Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

31.08.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просила суд: стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , 42187гривень в якості відшкодування матеріальних збитків, а також стягнути сплачені нею судові витрати у розмірі 704,80грн.(а.с.2.3). Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 20 липня 2018 року відповідач [PERSON] керуючи транспортним засобом «Ренж Ровер», д.н.з. [NUMBER] , не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Сузукі», д.н.з. [NUMBER] , що належить позивачу, та яким керував її чоловік - [PERSON] . У результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Бориспільського міськрайонного суду від 09.08.2018року відповідача було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Позивач стверджує, що відповідач завдав шкоди її автомобілю внаслідок ДТП, чим завдав їй, як власнику, матеріальних збитків, які відповідно до рахунку № 00905 від 20.07.2018 року складають 42187,00 грн. Тому вважає, що відповідно до норми ст.1192 ЦК України, відповідач повинен їй відшкодувати зазначений розмір матеріальних збитків. Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 лютого 2019 року позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування матеріальних збитків в розмірі 42187 гривень, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 гривні 80 копійок.( а.с. 35-38). 25.03.2019 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду від 21.02.2019( а.с.43-45). Ухвалою суду від 17 травня 2019 року заяву [PERSON] задовольнити. Скасувати заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 лютого 2019 року у цивільній справі №359/6876/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та призначити дану справу до підготовчого засідання. ( а.с. 55-59). У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, додатково пояснила, що після дорожньо-транспортної пригоди вони з відповідачем заїхали на СТО, де було проведено обстеження пошкоджень, складено рахунок, але відповідач не погодився з сумою та добровільно не відшкодував вартість ремонту. Автомобіль ремонтували у знайомого. Витратили близько 10000 гривень залишилась не замінена деталь - кришка чехла на запасне колесо. Підтверджень розміру витрачених на ремонт коштів вона не має. Заявляти клопотання про проведення судової експертизи не буде. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, пояснив, що сам займається ремонтом транспортних засобів, а тому не погоджується, з визначеною позивачем вартістю ремонту, вважає її завищеною, недоведеною. Також пояснив, що страховка, яку він мав, виявилась не зареєстрована в МТСБУ. Представник відповідача адвокат Шандрук Д.В. також заперечував проти позову та просив відмовити в повному обсязі, звертав увагу, що наданий позивачем рахунок СТО не документом бухгалтерського обліку та звітності не може бути підтвердженням вартості відновлювального ремонту. Вважає позовні вимоги недоведеними. Заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним з яких є, зокрема, відшкодування збитків. У судовому засіданні встановлено, що 20 липня 2018 року о 08.15 год. в м.Бориспіль по вул.. Київський шлях, сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Ренж Ровер» д.н.з. р1 [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , та автомобіля марки «Сузукі», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] .. Внаслідок зіткнення транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками. Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2018 року встановлено що вказана дорожньо-транспортна пригода сталась з вини водія [PERSON] , який керуючи транспортним засобом, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення автомобілем марки «Сузукі», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Вказаною постановою [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.( а.с.4,5). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Сторонами визнано, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача, що ним не оспорюється. Позивач [PERSON] є власником автомобіля «Сузукі», д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с.8). Матеріальний збиток, завданих позивачу, як власникові «Сузукі» д.н.з. [NUMBER] , результаті пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, як стверджує позивач становить 42187,00 гривень. На підтвердження розміру матеріального збитку позивачем надано рахунок № [NUMBER] , складений ТОВ «Ніко Техно Мегаполіс» 20 липня 2018 року, на замовлення позивача [PERSON] , де зазначено, що розмір вартості ремонту автомобіля «Сузукі», д.н.з. [NUMBER] , становить 42187 гривень 00 копійки (а.с.6,7). Як вбачається з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, як встановлено ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави . Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до ст.79 ЦПК України є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Встановлено, що розрахунок ТОВ «Ніко Техно Мегаполіс» від 20 липня 2018 року (а.с.6), з яким відповідач категорично не погоджується, не є доказом фактичного розміру матеріальної шкоди та не підтверджує понесених позивачем затрат, а також розміру відновлювального ремонту. Відповідно до п.7 «Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів», затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2014 №615, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2014 року за №1609/26386, документами, що підтверджують надання послуги, є: акт передавання-приймання КТЗ (його складових частин (систем)) після надання послуг з технічного обслуговування і ремонту; наряд-замовлення, підписаний контролером якості (з проставлянням печатки виконавця (за наявності)) та замовником; документ, що підтверджує оплату послуг; рахунок-фактура; податкова накладна (для юридичних осіб). За змістом пункт8 Правил виконавець після виконання робіт надає замовнику такі документи: рахунок-фактуру, наряд-замовлення, накладну, квитанцію тощо (окремо пов`язані з виконанням технічного обслуговування (крім гарантійного) та окремо пов`язані з виконанням ремонту); гарантійний талон (один примірник); додатки до експлуатаційної документації у випадках, зазначених у пункті 7 розділу VІ цих Правил, а також пункті 7 цього розділу; довідку- рахунок на складові частини, придбані й установлені виконавцем на КТЗ. Суд враховує, що відповідно до абзацу десятого ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках: визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом; Суд, також, звертає увагу, що відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи. А також, що відповідно до підпункту «а» пункту 41.1 ст.41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Встановлено, що позивач в порядку, визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за визначенням розміру шкоди та її відшкодуванням МТСБУ не зверталась. При чому, будь-яких інших доказів, які б визначали розмір заподіяної шкоди, зокрема, висновок експерта, або звіт про оцінку, суду надано не було, клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи також не заявлено. Наданий позивачем рахунок ТОВ «Ніко Техно Мегаполіс» №00905 від 20 липня 2018 року (а.с.6), з урахуванням вищенаведених вимог чинного законодавства, не є документом, що підтверджує надання послуги з ремонту транспортного засобу, а також не може бути належним і допустимим доказом, підтверджуючим розмір відшкодування завданої позивачу матеріальної шкоди. Належні і допустимі докази, що позивач відновлювала за свої кошти пошкоджений транспортний засіб, а також розмір таких витрат, суду надано не було. Наслідки вчинення, або невчинення процесуальних дій сторонам роз`яснені і зрозумілі. Позивач просила ухвалювати рішення за наявними матеріалами справи, відповідач не заперечував. З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню у зв`язку з недоведеністю розміру заявлених позовних вимог. В силу вимог ст.141 ЦПК України понесені позивачем витрати на сплату судового збору відшкодуванню не підлягають. Інші витрати по справі не значаться. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed