Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

30.05.2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, свої вимоги мотивує тим, що 05 лютого 2011 року зареєстрував з відповідачкою шлюб. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. 07 березня 2017 року шлюб між сторонами розірвано. З жовтня 2016 року відповідачка перешкоджає позивачу у спілкуванні з сином. Рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради № 74 від 19.04.2017 року встановлено спосіб участі позивача у вихованні сина [PERSON] шляхом зустрічей кожної суботи з 09 години до 17 години за місцем проживання батька. Однак, відповідачка не виконує вищевказане рішення та перешкоджає позивачу у спілкуванні з дитиною. Просить усунути перешкоди у спілкуванні з малолітнім сином [PERSON], [INFO] та встановити спосіб його участі як батька у вихованні малолітнього сина [PERSON] шляхом систематичних зустрічей з дитиною: з 17 години суботи до 17 години неділі щотижня з ночівлею вдома у позивача за адресою вул.Сумська,45-Г, м.Охтирка; під час осінніх, зимових та весняних канікул перші 3 доби кожних канікул з проживанням вдома у позивача за адресою вул.Сумська,45-Г, м.Охтирка; під час літніх канікул з 01 по 10 червня, з 01 по 10 липня, з 01 по 10 серпня щороку з проживанням вдома у позивача за вищевказаною адресою. Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю та пояснив, що з сином в нього дуже гарні відносини, він по-батьківські любляче відноситься до сина, який до нього тісно привязаний і відповідає довірою та любов»ю, сина виховував з самого малого віку, відводив в дитячий садок, навчав його спортивним іграм, відвідував з дитиною спортивні секції, синові цікаво з ним разом спілкуватися, проводити час. Після розірвання шлюбу відповідачка стала перешкоджати йому у спілкуванні з сином, тому він змушений був звернутися до органу опіки та піклування, який встановив спосіб участі батька у вихованні малолітнього сина. Однак, відповідачка йому дитину не надає, чим порушує його права як батька дитини, який бажає приймати участь у вихованні дитини. Позивач має власний будинок з подвір»ям, де синові подобається, має можливості надавати дитині умови для його розвитку та виховання, відвідувати театри, інші заклади, дитина та він боляче переносять цей розрив у спілкуванні через поведінку відповідачки, тому він вважає доцільним визначити йому участь у вихованні дитини як вказано у позові, так як має рівні з матір»ю права. Представник позивача [PERSON] позов підтримав та пояснив, що в дійсності у батька гарні з сином відносини, позивач має всі можливості для його виховання і нормального розвитку дитини. Відповідачка в судове засідання не зявилася, як вбачається з довідки виконавчого комітету Охтирської міської ради від 02.06.2017 року за № 15-13/4680 [PERSON] зареєстрована за адресою м.Охтирка, пров.Харківський,15 кв.32 Сумської області (а.с.23). Поштові конверти із судовими повістками на судові засідання повернуті до суду у звязку із закінченням терміну зберігання, таким чином суд вважає, що про час, місце та дату розгляду даної цивільної справи відповідачка повідомлена у відповідності до положень ст. 74 ЦПК України. Згідно ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи, що позивачне заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутність відповідачки на підставі наявних у справі матеріалів. Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради позов підтримав та пояснив, що позивач просить в розумних межах визначити йому спосіб участі у вихованні дитини. Умови проживання у позивача для виховання сина належні, він має власний будинок, спортивний зал, подвіря, на якому є відповідний дитячий майданчик. Свідок [PERSON], яка є рідною сестрою позивача підтвердила у суді, що [PERSON] перешкоджає [PERSON] у спілкуванні з сином, хоча в батька з сином гарні відносини, для дитини є всі належні умови у позивача. Методист з психологічної служби відділу освіти Охтирської міської ради [PERSON] у суді зазначила, що на її думку було б доцільно встановити спосіб участі батька у вихованні сина як зазначено у позові. Суд, проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову, виходячи зі слідуючого. Судом встановлено, що 05 лютого 2011 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-БП № 059033 від 05 лютого 2011 року (а.с.8). Від спільного життя сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-БП № 118594 (а.с.8). Рішенням Охтирського міськрайонного суду від 23 січня 2017 року, яке набрало законної сили 07 березня 2017 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.9,10). Після розірвання шлюбу син залишився проживати з матір»ю [PERSON]В за адресою м.Охтирка, пров.Харківський,15 кв.32 Сумської області (а.с.23)., яка створює позивачу перешкоди у спілкуванні з дитиною. 07.03.2017 року позивач звернувся до міського голови Охтирської міської ради із заявою про встановлення способу участі у спілкуванні та вихованні дитини (а.с. 12-13). Рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради від 19.04.2017 року за № 74 [PERSON] встановлено спосіб участі у вихованні малолітнього сина [PERSON],[INFO] шляхом зустрічей з дитиною кожної суботи з 09 години до 17 години за місцем проживання батька, а також у інші дні тижня за попередньою домовленістю із матірю дитини під час проведення загальноміських заходів в центральній частині міста. (а.с.13). Однак, як встановлено судом відповідачка перешкоджає [PERSON] у спілкуванні з їхнім сином. Згідно ч. 1\~ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно\~ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ч. 1, 2\~ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Також відповідно до ст. ст.\~11,\~15 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН20 листопада 1959 року дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від\~\~27 лютого 1991 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Необхідно вказати, що в аспекті конституційного звернення положення статті 24 Конституції України\~(громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом)\~стосовно рівності громадян у конституційних правах, свободах та перед законом у взаємозвязку з положеннями частини першої статті 55, пункту 2 частини третьої статті 129 Основного Закону України щодо захисту судом прав і свобод людини і громадянина та рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом треба розуміти, що громадянин України, іноземець, особа без громадянства, має гарантовані державою рівні права на захист прав і свобод у судовому порядку та на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку у судах усіх юрисдикцій, спеціалізацій та інстанцій. Вирішуючи спір між матір'ю та батьком щодо встановлення способу участі батька у вихованні дитини, суд виходить з рівності прав та обов'язків матері й батька відносно дитини, положень частини другої статті\~159 СК України. Крім того, суд враховує положення рішення Європейського суду з прав людини від 27 липня 2017 року у\~справі «М.С. проти України», в якому зазначено, що батьки повинні мати рівні права в спорах щодо виховання дітей, і не приймає ніяких презумпцій, заснованих на залежності від статі одного з батьків. З матеріалів справи вбачається, що позивач зареєстрований у власному будинку за адресою вул. Сумська,45-Г м. Охтирка,Сумської області, має належні умови для виховання дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради від за № 01-13/2046 від 19.07.2017 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради пропонує встановити спосіб участі батька у вихованні малолітнього сина шляхом зустрічей із дитиною наступним чином: першого та третього тижня за попередньою домовленістю з матірю з 17 години суботи до 15 години неділі з ночівлею у батька за адресою м.Охтирка, вул. Сумська,45-Г, три дні під час зимових, осінніх та весняних канікул та десять днів під час літніх канікул (щомісячно), включаючи вихідні дні, з ночівлею у батька за вищевказаною адресою (а.с. 47 ). Виходячи з вищевикладеного, суд не погоджується з вказаним висновком органу опіки і піклування виконкому Охтирської міської ради від 19 липня 2017 року, яким пропонується менша участь батька у спілкуванні з дитиною, оскільки, він в цій частині не обгрунтований, а навпаки, з висновку вбачається, що маються достатні та належні умови у батька для належного розвитку та виховання сина. Отже, позивач має гарантоване законом, рівне з матірю дитини, право на спілкування зі своїм сином та право на його виховання, а відповідачка не вправі перешкоджати йому в цьому. Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною є законні та обґрунтовані. Такий порядок не суперечитиме інтересам дитини та не позбавляє відповідачку по справі виховувати та розвивати її, як того вимагає ст.150 СК України. По справі маються судові витрати в розмірі 3640 гривень, а саме сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 640 грн., а також витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн., що підтверджується квитанцією від 28.08.2017 року за № б/н, договором про надання правової допомоги (а.с.26), актами виконаних робіт, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 27). Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» з урахуванням часу участі представника в судових засіданнях, загальна тривалість яких становить 37 хвилин, а також з урахуванням складності, катерогії справи, принципів розумності, виваженості, справедливості, суд вважає, що понесені витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідачки в розмірі 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян з одну годину, що в розрахунку становить 240 грн., оскільки, такий розмір є співрозмірним в даному випадку з вищевикладених підстав. За таких обставин з відповідачки необхідно стягнути 880 грн. понесених позивачем судових витрат. На підставі викладеного ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України,

Outcome: approved