Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

30.04.2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення. У своєму позові позивач зазначив, що йому на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів (аукціону) від 15.04.2021 року належить на праві власності житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до інформації наданої ДНАП ММР, в даному житловому будинку відповідно до відомостей Реєстру територіальної громади м.Миколаєва зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Також, останні продовжують незаконно проживати в належному позивачу будинку за відсутності для цього підстав. [PERSON] та [PERSON] не являються членами сім`ї позивача, а тому у зв`язку зі зміною власника майна, останні втратили право користування вищезазначеним житловим будинком. На неодноразові усні вимоги, телефонні дзвінки щодо звільнення приміщення відповідачі не реагують. За для досудового врегулювання спору позивач двічі письмово звертався до відповідачів з клопотанням в добровільному порядку звільнити належний йому житловий будинок. Але на його законні вимоги відповідачі не відреагували, приміщення не звільнили, не знялися з реєстраційного обліку. У зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду для захисту законних прав та інтересів. Ухвалою судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 07.05.2021 року відкрито провадження по справі та справу призначено до підготовчого засідання. 08.07.2021 року до суду від відповідачів [PERSON] та [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. Останні просили відмовити позивачу [PERSON] у задоволенні його позовних вимог посилаючись на те, що придбання останнім житлового будинку за адресою [ADDRESS] з прилюдних торгів (аукціону) було здійснено з порушенням прав [PERSON] зазначених в ч.3 ст.47 Конституції України та в рішенні Заводського районного суду м.Миколаєва від 24.04.2013 року у цивільній справі № 2/487/529/13. Також просили зупинити провадження у справі до набрання законної сили рішення №489/2589/21. Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 03.08.2021 року витребувано з архіву Заводського районного суду м.Миколаєва цивільну справу 1412/9569/12 провадження №2/487/529/13 за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, для дослідження у судовому засідання. В задоволенні клопотання відповідачів [PERSON] та [PERSON] про зупинення провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення - відмовлено. Підготовче провадження у справі закрити та справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 06.08.2021 року виправлено описку допущену в ухвалі Заводського районного суду м. Миколаєва по цивільній справі (справа 487/3036/21, провадження № 2/487/1905/21) за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення зазначено прізвище відповідача « [PERSON] » замість не вірного « [PERSON] ». 15.09.2021 року від відповідачів [PERSON] та [PERSON] до суду надійшла апеляційна скарга на ухвалу Заводського районного суду м.Миколаєва від 03.08.2021 року. Ухвалою Миколаївського апеляційного суду м.Миколаєва від 27.09.2021 року апеляційна скарга [PERSON] та [PERSON] на ухвалу Заводського районного суду м.Миколаєва від 03.08.2021 року про відмову у зупиненні провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом виселення повернута особам, які її подали. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав до суду заяву в якій просив розглянути справу у його відсутності. Позов підтримує у повному обсязі просить його задовольнити. У судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, про день розгляду справи були повідомленні належним чином. Дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи 1412/9562/12 (провадження 2/487/529/13) за позовом ПАТ «ПУМБ» до [PERSON] про стягнення боргу, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів (аукціону) від 15.04.2021 року та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.04.2021 року, власником житлового будинку (загальна площа 73,3 кв.м., житлова площа 40,7 кв.м.)по [ADDRESS] є [PERSON] . Відповідно до відомостей про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку від 16.04.2021 року, встановлено що відповідно до відомостей Реєстру територіальної громади м.Миколаєва за адресою [ADDRESS] зареєстровано місце проживання осіб: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . У поданому до суду позові позивач [PERSON] стверджує, що вказані особи не є членами його сім`ї, не виселяються та не знімаються з реєстраційного обліку, чим порушують його права, як нового власника. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 року по справі №6-57цс11 за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Суд зазначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Ця норма права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту своїх прав є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своїм майном. Не має значення, ким саме спричинено порушення права, та з яких підстав. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що відповідачі у спірному житловому будинку проживають без належних на те підстав, оскільки останні не є членами сім`ї позивача, будь-яких домовленостей з позивачем щодо їх проживання у спірному житловому будинку не існує. Відповідно до ч. 3 ст.116 ЖК УРСР, особи, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяються без надання їм іншого жилого приміщення. За змістом ст.109 ЖК УРСР, виселення із займаного житлового приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться у добровільному або судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Виходячи з того, що відповідачі самовільно займають належний позивачу житловий будинок [ADDRESS] та безпідставно проживають у ньому, крім того останні порушують права та законні інтереси позивача, який як власник майна на свій розсуд не може їм володіти, користуватись і розпоряджатись, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] щодо усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню, оскільки саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушеного права власності. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір в рівних частках в розмірі 454,00 грн. з кожного На підставі викладеного,

Outcome: approved