Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

31 жовтня 2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] «Про стягнення аліментів на дружину» (вхідний № 3062/17-вх), на обґрунтування якого зазначила, що 28.02.2015 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, актовий запис за № 16. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Відповідач мешкає разом ін. ними, шлюб не розірвано, але матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. [PERSON] працює та має стабільний заробіток. Вважає, що відповідач має можливості сплачувати аліменти на неї, як дружину, у якої проживає дитина, так як знаходиться у працездатному віці та може працювати. Вона не може працювати, так як доглядає дитину. Джерел доходу, крім соціальних виплат, по догляду за дитиною, вона не має. Просила стягнути з відповідача на їх користь аліменти на її утримання, як дружину, у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви та до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років (а. с. 1 - 2). Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була сповіщена своєчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, однак надала заяву, зареєстровану за вхідним № 214/18-вх від 16.01.2018 року, з проханням справу розглянути за її відсутності, зазначивши, що позов підтримує в повному обсязі й просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявився, про місце та час розгляду справи був сповіщений своєчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, однак надав заяву, зареєстровану за вхідним № 215/18-вх від 16.01.2018 року, з проханням справу розглянути за його відсутності, зазначивши, що позов визнає в повному обсязі. Відповідно до змісту частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, а згідно частини 3 статті 211 цього ж кодексу особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у сторін свідчать їх відповідні заяви, долучені до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання необхідним давання сторонами особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність. Здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно, обєктивно, справедливо, неупереджено та своєчасно зясувавши всі обставини справи і всі фактичні данні в межах заявлених вимог, що мають значення для вирішення справи за суттю й на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, перевіривши їх доказами, отриманими відповідно до правил цивільного процесуального кодифікованого закону й безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: дослідивши письмові докази у справі,- суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій [PERSON] та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області. За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Оскільки на цей час Валківський окружний суд свою діяльність не розпочав, справа перебуває на розгляді належного суду. Крім того, згідно пункту 9 частини 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України № 1618-ІV від 18.03.2004 року (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року із змінами та доповненнями) справи у судах першої інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання нею чинності. Таким чином, ця цивільна справа підлягає розгляду за правилами, визначеними Цивільним процесуальним кодексом України в редакції, що набрала чинності з 15.12.2017 року (із змінами та доповненнями). Отже, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Відповідно до свідоцтва про шлюб (серії І-ВЛ № 257651), виданого 29.02.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововодолазького районного управління юстиції у Харківській області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 28.02.2015 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 16. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка Павленко, дружини Павленко (а. с. 4). Згідно свідоцтва про народження (серії І-ВЛ № 419347), виданого 18.09.2015 року Ватутінською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, [PERSON], народилася 07.09.2015 року, про що складено відповідний актовий запис № 17, та її батьками зазначено: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 3). Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами Сімейного кодексу України № 2947-ІІІ від 10.01.2002 року (із змінами та доповненнями). У відповідності з частини 2 та 4 статті 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи працює вона і незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, у відповідності до вимог статті 80 Сімейного кодексу України, вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд вважає за необхідне визначити їх розмір у виді 1/4 частини його заробітку(доходу) щомісяця, з урахуванням його матеріального становища, розміру заробітної плати, витрат, що він несе. Крім малолітньої дитини відповідач інших утриманців не має і більш нікому аліменти не сплачує. Приймаючи до уваги викладені обставини, з урахуванням стану його здоровя, сімейного та майнового положення, визнання позову відповідачем, відсутності доказів щодо існування інших дітей та осіб, які мають право на отримання аліментів від відповідача, суд вважає, що аліменти на утримання непрацездатної дружини [PERSON], необхідно встановити у частковому відношенні, тобто в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) [PERSON] Ухвалюючи рішення та задовольняючи позов [PERSON] до [PERSON] «Про стягнення\~аліментів на\~дружину»повністю, суд вважає за необхідне вирішити згідно підпункту 6 частини 1 статті 214 Цивільного процесуального кодексу України питання про розподіл між сторонами у справі судових витрат. Так, відповідно до вимог частини 1 статті 141 зазначеного цивільного процесуального кодифікованого закону України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, частиною 6 цієї ж норми процесуального права визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Приписи частини 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України передбачають, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Таким законом є Закон України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.11.2011 року (із змінами та доповненнями), який встановлює правові засади справляння, платників, обєкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та його повернення. Положеннями статті 1 зазначеного Закону визначено, що судовий збір це збір, який справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Згідно із абзацом 1 частини 1 статті 3 вказаного вище нормативно-правового акту, судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством України. На підставі приписів частини 1, абзацу 1 підпункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» (із змінами та доповненнями) за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1% ціни позову, але не менш 0,4 розміру та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду. Із зазначеним позовом [PERSON] звернулась до суду у 2017 році. Пунктом 9 частини 1 статті 40 Бюджетного кодексу України № 2456 VІ від 08.07.2010 року (із змінами та доповненнями) визначено, що розмір прожиткового мінімуму на відповідний бюджетний період у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для основних соціальних і демографічних груп населення визначається Законом про Державний бюджет України. Відповідно до приписів абзацу 3 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» № 18015-VІІІ від 21.12.2015 року (із змінами та доповненнями) з 01 січня 2017 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб встановлений в сумі 1600 гривень, а тому за подання до суду цієї позовної заяви позивач повинна була б сплатити судовий збір у розмірі 640 гривень, виходячи з розрахунку: 1600 гривень х 0,4 = 640,00 гривень. Однак на підставі приписів пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» вона як позивач у справі про стягнення аліментів звільняється від сплати судового збору. Отже, ухвалюючи рішення та задовольняючи позов [PERSON] повністю, суд доходить й до висновку про те, що з відповідача слід стягнути в доход держави судовий збір у сумі 640,00 гривень. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved