Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

31 серпня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» про визнання договорів поруки припиненими. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 05 червня 2008 року між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №013/1135/42595, відповідно до якого їй було надано кредит в сумі 2500,00 доларів США строком до 04 червня 2009 року із сплатою процентної ставки за користування кредитом 23 % річних. Відповідно до позовної заяви, 30 березня 2009 року та 30 вересня 2009 року між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №12/1135/42595-1 та Додаткову угоду №013/1135/42595-2 до Кредитного договору, відповідно яких [PERSON] отримала відповідно до угод по першій 1488,74 доларів США та по другій 1322,88 доларів США зі сплатою відсотків річних за користування кредитом відповідно на строк до 04 грудня 2009 року та до 04 грудня 2010 року. З метою забезпечення виконання позичальником обов'язків за кредитним договором та Додатковими угодами до нього, між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено договори поруки №013/1135/42595/П-1 від 05 червня 2008 року та №12/1135/42595/П-2 від 30 березня 2009 року, відповідно до яких відповідач добровільно взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати в повному обсязі за виконання позичальником зобов'язань за вищевказаним Договором кредиту. Оскільки станом на 07 липня 2010 року по даному кредитному договору виникла заборгованість в загальному розмірі 1545,83 доларів США, що еквівалентно 12212,06 грн., де заборгованість за кредитом складає 1298,03 доларів США, що становить 10254,44 грн., заборгованість за відсотками 182,35 доларів США, що становить 1440,57 грн., пеня за порушення строків повернення кредиту 65,45 доларів США, що становить 517,55 грн., тому ПАТ «[PERSON] Аваль» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 11 листопада 2010 року позов було задоволено та стягнуто з [PERSON] та відповідача [PERSON] солідарно в користь ПАТ «[PERSON] Аваль» 1545,83 доларів США заборгованості за кредитним договором №013/1135/42595 від 05 червня 2008 року. Позивач вказує, що 18 жовтня 2011 року було відкрито виконавче провадження №23927250 по примусовому виконанню даного рішення суду та подано на примусове відрахуваня в користь ПАТ «[PERSON] Аваль» 20% від його пенсії, внаслідок чого за період з жовтня 2012 року по червень 2015 року було стягнуто 11196,66 грн. Позивач зазначає, що [PERSON] була його дружиною, 06 листопада 2012 року померла, спадкова справа після її смерті не відкривалась, спадкоємців немає, розмір спадкового майна не встановлений, тому позивач вважає, що договір поруки є припиненим, а кошти примусово стягнуті з його пенсії підлягають поверненню, як безпідставно отримані. Тому просить визнати договори поруки припиненими з дня смерті його дружини, стягнути 11196,66 грн. отриманих коштів, та стягнути 700 грн. витрат за надання правової допомоги та судові витрати по справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, від його імені діє його представник [PERSON], яка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила суд позов задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду письмові заперечення в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] мотивуючи тим, що сума солідарної заборгованості за рішенням суду від 11 листопада 2010 року визначалась на підставі розрахунку від 07 липня 2010 року, зазначене рішення суду не оскаржувалось, набуло законної сили, а виконавчі листи були вчасно пред'явлені до примусового виконання. Вказує, що смерть позичальниці [PERSON], яка померла 06 листопада 2012 року не є підставою для припинення договорів поруки та підставою для повернення коштів, стягнутих на примусове виконання рішення суду про стягнення заборгованості за цим договором, оскільки за життя боржника [PERSON] було винесено рішення про стягнення боргу, яке вступило в законну силу, видано виконавчі листи та відкрито виконавче провадження. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, оглянувши цивільну справу №2-1302/10 за позовом ПАТ «[PERSON] Аваль» до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити повністю зважаючи на наступне. 05 червня 2008 року між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №013/1135/42595, відповідно до якого їй було надано кредит в сумі 2500,00 доларів США строком до 04 червня 2009 року із сплатою процентної ставки за користування кредитом 23% річних. Як вбачається із договорів поруки №013/1135/42595/П-1 від 05 червня 2008 року, №12/1135/42595/П-2 від 30 березня 2009 року, та №013/1135/42595/П-1 від 30 вересня 2009 року, укладених між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON], позивач [PERSON] добровільно взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати в повному обсязі за виконання позичальником [PERSON] зобов'язань за вищевказаним Договором кредиту (а.с.26, 27, 28-29). 30 березня 2009 року між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №12/1135/42595-1 до кредитного договору №013/1135/42595 від 05 червня 2008 року. 30 вересня 2009 року між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №013/1135/42595-2 до кредитного договору №013/1135/42595 від 05 червня 2008 року. В судовому засіданні встановлено, що позичальниця згідно кредитного договору №013/1135/42595 від 05 червня 2008 року [PERSON] була дружиною позивача [PERSON] , [PERSON] померла 06 листопада 2012 року (а.с.59). Згідно рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 11 листопада 2010 року, стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» 1545,83 доларів США заборгованості за кредитним договором № 013/1135/42595 від 05 червня 2008 року, яка виникла станом на 07.07.2010 року (а.с.53-55 цивільна справа №2-1302/-10). Як вбачається із матеріалів справи та оглянутої у судовому засіданні цивільної справи№2-1302/10 за позовом ПАТ «[PERSON] Аваль» до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу вищезазначене рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 11 листопада 2010 року в апеляційному порядку не оскаржувалося та набрало законної сили 23 листопада 2010 року. 18 жовтня 2011 року відкрито виконавче провадження №23927250 по примусовому виконанню вищезазначеного рішення суду та подано на примусове відрахуваня в користь ПАТ «[PERSON] Аваль» 20% від пенсії [PERSON]А (а.с.11, 12). В судовому засіданні встанолено, що з [PERSON] за період з жовтня 2012 року по червень 2015 року було стягнуто 11196,66 грн. коштів за договором поруки (а.с.13,14,15). Як вбачається із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) після смерті [PERSON], яка померла 06.11.2012 року спадкова справа не заведена (а.с.53). Пунктом 4.1 договору поруки №013/1135/42595/П-1 від 05 червня 2008 року, пунктом 4.1 договору поруки №12/1135/42595/П-2 від 30 березня 2009 року, та пунктом 6.1 договору поруки №013/1135/42595/П-1 від 30 вересня 2009 року, укладених між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] передбачено, що договір діє до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором, відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов'язань в повному обсязі (а.с.26, 27, 28-29). Отже, позивач [PERSON] як поручитель та майновий поручитель шляхом підписання договорів поруки надав свою згоду відповідати за виконання умов кредитного договору №013/1135/42595 від 05 червня 2008 року позичальником [PERSON] На підставі ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням в цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлені ці обставини. Відповідно до ст.559 ЦК України, порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Статтею 554 ЦК України, передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором. Відповідно до ч.2 ст.223 ЦПК України оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини заборонено. Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012р., що відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до положень ст.ст.10,11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню у зв'язку з відсутністю предмету спору, оскільки рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 11 листопада 2010 року, стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» 1545,83 доларів США заборгованості за кредитним договором № 013/1135/42595 від 05 червня 2008 року, яка виникла станом на 07.07.2010 року, рішення набрало законної сили та виконано. Тобто, після набрання рішенням суду законної сили про солідарне стягнення боргу з боржника та поручителя, поручитель та боржник стають солідарними боржниками, тобто взаємовідносини між кредитором та поручителем переходять у площину взаємовідносин стягувача та боржника, поручитель стає солідарним боржником перед стягувачем. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання договорів поруки такими, що припинили свою дію не підлягають задоволенню, оскільки після набрання рішення суду законної сили про стягнення боргу з поручителя, поручитель стає боржником та має виконувати свої зобов'язання за рішенням суду як боржник, а не поручитель. Щодо вимоги про стягнення з ПАТ «[PERSON] Аваль» в користь позивача [PERSON] 11196,66 грн. отриманих коштів за договором поруки, то вона також не підлягає задоволенню, оскільки є похідною від вищевказаної вимоги, у задоволенні якої суд відмовляє. Відповідно до ст.88 ЦПК України та враховуючи що суд у задоволенні позовних вимог відмовляє повністю вимоги позивача щодо стягнення судових витрат по справі, витрат за надання правової допомоги також не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed