Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

4 квітня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] міської ради про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 1 квітня 2006 року померла бабка позивача [PERSON], а 18 березня 2008 року померла тітка позивача [PERSON], які були власниками будинку №56 по вулиці Заслонова в місті Юнокомунарівськ. Спадкоємцем п‘ятої черги після їх смерті є позивач [PERSON], який прийняв спадщину у встановленому законом порядку, подавши заяву про прийняття спадщини, однак оформити право власності на вказаний будинок не має можливості у зв‘язку з тим, що правовстановлюючі документи на будинок втрачені. Позивач отримав дублікати документів. Однак, коли позивач звернувся до нотаріальної контори для оформлення права власності на будинок, йому було відмовлено у зв‘язку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу на будинок. З урахуванням вищевикладеного, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом про визнання права власності на нерухоме майно, а саме на житловий будинок № 56 по вулиці Заслонова в місті Юнокомунарівськ Донецької області в порядку спадкування. У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 1 квітня 2006 року померла [PERSON], про що складено 3 квітня 2006 року відповідний актовий запис № 96 (а.с. 5). [PERSON] померла 18.03.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 670171 (а.с. 6). Згідно копії рішення Єнакіївського міського суду Донецької області від 28 серпян 2013 року [PERSON] надано додатковий строк для прийняття спадщини (а.с. 14). Постановоюдержавного нотаріуса від 31.03.2014 року було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований за адресою: Донецька область, місто Юнокомунарівськ, вулиця Заслонова будинок № 56 (а.с. 17, 18). Відповідно до повідомлення Другої Єнакієвської державної нотаріальної контори від 20.05.2014 року за вих. № 853/02-17, після смерті [PERSON] заведено спадкову справу №426/2013, спадщину прийняв племінник [PERSON], після смерті [PERSON] заведено спадкову справу №427/2013 - спадщину прийняв онук померлої [PERSON] (а.с. 35-37). Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1218 Цивільного кодексу України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно вимог ч. 1 ст. 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Ч. 1 ст. 1265 Цивільного кодексу України встановлює, що у п’яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ст. 328 Цивільного кодексу України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved