Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

30 березня 2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом, яким просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 06 серпня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 821. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 06 серпня 2011 року сторони зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього часу між подружжям постійно виникали сварки і непорозуміння, через що не могли досягти згоди та спільної думки щодо вирішення побутових питань, виховання дитини. Погляди на суспільні відносини та сімейне життя виявились різними. З кінця 2019 року сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та припинили шлюбно - сімейні стосунки. Спори щодо розподілу спільного майна та утримання дитини наразі відсутні. Ухвалою суду Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2020 року відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач заяв чи клопотань на адресу суду не направила, про причини неявки суд не повідомила. Позивач подав до суду заяву, якою розгляд справи просив здійснити у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши заяву позивача та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Так, враховуються висновки, зазначені у рішенні в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року (серія А, №303А, п.2958), згідно якого Суд повторює, що згідно усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 06 серпня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 821. Після реєстрації шлюбу подружжю присвоєно єдине прізвище - [PERSON] . Наведене підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Від цього шлюбу сторони мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] . Наведене підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 31 травня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві (а.с.4). Відповідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. При розгляді справ про розірвання шлюбу суд має встановлювати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, можливість збереження шлюбу в подальшому. Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Статтею 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Зі змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подружніх та сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. З цих підстав подальше існування сім`ї неможливе. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір та спір щодо місця проживання дитини відсутні. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, у зв`язку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Разом з тим, позивач в описовій частині позову зазначив, що понесені судові витрати залишає за собою та не бажає стягувати з відповідача.

Outcome: approved