overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

29 грудня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із зазначеним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 2006 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Фактично сімейні стосунки між подружжям припинені приблизно з червня 2016 року, до чого призвели несхожість характерів та різні погляди на сімейне життя. Спір щодо поділу майна та місце проживання дитини відсутній. Вважає, що шлюб розпався остаточно, на примирення не згоден. Просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] до відкритого судового засідання не з,явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі. Наполягає на задоволені позовних вимог. Відповідач [PERSON] до відкритого судового засідання також не з,явилась, надавши суду заяву з проханням розглядати дану справу без її участі. На розірвання шлюбу згідна. Крім того вказала, що після розірвання шлюбу бажає змінити прізвище на «Напольських» Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 25 квітня 2006 року, актовий запис №237. Від даного шлюбу у сторін є дитина [PERSON], що народився 13 лютого 2008 року. Спір майнового характеру та про місце проживання дитини між сторонами на час вирішення справи по суті не виникав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. Згідно ч.8 ст. 235 ЦПК України після розірвання шлюбу прізвище відповідача змінити на «Напольських» На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 551,20 гривень. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

29 грудня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із зазначеним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачкою знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 28 жовтня 1993 року. Від шлюбу мають спільних дітей [PERSON] [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Фактично сімейні стосунки між подружжям припинені з січня 2014 року, до чого призвели несхожість характерів та різні погляди на сімейне життя. Спору щодо місця проживання дітей та поділу майна немає. Вважає, що шлюб розпався остаточно, на примирення не згодний. Просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] та його представник, що діє на підставі довіреності, [PERSON] до відкритого судового засідання не з,явились, але надали суду заяви з проханням розглядати дану справу без її участі. Наполягають на задоволені позовних вимог. Відповідач [PERSON] до відкритого судового засідання також не з,явилась, надавши суду заяву з проханням розглядати дану справу без її участі. На розірвання шлюбу не згідна, так як бажає зберегти сім,ю . Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського райвиконкому міста Маріуполя 28 жовтня 1993 року, актовий запис № 786. Від даного шлюбу мають спільних дітей сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу, за спільним бажанням сторін, буде проживати разом з матір,ю. Спір майнового характеру між сторонами на час вирішення справи не виникав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

29 грудня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в 2010 році вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від сумісного проживання мають доньку-Панченко А.С., 30 серпня 2010 року. З вересня 2012 року сторони не підтримують подружніх стосунків, сумісне господарство не ведуть, та проживають окремо. Їх сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння. Позивач прийшла до впевненості, що їх сім'я з відповідачем розпалася остаточно та примирення між ними неможливе. Позивач в судове засідання не зявилася, до суду надіслала заяву з проханням слухати справу за її відсутності та просила розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач в судове засідання не зявився, до суду надіслав заяву з проханням слухати справу за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечував та надав копію свідоцтва про зміну імені з [PERSON] на [PERSON]. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб, шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 05 червня 2010 року Петрівською сільською радою Білозерського району Херсонської області, актовий запис № 02. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на Панченко (а.с.4). Сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до копії паспорта та копії свідоцтва про зміну імені виданого Білозерським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, [PERSON] змінив ім'я про що 22 липня 2016 року складено відповідний актовий запис № 21 та його прізвище, власне ім'я, по батькові після державної реєстрації зміни імені: Гаваль Сергій Володимирович (а.с.25-26). Дослідивши надані докази, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, оскільки встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, сумісне господарство не ведуть. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сімї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

29 грудня 2016 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22 лютого 2009 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Війницької сільської ради Локачинського району Волинської області, актовий запис № 02. Від шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося у зв'язку з тим, що у них різні характери, інтереси та погляди на життя. Між ними не існує взаєморозуміння, поваги та довіри, у зв'язку з чим почали виникати конфлікти. Шлюбні відносини призвели до охолодження почуттів. З вересня 2015 року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Вважає, що збереження сім'ї є неможливим, а формальна реєстрація шлюбу суперечить його інтересам. Просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, зареєстрований 22 лютого 2009 року виконавчим комітетом Війницької сільської ради Локачинського району Волинської області, актовий запис № 02. Cудові витрати у справі просить залишити за ним. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених у позовній заяві. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони з 22 лютого 2009 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕГ № 114061 від 28 грудня 2016 року (а.с.3). Від шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про його народження серії І-ЕГ № 095850 від 12 травня 2009 року (а.с.5). Подружнє життя сторін не склалося. Сторони не бажають налагодити подружні стосунки, стверджують, що збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч.1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Враховуючи вищевикладене та те, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує нічиїх прав та інтересів, його необхідно прийняти та ухвалити рішення про задоволення позову. За клопотанням позивача судові витрати у справі слід залишити за ним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

29 грудня 2016 року позивач звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи на те, що 30 серпня 2002 року між ним та відповідачкою зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають двох неповнолітніх синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Одруження виявилось невдалим. Сімейні стосунки припинилися, сумісне господарство не ведеться, шлюб укладеним між ними фактично розпався. Посилаючись на викладене, просив розірвати їхній з відповідачкою шлюб. У судове засіданні позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним, чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 30 серпня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ФП № 069782 від 30 серпня 2002 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії 1-ФП № 143461 від 21 серпня 2003 року та Серії 1-ФП № 028477 від 20 липня 2006 року відповідно. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки, сумісне господарство не ведеться, проживають окремо. Шлюб фактично розпався. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

29 грудня 2016 року позивач звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений 15.07.1981 року, зареєстрований у Жовтневому ЗАГС м. Одеси, актовий запис № 502. Від шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами припинені. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. На даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач, [PERSON], та його представник, [PERSON], в судове засідання не зявилися, однак до суду надали заяви, в яких просили позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за їх відсутності. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявилася, однак в судове засідання надала заяву, в якій вимоги позивача визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з Свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ЖД № 266803, 15.07.1981 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Гончарук) [PERSON] зареєстровано шлюб у Жовтневому ЗАГС м. Одеси, актовий запис № 502. Від шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сімї не можливо, оскільки протягом довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Суд приходить до висновку, що слід його залишити. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 551,20 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

29 грудня 2016 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначив, що 10.07.1999 року зареєстрував з відповідачем шлюб, актовий запис №100. Від шлюбу позивач з відповідачем мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Шлюбні відносини припинені з вересня 2016 року. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, спір про поділ майна відсутній. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо задоволення позову, після розірвання шлюбу просила змінити прізвище на «Степанова». Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 10.07.1999 року Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №100, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 454113 (а.с.6). Від шлюбу позивач з відповідачем мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с.5). Спір про поділ майна відсутній. Наміру поновлювати шлюбні відносини сторони не мають. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сімї стало неможливим. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідач бажає змінити прізвище на «Степанова». Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

29 грудня 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 15 листопада 1997 року, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

29 грудня 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини, посилаючись на те, що з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 жовтня 2002 року, мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивачка просить суд стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 22 березня 2017 року постановлено про заочний розгляд за відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наданих доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 жовтня 2002 року, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 12 жовтня 2002 року ( а.с.4). Сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 20 листопада 2006 року ( а.с.5). Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. У відповідності до ст..180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів визначається судом, що передбачено ст..183 Сімейного кодексу України, з урахуванням відповідно до ст..182 цього ж Кодексу всіх обставин : відповідач не працює, має працездатний вік, відсутні відомості щодо наявності у нього аліментних зобов'язань та хвороб. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд також виходить з принципу справедливості і обов'язку обох батьків приймати участь в утриманні дитини,а тому суд вважає стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу). Згідно зі ст..88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. Згідно зі ст..367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Згідно зі ст..ст.180, 182,184,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

29 грудня 2016 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, підтримуючи який в судовому засіданні пояснила, що 24 липня 2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у відділі реєстрації актів громадянського стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції, Івано-Франківської області, актовий запис №260. Від спільного подружнього проживання у них народилася дочка - [PERSON], [INFO]. З початку спільного проживання у них були нормальні сімейні відносини, однак з часом вони погіршились. Вони виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не змогли дійти згоди навіть при вирішенні простих побутових питань. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сімю. За таких обставин вважає, що сімя їх розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати, так як збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам неповнолітньої дочки, після розірвання шлюбу просить дочку залишити проживати із нею, залишити їй прізвище Станкевич. Відповідач в судове засідання не зявився, однак в телефонному режимі повідомив, що не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 24 липня 2010 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] у відділі РАЦС по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 260 /а.с.3/. Від спільного подружнього проживання у них народилася дочка - [PERSON], [INFO] /а.с.4/. На даний час шлюб між позивачкою та відповідачем існує формально, оскільки вони як подружжя не підтримують будь-яких стосунків. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам неповнолітньої дочки, а тому суд приходить до висновку, що необхідно шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати, неповнолітню дочку залишити проживати із матірю, після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище Станкевич. На підставі ст.,ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved