Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

30 жовтня 2001 року померла [PERSON]. До складу спадщини після її смерті входить, зокрема, право на земельну частку (пай) площею 2,27 умовних кадастрових гектара, яка перебувала у колективній власності КСП «Урожай» с. Курашівці Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач у справі є спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом, прийняла спадщину, але не може оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутній (втрачений) правовстановлюючий документ на спадкове право. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] з відповідним позовом звернулася до суду. Позивач у судове засідання не зявилася, у п. 3 позовної заяви, просила слухати справу у її відсутності (позовна заява, а.с. 5). Представник відповідача сільський голова Курашовецької сільської ради у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, у якій позов [PERSON] визнав і просив справу слухати у його відсутності (а.с. 29, 30). Залучений судом до участі в справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог до предмету спору, на стороні відповідача [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та про визнання позову (а.с. 28). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Розглянувши справу, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: [PERSON] померла 30 жовтня 2001 року у с. Посухів Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 8). Довідкою виконавчого комітету Курашовецької сільської ради № 546 від 13 липня 2016 року (а.с. 16), довідкою із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку № С-74/0-0.29-115/141-17 від 10 травня 2017 року (а.с.17), випискою із списку громадян членів КСП «Урожай», що додається до державного акту на право колективної власності на землю № 02-10/145 від 13 липня 2016 року (а.с. 18) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить право на земельну частку (пай) площею 2,27 умовних кадастрових гектара, що перебувала у колективній власності КСП «Урожай» с. Курашівці Мурованокуриловецького району Вінницької області. Відповідно до норм ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року (діяв на момент смерті спадкодавця), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом (ч. 1 ст. 534 в редакції 1963 року). По своїй смерті спадкодавець [PERSON] залишила заповіт, вчинений 13 грудня 1995 року (а.с. 9), яким жилий будинок з надвірними спорудами, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і те на яке за законом матиме право, заповіла своїм племінникам [PERSON] та [PERSON]. Зазначений заповіт від імені [PERSON], за даними Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) (інформаційна довідка № 47630227 від 05 травня 2017 року (а.с. 21), а також за даними Курашовецької сільської ради (зворот а.с. 9), є чинним не зміненим і не скасованим. 13 липня 2016 року [PERSON] подав до виконавчого комітету Курашовецької сільської ради заяву, у якій зазначив, що відмовляється від спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] на користь [PERSON] (а.с. 19). Статтями 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, зокрема, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Довідкою виконавчого комітету Курашовецької сільської ради № 546 від 13 липня 2016 року (а.с. 16) доводиться, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON], фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Свідоцтвом про смерть (а.с. 8), заповітом (а.с. 9) свідоцтвами про народження [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10-11), свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с. 12), свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с 13), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с. 14), довідкою виконавчого комітету Курашовецької сільської ради № 546 від 13 липня 2016 року (а.с. 16), заявою [PERSON] про відмову від прийняття спадщини (а.с. 19) доводиться, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON], яка має право спадкувати і прийняла спадщину. Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 47630244 від 05 травня 2017 року (а.с. 22) стверджується, що спадкові права після смерті [PERSON] ніхто не оформляв. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. З оголошення в газеті «33 канал» від 16 жовтня 2016 року (а.с. 15), слідує, що оригінал сертифікату серії ВН № 054752 на право на земельну частку (пай) на прізвище [PERSON] втрачений, а тому позивач не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, вона також не може (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 144 від 05 травня 2017 року (а.с. 20). Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач визнав позовну вимогу і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування право на земельну частку (пай) як спадкоємця [PERSON] за заповітом.

Outcome: approved