Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

30 липня 2010 року позивач звернувся до суду із зазначеним, в якому вказував, що він належним чином поставляв відповідачці електроенергію, а вона, в свою чергу, її отримувала та споживала, однак вчасно спожиті послуги не сплачувала, тому просив стягнути з неї на свою користь заборгованість в сумі 663 гривні 01 копійку, яка утворилася за період з 20 вересня 2006 року по 16 травня 2010 року. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов та просила його задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних матеріалів, оскільки представник позивача не заперечує проти цього. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, судом було встановлено, що за адресою: [ADDRESS], проживала позивачка, яка користувалася електроенергією. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України, статтями 24-27 Закону України «Про електроенергетику», «Правилами користування електроенергією для населення», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 року (далі - Правила). Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобовязується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобовязується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до п.п. 19, 20, 42 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених Постановою КМ України від 26 липня 1999 року № 1357 (далі - Правила) споживач зобовязаний вчасно вносити плату за надані послуги з постачання електроенергії за діючими тарифами для населення на підставі фактичних показань приладу обліку. Відповідачка, в порушення п. 1 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово- комунальні послуги» не уклала договір з надавачем цих послуг, однак відповідно до ст. 11 ЦК України фактично знаходився в договірних відносинах, оскільки її помешкання було підключено до електроенергетичної мережі, на її імя був відкритий особовий] рахунок і вона користувалася електроенергією. Виходячи з положень статей 6, 526, 626-631 ЦК України укладений договір є обовязковим для належного виконання сторонами відповідно до його умов, вимог ЦК] України та інших актів цивільного законодавства. Зі свого боку позивач належним чином виконував умови договору, вчасно та в необхідній кількості поставляв електроенергію відповідачці. В той же час, відповідачка надані послуги з постачання електроенергії оплачувала не повністю, тому за період з 20 вересня 2006 року по 16 травня 2010 року за нею утворилася заборгованість в сумі 663 гривні 01 копійка, що підтверджується випискою з особового рахунку. Розрахунок заборгованості судом перевірений і він відповідає кількості спожитої енергії та встановленим з її споживання тарифам. Оскільки заборгованість не погашена, тому вона підлягає стягненню на користь і позивача. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки також підлягають стягненню судові витрати: 30 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи на користь позивача та 51 грн. судового збору - на користь держави.

Outcome: approved