Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

31 січня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на\~її користь\~на утримання\~неповнолітньої доньки\~[PERSON],\~[INFO],\~в розмірі\~3000\~гривень щомісячно,\~до досягнення\~дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що проживала з відповідачем, як сім'я, без реєстрації шлюбу більше 10 років. Під час спільного проживання в них народилася донька [PERSON], [INFO]. Однак, відносини між позивачем та відповідачем не склалися і вони розійшлися. Після чого донька залишилася проживати з позивачем і перебуває на її повному утриманні. Оскільки, позивач не має постійної роботи і перебивається випадковими заробітками, а тому коштів на утримання дитини не вистачає. Позивачу відомо, що відповідач працює далекобійником і має матеріальну можливість утримувати дитину, з огляду на це позивач просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2-6\~ст. 19 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує пятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3\~ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.02.2019 року, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Вказана копія ухвали про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження відповідачу надіслана 04.03.2019 року. Однак, у наданий судом строк та станом на 26.03.2019 року своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін не скористався, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було. 20.03.2019 року відповідач подав відзив на позов в якому просить задоволити позовні вимоги частково, а саме: стягнути з нього аліменти на утримання доньки в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як підстави свої заперечень наводить те, що у травні 2018 року по взаємній домовленості сплатив позивачці матеріальну допомогу в розмірі 5000 доларів США в обмін на те, що вона не буде подавати позов про стягнення з нього аліментів. З розміром аліментів які просить стягнути позивач не згідний, оскільки на даний час ніде не працює, його сімейні обставини змінилися, він одружився і має на утриманні двох неповнолітніх дітей теперішньої дружини, від попереднього шлюбу. Дослідивши письмові матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов'язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов'язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст.\~12,\~13,\~44,\~76-82\~ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ст. 77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України). Встановлено та підтверджується документально, що [PERSON]\~та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] року народження, яка перебуває на утриманні матері та проживає разом з нею (а.с.4). Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесіє Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989p., батько (- ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч.2\~ст.51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України). Відповідно із\~ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно до ч. 1\~ст. 184 СК України\~і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З «Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При прийнятті рішення щодо розміру аліментів суд виходить з прожиткового мінімуму для дитини встановленого\~Законом України «Пpo Державний бюджeт на 2019 рік», який на період з 01 січня по 30 червня 2019 року становить: для дитини віком від 6 років до 18 років 2027 гpивень. Законом України від 17.05.2017 № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів»\~частину другу ст.182 викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв'язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо. Слід враховувати також, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин, законодавства тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи позицію позивача, так і заперечення з боку відповідача, який посилався на те, що на даний час не працює, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання дитини необхідно стягнути аліменти в розмірі 1500 гривень щомісячно, оскільки доказів, які б давали підстави стягувати з нього аліменти в більшому розмірі, наявність рухомого чи нерухомого майна, або інші докази які б вказували на фінансову спроможність відповідача, позивачем не надано та судом не встановлено. Крім того, при ухваленні рішення суд не бере до уваги ту обставину, що на утриманні відповідача перебуває двоє неповнолітніх дітей його теперішньої дружини, від попереднього шлюбу, оскільки дітей зобовязані утримувати батьки, а відповідач не являється батьком вказаних дітей. На підставі ч. 1\~ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць, згідно із вимогами\~ст. 430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial