Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

30 січня 2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Добропільської сільської ради та [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу понад п'ять років та визнання спадкоємцем за законом четвертої черги. В обґрунтування позову зазначено, що з 1997 року позивач проживав разом із [PERSON], [INFO], однією сім'єю без реєстрації шлюбу до [INFO] року за адресою: [ADDRESS] в будинку який належав [PERSON] згідно договору купівлі-продажу жилого будинку від 09.01.1997 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Добропільської державної нотаріальної контори Гусевою О.В. за реєстром № 26. З 11.04.1997 року позивач зареєстрований в будинку за вказаною адресою та залишається проживати до теперішнього часу. Позивач разом з [PERSON] проживали однією сім'єю за вищевказаною адресою, працювали, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, піклувались один про одного, хоча [PERSON] залишилася бути зареєстрованою за іншою адресою: [ADDRESS]. [PERSON] останній час тяжко хворіла, позивач до останнього піклувався про неї та [INFO] року вона померла. Було вирішено поховати її у м. Мелітополь, тому у свідоцтві про смерть місце реєстрації вказано саме це місто. У померлої [PERSON] є рідна донька [PERSON], яка по закону є спадкоємцем першої черги, однак вона спадщину після смерті матері не прийняла, з відповідною заявою до нотаріуса не зверталась. Встановлення факту проживання однією місією з [PERSON] позивачу необхідно для подальшого оформлення спадкових справ, тому також просить встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу понад п'ять років та визнати його спадкоємцем четвертої черги. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28 лютого 2018 року відкрито загальне позовне провадження за позовом, призначено підготовче судове засідання на 28 березня 2018 року на 10-00 годину. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути його позовну заяву без його участі в судовому засідання, у зв'язку з його похилим віком, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача Добропільської сільської ради в підготовче судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений, голова сільської ради А.І. Павлова надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності працівника виконкому, просила прийняти рішення згідно чинного законодавства, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти позову. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явилась, належним чином була повідомлена, надіслала до канцелярії суду заяву про розгляд справи у її відсутність за станом здоров'я, позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Згідно ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем; ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.206 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні було встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], уродженець села Ново-Марївка Добропільського району Донецької області зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] з 1997 року та по теперішній час, що підтверджується копією паспорта позивача, довідкою № [NUMBER] від 11.12.2017 року виконкому Добропільської сільської ради та копією домової книги, копія якої мається в матеріалах справи. Згідно долученої копії свідоцтва про смерть [NUMBER], видане 31 січня 2017 року Мелітопольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, [PERSON] померла [INFO] року у м. Мелітополь Запорізької області. Згідно договору купівлі-продажу жилого будинку від 09.01.1997 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Добропільської державної нотаріальної контори Гусевою О.В. за реєстром № 26 та технічного паспорту на жилий будинок індивідуального житлового фонду за адресою [ADDRESS], копії яких були додані до матеріалів справи, вказаний житловий будинок належить [PERSON]. Померлу [PERSON] було поховано у м. Мелітополь Запорізької області, однак останні 20 років до дня своєї смерті вона проживала за адресою: [ADDRESS] спільно з [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою виконкому Добропільської сільської рад № 1081 від 11.12.2017 року. До матеріалів справи були долучені спільні фотознімки [PERSON] (померлої) та позивача [PERSON], які також підтверджують їх спільне проживання. Як було встановлено в судовому засіданні, за життя [PERSON] заповіт складено не було. Також в судовому засіданні було встановлено, що спадкоємцем першої черги є донька померлої - [PERSON], яка є відповідачем по справі. Родинні відносини відповідача - 2 та померлої підтверджуються долученою до справи копією свідоцтва про народження та копіями свідоцтва про шлюб, згідно яких [PERSON] змінила прізвище на «Ахременко». Відомостей про звернення [PERSON] до нотаріуса щодо прийняття спадщини на день розгляду справи в матеріалах відсутні. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких,що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняттям спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.д. Відповідно до п.21 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК. Виходячи з викладеного, суд вважає повністю доведеними та підтвердженими доводи позивача про те, що він понад 20 років і до самої смерті [PERSON] проживав з нею однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Тому позивач має право прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] як спадкоємець четвертої черги.

Outcome: approved