Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

29.10.2018 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк» (далі позивач, банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору №12166 від 3 травня 2018 року відповідач отримав кредит у розмірі 11 000,00 грн. строком на 60 місяців зі сплатою процентів у розмірі 56% річних з кінцевим терміном повернення не пізніше 02.05.2023 р. Разом з тим, відповідач взяті на себе зобовязання щодо сплати процентів та кредиту не виконує. У відповідності до п.4.2.2 договору банк має право вимагати дострокове повернення кредиту, сплату нарахованих процентів та інших платежів, у випадку виникнення простроченої заборгованості більше, ніж на один місяць. З наведених мотивів та підстав позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором про споживчий кредит №12166 від 3 травня 2018 року. Ухвалою суду від 12 листопада 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи призначено до розгляду у судовому засіданні. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча належним чином повідомлялася про час, дату та місце розгляду справи. Згідно електронного сайту Луцького міськрайонного суду Волинської області користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин, інформацію про призначені судові засідання. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з таких підстав. Судом встановлено, що 3 травня 2018 року між сторонами був укладений договір про споживчий кредит №12166, відповідно до умов якого банк зобовязався надати позичальнику кредит у розмірі 11\~000,00грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 2 травня 2023 року (а.с. 16-21). 03.05.2018р. відповідачу було надано кредит у розмірі 11\~000,00грн., що стверджується меморіальним ордером №12166 (а.с. 24). Відповідно до п. 2.4.1 договору за користування кредитом позичальник зобовязаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56 % річних. Згідно з п. 3.3.3 договору позичальник зобовязується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 183,33грн. сплачувати проценти, нараховані банком, щомісячно до 27 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з червня 2018 року. \~ \~ \~ \~У п. 8.3 договору сторони передбачили сплату пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за порушення взятих на себе зобовязань по своєчасному поверненню кредиту, сплати процентів. \~ \~ \~ \~Пунктом 4.2.2 договору встановлено, що при виникненні простроченої заборгованості за кредитом та/або процентами більше ніж на один місяць, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, та інших платежів за договором, стягнути заборгованість в примусовому порядку. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.7-11) вбачається, що станом на 26.10.2018 року заборгованість по кредиту становить 10\~565,16грн., заборгованість по процентах за користування кредитом 1\~902,42грн., пеня 67,39 грн., три відсотка річних - 7,20грн. У відповідності до положень ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як вбачається із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Із змісту ст. 625 ЦК України вбачається, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі й сплата неустойки. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Враховуючи вищевикладене, відповідач істотно порушив умови кредитного договору, ст. 526, 527, 549, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, в звязку з чим утворилась заборгованість, а тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по кредиту у розмірі 10\~565,16грн., заборгованості по процентах за користування кредитом 1\~902,42грн., пені 67,39 грн., три відсотка річних - 7,20грн. є правомірними і підлягають до задоволення. Згідно ст.141 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у розмірі 1 762, 00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved