overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

31 серпня до Куйбишевського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. У своїй заяві позивач просить суд винести рішення, в якому стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка зазначила, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON], який проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. На даний час відповідач з сімєю не проживає, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, має задовільний стан здоровя, інших аліментів не має. Тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Позивачка [PERSON] до судового засідання не зявилася надала суду заяву про розгляд справи без її участі, в заяві зазначила, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON]В до судового засідання не зявився надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в поданій заяві зазначив що, з заявленими вимогами позивачки згоден. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЖС №245045, виданого20 березня 2014 року ВДРАЦС РС Куйбишевського РУЮ у Запорізькій області. (а.с.4) На даний час сторони разом не проживають, дитина проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Відповідач не працює, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає має задовільний стан здоровя, на утриманні нікого не має, в змозі сплачувати аліменти на утримання свого сина. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин першої і другої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

31 січня 1977 року в с.Зубрець Бучацького району померла баба позивача [PERSON] Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Вербова,16 в с.Зубрець Бучацького району Тернопільської області. Через відсутність документу, який би за життя спадкодавця посвідчував її право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивач не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак, згідно поданої заяви, позов підтримав і просить справу розглядати у його відсутності. Представник відповідача Зубрецької сільської ради Бучацького району в судове засідання не з`явився, однак, згідно поданої заяви, позов визнав і просить справу розглядати у його відсутності. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: 31 січня 1977 року в с.Зубрець Бучацького району померла [PERSON]; Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, яке належало їй на праві приватної власності; Після смерті [PERSON] спадщина відкрилась за законом; Позивач є спадкоємцем за законом пятої черги, в 6-місячний строк з дня смерті спадкодавця прийняв спадщину; Окрім позивача, осіб, які одержували б право на спадкування за законом, не має. Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

31 січня 2001 року [PERSON] придбав у [PERSON] та [PERSON] будинковолодіння № 32 на вул. Репіна в м. Сміла, яке розташоване на земельній ділянці площею 0,1000 га, право власності на яку зареєстроване за відповідачами. Позивач, посилаючись на те, що купуючи будинковолодіння він не знав, що земельна ділянка приватизована, а відповідачі ухиляються від додаткового оформлення договору купівлі-продажу, звернувся в суд з позовом про визнання на неї права власності. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач до його початку надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить розглянути справу без його участі. Відповідачі не з'явилися з невідомих суду причин, хоч про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому за згодою позивача справа розглядається в порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 31 січня 2001 року [PERSON] є власником будинковолодіння № 32 на вул. Репіна в м. Сміла. Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю від 30 березня 2000 року власниками земельної ділянки площею 0,1000 га на вул. Репіна, 32 в м. Сміла, що передана для індивідуального житлового будівництва, є [PERSON] та попередній власник будинковолодіння [PERSON] При укладенні договору купівлі-продажу з [PERSON] [PERSON] не повідомив його про те, що присадибна земельна ділянка приватизована. Згідно ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будино к (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Це ж передбачено ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України. На підставі викладеного, ст. 220, 334, 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

31 січня 2010 року в с. Верб`ятин Бучацького району Тернопільської області померла [PERSON] , яка за життя склала заповіт щодо усієї спадщини і призначила своїм спадкоємцем [PERSON] Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Через відсутність документу, який би за життя спадкодавця посвідчував її право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивачка не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, однак, подала суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує і просить суд справу розглядати у її відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, однак подав суду заяву, в якій вказав, що позов визнає і просить суд справу розглядати у його відсутності. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: [INFO] в с. Верб`ятин Бучацького району Тернопільської області померла мати позивачки [PERSON] ; Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, яке належало їй на праві власності; Після смерті [PERSON] спадщина відкрилася за заповітом, що був складений нею 24 жовтня 2007 року і посвідчений секретарем Озерянської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, згідно якого [PERSON] усе своє майно заповіла позивачці; Відповідач [PERSON] від спадкування майна після смерті [PERSON] відмовився на користь позивачки. Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

31 січня 2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 09 серпня 2017 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 14786,35 грн., тіло кредиту 957,79 грн, нараховано відсотків за користування кредитом 2104,68 грн, нараховано пені 10543,58 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 680,30 грн., всього загальна сума забогованості склала 14786,35 гривень. Тому представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 31 січня 2012 року в розмірі 14786,35 грн. та судові витрати. Відповідач [PERSON] згідно письмової заяви просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 31 січня 2012 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 4000,00 грн. у вигляді встановленного кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 09 серпня 2017 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 14786,35 грн., тіло кредиту 957,79 грн, нараховано відсотків за користування кредитом 2104,68 грн, нараховано пені 10543,58 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 680,30 грн., всього загальна сума забогованості склала 14786,35 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

31 січня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину, на утримання якої відповідач матеріальної допомоги не надає. У судовому засіданні позивачка [PERSON] просила її позовні вимоги задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданий 17 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.5). Від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.6). Відомостей про наявність у відповідача інших утриманців і обставин, що перешкоджають задоволенню позову, суд не має. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

31 січня 2014 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про визнання свого чоловіка громадянина [PERSON], [INFO], уродженця м. Донецьк, безвісно відсутнім. Заявниця в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] являється її чоловіком, з яким з 1991 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. У 1995 році він залишив родину і виїхав в Російську Федерацію. З того часу місце проживання останнього їй невідоме. На теперішній час заявниця хоче розірвати шлюб, аби одружитися із іншою людиною, з якою проживає однією сім'єю. З таких причин заявниці необхідно визнати [PERSON] безвісно відсутнім. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, за заявою просили розглянути справу без їх участі, заперечень по справі не мають. Суд, вислухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав: Відповідно до ст. 43 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Відповідно до свідоцтва про шлюб, заявниця перебуває у шлюбі із [PERSON] (а.с.5) Той факт, що про [PERSON] відсутні будь-які відомості про його місце перебування, підтверджують довідки з адресно-довідкових бюро ГУМВС України в Харківській, Дніпропетровській, Полтавській, Донецькій і Луганській областях (а.с.14-20) Відсутність довгий час [PERSON] за місцем останнього мешкання підтвердили матеріали, зібрані за фактом його зникнення Добропільським МВ ГУ МВС України в Донецькій області (а.с.12-13) Виходячи з викладеного, суд вважає, що дійсно з 1995 року відносно [PERSON], [INFO], немає ніяких відомостей про місце його перебування, тому заява його дружини підлягає задоволенню. На підставі ст. 43 ЦК України

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

31 січня 2014 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 16 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Не підтримують сімейні стосунки, через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Посилаючись на викладене, просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та виявила бажання після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися. Позивачка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 21, від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сім'ї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Також суд вважає за необхідне віднести судові витрати на рахунок позивачки, за власним клопотанням останньої. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

31 січня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває в шлюбі зареєстрованому 07 вересня 2002 року відділом реєстрації актів громадського стану Васильківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №53. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалось, особливо в останній час і тому подальше сумісне життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та й стало не можливим. Примирення між позивачем та відповідачем також не можливе, а тому шлюб необхідно розірвати. Шлюб позивач розриває вперше. При вирішенні даного спору [PERSON] просила суд залишити дітей з нею та на її вихованні. Матеріального спору між сторонами на даний час не має. Просила суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], який зареєстровано 07 вересня 2002 року відділом реєстрації актів громадського стану Васильківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №53. До початку судового засідання сторони подали до суду заяви про слухання справи у їх відсутність. Відповідач позовні вимоги визнав та вказав, що на момент слухання справи буде перебувати за межами України так як працює та проживає в Москві(а.с.12-13). На підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, тому на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 вересня 2002 року відділом реєстрації актів громадського стану Васильківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №53(а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], в свідоцтві яких відповідач записаний батьком (а.с. 5-6). На підставі ст.112 Сімейного Кодексу України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.115 ЦПК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

31 січня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини, вказуючи, що [INFO]. помер її батько [PERSON], після його смерті залишилась спадщина, яку вона прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Даний факт заявниці необхідно встановити для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті батька. Заявниця в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та задовольнити заявлені вимоги. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, проте надіслав до суду повідомлення про розгляд справи у його відсутності та не заперечував проти встановлення даного факту. Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Вказані правовідносини регулюються: - ст.ст. 529, 549 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 р.) дією, що свідчить про прийняття спадщини є фактичний вступ у володіння та управління спадковим майном; - ч.2 ст.256 ЦПК України, згідно з якою, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку встановлення цих фактів. Беззаперечно доведено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді Сертифікату на право на земельну частку (пай) та свідоцтва про право власності на майновий пай, яку [PERSON] прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, тому цей факт необхідно встановити рішенням суду на підставі ч.2 ст.256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

31 січня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 27 січня 2007 року сторони перебувають у шлюбі. Мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Зазначивши, що внаслідок відсутності взаєморозуміння шлюбні відносини між сторонами були припинені з середини 2013 року, а тому просить розірвати шлюб. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, в тому обсязі, що визначений у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Суд, із письмової згоди позивача ухвалив заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 січня 2007 року сторони перебувають у шлюбі. Мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження та свідоцтвом про народження дитини. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини з середини 2013 року, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved