Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

6 березня 2015 року [PERSON] звернувся з позовом до суду до Сушнівської сільської ради Радехівського району Львівської області, третя особа відділ Держземагенства у Радехівському районі про визнання права власності на майно в порядку спадкування. В позовній заяві зазначає, що [INFO] року померла його мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданого 01.02.2010 року Сушнівською сільською радою Радехівського району Львівської області. Після смерті [PERSON], залишилось спадкове майно, а саме земельна ділянка, площею 0,7156 га. та земельна ділянка, площею 1,3170 га., а всього загальною площею 2,0626 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Сушнівської сільської ради Радехівського районну Львівської області і належить на праві приватної власності, що стверджується відповідним державним актом серія [NUMBER], зареєстрованого 12.03.2001 року за №13942. За життя спадкодавець [PERSON], розпорядилася цим майном на його користь, склавши заповіт. Після смерті спадкодавця він звернувся до приватного нотаріуса Радехівського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, на підставі якого була відкрилася спадкова справа. Однак видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, площею 2,0626 га.,га, яка розташована на території Сушнівської сільської ради, Радехівського району, Львівської області, і належала померлій [PERSON], нотаріальна контора не може, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що і стало підставою для звернення до суду. Державний акт на право приватної власності на землю видавався виключно громадянам, власникам земельної ділянки, підписувався і реєструвався у відповідній раді за місцем знаходження земельної ділянки, однак зареєструвати на померлу людину державний акт неможливо, як і не можливо видати державний акт не його власнику. Просив поставити рішення, про задоволення позовних вимог. В процесі розгляду справи представник позивача уточнив позовні вимоги, посилаючись нс обставини, які викладені у позовній заяві, просив постановити рішення, яким та Встановити факт належності [PERSON] Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, серії [NUMBER], від 12.03.2001 року, виданого на ім»я «[PERSON]» та визнати за [PERSON], право власності на земельну ділянку, площею 0,7156 га. та земельну ділянку площею 1,3170 га., загальною площею 2,0626 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на територї Сушнівської сільської ради Радехівського районну Львівської області, в порядку спадкуванні після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. В заяві зазначав, що у Державному акті серії [NUMBER] від 12.03.2001 року, який виданий [PERSON] допущена помилка, так як в дійсності вона по батькові «[PERSON], а не [PERSON] У судове засіданні сторони не з»явилися, хоч про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, що підтверджується розписками про вручення судових повісток (а.с.37-38). Від представника позивача [PERSON] до суду поступила заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.40). Від Сушнівської сільської ради поступила заява, в якій зазначено, що Сушнівська сільська рада проти позову не заперечує і просить справу розглядати за відсутності їх представника за наявними у справі матеріалами (а.с.39). У відповідності до ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися представник позивача та представник відповідача. Перевіривши матеріали справи, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд робить висновки про те, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити з наступних підстав. Відповідно до положень ст.11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до вимог ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд встановив, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданого 01.02.2010 року Сушнівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.5). Із свідоцтва про народження [PERSON], який народився [INFO] року в с.Корчин Радехівського району Львівської області, батьками значаться: [PERSON] та [PERSON] ( а.с.7). До дня смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] що підтверджується довідкою Сушнівської сільської ради Радехівського району Львівської області №82 від 20.03.2012 року (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку, загальною площею 2,0626 га, яка складається із земельної ділянки, площею 0,7156 га. та земельної ділянки, площею 1,3170 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Сушнівської сільської ради Радехівського району Львівської області, що підтверджується Державним актом, серії [NUMBER] від 12.03.2001 року (а.с.6). Відповідно до «Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою», яка затверджена наказом Держкомзему від 22.06.2009 року №325 організацію робіт з видачі державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою у разі виявлення землевласником (землекористувачем) у виданому державному акті орфографічних або технічних помилок, втраті (пошкодженні) державного акта - здійснюють Головні управління Держкомзему в районах. Також даною інструкцією визначений порядок дій а саме, що для отримання нового державного акта землевласнику (землекористувачу) необхідно письмово звернутися до відповідного територіального органу Держкомзему. Згідно Інструкції №325, новий державний акт видається тільки на ім'я власника (спадкодавця) взамін зіпсованого, втраченого. Зареєструвати на померлу особу Державний акт не можливо, як і не можливо, видати дублікат акта на ім»я померлого. Рішенням Радехівської районної ради Львівської області Х сесії ІІІ демократичного скликання від 25 лютого 2010 року затверджено проект передачі земельних часток (паїв) у приватну власність земельних часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташовані на території сіл Сушно, Тобтолів, Обортів Радехівського району Львівської області та передано у приватну власність земельні частки (паї) згідно додатку №1 та видано їм державну акти на право приватної власності на землю (а.с.28). Із додатку №1, який є невід»ємною частиною від рішення вбачається, що у списку осіб, яким надано дозвіл на виготовлення державних актів на право власності на земельні частки (паї) є і [PERSON], які видано Державний акт, серії [NUMBER] від 12.03.2001 року на право приватної власності на земельну ділянку, площею 2,03261 (а.с.29-34) Проте, на думку суду у Держаному акті, серії [NUMBER] від 12.03.2001 року, який виданий [PERSON] допущена помилка, так як в дійсності вона по батькові «[PERSON], а не [PERSON] (а.с. 35- 35 зворот). Вказане підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], де у графі мати зазначено [PERSON], заповітом складений від її імені від 10.08.2009 року, записами у будинковій книзі про місце її реєстрації та ощадною книжкою серії [NUMBER] (а.с.7,18, 48-49). Судом безспірно встановлено, факт належності [PERSON] Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, серії [NUMBER] від 12.03.2001 року, виданого на ім»я «[PERSON]». Згідно зі ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування майна померлого громадянина може здійснюватися за законом чи за заповітом. Згідно заповіту призначається спадкоємець і порядок розподілу майна в залежності від волі заповідача. У відповідності до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Документом, що зумовлює виникнення права на спадщину за заповітом, є заповіт, оформлений згідно з встановленим законодавством порядком. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування є суб'єктивним правом, що передбачає вступ спадкоємця у спадкові правовідносини, що відображається відповідно у прийнятті спадщини. Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить де спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як вбачається із заповіту від 10 серпня 2009 року, складеного [PERSON], та посвідченого секретарем Сушнівської сільської ради Радехівського району і зареєстрованого в реєстрі за №16, [PERSON] заповіла все своє майно належне їй на день смерті і на яке вона за законом матиме право сину [PERSON] (а.с.18- 18 зворот). У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Узагальнюючи наведене, враховуючи, що у Державному акті серії [NUMBER] від 12.03.2001 року на право приватної власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва міститься помилка, видати його дублікат на ім»я власника (спадкодавця) взамін втраченого та зареєструвати на померлу особу неможливо, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, а відтак їх необхідно задовольнити.

Outcome: approved