Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

29 травня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Піщанської сільської об`єднаної територіальної громади Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особи Новомосковська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якому з урахуванням уточнень позову просить: - встановити факт належності спадкодавцю [PERSON] правовстановлюючих документів, а саме: державного акту серії ДП Нв № 004148 на земельну ділянку площею 0,0420 га, з кадастровим номером 1223285500:01:324:0114, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Піщанка, обслуговуючий кооператив «Садове товариство імені Мічуріна», 14 та земельну ділянку площею 0,0200 га з кадастровим номером 1223285500:01:324:0116, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Піщанка, обслуговуючий кооператив «Садове товариство імені Мічуріна», 16; - визнати за ним право власності на вказані земельні ділянки, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Позов обґрунтовано тим, що [INFO] померла його мати, - [PERSON] , яка залишила на його ім`я заповіт, яким заповіла дві земельні ділянки, а саме: площею 0,0420 га, кадастровий номер 1223285500:01:0324:0114, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Піщанка, обслуговуючий кооператив «Садове товариство імені Мічуріна», 14, та площею 0,0200 га, кадастровий номер 1228285500:01:324:0116, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Піщанка, обслуговуючий кооператив «Садове товариство імені Мічуріна», 16. За оформленням спадкових прав позивач звернувся до Новомосковської державної нотаріальної контори, однак у вчиненні нотаріальних дій йому було відмовлено, про що видано відповідну постанову від 28 травня 2020 року, у зв`язку з тим, що у державному акті на право власності на землю серії ДП Нв № 004148 виправлено останні три цифри, що не дає можливості нотаріусу встановити належність документу. Внаслідок цього, позивач позбавлений права на оформлення своїх спадкових прав, тому він був змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 29 травня 2020 року позовну заяву залишено без руху. 05\~червня 2020\~року до\~суду надано\~уточнюючу позовну\~заяву,\~в якій\~ [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовною заявою\~до Головного\~управління Держземгеокадастру\~у Дніпропетровській\~області,\~третя особа\~ Новомосковська\~державна нотаріальна\~контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Ухвалою суду від 05 червня 2020 року відкрите провадження у справі. Ухвалою від 13 липня 2020 року витребувано копію спадкової справи після смерті [PERSON] . 03 серпня 2020 року на адресу суду від представника Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] , посилаючись на те, що Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, згідно з нормами чинного законодавства України, не може бути належним відповідачем (стороною) у цій справі. 08 вересня 2020 року на адресу суду від позивача надійшла уточнююча позовна заява до Піщанської сільської об`єднаної територіальної громади Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа Новомосковська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якій, з урахуванням уточнень, Позивач в судове засідання не з`явився, звернувшись до суду з заявою, у якій просить справу розглянути у його відсутність, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату і час судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату і час судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного. Суду надано копію свідоцтва серії [NUMBER] про смерть [PERSON] , яка померла [INFO] , про що 03 вересня 2018 року Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис № 781 (а.с.11). Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка, розташована на території обслуговуючого кооперативу «Садового товариства імені Мічуріна», загальною площею 0,062 га, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ДП Нв № 004148, виданий на підставі рішення виконкому Піщанської сільської Ради народних депутатів від 28 листопада 1996 року та зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4148 (а.с.12-13). При цьому, дійсно, в акті мають місце виправлення номерів запису реєстрації в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та номеру самого акту. Суду надано докази того, що вказана земельна ділянка була поділена на 2 частини, та кожній присвоєний окремий кадастровий номер, а саме: згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-1209078332019 від 25 квітня 2019 року (а.с. 15-17) земельній ділянці площею 0,0200 га присвоєний кадастровий номер 1223285500:01:324:016, а також згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-1209079222019 від 25 квітня 2019 року (а.с. 18-20) земельній ділянці площею 0,0420 га присвоєний кадастровий номер 1223285500:01:324:014. Власником вказаних земельних ділянок, згідно з інформацією з Державного земельного кадастру, є [PERSON] . Далі, [PERSON] звернувся до Новомосковської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва на право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , однак у вчиненні нотаріальних дій йому було відмовлено у зв`язку з наявними в Державному акті виправленнями, у зв`язку з чим неможливо ідентифікувати його номер, про що видана відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28 травня 2020 року (а.с.21). Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. У відповідності до ч. 2ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). У відповідності до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігається з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народженні або паспорті, а ч.2 ст. 315 ЦПК України передбачено можливість встановлення інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно листа ВСУ 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для позивача важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. В той же час, правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані наступними нормами закону, а саме. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За приписами ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Відповідно до ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається (ст.1234 ЦК України). Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (частина друга статті 1236 ЦК України). Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований та підлягає задоволенню. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що волевиявлення заповідача [PERSON] , на випадок своєї смерті було здійснено відповідно до усіх вимог законодавства, однак позивач, з урахуванням винесеної приватним нотаріусом постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, з підстав неможливості встановлення належності правовстановлюючого документу, позбавлений можливості захищати свої порушені спадкові права, інакше, як в судовому порядку. Крім того, суду доведений факт належності [PERSON] , померлій [INFO] , державного акту серії ДП Нв № 004148 на право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,062 га, у межах згідно з планом, яка розташована на території Дніпропетровської області, Новомосковського району, с. Піщанка, обслуговуючий кооператив «Садіве товариство імені Мічуріна», цільове призначення земельної ділянки - ведення садівництва, виданого на підставі рішення Піщанської сільської Ради народних депутатів від 28 листопада 1996 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4148. На підставі викладеного,

Outcome: approved