Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

31.07.2014 р. позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою в обгрунтування якої зазначав, що [INFO] померла його бабуся - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з приватизованої земельної ділянки площею 7, 8072 гектара розташованої на території Волохово-Ярської сільської ради, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вищевказана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, однак що стосується спадкового домоволодіння, то за життя [PERSON], не встигла отримати на нього правовстановлюючий документ. В зв'язку з чим позивач на даний час позбавлений можливості юридично оформити та закріпити за собою право власності на спадове майно, та змушений звернутись за вирішенням цього питання до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав, та просив суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з'явилась, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву, згідно якої проти задоволення позову не заперечувала та просила проводити розгляд справи у її відсутності. Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності нез'явившихся осіб за наявними доказами справи. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Волохово-Ярською сільською радою Чугуївського району Харківської області 02 квітня 2012 року, актовий запис №11. (а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з приватизованої земельної ділянки площею 7,8072 гектара в межах згідно з планом, кадастровий номер 6325482500:01:000:0159, розташованої на території Волохово- Ярської сільської ради, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Земельна ділянка 7,8072 гектара в межах згідно з планом, кадастровий номер 6325482500:01:000:0159, розташована на території Волохово-Ярської сільської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №710659, виданого 02 серпня 2001 року на підставі рішення №25 виконавчого комітету Волохово-Ярської сільської ради Чугуївського району Харківської області від 13 березня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №9884. (а.с. 11). Позивач є онуком померлої [INFO] [PERSON]. Факт родинних відносин підтверджується наступними документами. Відповідно до Свідоцтва про народження Серії [NUMBER], виданого 10 травня 1978 року Вербівською сільською радою Балаклійського району Харківської області батьком [PERSON] вказаний [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до Свідоцтва про народження Серії [NUMBER], виданого 30 березня 1947 року Вербівською сільською радою Балаклійського району Харківської області матір'ю [PERSON] вказана [PERSON] (а.с. 13). У вказаному документі була допущена помилка замість імені бабусі Позивача «[PERSON]» вказане ім'я «[PERSON]». В усіх інших документах ім'я бабусі Позивача зазначено правильно. Це підтверджується Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER], виданим 25 березня 1926 року Волохово-Ярською сільською радою Чугуївського району Харківської області, де її ім'я вказано «[PERSON]» (а.с. 15). Батько Позивача, [PERSON], помер [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 11 вересня 2001 року Вербівською сільською радою Балаклійського району Харківської області, актовий запис №35 (а.с. 14). В передбачений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом, отже, є таким, що спадщину прийняв. (а.с. 16). Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, згідно статті 1258 ЦКУ право на спадкування одержують спадкоємці за законом почергово. Згідно зі ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, (має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини Згідно зі ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Встановлення факту родинних відносин має для Позивача юридичне значення, оскільки це необхідно для оформлення та юридичного закріплення права власності на спадкове майно, що належить йому за законом. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України, шляхом визнання прав. Як вбачається з технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], побудовано в 1970-1990 роках (а.с. 17-19). Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4- 13, «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно судам слід звертати увагу на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч. 1, 2 статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 19 92 року № 44 9 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність) вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва. Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. Згідно до п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого Наказом Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24 червня 2011 року № 91 (що діяв на час виникнення правовідносин) , документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації». Відповідно до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 09 серпня 2012 року № 404 «Про внесення змін до пункту 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року, не вважаються самочинним будівництвом. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно записам погосподарської книги Волохово-Ярської сільської ради №18 9 домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], закріплене за [PERSON], померлою [INFO] (а.с. 20) . У зв'язку зі смертю [PERSON] так і не отримала правовстановлюючий документ на вказаний житловий будинок. Згідно Наказу Міністерства юстиції України №914/5 від 26.05.2009 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна на підставі рішень судів», рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлювальними документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна. Відповідно до листа повідомленням Чугуївської державної нотаріальної контори № 3434/01-16 від 05.08.2014 року вбачається, що після смерті [PERSON]. Померлої [INFO] в термін передбачений ст. 1270 Цивільного кодексу України (шість місяців), звернулись спадкоємці померлої: [PERSON], з заявою про прийняття спадщини, та [PERSON], з заявою про відмову від прийняття спадщини. Була заведена спадкова справа № 382/12. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. (а.с. 26). Аналізуючи досліджені докази, суд вважає доведеним факт перебування позивача [PERSON] та [PERSON] у родинних відносинах, як онука та бабусі. Крім цього суд вважає доведеним той факт, що за життя [PERSON] мала право власності на житловий будинок № 14 розташований по вул. Дружби в с. Волохів Яр, Чугуївського району Харківської області, а відтак після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять усі права та обов'язки назазначене домоволодіння. Саме тому у суду є всі підстави для задоволення заявлених позивачем позовних вимог, та визнання за ним права власності на спадкове майно після смерті його бабусі [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved