Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

29 жовтня 2007 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Іванівською сільською радою Барвінківського району Харківської області 31.10.2007 року, актовий запис № 22. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини права власності на земельну частку (пай) площею 5,75 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) в колективній власності КСП «Зоря» на території Іванівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХР № 019524 на імя [PERSON], виданим [PERSON] районною державною адміністрацією 09 липня 1996 року, та свідоцтвом на право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори 07.11.2001 року. Позивач як донька відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом після померлого [PERSON], що підтверджується паспортом, свідоцтвом про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу на імя позивача. Позивач звернулася до [PERSON] державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але їй у видачі свідоцтва на право на спадщину на 1/2 частину зазначеної земельної частки (паю) листом від 05.12.2017 року № 1649/02-17 було відмовлено, так як відсутній оригінал правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності спадкодавця на земельну частку (пай) сертифікат на право на земельну частку (пай). Позивач зазначає,\~що оскільки\~оригінал сертифікату на земельну частку (пай) було втрачено, вона зробила про це обяву в районній газеті «Вісті Барвінківщини» від 30.03.2018 року № 13. У звязку в викладеним вище у позивача виникли перепони для оформлення спадщини на земельну частку (пай), тому вона звернулася до суду з позовом про визнання за нею як єдиним спадкоємцем права власності на 1/2 частину зазначеної земельної частки (паю). Позивач подала до суду заяву, в якій підтримує свої вимоги і прохає розглядати справу без його участі, що суд вважає за можливе, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач теж подав до суду заяву, в якій визнає позов і прохає розглядати справу без участі свого представника, що суд вважає за можливе, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 29 жовтня 2007 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Іванівською сільською радою Барвінківського району Харківської області 31.10.2007 року, актовий запис № 22. Позивач 05.12.2017 року звернулася до [PERSON] державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але їй у видачі свідоцтва на право на спадщину на 1/2 частину зазначеної земельної частки (паю) листом від 05.12.2017 року № 1649/02-17 було відмовлено, так як відсутній оригінал правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності спадкодавця на земельну частку (пай) сертифікат на право на земельну частку (пай). З нотаріально\~посвідченої копії\~свідоцтва на\~право на\~спадщину за\~законом,\~виданого державним\~ нотаріусом\~[PERSON] державної\~нотаріальної контори\~07.11.2001\~року вбачається,\~що [PERSON]\~належить право\~на ?\~частину земельної\~частки (паю)\~площею 9,26\~умовних кадастрових\~гектарів в\~колективній власності\~КСП «Зоря» на території\~Іванівської сільської\~ради Барвінківського\~району Харківської\~області в\~порядку спадкування\~після [PERSON],\~яка померла\~16\~грудня 1999\~року.\~Сертифікат на\~право на\~земельну частку\~(пай)\~серії ХР № 019524\~видано на імя [PERSON] [PERSON] районною державною адміністрацією 09 липня 1996 року на підставі рішення від 18.06.1996 року № 405, зареєстровано 09.07.1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Зоря» за № 110. Вказаний сертифікат на право на земельну частку було загублено, що підтверджується обявою в газеті «Вісті Барвінківщини» від 30.03.2018 року № 13. З повідомлення державного нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори від 16.05.2018 року № 491/01-16 вбачається, що спадкова справа [PERSON], який помер 29 жовтня 2007 року, відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 11.05.2018 року №51871539, відкрита в [PERSON] державній нотаріальній конторі 25.04.2008 року за заявою [PERSON], якій 03.09.2010 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 8,5600 га. Стаття 1268 ч. 5 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Верховний Суд України 04 квітня 2011 року при розгляді справи № 3-18гс11 ухвалив постанову в якій зробив такий правовий висновок: «Згідно з вимогами статті 392 цього ж Кодексу власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом вищезазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними». Те ж саме розтлумачено і в пункті 37 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 р. № 5. Частиною 4 статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тому, виходячи з наведених вище обставин, на підставі ст. 392 ЦК України та з огляду на приведені вище правовий висновок Верховного Суду України і розяснення постанови пленуму суду касаційної інстанції, у разі неможливості подання спадкоємцем нотаріусу оригіналу правовстановлюючого документа, ця обставина спричиняє неможливість видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, а тому в такого спадкоємця виникає потреба на підставі ст. 392 ЦК України захистити своє субєктивне документально не підтверджене право власності на успадковане нерухоме майно, яке за законом спадкоємцю вже належить із часу відкриття спадщини, але документального підтвердження набутого права власності на яке немає і одержати його в позасудовий спосіб неможливо. Дослідивши матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає повному задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved