Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

30 квітня 2020 року адвокат Михайленко Н.М. звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області в інтересах [PERSON] із позовною заявою до ТОВ «Очаківський райагрохім» про розірвання договорів оренди земельних ділянок площею 3,09 га та 1,11 га, з кадастровими номерами відповідно 4825182800:01:000:0019 та 4825182800:01:000:0568. В обґрунтування позову зазначила, що 03 лютого 2012 року мати позивача уклала з відповідачем договори оренди вищевказаних земельних ділянок. Після смерті матері земельні ділянки успадкував позивач. Оскільки однією з умов для розірвання укладених з ТОВ «Очаківський райагрохім» договорів оренди є зміна власника земельних ділянок, позивач, посилаючись на неможливість вирішення спору в позасудовому порядку, змушений звернутися до суду. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання вдруге не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Листом від 03 серпня 2020 року відповідача було попереджено про неприпустимість зловживання процесуальними правами, зокрема, затягування розгляду справи, і роз`яснено право брати участь в судових засіданнях в режимі відеоконфереції та право направляти письмові пояснення та/або відзив на позовну заяву за допомогою електронної пошти (а.с. 69). Вказаний лист був отриманий ТОВ «Очаківський райагрохім» 07 серпня 2020 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 71). До 12 серпня 2020 року відзив на позовну заяву відповідач не подав, письмових пояснень не направив. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належать дві земельні ділянки площею 1,1072 та 3,0902 га за цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказані земельні ділянки позивач успадкував після смерті [PERSON] (а.с. 7-10) Судом також встановлено, і сторони не заперечують того факту, що 03 лютого 2012 року спадкодавиця [PERSON] уклала з відповідачем договори оренди зазначених вище земельних ділянок (а.с. 11-14). Згідно з п. 37 зазначених договорів, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для його розірвання. Заявою від 14 червня 2018 року позивач повідомив ТОВ «Очаківський райагрохім» про намір самостійно обробляти належні йому земельні ділянки, у зв`язку чим просив не обробляти їх силами товариства (а.с. 15). Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до частини 4 статті 32 Закону (Припинення договору оренди землі шляхом його розірвання), перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Статтею 41 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. З урахуванням викладеного, а також того факту, що укладені між [PERSON] , з одного боку, та ТОВ «Очаківський райагрохім», з другого боку, договори оренди земельних ділянках у пункті 37 містять таку підставу для їх розірвання, як перехід права власності на земельну ділянку до іншої особи, враховуючи волевиявлення позивача, спрямоване на припинення укладених спадкодавицею договорів оренди, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог та розірвання спірних договорів. Розподіляючи судові витрати, суд виходить з положень статті 141 ЦПК України, згідно з якими в разі задоволення позовних вимог сплачена позивачем сума судового збору та інших судових витрат підлягає стягненню з відповідача. Оскільки при зверненні з позовом до суду [PERSON] сплатив судовий збір в сумі 1 631 грн 60 коп. (а.с. 1), а також звернувся по юридичну допомогу до адвоката, уклавши з останнім договір (а.с. 18, 19) та оплативши послуги згідно з розрахунком і квитанцією на суму 4 625 гривень (а.с. 73, 74), з огляду на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд стягує сплачені позивачем кошти з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved