Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

29 вересня 2015 року Банк звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 30.06.2007 р. між ним та [PERSON] укладено кредитний договір № ТЕY0SE00000059, за яким боржнику надано кредит на суму 15000,00 грн, зі сплатою 24 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.Вказали, що боржник порушила свої зобовязання по договору і станом на 04 вересня 2015 р. існує заборгованість в сумі 147366,69 грн, яка складається з 8252,82 грн. заборгованість за кредитом; 45830,96 грн.- по процентам за користування кредитом; 2925,00- по комісії за користування кредитом та 90357,91 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором. Вказував,заочним рішенням Індстріального районного суду м. Дніпропетровська від 13.11.2013 року з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват банк» стягнуто заборгованість за цим договором у розмірі 83280,25 грн яка враховується при визначенні загальної суми заборгованості яка становить 64086,44 грн. яку просили стягнути. Також просили стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору. В судове засідання представник позивача не зявився, але у резолютивній частині позовної заяви (п. 4), просив позов задовольнити, а справу розглянути за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась подала заяву в якій заперечувала проти задоволення вимог банку частково, а саме визнала заборгованість за кредитом у розмірі 8252,82 гривень, та по процентам за користування кредитом в решті просила відмовити. Відповідач покликається на те, що нарахування заборгованості за використання кредитних коштів станом на 04.09.2015 р.\~ належним чином не проведено і не відображено в розрахунку заборгованості, який долучено до матеріалів позовної заяви, зокрема\~ в розрахунку в графах від 31 травня 2010 року по 27 лютого 2015 року та від 27 лютого 2015 року по 04 вересня 2015 року взагалі відсутній за цей період належний розрахунок,що викликає сумнів у його достовірності при визначенні суми заборгованості по кредиту. Окрім того, на думку відповідача, пеня нарахована незаконно та необґрунтовано. Відносно вимог в цій частині просила врахувати правову позицію Верховного Суду викладену в постанові від 03 вересня 2014 року справа № 6-100цс 14 , щодо зменшення розміру неустойки. Разом з цим, просила суд застосувати до цих вимог строк позовної давності, який Банк пропустив, про що надала письмову заяву. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини, витікаючи із укладеного сторонами кредитного договору , які регулюються\~ЦК України. Як встановлено судом спірний кредитно заставний договір № ТЕY0SE00000059 між сторонами укладено 30 червня 2007 року з остаточним поверненням боргової суми 04 червня 2010 року. Позичальник зобовязався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобовязання в повному обсязі у строки, які передбачені цими договором, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. Графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями,тобто з «30» по «4» число кожного місяця. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобовязання згідно з\~\~\~\~ частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 13 листопада 2013 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват банк» заборгованість по кредитному договору№ ТЕY0SE00000059 від 30.06.2007 року станом на 16 серпня 2013 року в сумі 83280,25 грн. яка складається з 8252,82 грн. заборгованість за кредитом; 33047,16 грн.- по процентам за користування кредитом; 2925,00- по комісії за користування кредитом та 39055,27 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором. Дані про те, що указане рішення зверталося ПАТ КБ«Приватбанк» до виконання, в матеріалах справи відсутні З часу винесення вказаного рішення суду [PERSON] продовжувала не виконувати свої зобов'язання за кредитними договорами, внаслідок порушенням відповідачем графіка погашення платежів виникла заборгованість, яка становить: станом на 04 вересня 2015 року за кредитом: заборгованості за кредитом 8252,82 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом- 45830,96 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом-2925,00 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором- 90357,91грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості станом на 4 вересня 2015 року становить 147366,69 грн 69 коп.\~\~ Враховуючи те, що із відповідача за даним кредитним договором від 30 червня 2006 року заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 13 листопада 2013 року, яке набрало законної сили, задоволено суму заборгованості-83280,25 грн., тому за розрахунком позивача заборгованість до стягнення становить в загальному 64086,44 грн. Вказана сума позивачем не конкертизується з чого вона складається. Перевіривши правильність здійсненого в позовній заяві обрахування належних до стягнення з відповідача на користь позивача кредитної заборгованості в розмірі 64086,44 грн., суд прийшов до висновку, що дана заборгованість складається з різниці сум станом на 16.08.2013 року і станом на 04 вересня 2015 року, а саме: заборгованість по процентам за користування кредитом 33047,16 грн та відповідно 45830, 96 грн. ( 45830,96- 33047,16= 12783,80 грн.) Аналогічно за цей же період нарахована пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором зокрема 39055,27 грн. відповідно на 16.08.2013 року та 90357,91 грн. станом на 04.09.2015 року, (90357,91-39055,27= 51302,64 грн.) Отже, загальна сума на час проведеного розрахунку на 04.09.2015 року складається 12783,80 грн. +51302,64 грн.= 64086,44 грн. Отже, нарахування процентів за користування кредитом 12783,80 грн та пені - 51302,64 грн Згідно абзаців 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1\~ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст.\~599-601,\~604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2\~ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог\~\~ст. ст.\~526,\~599 ЦК України. Строк кредитного договору сторонами визначено до 04.06.2010 року, а заборгованість розрахована банком по 04 вересня 2015 року. Щодо заперечень відповідача проти позовних вимог з тієї підстави, що позивач пропустив строк позовної давності та спеціальну позовну давність визначену ст..258 ЦК України до вимоги про стягнення пені та не має права отримувати проценти за договором кредиту та пені, суд зазначає наступне Статтею 257 ЦК України\~встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Згідно з ч. 2\~ст. 258 ЦК України\~позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Вимоги ч. 2\~ст. 258 ЦК України\~про строк позовної давності є обов'язковими для суду, нарахування пені не може перевищувати одного року, незалежно від того, чи заявлено стороною про застосування строку позовної давності. Тобто, стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми\~12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-116цс13 від 6 листопада 2013 року, яка згідно зі\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для судів. Стаття 266 ЦК України\~передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до роз'яснення, що міститься у п. 13\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»\~у рішенні щодо грошових зобов'язань має бути висновок суду про розмір грошових сум та детальний порядок його обчислення за кожною з вимог (стягнення процентів, пені тощо). З матеріалів справи вбачається, що судом стягнута пеня, яка розрахована банком за період більше року, з 30 липня 2007 року по\~16 серпня 2013 року (а.с. 5). Таким чином, питання щодо відповідальності відповідача за прострочення виконання зобов'язань за кредитним договором, вже вирішено судовим рішенням, яке набрало законної сили, а тому підстави для нарахування та стягнення неустойки у вигляді пені за спірним договором відсутніі вимоги в цій частині заявлено за межами строку спеціальної позовної давності оскільки відповідно розрахунку останнім днем погашення пені є 03.06.2009 р., безперервний розрахунок проведено з 30.05.2007 року по 31.05.2010 року, а з 31.05.2010 року , в який спосіб проведено нарахування пені з суми 2527,56 грн. на суму 76035,34 грн.- 27.02.2015 р. та 92005,97 грн. станом на 04.09.2015 року позивачем не доведено. При цьому в позовній заяві позивач зазначає загальну суму нарахованої пені- 90357,91 грн. за весь період кредитної заборгованості, тобто з 30.05.2007 року по 04.09.2015 р. , а до стягнення розмір пені складається за позовними вимогами складається з дня набрання попереднього судового рішення законної сили і до фактичного розрахунку- 51302,64 грн і ця сума позивачем жодним чином не підтверджена. В силу положень ч. 4\~ст. 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем, є підставою для відмови у позові. Заява відповідача про застосування до позовних вимог спеціальної позовної давності підлягає задоволенню Таким чином, враховуючи дату звернення позивача до суду з цим позовом\~\~29 вересня 2015 року, строк спеціальної позовної давності для зазначених позовних вимог в чсатині стягення пені за несвоєчасне виконання зобовязання за договором на суму 51302,64 грн. сплинув. Оскільки відповідач не виконував\~\~умови\~\~кредитного договору\~від 30червня 2007 року,\~\~про що свідчить розрахунок його заборгованості, банк обґрунтовано звернувся до суду\~\~за захистом своїх прав і , в зв»язку з чим позовні вимоги\~\~підлягають частковому задоволенню . Що стосується розподілу судових витрат в суд виходячи з положень\~ст..88 ЦПК України\~і приходить до висновку, на користь позивача слід стягнути з відповідача судовий збір\~\~відповідно до\~\~частини задоволених вимог в сумі 200 грн., що відповідає\~ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial