Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

29 грудня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] із 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/3 частину від його доходу щомісячно до їх повноліття. На обґрунтування своїх вимог вказує про те, що на підставі судового наказу Зарічненського районного суду Рівненської області від 05 грудня 2017 року на утримання малолітніх дітей з нього стягуються аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час шлюб з відповідачкою розірвано, проте вони разом з дітьми продовжують проживати в одній квартирі, він ніде не працює, та через свою інвалідність, яка встановлена довічно не може влаштуватися на роботу. Його щомісячний дохід (пенсія) складає 1452,00 грн., а розмір аліментів, які йому присуджено складає 1860,00 грн., що залишає його без засобів для існування. В судовому засіданні позивач [PERSON] пред'явлений позов підтримав, просив зменшити розмір аліментів. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] пред'явлений позов не визнали. Суду пояснили, що відповідно до закону розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідач самоусунувся від обов'язку утримувати дітей та за цим позовом хоче уникнути вказаного обов'язку. Третя група інвалідності позивача не перешкоджає йому працювати, при цьому він має неофіційні доходи. Відповідач та її діти мають негативний стан здоров'я і також потребують лікування. У задоволенні позову просили відмовити. Заслухавши пояснення учасників справи, які з'явилися в судове засідання, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що судовим наказом Зарічненського районного суду Рівненської області від 05 грудня 2017 року у справі № 561/802/17 вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 листопада 2017 року і до досягнення ними повноліття. Судовий наказ набрав чинності 05 грудня 2017 року (а.с.49). У відповідності до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В ході судового розгляду судом у відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України враховано, що позивач [PERSON] є інвалідом 3 групи з 21 травня 2012 року загального захворювання з ураженням ЦНС, що беззаперечно вбачається з довідки до акту огляду МСЕК від 06 серпня 2012 року (а.с.6). Унаслідок встановленої йому інвалідності несе витрати на придбання ліків Допокін, що стверджується товарним чеком від 26 грудня 2017 року, на суму 493,00 грн. (а.с.7). Отримує пенсію по інвалідності 3 групи загального захворювання з 21 травня 2012 року довічно у розмірі 1452,00 грн. (а.с.8). Згідно з довідкою КЗ «Зарічненська ЦРЛ» від 26 грудня 2017 року № 550 позивач знаходиться під наглядом лікарської установи з 2012 року (а.с.9). Позивач [PERSON] ніде не працює з 30 листопада 2007 року по даний час, що стверджується довідкою Зарічненської селищної ради Рівненської області від 28 грудня 2017 року № 6817 (а.с.14). Проте вказані обставини не дають підстав дійти висновку про зміну матеріального чи сімейного стану, або стану здоров'я платника чи одержувача аліментів, як визначену ст. 192 СК України підставу зменшення розміру аліментів. Зазначені обставини існували на час винесення судового наказу Зарічненського районного суду Рівненської області від 05 грудня 2017 року. Також, за змістом ч. 7 ст. 105 ЦПК України (в редакції чинній на час винесення судового наказу від 05 грудня 2017 року) та ч. 7 ст. 170 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи) боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів лише у випадку видачі судового наказу за вимогою про стягнення аліментів у відповідній частці від заробітку (доходу) платника аліментів, при цьому указані норми не наділяють позивача [PERSON] таким правом у випадку присудження з нього аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною другою ст. 182 СК України визначено мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тобто мінімально визначений законодавцем розмір аліментів на одну дитинку за жодних обставин не може бути меншим, у тому числі зменшений судом, ніж це передбачено у ч. 2 ст. 182 СК України. З врахуванням викладеного, суд не вбачає достатніх правових підстав для зменшення розміру аліментів, а відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed