Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

29 березня 2017 року позивач звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] в якому просить розірвати шлюб, укладений 14.11.2006 року, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 643. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що з відповідачкою шлюбні стосунки не підтримує, спільне господарство сторони не ведуть, проживають окремо, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак до суду надав заяву, в якій просив суд вимоги задовольнити, справу слухати у його відсутність та за участі свого представника. Представник позивача, адвокат [PERSON], який діє на підставі договору на надання правової допомоги, до судового засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням слухати справу у його відсутності та просив задовольнити вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча була повідомлена належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі, шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий курєр». Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про шлюб, серії 1-ЕД № 039593, 14 листопада 2006 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 643. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сімї не можливо, оскільки шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачка в судове засідання не зявилася, не скористалася своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надала належних доказів, які спростовують доводи позивача. Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача, на підставі ст. 88 ЦПК України, на користь позивача судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп., також витрати у звязку з повідомленням відповідача про слухання справи у сумі 420,00 грн., що підтверджено відповідними платіжними дорученнями.

Outcome: approved