Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

30 липня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому на підставі договору міни жилого будинку і земельної ділянки на квартиру від 01 березня 2005 р., посвідченого приватним нотаріусом Костянтинівського МНО Щербініною Н.П. та зареєстрованого в реєстрі за № 786, - належить на праві власності житловий будинок [ADDRESS] На сьогоднішній час у зазначеному будинку зареєстрований відповідач по справі [PERSON], який з березня 2013 року за місцем реєстрації не мешкає, його речі в будинку відсутні, будь-якої участі в утриманні будинку, зокрема в оплаті комунальних послуг, не приймає, його місцезнаходження позивачу невідоме. Позивач через те, що відповідач зареєстрований у будинку, змушений нести зайві витрати на утримання будинку, в тому числі витрати на оплату житлово-комунальних послуг. В теперішній час у позивача виникла необхідність зняти з реєстрації відповідача, який добровільно з реєстрації не знявся, а тому позивач просять суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи заперечень не надавав (а.с.26). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. За таких обставин зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Зясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS], розташованого по [ADDRESS] на підставі договору міни жилого будинку і земельної ділянки на квартиру від 01.03.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Костянтинівського МНО Щербініною Н.П., зареєстрованого в реєстрі за № 786 (а.с.6, а.с. 6 зворот). Факт реєстрації відповідача [PERSON] у зазначеному житловому будинку підтверджується довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № б/н від 19.07.2018 року, виданою КП «СЄЗ № 4» (а.с.7, 17), відомостями про реєстрацію Відділу реєстрації Костянтинівської міської ради №вих 2709/09 від 07 серпня 2018 року (а.с.11-12). З березня 2013 відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не мешкає, його речі в будинку відсутні, будь-якої участі в утриманні будинку, зокрема в оплаті комунальних послуг не приймає, місцезнаходження його позивачу невідоме. Судом оглянуто надані позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог висновок ДОП СП Костянтинівського ВП Бахмутського ГУНП в Донецькій області ст. лейтенанту поліції від 20.09.2018 р. (а.с.28); повідомлення Начальника Костянтинівського ВП Бахмутського відділу ГУНП в Донецькій області за № 21238/204/0648 від 20.09.2018 р. (а.с.27). Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або закону. В силу ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач [PERSON] більше року не мешкає в будинку [ADDRESS], факт його реєстрації в будинку позбавляє позивача право користуватися майном повною мірою, призводить до зайвих витрат на оплату житлово-комунальних послуг, тощо. Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У звязку із задоволенням позову, суд дійшов висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved