Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

29.11.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених вимог просить: витребувати у відповідача на його користь належний йому автомобіль [NUMBER]; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 10000 грн. В обґрунтування вимог посилається на те, що він є власником спірного автомобіля. 03.09.2016 року його автомобіль було незаконно вилучено. Як зясувалось підставою вилучення автомобіля стала незаконно винесена постанова державного виконавця Дзержинського ВДВС м. Харкова про розшук та вилучення автомобіля в рамках виконавчого провадження. Він не є боржником у жодному виконавчому провадженні, однак у звязку з неперевіреними анкетними даними боржника його автомобіль було незаконно оголошено у розшук та затримано. Постановою начальника Дзержинського ВДВС м. Харкова від 06.09.2016 року було припинено розшук його автомобіля. Однак відповідач протиправно не повертає йому автомобіль, який знаходився на штрафмайданчику, посилаючись на необхідність оплати коштів за перебування автомобіля на зберіганні. Отримавши документи, які підтверджують незаконність перебування автомобіля на штраф майданчику, відповідач відмовився його повернути та незаконно утримував його близько пяти місяців. Внаслідок чого він був вимушений пересуватись пішки та на громадському транспорті. Неправомірними діями відповідача йому була завдана моральна шкоду, оскільки він зазнав фізичного болю, було порушено нормальний спосіб його життя. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення відповідно до викладених в позові вимог, також зазначив, що автомобіль було повернуто позивачу 06.02.2017 року, кошти за стоянку автомобіля на штрафмайданчику позивач не платив. З письмовою заявою саме про повернення відповідачем автомобіля позивач не звертався, а звертався усно. Представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити у повному обсязі, відповідач діяв правомірно з дотриманням вимог чинного законодавства. Крім того, вимоги щодо стягнення моральної шкоди нічим не підтверджені та необґрунтовані. Позивач не звертався до відповідача з письмовою заявою про повернення автомобіля. Письмовий запит позивача був лише стосовно повідомлення підстав тримання та поміщення автомобіля на штрафмайданчику. Автомобіль позивачу був повернутий 06.02.2017 року. Представник Дзержинського ВДВС м. Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 03.09.2016 року, інспектор патрульної поліції [PERSON] відповідно до ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у присутності свідків здійснив огляд та тимчасове вилучення транспортного засобу «Daewoo Nexia» д/н [NUMBER] шляхом доставлення для зберігання на спеціальному майданчику Харківської філії МВС України ДП «Інформ-Ресурси». Огляд та тимчасове затримання транспортного засобу було здійснено у звязку з розшуком та затриманням Дзержинським ВДВС м. Харків. Власник автомобіля [PERSON], водій [PERSON] Відповіддю Харківської філії ДП «Інформ-Ресурси» від 19.09.2016 року було повідомлено позивача про те, що згідно з актом №552 огляду транспортного засобу, який знаходиться на тимчасовому зберіганні від 03.09.2016 року, складеного інспектором поліції [PERSON], автомобіль [NUMBER] був доставлений на спеціальний майданчик ХФ ДП «Інформ-Ресурси». Підставою затримання є розшук Дзержинського ВДВС ХМУЮ. Даний автомобіль по теперішній час знаходиться на відповідальному зберіганні на спеціальному майданчику. Постановою Начальника Дзержинського ВДВС м. Харків ГТУЮ від 06.09.2016 року припинено розшук автомобіля [NUMBER], який було оголошено у розшук постановою державного виконавця про розшук майна боржника ВП №50283257 від 26.02.2016 року. Сторони в судовому засіданні визнали, що спірний автомобіль був відповідачем повернутий позивачу 06.02.2017 року. Згідно з п. 1 Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1102 (в редакції чинній на час затримання спірного автомобіля) (далі Порядок), цей Порядок визначає процедуру тимчасового затримання, зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках та їх повернення. Відповідно до п. 2 Порядку, тимчасове затримання транспортного засобу здійснюється також у разі виявлення транспортного засобу боржника, оголошеного в розшук відповідно до статті 40 Закону України Про виконавче провадження. Доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється за допомогою спеціальних автомобілів - евакуаторів (далі - евакуатор), у тому числі тих, що належать підприємствам, установам та організаціям, які провадять діяльність, пов'язану з транспортуванням транспортних засобів, і з якими територіальним органом Національної поліції укладені в установленому порядку договори (п. 3 Порядку). Згідно з п. 13 Порядку за транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці справляється плата у встановленому спільним наказом МВС, Мінфіну та Мінекономіки розмірі. Відповідно до п. 12 Порядку повернення тимчасово затриманого транспортного засобу, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за письмовим зверненням його водія, власника (співвласника) за умови оплати ним витрат, пов'язаних з транспортуванням та зберіганням такого транспортного засобу, та пред'явлення відповідної постанови у справі про адміністративне правопорушення або протоколу про адміністративне правопорушення у разі їх складення. Повернення тимчасово затриманого транспортного засобу боржника, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за вимогою державного виконавця. Вказаною постановою КМУ від 17.12.2008 р. № 1102 дозволено територіальним органам Національної поліції для доставляння та зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів укладати договори з державними підприємствами, які належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ або Національної поліції. 19.01.2016 року між Головним управлінням НП в Харківській області та Харківською філією ДП МВС України «Інформ-ресурси» укладено договір про співпрацю №19/01-16 зі строком дії до 18.01.2018 року. Згідно з вказаним договором Філія бере на себе зобовязання здійснювати господарську діяльність шляхом надання фізичним та юридичними особам послуг з доставлення та зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів на спецмайданчиках та стоянках, а ГУ НП в Х/о здійснює передачу на зберігання Філії тимчасово затриманих ТЗ. Згідно з п. 2.2.8 договору, повернення тимчасово затриманого транспортного засобу, який зберігається на спеціальному майданчику, здійснюється за письмовим зверненням його водія, власника за умови оплати ним втрат за зберігання такого ТЗ, та предявлення копії протоколу тимчасово затриманого ТЗ або акту огляду з відміткою про дозвіл на отримання. Однак, як встановлено в судовому засіданні, і що визнали представник позивача та представник відповідача, позивач не звертався до Харківської філії ДП «Інформ-Ресурси» з письмовим зверненням щодо повернення його автомобіля, а були лише усні звернення. В силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України ці обставини, визнані сторонами, тому не підлягають доказуванню. В матеріалах справи також відсутнє відповідне письмове звернення позивача до відповідача з вимогою про повернення автомобіля. Таким чином, позивачем не було дотримано порядку повернення спірного автомобіля зі спеціального майданчику Харківської філії ДП «Інформ-Ресурси». Тому підстави для ствердження про протиправність дій відповідача відсутні. Відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Підстав для відшкодування моральної шкоди не вбачається, оскільки позивачем не доведено протиправність діяння відповідача. Крім того, пунктом 12 Порядку встановлено, що повернення тимчасово затриманого транспортного засобу, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за письмовим зверненням його водія, власника (співвласника) за умови оплати ним витрат, пов'язаних з транспортуванням та зберіганням такого транспортного засобу. Відповідач є субєктом господарювання, який на договірних засадах надає послуги з доставлення та зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів на спецмайданчиках та стоянках, та оплату цих витрат покладено законодавством на водія, власника (співвласника). Відповідач правомірно прийняв на зберігання спірний автомобіль позивача, а те що в подальшому розшук автомобіля було припинено державною виконавчою службою через помилковість оголошення його у розшук, не свідчить про протиправність дій відповідача та не звільняє водія, власника (співвласника) від обовязку оплати за понесені витрати, повязані зі зберіганням ТЗ. В такому разі водій, власник (співвласник) ТЗ не позбавлений можливості звернутися з вимогами про відшкодування шкоди, спричиненими рішенням державного виконавця. Підстави для задоволення вимог про витребування у відповідача автомобіля [NUMBER] також відсутні, оскільки автомобіль був повернутий позивачу ще 06.02.2017 року, тобто відсутній предмет спору в цій частині. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: dismissed