Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

29.10.2015 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що її батькові - [PERSON], який помер [INFO] належала земельна ділянка площею 1,3273 га на території Підлісківської сільської ради Мостиського району Львівської області відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 16.07.2008року. Зазначає, що за свого життя батько заповіту не складав. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом після його смерті є вона та її мати - [PERSON], яка від своєї частки у спадщині відмовилася в її (позивачки) користь. Стверджує, що після смерті батька у встановлений законом строк звернулася в Мостиську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку їй відмовлено через те, що у зазначеному Державному акті на право власності на земельну ділянку міститься виправлення прізвища її батька, у зв'язку із чим змушена звертатися до суду із даним позовом. З огляду на наведене, просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 1,3273 га на території Підлісківської сільської ради Мостиського району Львівської області відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 16.07.2008року в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] В судове засідання позивачка не з'явилася, проте подала заяву, в якій просить суд справу розглядати без її участі. Представник відповідача - Підлісківської сільської ради Мостиського району Львівської області у судове засідання не з'явився, а подав заяву, в якій позов визнає та просить суд розглянути справу без його участі. Представник третьої особи - Мостиської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, проте подав до суду копію спадкової справи №38/2015, заведеної після смерті [PERSON], а також заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Мостиського районного управління юстиції Львівської області у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності та зазначає, що при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду. Представник третьої особи - Відділу Держгеокадастру у Мостиському районі Львівської області у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності та зазначає, що при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.130, 174 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні попереднього судового засідання. Судом встановлено, що [INFO] року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] До складу даної спадщини входить право власності на земельну ділянку площею 1,3273 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Підлісківської сільської ради Мостиського району Львівської області, яка належала померлому [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 16.07.2008 року. Як вбачається із матеріалів спадкової справи №38/2015, заведеної у Мостиській державній нотаріальній конторі, за життя спадкодавець [PERSON] заповіту не складав. Спадкоємцем першої черги спадкування за законом є дочка померлого - [PERSON], позивачка у справі, яка спадщину після смерті батька прийняла, подавши відповідно до вимог ч.1 ст.1269 ЦК України у встановлений законом строк до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Крім позивачки, спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] є також дружина померлого - [PERSON], яка у встановлений законом строк та порядок відмовилися від спадщини після смерті чоловіка на користь дочки -[PERSON], подавши до нотаріальної контори відповідну заяву. Інших спадкоємців першої черги спадкування за законом, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] чи претендують на таку, не має. Із листа Мостиської державної нотаріальної контори №02-14/542 від 19.10.2015 року вбачається, що позивачка [PERSON] зверталася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищезазначене спадкове майно, однак їй відмовлено у цьому у зв'язку із тим, що у вищевказаному Державному акті на право власності на спірну земельну ділянку містяться виправлення, а саме виправлення прізвища власника земельної ділянки на «[PERSON]», що є порушенням підпункту 2.9 пункту 2 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах №43 від 04.05.1999 року. Вказані обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами: копією свідоцтва про смерть [PERSON]; копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 16.07.2008року; довідкою, виданою виконавчим комітетом Підлісківської сільської ради №665 від 26.10.2015 року; копією свідоцтва про народження [PERSON]; копією свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON]; копією паспорта громадянина України [PERSON]; копією спадкової справи №38/2015, заведеної після смерті [PERSON] Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв'язку із вищевикладеними обставинами, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачкою у порядку спадкування. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, оспорювання. Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положення ст.ст. 81, 131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Таким чином, враховуючи те, що спадкодавець [PERSON] на час своєї смерті був власником спірної земельної ділянки і таке його право підтверджувалось державним актом, беручи до уваги те, що позивачка [PERSON], дочка померлого, є спадкоємцем першої черги спадкування за законом та прийняла спадщину після смерті батька, інших спадкоємців, що претендують на спадщину немає, суд приходить до висновку, що право власності на спірну земельну ділянку перейшло у порядку спадкування до позивачки, тому є всі підстави для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved