Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

31.08.2016 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме того, що договір купівлі-продажу житлового будинку на ім'я [PERSON], розташованого за адресою: [ADDRESS], посвідчений 12.05.1992 року державним нотаріусом Пологівської державної нотаріальної контори Лютою Л.А. по реєстру за № 528, державну реєстрацію проведено 13.05.1992 року МП «Імпульс» у книзі 29 за реєстровим № 5487, належав його батьку [PERSON], який помер [INFO]. У судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник [PERSON], підтримавши вимоги, вказані у заяві, і, давши пояснення по справі, просять встановити факт належності правовстановлюючого документу - договору купівлі-продажу житлового будинку [PERSON], який помер [INFO]. Заінтересована особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, надала до суду заяву про те, що не заперечує проти вимог, викладених у заяві, просить суд їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності. За таких обставин, відповідно до ст. 169 ЦПК України, суд вважає, що неявка заінтересованої особи не перешкоджає розгляду справи. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив такі факти та правовідносини. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданому відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пологівського районного управління юстиції у Запорізькій області 17.09.2015 року, актовий запис № 313. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцями після його смерті є заявник [PERSON] - його син та заінтересована особа по справі - [PERSON], яка є донькою померлого. На даний час виявилося, що заявник [PERSON] позбавлений можливості розпоряджатися спадковим майном, оскільки з'ясувалося, що у правовстановлюючому документі на будинок не правильно записано прізвище його батька [PERSON], а саме записано російське написання прізвища «[PERSON]» замість «[PERSON]». Допитані свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили в суді, що батько заявника [PERSON] , який помер в вересні 2015 року, за життя придбав за договором куплі - продажу житловий будинок за адресою: [ADDRESS] в якому жив до смерті. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON], який помер [INFO], та «[PERSON]», який зазначений у договорі купівлі-продажу жилого будинку з надвірними та господарчими будовами, розташованого за адресою: [ADDRESS], посвідченого 12.05.1992 року, є однією і тією ж особою. Спору про право, що був би пов'язаний із фактом, який просить встановити суд заявник, немає. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народженні або в паспорті. Таким чином, з'ясувавши фактичні обставини справи, мету встановлення належності правовстановлюючого документа, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог заявника. На підставі викладеного,

Outcome: approved