Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

31 липня 2017 року публічне акціонерне товариство Комерційний банк Приватбанк (далі ПАТ КБ Приватбанк або [PERSON]) звернулося до суду позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 24 червня 2011 року в загальній сумі 12743 грн. 62 коп., яка складається з наступного: боргу за кредитом в сумі 1316 грн. 94 коп., боргу по процентам в сумі 10343 грн. 65 коп., а також штрафів: 500 грн. фіксована частина та 583 грн. 03 коп. процентна складова. В обґрунтування свого позову зазначало, що 24 червня 2011 року між Банком та [PERSON] був укладений договір кредиту шляхом підписання заяви-анкети та приєднання до Умов та [PERSON] надання банківських послуг ПАТ КБ Приватбанк з оформленням пластикової кредитної картки. Відповідно до укладеного договору позивач надав їй кредит в сумі 300 грн. у виді встановленого кредитного ліміту,із умовою сплати відсотків за користування ним у розмірі 36,00 % на рік, які нараховувалися на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення коштів, що відповідав строку дії картки. Однак позичальниця не виконала умови кредитного договору в частині вчасного повернення кредиту, комісії та відсотків за користування ним, в звязку з чим за нею виникла зазначена заборгованість, яку позивач просив стягнути в повному розмірі. В судове засідання представник позивача за позовом не з'явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, надав заяви з проханням здійснити заочний розгляд справи за його відсутності, а позов задовольнити. Відповідачка до судового засідання не з'явилася, про його час та місце була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, вважаючи можливим здійснити заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів, встановив наступні обставини та взаємовідносини сторін та дійшов до такого висновку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. До того ж, ч. 2 ст. 1050 цього ж передбачено, що в разі порушення позичальником строків виконання зобов'язань банк має право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту та погашення позичальником заборгованості за кредитом. Виходячи з вимог статей 526 та 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Пунктом 3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (ч. 2 ст. 1067 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що 24 червня 2011 року відповідачка підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ Приватбанк, за змістом якої вона погодилася, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею і Банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася з даним договором до його укладання і погодилася з його умовами. Згідно з укладеним таким чином договором відповідачка отримала кредитну карту на час оформлення якої за користування кредитом позичальник повинна була сплачувати відсотки за базовою ставкою 36,0 % на рік на залишок заборгованості. Розділом 2.1.1.12. Умов та [PERSON] передбачено порядок нарахування та оплати процентів та порядок погашення боргових зобов'язань. Зокрема, відповідно до п. 2.1.1.12.6. за користування Кредитом і [PERSON] нараховує процент в розмірі, встановленому Тарифами Банка, із розрахунку 360 календарних днів у році, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13. З наданого Банком розрахунку заборгованості [PERSON], в порушення взятих на себе зобов'язань, перераховувала платежі на погашення кредитної заборгованості несвоєчасно, у зв'язку з чим станом на 31 травня 2017 року за нею утворилася заборгованість в загальній сумі 12743 грн. 62 коп., яка складається з наступного: боргу за кредитом в сумі 1316 грн. 94 коп., боргу по процентам в сумі 10343 грн. 65 коп., а також штрафів: 500 грн. фіксована частина та 583 грн. 03 коп. процентна складова. Відповідно до пункту 1.1.3.2.3. Умов та [PERSON] має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому [PERSON], за винятком зміни розміру наданого Кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менші як за 7 днів до введення змін повідомити клієнта, зокрема у виписці по Картрахунку. Якщо протягом 7 днів банк не отримає повідомлення від клієнта про незгоду, нові умови вважаються прийнятими. Згідно з п. 2.1.1.5.4. Умов і [PERSON] при незгоді з змінами правил та тарифів банку Клієнт має право звернутися до банку для розірвання договору та погасити заборгованість. З матеріалів справи вбачається, що в період з 1 січня 2013 року по 31 серпня 2014 року процентна ставка була зменшена Банком до 30 % річних, з 1 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року процентна ставка була зменшена до 34, 80 % річних, а з 1 квітня 2015 року Банком було збільшено процентну ставку до 43,20 % річних. Із розрахунку заборгованості слідує, що останнє погашення кредитного боргу відбувалося в липні 2014 року року, і з того часу відповідачка не тільки перестала погашати заборгованість, але й не отримувала грошові кошти з карткового рахунку. Отже, свій кредитний ліміт вона не збільшувала. Разом з тим, відповідно до положень ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Отже, незважаючи на те, що пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил передбачено право Банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентів за користування кредитом, таке збільшення, з огляду на вказані приписи ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України та зазначені обставини справи, є нікчемним. На підставі викладеного, а також з урахуванням того, що після липня 2014 року відповідач не збільшував розмір свого кредиту і розмір заборгованості по тілу кредиту (основний борг та прострочений борг) залишався незмінним 1316 грн. 94 коп., підстав для застосування підвищеної процентної ставки немає, отже проценти за користування кредитом повинні були нараховуватися Банком за 792 дня (з 1 квітня 2015 року до 31 травня 2017 року), виходячи із розміру процентної ставки 36 % річних. Тому суд не може прийняти як належні докази, надані Банком розрахунки заборгованості за користування кредитом у в частині розрахунку боргу по процентам з 1 квітня 2015 року по 31 травня 2017 року. В дійсності, розмір заборгованості по процентам у відповідача перед Банком на 31 травня 2017 року становить 1951 грн. 53 коп. = 908 грн. 51 коп. (борг по процентам, який існував до 1 квітня 2015 року) + 1043 грн. 02 коп. (1316 грн. 94 коп. х 36.0 % : 360 днів х 792 дня) (де: 1316 грн. 94 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 792 - кількість днів, на яку нараховується заборгованість, тобто з 1 квітня 2015 року по 31 травня 2017 року, а 36.0 % - процентна ставка на рік). За такого, суд вважає, що позивачем доведена кредитна заборгованість відповідача станом на 31 травня 2017 року в загальній сумі 3931 грн. 89 коп., яка складається: - із заборгованості за тілом кредиту - 1316 грн. 94 коп. - боргу за процентами 1951 грн. 53 коп. - та штрафу в сумі 663 грн. 42 коп., який складається із двох частин 500 грн. (фіксована частина) та 163 грн. 42 коп. (5% від суми заборгованості (1316 грн. 94 коп. + 1951 грн. 53 коп.)). Дана заборгованість підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст.ст. 526, 549, 550, 611, 1054 ЦК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України Про судовий збір з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним при поданні позову пропорційно задоволеним вимогам 30,85 %. Враховуючи викладене,

Outcome: partial