Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

30 січня 2014 року до суду з позовною заявою звернулась [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду. В позовній заяві зазначено, що з 17 липня 2011 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 1413. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з різними поглядами на життя та відсутністю взаєморозуміння. Сторони припинили подружні відносини і спільне проживання, шлюб існує формально. Подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим і буде суперечити інтересам позивача. Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач свого батьківського обов'язку по утриманню дитини не виконує, коштів на її утримання не надає, хоча має таку можливість, оскільки офіційно працює та отримує регулярний дохід. Позивач самостійно утримувати дитину фінансово неспроможна, оскільки ніде не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. З підстав, зазначених вище, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою. В ході судового розгляду судом була прийнята до розгляду заява позивача про уточнення позовних вимог, в якій позивач просила суд розірвати шлюб між сторонами та стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги позовної заяви підтримала в повному обсязі, просила суд її задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви визнав повністю, не заперечував щодо її задоволення. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 липня 2011 року відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 17 липня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницької міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 8). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 29 січня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 9). В судовому засіданні відповідачем було визнано обставину, що дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Частиною 2 ст. 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України суд при визначені розміру аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а шлюб між сторонами розірванню, оскільки судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та буде суперечити інтересам позивача, та що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає за необхідне відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. в частині позовних вимог про стягнення аліментів, оскільки позивач була звільнена від його сплати при зверненні до суду з даною позовною заявою та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. в частині позовних вимог про розірвання шлюбу. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved