Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

30.03.2018 р. позивач звернувся до суду зі вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що 22.01.2017 р. померла її мати [PERSON]. За життя [PERSON], згідно договору міни від 28.05.1980 р., стала наймачем та проживала в [INFO]. Будинок 14 по вул. Карбишева в м. Кривому Розі, належить ЖБК «Гірник», зареєстрованому в Державному реєстрі юридичних осіб 26.08.1969 р.. З 24.05.1980 р. після сплати в повному обсязі грошового паю за квартиру у сумі 3791 руб., [PERSON] стала членом ЖБК «Гірник». Згідно свідоцтва про право особистої власності на будівлю, виданого 18.06.1996 р. районним відділом комунального господарства виконавчого комітету Тернівської районної ради народних депутатів на підставі рішення виконкому міської ради народних депутатів за № 18 від 24.05.1980 р., [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], або 15/1000 частин домоволодіння ЖБК «Гірник». Право власності на квартиру за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Карбишева, 14/31, зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке БТІ» в реєстровій книзі № 39-31-31 на імя [PERSON]. Таким чином, після смерті її матері - [PERSON], відкрилась спадщина на вказану квартиру. Вона є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері. У встановлений Законом шестимісячний строк, 21.02.2017 р., вона звернулася до приватного нотаріуса криворізького міського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини, але 09.02.2018 р. отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину , так як у Свідоцтві про право особистої власності на будівлю від 18.06.1996 р. виявлено відсутність підпису завідуючої відділом комунального господарства та гербової печатки. На її запит в архівний відділ виконкому Криворізької міської ради, отримала відповідь про те, що документах архівних фондів «Виконком Тернівської районної ради народних депутатів» та «Виконком Криворізької міської ради народних депутатів», рішення від 24.05.1980 р. № 18 щодо отримання [PERSON] свідоцтва про право власності на житло за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Карбишева, 14/31 відсутнє. Відповідачі відгуки на позов не надали, але надали заяви про те, що не заперечують проти задоволення позову, тобто фактично його визнали. Дослідивши матеріали справи докази: копії: свідоцтва про смерть; свідоцтва про народження; довідки про укладення шлюбу; витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу; витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища; корінця ордеру № 015243 бюро по обміну житлових приміщень виконавчого комітету Криворізької міської ради народних депутатів; довідку № 37 від 28.03.2018 р. ЖБК «Гірник»; квитанції № 733596 від 28.05.1998 р.; довідки від 22.02.2017 р. КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації»; звіт про оцінку; витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі; відмова приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ГТУЮ у Дніпропетровській області; довідки від 28.03.2018 р. відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Тернівської районної у місті ради ( а.с. 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 18, 19-25, 29, 30, 31), судом встановлено слідуючи обставини та відповідні їм правовідносини. 22.01.2017 р. померла [PERSON]. За життя [PERSON], згідно договору міни від 28.05.1980 р., вона стала наймачем та проживала в [INFO]. Будинок № 14 по вул. Карбишевій в м. Кривому Розі, належить ЖБК «Гірник», зареєстрованому в Державному реєстрі юридичних осіб 26.08.1969 р.. З 24.05.1980 р. після сплати в повному обсязі грошового паю за квартиру у сумі 3791 руб., [PERSON] стала членом ЖБК «Гірник». Згідно свідоцтва про право особистої власності на будівлю, виданого 18.06.1996 р. районним відділом комунального господарства виконавчого комітету Тернівської районної ради народних депутатів на підставі рішення виконкому міської ради народних депутатів за № 18 від 24.05.1980 р., [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], або 15/1000 частин домоволодіння ЖБК «Гірник». Право власності на квартиру за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Карбишева, 14/31, зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке БТІ» в реєстровій книзі № 39-31-31 на імя [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON]. У встановлений Законом шестимісячний строк, 21.02.2017 р., [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса криворізького міського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини, але 09.02.2018 р. отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину , так як у Свідоцтві про право особистої власності на будівлю від 18.06.1996 р. виявлено відсутність підпису завідуючої відділом комунального господарства та гербової печатки. На запит в архівний відділ виконкому Криворізької міської ради, [PERSON] отримала відповідь про те, що документах архівних фондів «Виконком Тернівської районної ради народних депутатів» та «Виконком Криворізької міської ради народних депутатів», рішення від 24.05.1980 р. № 18 щодо отримання [PERSON] свідоцтва про право власності на житло за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Карбишева, 14/31 відсутнє. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права на спадкове майно. Згідно ст.\~1268\~ЦК України,\~спадкоємець за\~заповітом чи\~за законом\~має право\~прийняти спадщину\~або не\~прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після дослідження та оцінки доказів у справі, докази надані сторонами відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, судом вважаються належними та допустимими, згідно до ст. ст. 77, 78 ЦПК України і вони свідчать про обґрунтованість та законність позовних вимог. Таким чином, визнання відповідачами, позовів не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного, ст. ст. 1223, 1261-1265, 1268 ЦК України,

Outcome: approved