Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

8 вересня 2021 року заявник звернувся до суду із заявою про перегляд за ново виявленими обставинами судового наказу від 6 серпня 2021 року. В обґрунтування поданої заяви стверджував, що 6 серпня 2021 року було винесено судовий наказ про стягнення з заявника аліментів на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 5 серпня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття, який він отримав лише 23 серпня 2021 року. До цього часу [PERSON] не казала заявнику про звернення до суду із заявою про стягнення аліментів. Задовольняючи вимоги [PERSON] про видачу судового наказу, суд виходив з того, що заявниця довела, що дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Натомість, вказував, що фактично [PERSON] з 2019 року мешкає в [ADDRESS] до теперішнього часу, а в буд. [ADDRESS] вона лише зареєстрована, тому неповнолітня [PERSON] не проживає із матір`ю. Натомість, саме він проживає по [ADDRESS] із [PERSON] , яку утримує, незважаючи на те, що він зареєстрований по [ADDRESS] . Також він сплачує за навчання старшої для сторін доньки, [PERSON] , 2002 р. н. Таким чином такі обставини не були відомі суду, тому не брались до уваги при видачі судового наказу від 6 серпня 2021 року. На підставі викладеного просив суд переглянути судовий наказ по справі № 265/5859/21, виданий Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя від 6 серпня 2021 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні [PERSON] повністю підтримуючи подану ним заяву про перегляд судового наказу за ново виявленими обставинами, надав пояснення аналогічні тим, що викладені у такій заяві, зазначивши, що доводи [PERSON] не відповідають дійсності, оскільки донька [PERSON] постійно мешкає із ним та загалом з моменту окремого проживання із [PERSON] його молодша донька мешкала у матері не більше 4 місяців. Не заперечував, що влітку цього року протягом 2-х місяців [PERSON] дійсно мешкала у матері. Однак постійно дитина живе разом із ним. Просив суд відмовити у видачі судового наказу за заявою [PERSON] про стягнення аліментів. Представник [PERSON] , адвокат Пірч І. В., вказувала в суді, що вимоги [PERSON] є доведеними, оскільки неповнолітня [PERSON] мешкала разом із батьком, який не зловживає спиртними напоями, а натомість придбає своїй молодшій доньці шкільне приладдя, мобільний телефон у кредит, їжу та проводить її лікування. При цьому долучений до справи акт від 23 вересня 2021 року був складений, коли [PERSON] мешкала із матір`ю. Просила суд задовольнити заяву [PERSON] . Зацікавлена особа, [PERSON] , у судовому засіданні вказувала, що з жовтня 2019 року старша донька, [PERSON] , мешкати стала із нею, після чого з 2020 року почала навчатися у м. Києві. Додавала, що вона працює неофіційно та має власний дохід. Зазначала, що обидві доньки протягом літа мешкали із нею. На теперішній час молодша донька мешкає із нею. Однак дитина часто навідується до свого батька, де 5 собак, яких вона дуже любить, тому годує їх, оскільки [PERSON] не завжди через зловживання спиртного може вчасно їх нагодувати. Тому [PERSON] ночує як у батька, так й у матері. Додавала, що була змушена подати заяву про стягнення аліментів через те, що їй самостійно важко утримувати доньок. Визнавала, що [PERSON] допомагає [PERSON] в оплаті за навчання. Просила суд відмовити у задоволенні заяви [PERSON] . Представник [PERSON] , адвокат Кашуба Н. О., вказувала в суді, що матеріали справи доводять факт того, що молодша донька сторін, [PERSON] , більшою мірою мешкає разом із матір`ю, [PERSON] , внаслідок чого відсутні підстави для задоволення заяви [PERSON] . Вислухавши учасників процесу, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами, зважаючи на наступне обґрунтування. Суд зазначає, що на підставі ч. 2, 3 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК) цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. При цьому наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Через особливість наказаного провадження розгляд заяви про видачу судового наказу проводиться без судового засідання і повідомлення сторін, а судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, оскільки може бути скасований у порядку, передбаченому ст. 170 ЦПК, що вбачається положень ст. 167 ЦПК. Також суд зазначає, що особливістю наказного провадження є те, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті, як вбачається з п. 7 ч. 1 ст. 168 ЦПК. На підставі положень ч. 1 ст. 170 та ч. 3 ст. 171 ЦПК боржник має право протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу не пізніше 2 (двох) днів після її подання постановляє ухвалу про скасування такого судового наказу, роз`яснюючи стягувачу право звернутися до суду із такими вимогами в спрощеному позовному провадженні. Враховуючи наведені\~норми ЦПК,\~суд робить\~висновок,\~що при\~вирішенні питання\~про видачу\~судового наказу\~суд не\~перевіряє обґрунтованість\~заявлених стягувачем\~вимог, оскільки на час видачі судового наказу суду невідомо про наявність спору між сторонами, через що в разі незгоди із таким наказом боржник може подати заяву про його скасування, наслідком чого є скасування судом такого судового наказу, виданого в порядку наказного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 ЦПК, за п. 4 ч. 1 якої судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Аналогічні положення\~містить у собі ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України (далі за текстом СК). При цьому за ч. 2 ст. 161 ЦПК особа має право звернутись до суду з наведеними вимогами на свій вибір в наказному або в спрощеному позовному провадженні. Однак, суд зауважує, що за змістом ч. 1 ст. 170 ЦПК боржник не має право подати заяву про скасування судового наказу в разі його видачі судом за п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК, тобто за заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання одної дитини. У такому випадку за змістом ч. 7, 8 ст. 170 ЦПК у разі видачі судового наказу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру стягнутих з нього аліментів, або такий судовий наказ може бути переглянуто за ново виявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V ЦПК («Перегляд судових рішень за ново виявленими або виключними обставинами»). Так за ч. 1 ст. 423 ЦПК рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за ново виявленими або виключними обставинами. Відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦПК судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази. Системний аналіз наведених норм дає підстави суду для висновку про те, що судовий наказ як особлива форма судового рішення, може бути переглянутий в порядку ст. 423 ЦПК за ново виявленими обставинами, а також бути тим судовим рішенням, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК підставами для перегляду судового рішення за ново виявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Згідно зі змістом п. 1 ч. 1 ст. 424 ЦПК заяву про перегляд судового рішення за ново виявленими може бути подано з підстави, визначеної п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК, - учасниками справи протягом 30 днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення. На підставі змісту ч. 1, 2 ст. 429 ЦПК заява про перегляд судового рішення за ново виявленими розглядається судом у судовому засіданні протягом 30 днів з дня відкриття провадження за ново виявленими обставинами за правилами, встановленими ЦПК для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. Зокрема, в суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. За ч. 3 ст. 429 ЦПК за результатами перегляду судового рішення за ново виявленими обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення. На підставі перелічених норм ЦПК суд робить висновок, що при розгляді заяви про перегляд судового наказу за ново виявленими обставинами суд фактично проводить розгляд справи по суті заявлених в наказному провадженні заявником вимог до боржника в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Такий висновок слідує з наведених судом особливостей наказаного провадження у сукупності із порядком перегляду судових рішень за положеннями Глави 3 Розділу 5 ЦПК. Судом встановлено, що за судовим наказом Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 6 серпня 2021 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання\~ [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 5 серпня 2021 року до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, оскільки відповідну заяву про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами заявник подав 8 вересня 2021 року, отримавши його 21 серпня 2021 року, тобто протягом 30 днів з дня отримання, то відповідно до положень закону він не пропустив передбачені п. 1 ч. 1 ст. 424 ЦПК процесуальні строки. Вирішуючи питання обґрунтованості доводів заявника, суд вказує на наступне. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 436. Суд зазначає, що за ст. 180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч. 3 ст. 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При цьому згідно із ч. 1, 2 ст. 160 СК місце проживання дитини, яка не досягла 10 (десяти) років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла 10 (десяти) років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. За ч. 8 ст. 7 СК регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Суд встановив, що відповідно до інформації Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 2 серпня 2021 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] . При цьому за паспортними даними [PERSON] вбачається, що остання зареєстрована в [ADDRESS] з 13 листопада 2017 року. Натомість, за актом КНС «Дружба» від 23 вересня 2021 року № 143 вбачається, що по [ADDRESS] разом із [PERSON] мешкає донька [PERSON] , що підтверджують сусіди по будинку. На підставі ж паспортних даних [PERSON] вбачається, що він зареєстрований в [ADDRESS] з 8 квітня 1997 року. В той же час суд вказує, що на підставі акту від 31 серпня 2021 року КСН «Первомайський» вбачається, що за свідченнями сусідів [PERSON] , [INFO] , фактично мешкає разом із батьком, [PERSON] , по [ADDRESS] . Також на підставі акту обстеження умов проживання від 7 вересня 2021 року представниками ЗОШ № 41 м. Маріуполя було обстежено буд. [ADDRESS] та встановлено, що [PERSON] , [INFO] , мешкає у такому житловому приміщені разом із батьком, [PERSON] , де для дитини створені умови для навчання та дозвілля. Крім того за характеристикою від 7 вересня 2021 року № 133 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , навчається у 7-Б класі ЗОШ № 41 м. Маріуполя та постійно мешкає по [ADDRESS] , де виховується батьком, [PERSON] , оскільки з матір`ю, [PERSON] , дитина не проживає. Згідно із довідкою від 28 серпня 2021 року ПрАТ «МК «Азовсталь» вбачається, що середньомісячний дохід [PERSON] , який працевлаштований на такому товаристві становить 28080,33 грн. Також за характеристикою з місця роботи заявника вбачається, що у конвертерному цеху ПАТ «МК «Азовсталь» [PERSON] характеризується позитивно. Натомість,\~суд не\~приймає до уваги надані [PERSON] товарні чеки та квитанції про придбання продуктів харчування, відомості про укладення кредитного договору, оскільки з них не можна побачити, що вони безпосередньо стосуються утримання малолітньої [PERSON] . Так само суд не бере до уваги відомості про рух грошових коштів, наданих [PERSON] , оскільки за ними не можна прослідкувати інформацію про одержувачів переказів з карти заявника. Суд при цьому зазначає, що утримання своїх неповнолітніх дітей є обов`язком батьків, тому долучені до справи докази придбання заявником шкільного приладдя для своєї молодшої доньки та проходження із нею медичного обстеження у вересні та жовтні 2021 року не може беззаперечно підтверджувати факт проживання такої дитини із одним з батьків. Допитаний в судовому засіданні свідок, [PERSON] , сусід по будинку [PERSON] , вказував, що молодша донька [PERSON] , [PERSON] , постійно мешкає зі своїм батьком по [ADDRESS] з народження. Так дитина залишилась жити із батьком навіть після його розірвання відносин із [PERSON] . Додавав, що оскільки є пенсіонером, то постійно бачить як [PERSON] йде вранці до школи з будинку свого батька та після шкоди повертається додому до [PERSON] . Свідок, [PERSON] , сусідка по будинку [PERSON] , який мешкає по [ADDRESS] , вказувала, що на протязі десь 10 років знає родину сторін. Зазначала при цьому, що періодично, по декілька разів на тиждень, вона бачить, як молодша донька [PERSON] , [PERSON] , вигулює собаку заявника з такого будинку [ADDRESS] . Натомість, стверджувати, де фактично мешкає така дитина, вона не може. Натомість, допитана з боку [PERSON] свідок, [PERSON] , зазначала, що є сусідкою по під`їзду будинку [PERSON] , яка у неї придбаває один раз на місяць товари, оскільки свідок є підприємцем. Тому вона 1-2 рази на місяць навідується до квартири [PERSON] , де періодично бачить молодшу доньку останньої, [PERSON] . Стверджувала, що [PERSON] мешкає саме із [PERSON] , а не з батьком, до якого дитина навідується, щоб годувати собак, оскільки декілька разів на тиждень бачиться з [PERSON] на подвір`ї будинку, бо та вигулює собаку [PERSON] . Додавала, що в квартирі матері для [PERSON] мається окрема кімната та місце для занять. Також свідок [PERSON] зазначала суду, що вона мешкає над квартирою [PERSON] , тому гарно чує, хто мешкає у такій квартирі. Таким чином стверджувала, що [PERSON] мешкає із [PERSON] по [ADDRESS] десь останні два роки. Крім того вона два рази на тиждень бачить Лізу: в ліфті, на вулиці, коли та купує воду та їжу в мализні, чи коли вигулює собаку [PERSON] . У свою чергу допитана у якості свідка, [PERSON] , старша донька сторін, вказувала суду, що її молодша сестра, [PERSON] , більше проживає із батьком з моменту розірвання стосунків між ним та матір`ю. Натомість, [PERSON] часто навідується також до своєї матері, з якою більше часу проводить у розмовах, фактично проживаючи із батьком. Крім цього [PERSON] годує собак, які живуть у будинку батька, оскільки він не завжди може це зробити, бо забуває. Зазначала, що влітку цього року вона мешкала із батьком, а [PERSON] із матір`ю. Однак наприкінці літа Єлизавета знову повернулась жити до батька, а вона поїхала навчатись до м. Києва, де навчається на другому курсі. Додавала, що [PERSON] рідко ночує у матері, однак часто до неї навідується. Крім того, незважаючи на те, що школа, де навчається Єлизавета ближче до будинку де мешкає мати (10 хвилин пішки), Єлизавета ходить до школи з будинку батька (30 хвилин пішки). Зауважувала, що [PERSON] лише останні два дні живе із матір`ю. Крім того допитана в судовому засіданні у присутності батьків в якості свідка малолітня [PERSON] пояснювала, що з серпня 2021 року проживала із матір`ю, а з кінця серпня 2021 року живе із батьком та лише останні 2 дні вона проживає із матір`ю. Додавала, що до літа 2021 року, починаючи з моменту фактичного розлучення батьків, вона мешкала із обома батьками однаково, бо обох любить. Таким чином суд не бере до уваги свідчення сусідів [PERSON] , які стверджували, що малолітня [PERSON] мешкає із [PERSON] , що також з їх слів було зафіксовано у акті від 23 вересня 2021 року, оскільки судом встановлено, що на момент складання такого акту дитина мешкала зі своєю матір`ю, а свідчення сусідів [PERSON] базуються на періодичних зустрічах із [PERSON] як у квартирі її матері, так й біля будинку [ADDRESS] , що визнавалось самою дитиною, допитаною у суді та її старшою сестрою. Натомість, за свідченнями малолітньої [PERSON] та [PERSON] , доньок сторін по справі, було достеменно встановлено, що більшу частину свого життя молодша донька сторін останні роки проводить саме із батьком, який приймає активну участь в утриманні та вихованні дитини, про що свідчать акти обстеження представників школи, де навчається [PERSON] , та свідченнями самої дитини, думка якої за ч. 2 ст. 160 СК щодо її місця проживання враховується судом. Суд на підставі викладеного зауважує, що приводом для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , був факт реєстрації за однією адресою дитини із матір`ю, на що в обґрунтування заяви посилалась [PERSON] , доводячи факт свого спільного проживання із дитиною. В цьому сенсі суд принагідно вказує, що у будь-якому випадку утримання своєї дитини є обов`язком обох батьків, незалежно від того з ким вона проживає. Однак, в судовому засіданні на підставі сукупності зібраних по справі доказів підтверджується факт того, малолітня Єлизавета більшу частину часу як після фактичного розірвання шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] , так й протягом останнього року, зокрема, з моменту винесення судом спірного судового наказу здебільшого проживає разом із батьком, що свідчить про її фактичне місце проживання саме із [PERSON] по [ADDRESS] . Враховуючи, що у судовому засіданні був спростований факт спільного проживання [PERSON] із донькою, [PERSON] , [INFO] , яка фактично мешкає на постійній основі із батьком окремо від своєї матері, то правові підстави, передбачені ч. 5 ст. 183 СК, для задоволення заяви [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини наразі відсутні. Таким чином суд вважає, що заява про перегляд судового наказу від 6 серпня 2021 року за ново виявленими обставинами по справі № 265/5859/21 підлягає задоволенню, а вказаний судовий наказ підлягає скасуванню. При цьому за п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу. Отже, на підставі досліджених доказів та встановлених обставин справи, суд дійшов переконання, що слід відмовити у задоволенні заяви [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини через їх безпідставність.

Outcome: approved