Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

29 листопада 2018 року [PERSON] звернулася до суду в інтересах [PERSON] із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги представник позивача обґрунтовувала тим, що останньому на праві приватної власності належить житловий будинок № 2 по вул. Дмитра Дорошенка в с. Козирка Очаківського району Миколаївської області, в якому зареєстрована член сімї колишнього власника [PERSON]. Разом з тим остання більше двох років не проживає за вказаною адресою. Наявність зареєстрованої особи позбавляє позивача права розпорядитися своїм нерухомим майном. Посилаючись на викладене, просила визнати відповідачку такою, що втратила право користування зазначеним жилим приміщенням. Сторони будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 130 ЦПК України, до суду не зявилися, представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду представника позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов такого. Позивач є власником будинку № 2 по вул. Дмитра Дорошенка в с. Козирка Очаківського району Миколаївської області, що підтверджується договором купівлі-продажу від 06 серпня 2018 року зареєстрованого в реєстрі за № 753 (а. с. 12-15) та відповідним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 133394022 від 06 серпня 2018 року (а. с. 16-17). Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно з положеннями ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За зазначеною вище адресою зареєстрована відповідачка [PERSON], але фактично не проживає там з січня 2016 року, що підтверджується довідкою Козирського старостинського округу № 2 виконавчого комітету Радсадівської сільської ради за № 1207 від 26 листопада 2018 року (а. с. 22), а також актом, складеним за участю сусідів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а. с. 23). Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право. Із доводів позовної заяви вбачається що новий власник спірного житлового приміщення не визнає за відповідачкою її права користування цим житлом і вважає, що право користування було похідним від права власності колишнього власника і припинилося зі зміною власника житла. Проаналізувавши викладені\~вище обставини\~в їх\~сукупності,\~суд дійшов\~висновку про\~те,\~що оскільки\~[PERSON]\~на підставі\~нотаріально посвідченого\~договору купівлі-продажу\~придбав вказаний\~вище будинок та здійснив державну реєстрацію права власності, то це право підлягає захисту шляхом припинення права користування відповідачки житлом, а тому позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Також, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача 704 грн 80 коп. судового збору, оплата яких підтверджується відповідною квитанцією. На підставі викладеного,

Outcome: approved