Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

30.10.2014 КС «Народний кредит» (далі-позивач) звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути солідарно з [PERSON] (далі -відповідач-1), [PERSON] (далі-відповідач-2) нараховані проценти за кредитним договором в сумі 46 833,72 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 09.08.2012 між позивачем та членом кредитної спілки відповідачем-1 було укладено кредитний договір № 4-120805-н, згідно з яким позивач надав відповідачу-1 кредит у розмірі 10 000 грн., плата за користування яким (проценти) становили 65,7 % річних, тобто 0,18 % денних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом, на строк 24 місяці. З метою забезпечення виконання зобов'язання 09.08.2012 між позивачем та відповідачем -2 укладено договір поруки № 4-120805-п, за умовами якого відповідач-2 поручився відповідати перед позивачем за виконання відповідачем-1 свого обов'язку як боржника за кредитним договором. Оскільки відповідачі не виконували свого обов'язку щодо повернення кредиту та процентів, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з них заборгованості за кредитним договором. Солом'янський районний суд м. Києва своїм заочним рішенням від 26.03.2013 стягнув солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість у розмірі 12 094,36 грн., з яких 8 318,60 грн. - тіло кредиту, 3 775,76 грн. - проценти за користування кредитом, які були нараховані по 04.03.2013 включно. Після набрання рішенням законної сили відповідачі частково здійснили оплату, яка позивачем зарахована як погашення заборгованості на виконання рішення суду, проте зобов'язання за кредитним договором за період з 05.03.2013 по 19.09.2014 не виконані. Позивач стверджує, що наявність судового рішення не припиняє правовідносин між сторонами кредитного договору, тому відповідачі зобов'язані погасити заборгованість. Як передбачено договором, у разі прострочення кредиту та визнання кредитним комітетом кредиту з підвищеним ризиком встановлюється процентна ставка у розмірі 365 % річних. Отже, заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 05.03.2013 по 19.09.2014 складає 46 833,72 грн. Зазначену суму позивач просить стягнути солідарно з відповідачів. На підтвердження цих обставин позивач надав такі докази: розрахунок суми заборгованості за кредитним договором № 4-120805-н від 09.08.2012 (а.с. 7), заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 26.03.2013 у справі № 760/4622/13-ц (а.с. 8-9), виконавчі листи Солом'янського районного суду м. Києва від 14.05.2013 (а.с. 10-11), кредитний договір № 4-120805-н від 09.08.2012 (а.с. 14-15), видатково-касовий ордер від 09.08.2012 (а.с. 16), договір поруки № 4-120805-н від 09.08.2012 (а.с. 17), заяви-анкети про вступ відповідачів до КС «Народний кредит» (а.с. 18-19), заява на отримання кредиту (а.с. 20-21), претензії до відповідачів від 01.10.2014 (а.с. 25-27). Представник позивача у судове засідання не з'явився. Однак, подав до суду заяву, у якій зазначив, що позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує та просив розглядати справу без його участі. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, хоча про день, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили. Згідно з частиною першою статті 224 ЦПК України «у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи». За цих обставин суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Відповідно до статті 1 Закону України «Про кредитні спілки» від 20.12.2001 «Кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об'єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом». КС «Народний кредит» є неприбутковою організацією, яка надає своїм членам кредити та залучає їх вклади на депозитні рахунки. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] є членами КС «Народний кредит», що підтверджується їх заявами-анкетами про вступ до кредитної спілки від 08.08.2012 (а.с. 18-19). 09.08.2012 позивач та відповідач-1 уклали кредитний договір № 4-120805-н, згідно з яким позивач надав відповідачу-1 кредит у розмірі 10 000 грн., плата за користування яким (проценти) становили 65,7 % річних, тобто 0,18 % денних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом, на строк 24 місяці (а. с. 14-16). У забезпечення виконання зобов'язання 09.08.2012 позивач та відповідач-2 уклали договір поруки № 4-120805-п, за умовами якого відповідач-2 поручився відповідати перед позивачем за виконання відповідачем-1 свого обов'язку як боржника за кредитним договором (а.с. 17). Станом на 04.03.2013 заборгованість відповідачів перед позивачем становила 12 094,36 грн., з яких 8 318,60 грн. - тіло кредиту та 3 775,76 грн. - проценти за користування кредитом. Вказана обставина встановлена заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 26.03.2013, яке набрало законної сили 16.04.2013 (а.с. 8-11). Суд констатує, що вказані обставини не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи, оскільки відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України «обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини». Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Як випливає зі статей 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 17 постанови Пленуму № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вказав, що «Зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК». Така правова позиція Вищого спеціалізованого суду України узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20.12.2010 № 3-57гс10, який є обов'язковим для застосування за правилами статті 360-7 ЦПК України. На підтвердження суми заборгованості позивач подав до суду розрахунок, відповідно до якого сума боргу за період з 05.03.2013 по 19.09.2014 складає 46 833,72 грн. (а.с. 7). Вказана сума розрахована відповідно до п. 3.9 кредитного договору, за яким протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком процентна ставка за ним встановлюється у розмірі 365 % річних. Суд наголошує на тому, що на день розгляду справи зобов'язання відповідачів залишаються невиконаними, тому суд робить висновок про доведеність обставин, на які посилається позивач, і вважає, що позов належить задовольнити. Відповідно до частини першої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно з частиною другою статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. З огляду на викладене, беручи до уваги наявність забезпечення виконання кредитних зобов'язань у вигляді поруки, суд приходить до висновку, що з відповідачів на користь позивача належить стягнути в солідарному порядку заборгованість за процентами по кредитному договору № 4-120805-н від 09.08.2012 в розмірі 46 833,72 грн. Розподіляючи судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає, що з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 234,16 грн. з кожного.

Outcome: approved