Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-28 00:00:00

31 жовтня 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, якою просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі понесених витрат - 48984 грн. 43 коп., судові витрати у розмірі 1600 грн. 00 коп. та витрати, понесені у звязку з публікацією у пресі оголошення у розмірі 500,00 грн. В обґрунтування позовної заяви, позивач вказав на те, що 23.10.2015 року о 19.00 год., водій [PERSON], керуючи автомобілем «Мерседес Бенс», державний номерний знак [NUMBER], знаходячись по вул. Робочій, в районі будинку №168 у м.Дніпро, порушуючи п. 12.1, п. 2.5 ПДР України, не врахував дорожні обставини, не вибрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого, скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21112», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався попереду, котрий втративши керування автомобілем, скоїв зіткнення з автомобілем «Сааб 9000», державний номерний знак, під керуванням водія [PERSON], котрий рухався попереду. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілям спричинені механічні ушкодження, завдана матеріальна шкода. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у справі №199/8695/15-п (№3/204/15/16) від 11 січня 2016 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ч.1 ст. 130 КУпАП. 10.02.2016 року МТСБУ визначило розмір регламентної виплати потерпілому у розмірі 48175,41 гривень, та сплатило її. По даному страховому випадку, витрати МТСБУ склали в загальному розмірі 48984,43 грн., у звязку з чим, позивач вимушений звернутися до суду. Відповідно до п.9 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 15.12.2017) справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. У судове засідання представник позивача не зявився, надавши на адресу суду, разом з позовною заявою, письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин; належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи та ухвалення заочного рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у звязку з наступним. Встановлено, що 23 жовтня 2015 року о 19 год. 05 хв., на вул. Робочій, в районі будинку №168 в м.Дніпро, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мерседес Бенз», державний номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON], автомобіля «ВАЗ 21112», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], а також автомобіля «Сааб 9000», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 11 січня 2016 року по справі № 199/8695/15-п [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ч.1 ст. 130 КУпАП. та на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст. 124 КУпАп у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком два роки (арк.с.10). Відповідно до ч.6\~ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема щодо винуватості [PERSON] не потребують доказування, оскільки вони встановлені постановою суду по вищевказаній справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили. Встановлено, що у вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді, автомобілю «ВАЗ 21112», державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON], були спричинені механічні пошкодження. Відповідно до висновку №006/16 від 16.01.2016 року експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, складеного судовим експертом [PERSON], сума спричиненої шкоди власнику автомобіля «ВАЗ 21112», державний номерний знак [NUMBER], в наслідок його пошкодження, складає 57810 грн. 49 коп. (арк.с.13-18). Відповідно до ст. 41 п. 41.1 пп. «а» Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобам, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідач, станом на дату ДТП, не виконав умов Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. У свою чергу, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Дніпроінмед», на підтвердження чого йому був виданий поліс № АІ/0193729 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до поліса №АІ/0193729, ліміт відповідальності на одного потерпілого складає 50000,00 грн. з франшизою в сумі 1000 грн. (арк.с.8). Тому, 28 січня 2016 року, [PERSON], власник автомобіля «ВАЗ 21112», державний номерний знак [NUMBER], подав заяву, як того вимагає ст. 35 п. 35.1 вищевказаного Закону, з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану відповідачем (арк.с.11). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У відповідності до п. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідач відшкодування за завдану матеріальну шкоду добровільно не сплатив, хоча позивач повідомляв його листом від 26.02.2016 року за вих. № 3/1-05/5601 (арк.с.33). У звязку з настанням події, передбаченої ст. 41 п. 1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБ України, на підставі наказу від 26.02.2016 року за № 1488 (арк.с.27), здійснило виплату власнику пошкодженого автомобіля в загальному розмірі 48175 грн. 41 коп., в межах обовязкового ліміту відповідальності МТСБУ, що підтверджується платіжним дорученням від 26.02.2016 року за № 1488рв (арк.с.28). Відповідно до\~ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до\~ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1\~ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Аналогічні положення має п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якого страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач має право зворотної вимоги до відповідача у розмірі виплаченого відшкодування у розмірі 48175 грн. 41 коп. Вимога позивача про відшкодування витрат на оплату послуг аварійного комісара згідно рах. № 41 від 25.11.2015 року у розмірі 369 грн. 02 коп., а також у розмірі 440 грн. 00 коп.,\~згідно платіжних доручень від 23.12.2015 року №41рв, № 41/1рв від 16.02.2016 року, задоволенню не підлягає у звязку з наступним. Стягнення витрат за послуги аварійного комісара не передбачено чинним законодавством, оскільки ці витрати не віднесені до фактичних витрат, що були сплачені потерпілому, так, як останні є наслідком виконання робіт за Дорученням МТСБУ. Крім того, умови та порядок провадження діяльності аварійних комісарів, які з'ясовують причини настання страхового випадку та визначають розмір збитків відповідно до\~Закону України «Про страхування», визначені Типовим положенням про організацію діяльності аварійних комісарів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України №8 від 05 січня 1998 року, відповідно до ст.ст.2,5 якого, аварійний комісар - особа, яка з'ясовує причини настання страхового випадку та визначає розмір збитків і відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Нацкомфінпослуг та діяльність аварійного комісара щодо з'ясування обставин і причин настання страхового випадку та визначення розміру збитків провадиться на підставі договору із страховиком. Відповідно до ст.ст.16, 17 зазначеного Типового положення на підставі проведеного дослідження і зібраних документів аварійний комісар складає аварійний сертифікат. Аварійний сертифікат - це документ, в якому зазначаються обставини і причини настання страхового випадку та розмір заподіяної шкоди. За вимогами п.п.18, 19, 20 Типового положення аварійний комісар, який складає аварійний сертифікат, несе персональну відповідальність за достовірність відомостей, зазначених у ньому і такий сертифікат підписується аварійним комісаром, що з'ясував обставини і причини настання страхового випадку, і завіряється штампом. Аварійний сертифікат складається у двох примірниках, один з яких видається страховику (страхувальнику), а другий зберігається в аварійного комісара. Матеріали справи не містять аварійного сертифікату, складеного відповідно до зазначеного положення, а містять звіт про оцінку збитку, спричиненого власнику дорожнього транспортного засобу, внаслідок чого, підстав для стягнення витрат на залучення аварійного комісара суд не вбачає. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 48175 грн. 41 коп. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1600 грн. 00 коп.; а також 500 грн. 00 коп. - витрати, понесені у звязку з публікацією у пресі оголошення, оскільки останні є витратами, повязаними із розглядом справи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial