Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

29.12.2017 до Решетилівського районного суду надійшла вказана вище позовна заява, у якій позивачка просить суд позбавити відповідача батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] , який народився [INFO] в м. Полтава Полтавської області. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що [INFO] народився її син [PERSON] , а з листопада 2013 року вона стала проживати із [PERSON] , [PERSON] визнав батьківство і її синові змінено прізвище на « [INFO] », проте в подальшому сімейне життя не склалося і у грудні 2015 спільне проживання припинено, спільна дитина проживає разом з матір`ю і перебуває на її утриманні, відповідач свої батьківські обов`язки не виконує: не доглядає за дитиною, не утримує, не займається вихованням сина, не цікавиться його життям, не спілкується з ним, не піклується про його психологічний та духовний розвиток, здоров`я, при цьому зловживає алкогольними напоями, подає поганий приклад аморальним способом життя, від виховання дитини відповідач фактично самоусунувся, що позивачка вважає достатніми підставами для позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина. Провадження у справі відкрито 17.01.2018 суддею Горульком О.М. Розгляд справи не було завершено, у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] у відставку 27.09.2018. За результатами повторно проведеного автоматизованого розподілу справ між суддями, 13.02.2019 справу передано на розгляд новому складу суду із головуючою Лизенко І.В., яка прийняла справу до провадження ухвалою 05.03.2019; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче судове засідання на 26.03.2019, за результатами проведення якого справу призначено до розгляду на 26.06.2019. 26.06.2019 розгляд справи не відбувся у зв`язку з неявкою сторін, причина неявки відповідача суду не відома; розгляд справи відкладено до 27.09.2019. 27.09.2019 розгляд справи не завершено, у судовому засіданні оголошено перерву для повторного виклику свідка, при цьому відповідач в судове засідання не з`явився, причина неявки відповідача суду не відома; перерву оголошено до 29.11.2019. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали вимоги позовної заяви у повному обсязі і просили задовольнити такі з підстав, що зазначені у позовній заяві; додатково позивачка пояснила, що син не пам`ятає як виглядає батько, батько востаннє приходив до дитини у 2017 році, він не надає матеріальної допомоги, не телефонує, не відвідував дитину в дитячому садку, не вітає з днем народження; за словами позивачки у цьому році дитина ішла до першого класу школи і відповідача не було на святкуванні, він не допомагав зібрати дитину в школу. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час, дату, місце його проведення. Клопотання про розгляд справи за його відсутності чи інших заяв по суті або з процесуальних питань від відповідача до суду не надходило. Представник третьої особи в судовому засіданні зазначила, що вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав. Вивчивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.ст. 150, 155, 164, 166, 167 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом; мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Судом досліджено копію свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , з якого встановлено, що позивачка є його рідною матір`ю, а відповідач - батьком (а.с. 6), що також підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень (а.с. 7-8). [PERSON] є учнем 1 класу Решетилівської філії І ступеня з дошкільним підрозділом опорного закладу «Решетилівський ліцей імені І.Л. Олійника Решетилівської міської ради», що встановлено із виданої завідувачем філії довідки №2 від 13.11.2019; у довідці також зазначено, що впродовж перебування дитини у навчальному закладі з 01.09.2013 і по даний час, батько хлопчика батьківських зборів, свят, позакласних, позашкільних заходів не відвідував. Начальником служби у справах дітей Решетилівської РДА 31.12.2012 проведено бесіду із малолітнім [PERSON] , про що складено акт, у якому зі слів хлопчика зазначено, що він проживає з матір`ю, її чоловіком та бабусею, свого батька давно не бачив, батько до них не приїздить і не телефонує, не пише, не цікавиться його життям, не надсилає подарунків, не підтримує матеріально, при цьому хлопчик не міг згадати, коли востаннє бачив батька, не міг описати його зовнішність. 05.12.2017 представниками служби у справах дітей Решетилівської РДА було обстежено умови проживання позивачки про що складено акт, з якого суд встановив, що дитина дійсно проживає з матір`ю, умови проживання задовільні, хлопчик має окрему вмебльовану кімнату, забезпечений одягом та взуттям, у домі чисто (а.с. 9). 20.11.2019 Решетилівською РДА, як органом опіки і піклування, складено висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, у якому встановлено, що з грудня 2015 року спільна дитина сторін проживає з матір`ю, батько фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не допомагає матеріально, не спілкується з дитиною у достатньому обсязі, не цікавиться розвитком, навчанням, вихованням, здоров`ям сина, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, у зв`язку із чим орган опіки і піклування вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина. В якості свідка під час розгляду справи допитано [PERSON] , яка зазначила, що вона є матір`ю позивачки і бабусею малолітнього Даніїла; за словами свідка сторони проживали разом і з початку мали нормально стосунки, проте пізніше почались сварки, [PERSON] бив позивачку, дитина боялась батька, розповідала бабусі, що тато б`є маму; згодом відповідач зник, востаннє свідок його бачила у 2017 році у барі і з цього ж часу він не спілкується з сином; дитина проживає з нею та із матір`ю, відповідач про дитину не піклується, не приходив у дитячий садок, не з`явився на 1 вересня до дитини; свідок пояснила, що коли сторони перестали жити разом дитині було 4 роки, тому син не згадує батька, забув уже його; свідок, яка проживає разом з позивачкою та її малолітнім сином, також зазначила, що перешкод у спілкуванні з дитиною ні вона, ні мати дитини не чинять і не можуть, оскільки відповідач не з`являється. В якості свідка під час розгляду справи допитано [PERSON] , який пояснив, що він є сусідом позивачки, перебуває з нею в простих сусідських стосунках, зазначив, що [PERSON] проживав з позивачкою, усиновив [PERSON] , а потім зник і його немає більше 2 років, він не приїжджає, нічого не передає синові, не спілкується з ним, не допомагає матеріально після того, як покинув дружину [PERSON] . На підставі зазначеного вище суд встановив, що відповідач самоусунувся від виховання малолітнього сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не цікавиться його життям та здоров`ям, не турбується про його забезпечення та лікування, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умови для проживання та розвитку сина, тобто відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання малолітнього сина. Врахувавши вищезазначене, суд вбачає підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина.

Outcome: approved