Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

29.09.2016 року заявник [PERSON], звернулася із заявою до суду, яку у процесі розгляду справи уточнила - про встановлення факту смерті її колишнього чоловіка [PERSON], [INFO], який помер 21 вересня 2015 року в м.Усть-Лабінськ Краснодарського краю Російської Федерації. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з 20.12.2002 року перебувала у шлюбі з [PERSON], від якого у них народилися діти: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], які проживають по місцю її проживання в [INFO]. 20.12.2006 року шлюб між нею та [PERSON], було розірвано. У вересні 2014 року [PERSON], було засуджено і він відбував покарання в місті Усть-Лабінськ Краснодарського краю Російської Федерації за вчинення злочину на території Російської Федерації. Місце реєстрації [PERSON], по теперішній час залишається: м.Олевськ вул.Богдана Хмельницького, 27 Житомирської області. 02.10.2015 року на адресу матері її колишнього чоловіка [PERSON], - [PERSON] із місця відбування покарання, а саме із м.Усть-Лабінська Краснодарського краю Російської Федерації надійшла телеграма, із якої вбачається, що 21.09.2015 року [PERSON] помер і похований 01.10.2015 року. При зверненні до відділу ЗАЦСу Усть-Лабінського району Краснодарського краю Російської Федерації, 08.12.2015 року було отримано відповідь начальника вказаного відділу ЗАЦСу, із якої слідує, що запису акта про смерть у відношенні [PERSON], [INFO], за період з 2015 року і по час звернення не виявлено. У звязку з чим отримати письмовий доказ про смерть [PERSON], від органів влади Російської Федерації не має змоги. На звернення заявниці до Олевського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану також було отримано відмову на підставі п.1 ч.5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні. Встановлення факту смерті, заявнику необхідне для отримання свідоцтва про смерть [PERSON], та оформлення і призначення пенсії неповнолітнім дітям померлого у звязку з втратою годувальника. Заявниця [PERSON], та її представник адвокат [PERSON], який діє на підставі договору № 45 від 23.11.2016 року «Про надання правової допомоги у цивільній справі», заявлені вимоги про встановлення факту смерті особи в певний час підтримали повністю, із підстав, що зазначені у заяві. При цьому [PERSON], пояснила суду те, що після розірвання шлюбу із [PERSON], вона залишилася проживати разом із їхніми спільними неповнолітніми дітьми в с.Сущани вул.Набережна, 5 Олевського району Житомирської області. У 2010 році [PERSON], виїхав на заробітки до Російської Федерації. У вересні 2014 року [PERSON], було засуджено і він відбував покарання в колонії № 2 міста Усть-Лабінськ Краснодарського краю Російської Федерації за вчинення злочину на території Російської Федерації. Адреси останнього місця проживання на території РФ та адреси місця увязнення (місця знаходження колонії) [PERSON], вона не має. Із останнім вона не спілкувалася. З [PERSON], спілкувалася його рідна сестра [PERSON], яка і повідомила її про надходження телеграми до матері [PERSON], - [PERSON], та смерть [PERSON], - батька їхніх спільних неповнолітніх дітей. При її зверненні до сестри [PERSON], - [PERSON], та до матері [PERSON], щодо наявності адреси місця увязнення [PERSON], вона дізналася про те, що [PERSON], спілкувалася із ним по телефону, останній раз у серпні місяці 2015 року і більше з того часу на звязок не виходив, будь-яка адреса [PERSON], у них відсутня. Представник заінтересованої особи Олевського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області у судове засідання явки свого представника не забезпечив, проте надіслав повідомлення про розгляд справи без його участі. Не заперечує проти встановлення даного факту. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник заінтересованої особи Управління Пенсійного Фонду України в Олевському районі Житомирської області у судовому засіданні стосовно встановлення факту смерті особи в певний час заперечує, посилаючись на те, що у матеріалах справи недостатньо доказів встановлення такого факту. Однак зазначає, що при наявності відповідного свідоцтва про смерть особи в певний час та необхідних документів, заявниця має можливість звернутися до УПФ України в Олевському районі для призначення пенсії неповнолітнім дітям померлого у звязку з втратою годувальника. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], надала суду свідчення про те, що вона є сестрою померлого [PERSON] Мати останнього [PERSON] на даний час тяжко хворіє і практично не рухається, а тому доставити її до суду і допитати як свідка немає змоги. Крім того мати фактично не спілкувалася із сином [PERSON], а спілкувалася вона лише по мобільному телефону через співмешканку брата [PERSON], яка проживає в Російській Федерації, де саме їй не відомо. Так, у 2010 році [PERSON], виїхав на заробітки до Російської Федерації, а у вересні 2014 року вона дізналася, що [PERSON], було засуджено і від [PERSON] їй стало відомо, що брат відбуває покарання в колонії № 2 міста Усть-Лабінськ Краснодарського краю Російської Федерації за вчинення злочину на території Російської Федерації. Одного разу у серпні місяці 2015 року брат зателефонував їй із невідомого телефону та повідомив її про те, що він тяжко захворів, і з того часу більше не дзвонив. А коли вона спілкувалася із [PERSON] по скайпу остання повідомила її, що брат захворів на тяжку форму туберкульозу, і на етапі, в дорозі скінчався, де захоронений невідомо. Будь-якої адреси брата вона не має. 02.10.2015 року на імя її матері [PERSON], із місця відбування покарання, м.Усть-Лабінськ Краснодарського краю РФ надійшла телеграма про те, що 21.09.2015 року [PERSON] помер і похований 01.10.2015 року. Місця захоронення брата у телеграмі не вказано і їй не відоме. Співмешканка [PERSON], [PERSON] на звязок більше не виходить. Дізнатися від останньої про місце захоронення брата не має можливості. Вважає, що її брат [PERSON], дійсно помер. Заслухавши пояснення заявниці, її представника, представника УПФ в Олевському районі, свідка, дослідивши матеріали справи, у їх сукупності, суд вважає, що заява [PERSON], підставна та підлягає до задоволення. Відповідно до\~ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоровя або судово-медичної установи, - не пізніше пяти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до п.8 ч.1 ст.256\~ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до розясень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», передбачено, що встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], уродженець [INFO] (а.с.9), помер 21 вересня 2015 року в м.Усть-Лабінськ Краснодарського краю Російської Федерації, що підтверджується телеграмою від 02.10.2015 року, яку було направлено на адресу матері [PERSON], - [PERSON] адміністрацією місця відбування покарання [PERSON], а саме із м.Усть-Лабінська Краснодарського краю Російської Федерації, із якої вбачається, що 21.09.2015 року [PERSON] помер і похований 01.10.2015 року, (а.с.12), а також слідує із свідчень свідка [PERSON] Крім того, судом встановлено, що батьком неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] є [PERSON], (а.с.7). Колишньою дружиною померлого [PERSON], і матірю неповнолітніх дітей є [PERSON], (а.с.5, 7, 8). Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обовязком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, № 2402-ІІІ, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Із положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Встановлення факту смерті, заявнику необхідне для отримання свідоцтва про смерть [PERSON], та оформлення і призначення пенсії неповнолітнім дітям померлого у звязку з втратою годувальника. На звернення заявника до відділу ЗАЦСу Усть-Лабінського району Краснодарського краю Російської Федерації, щодо надання документу про реєстрацію смерті [PERSON], 08.12.2015 року, начальником вказаного відділу ЗАЦСу надано відповідь, із якої слідує, що запису акта про смерть у відношенні [PERSON], [INFO], за період з 2015 року і по час звернення не виявлено. У звязку з чим отримати письмовий доказ про смерть [PERSON], від органів влади Російської Федерації неможливо, (а.с.10). Олевським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області відмовлено [PERSON], у видачі свідоцтва про смерть [PERSON], на підставі п.1 ч.5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, (а.с.11). З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON] і визначає датою його смерті 21 вересня 2015 року та місцем смерті м. Усть-Лабінськ Краснодарського краю Російської Федерації. Приписами п.8 ч.1 ст.256\~ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18\~постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі\~ст.14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обовязковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у звязку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення факту смерті для заявниці буде мати юридичне значення, оскільки це дозволить їй зареєструвати смерть колишнього чоловіка і батька дітей [PERSON], та оформлення належним чином і призначення пенсії дітям померлого у звязку з втратою годувальника. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON], на території Російської Федерації, що надасть їй можливість отримати свідоцтво про смерть видане відповідним державним органом України.

Outcome: approved