд, не може бути визнаний спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]. Автомобіль Toyota Highlander, 2010 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], придбаний на імя [PERSON], є його власністю, тому не може бути визнаний спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] і не підлягає розподілу між ними. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а саме: підлягає встановленню факт проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON], як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з веденням спільного господарства, побуту та бюджету в період з травня 1994 року по кінець грудня 2014 року. Також підлягає поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], які проживали однією сімєю, не перебуваючи у шлюбі між собою, виділивши із спільного майна [PERSON] квартиру №53, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Дружби Народів, 237, гараж №8, який находиться за адресою: м. Харків, пр. Пятдесятиріччя ВЛКСМ, будинок №90 та автомобіль Nissan Qashqai, 2008 року випуску, державний номер [NUMBER], а [PERSON] автомобіль Toyota Land Cruiser 150, 2010 року випуску, державний номер [NUMBER] та стягнувши [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок компенсації різниці вартості майна при його поділі 39175,50 грн. В іншій частині в задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] слід відмовити. Враховуючи вимоги ст.88 ЦПК України, вартість майна, що виділяється позивачу по первісному позову [PERSON] та позивачу по зустрічному позову [PERSON], а також розмір сплаченого кожним з них судового збору, суд приходить до висновку, що не підлягають стягненню з другої сторони понесені кожною стороною судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial