Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

31 липня 2020 року позивач, [PERSON] , звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій вказує, що 21 жовтня 2017 року між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстровано шлюб. Дітей спільних не має. На даний час сторони припинили спільно вести господарство і відновлювати шлюбні стосунки позивач не бажає, в зв`язку із чим прохає суд даний шлюб розірвати. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 11 серпня 2020 року провадження по даній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 05 жовтня 2020 року до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено [PERSON] . Позивач, [PERSON] , будучи завчасно, належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву в якій зазначила, що [INFO] вона народила дитину, батьком якої є [PERSON] . Розгляд справи прохала проводити без її участі. Позов прохала задовольнити. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON] . Відповідач, [PERSON] будучи завчасно, належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак 30.09.2020 року від нього надійшла телефонограмма, в якій він повідомив про визнання позову та прохав розглянути справи без його участі. Третя особа, [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій позов визнав та повідомив, що дійсно є батьком народженої у [PERSON] дитини. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що 21 жовтня 2017 року Кобеляцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 99. [INFO] у [PERSON] народилась дитина (а.с.16). Статтями 51 Конституції України та 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки чоловіка до шлюбу не допускається. Статтями 51 Конституції України та 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має суттєве значення. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 4 статті 110 СК України визначено, що чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року, якщо батьківство щодо неї визнане іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини. Судом встановлено, що сторони по справі тривалий час спільно не проживають. Позивач на даний час проживає із [PERSON] [INFO] у позивача народилась дитина, батьком якої визнає себе [PERSON] . Суд, вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони припинили шлюбні стосунки і відновлювати їх не мають наміру. Крім цього, подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам дитини, яка народилась у позивача, оскільки відповідач не є її батьком. В зв`язку з вище викладеним, враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді подружжя, а сторони не бажають продовжувати шлюбні стосунки, тому збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, в зв`язку з чим, шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, суд вважає, що після розірвання шлюбу відповідачу слід залишити прізвище - [PERSON] . Крім цього, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому із [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved