Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

6 лютого 2015 року позивачка [PERSON], звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини за межі України, де третьою особою є Орган опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалась на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який було розірвано на підставі рішення Тельманівського районного суду Донецької області від 14 червня 2012 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Після розлучення вона разом з сином проживала окремо, відповідача бачила час від часу, при цьому з дитиною відповідач взагалі не спілкувався. З 2012 року відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина, однак він ухиляється від сплати аліментів, у зв'язку з чим вона неодноразово зверталася до органів міліції. На даний час, вона разом з сином проживає в мікрорайоні «Східний» в місті Маріуполі. Після обстрілу мікрорайону, 24 січня 2015 року, постраждав її будинок, дитина постійно знаходиться в стресовому стані. На даний час обстріли не закінчуються, вона постійно боїться за життя дитини та за своє життя. Після кожного вибуху, або гучного стуку, дитина ховається у ванній кімнаті і тривалий час боїться звідти виходити. Оскільки всі родичі у неї находяться за межами України, то вона разом з сином вирішила поїхати з України, доки не припиняться бойові дії. У зв'язку з тим що з батьком зв'язатися не має можливості, місце його перебування не відомо, позивачка просить суд дозволити вивезти малолітнього [PERSON] за межі України без дозволу батька. В подальшому позивачкою було уточнено позовні вимоги згідно яких вона просить суд дозволити їй вивезти малолітнього [PERSON] за межі України без дозволу батька в період з лютого 2015 року по грудень 2015 року. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала позовні вимоги, та пояснила, що після обстрілу мікрорайону «Східний» 24 січня 2015 року, її син дуже злякався. Зараз після кожного гучного звуку він ховається до ванної кімнати. Дитина постійно знаходиться в стресовому стані, а разом з дитиною і вона. На території України у неї не має близьких родичів куди б вона поїхати з сином, всі родичі знаходяться в Росії. Вона сама намагалася розшукати батька дитини, однак номер його мобільного телефону не відповідає, в селище в якому він проживав на даний час проходить Антитерористична операція, і майже всі мешканці виїхали з нього. Де знаходиться відповідач на даний час не відомо. Постійно переїжджати до Росії вона не бажає, намагається лише зберегти здоров'я та життя своєї дитини. Після закінчення антитеростичної операції зобов'язується повернутися в Україну разом з сином. Просить суд дозволити вивезти малолітнього [PERSON] за межі України без дозволу батька в період з лютого 2015 року по грудень 2015 року. Представник позивача - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимогти підтримала в повному обсязі та пояснила, що вони дійсно намагалися розшукати батька дитини, але у зв'язку з проведенням антитерористичної операції, а також у зв'язку з тим що Маріуполь розташовано майже на лінії оборони, а селище Гранітне в якому в останнє бачили відповідача знаходиться в Тельманівському районі Донецької області і там на даний час проводяться бойові дії, розшукати відповідача щоб отримати нотаріально завірений дозвіл на виїзд дитини за кордон не виявилося можливим. Просить суд задовольнити позовні вимоги позивачки та дозволити їй виїхати за межі України разом з дитиною без дозволу батька. Відповідач в судове засідання не з'явився. У зв'язку з проведенням антитерористичної операції поштова кореспонденція на окуповані території не доставляється. Судом телефонограмою було повідомлено сільського голову села Гранітне Тельманівського району Донецької області про необхідність повідомлення відповідача про день та час розгляду справи , однак зворотна відповідь до суду не надходила. Служба у справах дітей Волноваської районної державної адміністрації відмовилася повідомляти відповідача та виїжджати за відомим місцем проживання відповідача у зв'язку з тим що на території села Гранітне проходять бойові дії. Представник третьої особи органа опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації міста Маріуполя - Шестак В.В. діюча на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та пояснила, враховуючи обстановку яка склалася в місті Маріуполі, а також діючи в інтересах дитини, вважає за можливе дозволити [PERSON] виїхати за межі України разом з малолітнім сином [PERSON] в період часу з лютого 2015 року по грудень 2015 року без дозволу батька. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вислухав пояснення сторін, розглянув матеріали справи надійшов висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що згідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] народився [INFO] року, про що 19 листопада 2009 року було зроблено відповідний актовий запис № 1094. Батьками було записано [PERSON] та [PERSON]. ( а.с.3) Згідно акту ОСМДН «Іллічівець-18» [PERSON] за місцем проживання позивачки [PERSON], в квартирі [ADDRESS] не проживає. Повістку йому вручити не надається можливим. ( а.с.18) Згідно до ч.2 ст. 154 Сімейного Кодексу України, батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Відповідно до ч.1 ст. 313 Цивільного Кодексу України фізична особа має право на свободу пересування, ч.3 цієї ж статі передбачено, що фізична особа, яка є громадянином України, має право на вільний самостійний виїзд з межі України, згідно до п.3 ч.3 цієї ж статі, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Як вбачається з п.п. 5 п.3 ч.2-2 Правил перетину державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27 січня 1995 року, із доповненнями, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 року №932, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідченої копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно документів ( копії виконавчого листа 2-1860/11 виданого Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя, постанови начальника Тельманівського РВ ГУ МВС України в Донецький області № 763 від 26 червня 2012 року про відмову у порушенні кримінальної справи,) останнє відоме місце проживання відповідача - [ADDRESS] Згідно листа служби у справах дітей Волноваської районної державної адміністрації № 76/02-03 від 24 лютого 2015 року, скласти акт обстеження матеріально - побутових умов проживання [PERSON] та вручити йому повістку не виявляється можливим, оскільки на території села Гранітне проходять бойові дії. Згідно ст. 4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та постанови КМ України від 27 січня и 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі й рішення суду. Враховуючи вищевикладене, а також той факт, що тимчасовий виїзд дитини сприятиме як найкращому забезпеченню інтересів малолітньої дитини, створенню належних матеріально-побутових та психологічних умов для виховання, відпочинку, лікуванню дитини, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача [PERSON] На підставі ч.2 ст. 154 Сімейного Кодексу України, ч.1,ч.3 ст.313 Цивільного Кодексу України, п.п. 5 п.3 ч.2-2 Правил перетину державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27 січня 1995 року, ст. 4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»у

Outcome: approved