Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

3 березня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що згідно з розпорядженням в.о. сільського голови Мосіної І.В. від 5 лютого 2014 року № 4 на підставі рішення сесії Лизогубовослобідської сільської ради від 22 січня 2014 року № 4 № 128-27-УІ її звільнено від займаної посади директора клубу на підставі ст. 147 КЗпП України та вручено трудову книжку. Дане звільнення вважає незаконним. 2 грудня 2013 року до її відому було доведено наказ завідувача сектору культури, національності та релігій Згурівської РДА Стукала П.І. № 33 про необхідність передачі з балансу сільського клубу на баланс сектору культури Згурівської РДА звукопідсилюючої апаратури вартістю 39583 грн., який вона відмовилась виконувати, оскільки сільський клуб перебуває на утриманні та фінансується з бюджету сільської ради, а дана апаратура перебуває на балансі сільської ради. 9 січня 2014 року комісія за участі директора Згурівського районного будинку культури Бабошкіна А.В. в присутності в.о. сільського голови Мосіної І.В. провели перевірку ведення клубної документації, в ході якої виявили «порушення» та «недоліки» в роботі. 17 січня 2014 року виконавчий комітет сільської ради прийняв рішення про винесення на розгляд сесії питання про доцільність її перебування на посаді директора клубу, не вимагаючи від неї будь-яких пояснень чи звітів, тому просила скасувати розпорядження в.о. сільського голови Мосіної І.В. від 5 лютого 2014 року № 4, поновити її на посаді директора сільського клубу села Лизогубова Слобода та стягнути із відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 5 лютого 2014 року по день поновлення на роботі. В ході розгляду справи позивачка збільшила розмір позовних вимог, посилаючись на те, що її вимушений прогул становить 3 місяці, а тому, виходячи із її середнього заробітку, до стягнення підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 5 лютого 2014 року по 5 травня 2014 року в розмірі 6641,20 грн. оскільки вона позбавлена права на працю, то зазнала моральної шкоди у вигляді моральних переживань, так як втратила душевний спокій, перебуває у роздратованому стані, будучи позбавленою протягом тривалого часу можливості матеріального утримання та нормального існування, від чого страждає і її неповнолітня дитина, тому просить скасувати розпорядження в.о. сільського голови Лизогубовослобідської сільської ради Мосіної І.В. від 5 лютого 2014 року № 4, поновити її на посаді директора сільського клубу села Лизогубова Слобода, стягнути із відповідача Лизогубовослобідської сільської ради на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 6641,20 грн. та 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. У своїх письмових запереченнях проти позову відповідач Лизогубовослобідська сільська рада посилається на те, що 29 жовтня 2013 року за ініціативою завідувача сектору культури Стукала П.І. сільська рада розглянула питання щодо доцільності зайняття посади директора сільського клубу позивачкою та надала останній місячний строк для виправлення недоліків у роботі. Також з даного питання Стукало П.І. звернувся до голови Згурівської райдержадміністрації. 09.01.2014 року сектор культури провів перевірку ведення клубної документації директором сільського клубу та виявив ряд порушень, склав акт та 10.01.2014 року направив листа до сільської ради щодо доцільності перебування позивачки на посаді. 17.01.2014 року на зборах Згурівської райдержадміністрації також було розглянуто зазначене питання та в.о. голови сільської ради Мосіній І.В. рекомендували звільнити [PERSON] від займаної посади на підставі ст. 147 КЗпП України, п. 6 ст. 2, п. 6 ст. 13, п. 3 ст. 22 Закону України «Про місцеві державні адміністрації». 05.02.2014 року сесія сільської ради вирішила звільнити позивачку від займаної посади на підставі ст. 147 КЗпП України. Таким чином, позивачку звільнено згідно з чинним законодавством за наступні численні порушення в роботі та трудової дисципліни: низький рівень проведення свят, до яких не залучались старші категорії населення, не брала участі у районних заходах, у запланованому семінарі в сільському клубі, не проводила концерти за участю художнього колективу, невчасно здавала звіти, відмовила школі у проведенні Дня знань, у грудні 2013 року при перевірці роботи сільської ради була відсутня на роботі. . Ухвалою суду від 18 березня 2014 року до участі у справі залучено третю особу Згурівський районний будинок культури Київської області. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позов підтримали повністю, відповідачі позов не визнали повністю, третя особа заперечує проти задоволення позову. В судовому засіданні позивачка пояснила, що вона закінчила з відзнакою навчання за фахом, пройшла курси підвищення кваліфікації. З 31.12.2008 року працювала на посаді директора сільського клубу села Лизогубова Слобода. Перебувала у штаті сільської ради, звіти здавала до сектору культури. У своїй роботі керувалась посадовою інструкцією від 2012 року, посадові обов'язки виконувала належно, брала участь у районних заходах. Порушень, які б були підставою для звільнення, не допускала, тому звільнення вважає незаконним. Підставою для звільнення, на її думку, стало те, що вона на вимогу сектору культури не віддала апаратуру, яка перебувала на балансі сільської ради та апаратура використовувалась за призначенням, про що велись записи у журналі обліку. Щодо святкування 1 вересня, то вона дійсно відмовила школі в озвученні заходу, оскільки апаратура перебувала на той час в ремонті. У жовтні 2013 року вона звітувала про свою роботу на сесії сільської ради. Депутати у своїх виступах зазначили про те, що необхідно проводити більше масових заходів. На розгляд сесії не виносилось питання про її трудову дисципліну. Через два місяці вона повинна була знову прозвітуватись на сесії, однак в подальшому її не запросили на сесію. В кінці листопада 2013 року вона отримала письмове попередження зазначеної сесії про можливе дисциплінарне стягнення за порушення трудової дисципліни. Вона підготувала та здала у 2014 році до сектору культури річний звіт за 2013 рік, який підписала Мосіна І.В. При цьому керувалась датою здачі звіту, зазначеною на бланку звіту, оскільки сектор культури не доводив до її відому іншої дати. Вона приймала участь в заходах, на які її запрошували. Зокрема, у 2013 році вона організувала участь у виставці на День незалежності, у святкуванні Дня району та Дня місцевого самоврядування. Приймала участь у районному семінарі в селі Нова Олександрівка у квітні 2013 року. На семінарі клубних працівників, який повинен був проводитись 26 лютого 2013 року в селі Лизогубова Слобода та про який їй повідомили напередодні, вона не була присутня, оскільки перебувала за викликом в Прилуцькому суді, що підтверджується судовою повісткою. З 11 грудня 2013 року вона більше двох тижнів перебувала на лікуванні лікарні, про що попереджала Мосіну І.В. Вона є членом профспілкового комітету сектору культури, згода якого на її звільнення сільською радою не запитувалась. На засіданні профспілкового комітету у квітні 2014 року вона не була присутня. У зв'язку зі звільненням вона зазнала моральних страждань у вигляді душевних переживань, істотних змін у житті, позбавлення права на працю та можливості належним чином утримувати дитину, яку виховує одна, неможливості повернути отриманий кредит. Враховуючи характер та обсяг душевних страждань, їх тривалості та характеру майнових втрат, розмір моральної шкоди вона оцінює в 5000 грн. В судовому засіданні представник позивачки пояснила, що звільнення позивачки від займаної посади вважає незаконним з наступних підстав. Ст. 147 КЗпП України не передбачає звільнення, а зазначає види дисциплінарних стягнень. Лише в судовому засіданні було з'ясовано, що позивачка звільнена за систематичне невиконання позивачкою без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором. Однак раніше до позивачки не застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, зокрема догана. Попередження, винесене сесією сільської ради, у даному випадку не є видом дисциплінарного стягнення. Рекомендації голови райдержадміністрації є взагалі недопустимими відповідно до його повноважень. Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення може застосовуватись роботодавцем лише в місячний термін з дня виявлення проступку. В даному випадку пройшли зазначені строки. В розпорядженні в.о. сільського голови про звільнення позивачки не зазначено про накладення попередньо дисциплінарного стягнення, не зафіксовано будь-яких порушень з боку позивачки та не надано будь-яких допустимих доказів на підтвердження законності звільнення останньої. У зв'язку із зазначеним позивачка зазнала моральних страждань у вигляді погіршення суспільних відносин, неможливості сплати отриманого кредиту. Завдану моральну шкоду позивачка оцінює в 5000 грн. Крім того, позивачка має на утриманні малолітню дитину. Середній заробіток, який підлягає до стягнення за час вимушеного прогулу за період з 5 лютого 2014 року по день розгляду справи в суді становить 6405,11 грн. В судовому засіданні відповідач Мосіна І.В., заперечуючи проти позову, пояснила, що позивачка звільнена від займаної посади за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на неї посадовою інструкцією. У зв'язку з чим в жовтні 2013 року позивачку запросили на сесію, де обговорювалась доповідна записка завідувача сектору культури Стукала П.І. щодо виконання позивачкою посадових обов'язків та питання про скорочення 0,5 ставки директора сільського клубу. Депутати вирішили надати позивачці можливість попрацювати ще один місяць та попередили, що позивачка повинна звітуватись про свою роботу перед сесією. Також винесли попередження за порушення трудової дисципліни та невиконання трудових обов'язків, а саме: пізно відкривала клуб, проводила малу кількість заходів для населення, що викликало усні скарги на останню. Через місяць сесію не скликали, так як позивачка не відповідала на телефонні дзвінки. Щодо порушення графіку роботи клубу, який затверджено рішенням виконавчого комітету із шестиденним робочим тижнем, то це їй стало відомо від жителів села. Особисто вона не перевіряла і пояснень не відбирала від позивачки. За інформацією директора РБК Бабошкіна А.В. позивачка неналежно провела захід до Дня студента 16 листопада 2013 року. Не вийшовши в грудні на роботу, позивачка знову не відповідала на телефонні дзвінки, не передала ключі від службового приміщення та повідомила, що хворіє. Також позивачка не реагувала на звернення районних керівників Стукала П.І. та Бабошкіна А.В., зокрема щодо здачі річного звіту за 2013 рік, який був складений 9 січня 2014 року замість 3 грудня 2013 року. 22 січня 2013 року позивачку не запрошували на сесію, так як депутати вже заслуховували останню. Натомість, був присутній директор РБК, який надав інформацію про роботу позивачки за листопад 2013 року-січень 2014 року. Позивачка є членом профспілки працівників культури, тому згоду даної профспілки на звільнення позивачки вона не запитувала. Сільська рада не розробляла Правила внутрішнього трудового розпорядку. В своїй роботі сільська рада керується Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні»». Зокрема, на підставі ст.ст. 29, 32 цього Закону директор сільського клубу звітує перед виконкомом сільської ради. Повноваження директора сільського клубу регулює Посадова інструкція. Директор призначається сільським головою за погодженням із сектором культури. Оскільки питання щодо позивачки було спірним та вона виконує обов'язки сільського голови, то винесла дане питання на обговорення на сесію. Звільнення погоджувала із завідувачем сектору культури. Також свої рекомендації щодо звільнення надала голова райдержадміністрації. На її вимогу надати письмові пояснення щодо належного виконання посадових обов'язків позивачка натомість пред'являла листок непрацездатності. На розгляд сесії 22 січня 2014 року виносились ті ж питання щодо позивачки, що й 29 жовтня 2013 року. Профспілка дала згоду на звільнення останньої. Фактичними обставинами, з якими пов'язано звільнення позивачки з роботи, стали систематичні порушення, а саме, невиконання без поважних причин посадових обов'язків. Після звільнення позивачці пропонували посаду листоноші у поштовому відділенні зв'язку, де вона раніше й працювала, від чого та відмовилась. В судовому засіданні відповідач - завідувач сектору культури Стукало П.І. пояснив, що сектор культури надає методичну допомогу в роботі клубним працівникам. Позивачка працювала директором сільського клубу, проводила заходи, приймала участь у районних заходах. Однак з 2013 року почала все ігнорувати, а саме, наради, заходи, семінари, виступи тощо. Зокрема, навесні 2013 року було заплановано проведення семінару в селі Лизогубова Слобода з директорами сільських клубів району. Коли всі приїхали, клуб був закритий, позивачки на робочому місці не було. Не приймала вона участі й у трьох оглядах-конкурсах: 31 березня, 30 червня та 23 серпня, у виставках, крім однієї. Відділом культури на сільський клуб було передано апаратуру, яка повинна була використовуватись, що потрібно було облікувати у журналі. Однак дана апаратура в повній мірі не використовувалась. Наприклад, позивачка відмовила школі в озвученні заходу святкування 1 вересня на безоплатній основі. Позивачка відповідно до наказу по сектору культури не здала річний звіт 3 грудня 2013 року, про що було доведено до відому всіх директорів сільських будинків культури на нараді, яка проводились в останній вівторок місяця на початку року. Всі накази доводяться до відому директорів на нарадах лише шляхом їх оголошення, так як виготовлення наказів на паперових носіях потребує значних витрат. Позивачка також повинна була на нараді на початку календарного року записати всі заплановані заходи на рік. Він відповідно до вимог посадової інструкції директора сільського клубу погоджував звільнення позивачки шляхом направлення письмової пропозиції сільському голові про розгляд питання щодо доцільності перебування позивачки на посаді. Хоча розпорядження про звільнення позивачки від займаної посади сформульовано некомпетентно, однак є докази щодо неналежного виконання позивачкою трудових обов'язків. В судовому засіданні третя особа директор РБК Бабошкін А.В. пояснив, що відповідно до посадових обов'язків та Положення про сектор культури РБК зобов'язаний організувати роботу сільських клубів щодо творчої роботи, координувати методичну та практичну роботу шляхом проведення конкурсів та заходів. Контроль за дотриманням трудової дисципліни відноситься до повноважень сільської ради. Відповідно до плану заходів на 2013 рік було заплановано огляди художньої самодіяльності з метою оцінки творчої роботи: 31 березня, 1 квітня, в травні місяці та 24 серпня. Працівники клубів повинні бути зацікавлені в цьому. Однак позивачка жодного з формувань не представила. 2 грудня 2013 року він написав доповідну, так як [PERSON] не здала до 3 грудня 2013 року річний звіт. На 10 січня 2014 року вони готували звіт по району. Директор сільського клубу зобов'язаний щомісячно звітуватися перед РБК за попередній місяць та представляти план на наступний місяць. Позивачка в січні 2013 року на нараді була ознайомлена з планом роботи на рік. Жоден нормативний документ не передбачає ознайомлення з планом роботи під розписку. При обговоренні планованих заходів на рік позивачка не представила жодної пропозиції. 26 листопада 2013 року позивачка не з'явилась на нараду по обговоренню плану роботи за минулий рік та на наступний. Пояснила свою відсутність хворобою. Загалом у 2013 році [PERSON] із 12 нарад відвідала 6, з 4-х семінарів - один. Пояснень від останньої не вдалося витребувати. Раніше він не ставив питання про звільнення позивачки, так як її направляли на навчання. 9 січня 2014 року при перевірці ведення журналів клубу було встановлено, що вони належно не ведуться, записи зроблені в загальних фразах, про що було складено відповідний акт. Таким чином, він не вбачає подальшої співпраці із позивачкою, яка втратила його довіру. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] з 31 грудня 2008 року була призначена на посаду директора сільського клубу села Лизогубова Слобода згідно з розпорядженням сільського голови Лизогубовослобідської сільської ради Згурівського району Київської області від 31 грудня 2008 року № 43, розпорядженням по даній сільській раді від 5 лютого 2014 року № 4 позивачка була звільнена з посади з 5 лютого 2014 року на підставі ст. 147 КЗпП України (а.с.4-5, 80 - копії трудової книжки від 1 грудня 1995 року, розпорядження). У 2011 році [PERSON] закінчила з відзнакою Комунальний вищий навчальний заклад «Київське обласне училище культури і мистецтв», у 2010 році навчалася на обласних курсах підвищення кваліфікації (а.с.19, 20 - копії свідоцтва та диплому). Перебуваючи на посаді, позивачка діяла на підставі Посадової інструкції директора клубного закладу, затвердженої начальником відділу культури і туризму Згурівської райдержадміністрації (правонаступником якого є сектор культури, національностей та релігій Згурівської райдержадміністрації (а.с.91-95- копія Положення)) від 27 листопада 2012 року, згідно з якою директор клубного закладу призначається та звільняється за погодженням начальника відділу культури і туризму з дотриманням вимог КЗпП. Свою культурно-освітню діяльність директор здійснює під керівництвом РБК. В основні обов'язки входить: забезпечення виконання основних напрямків культурно-освітньої та дозвіллєвої діяльності серед населення, звітування щомісячно про проведену роботу в РБК, подання згідно графіку річних звітів про роботу клубного закладу у РБК, ведення клубної документації (а.с.118 - копія Посадової інструкції). Відповідно до Звітів роботи клубу с. Лизогубова Слобода за 2013 рік, складених директором клубу [PERSON] та погодженого в.о. сільського голови Мосіною І.В., у 2013 році проведено усього 151 культурно-масовий захід (також зазначено, що на День знань техніка була в ремонті) (а.с.21-25, 77 - копії Звітів). Трудові відносини директора сільського клубу регулюються законодавством про працю. Позивачка є членом профспілкового комітету працівників закладів культури Згурівського району Київської області. Згідно з Галузевою угодою працівників закладів культури Згурівського району Київської області на 2011-2013 роки, укладеною між відділом культури і туризму Згурівської райдержадміністрації і районною радою голів профспілкових комітетів працівників культури, адміністрація відділу культури зобов'язалась не звільняти працівника з роботи за ініціативою адміністрації при наявності достатніх підстав до отримання згоди профспілки. Відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку в закладах культури Згурівського району (Додаток № 4) дисциплінарне стягнення оформляється наказом, з висвітленням мотиву його застосування, і оголошується працівникові під розписку в трьохденний термін. До застосування стягнення від порушника трудової дисципліни необхідно вимагати пояснення в письмовій формі (а.с.35-66 - копія Галузевої угоди). З інформації завідувача сектору культури Стукала П.І. про діяльність Лизогубовослобідського сільського клубу вбачається, що в 2013 році припинив творчу діяльність один вокально-хоровий колектив. Творчі колективи клубу не брали участь у трьох оглядах-конкурсах: 31 березня, 30 червня та 23 серпня. Не були представлені творчі доробки майстрів села на одну з двох виставок-конкурсів. У жодній з концертних програм при проведенні районних культурно-масових заходів колективи клубу участі не брали. Директор клубу була присутня на 6 із 9 проведених у РБК навчальних заходах (в інформації причини допущених порушень не зазначені та не проаналізовані). [PERSON] подала всю необхідну документацію, яка вимагається від керівників клубних закладів: щомісячні плани роботи (з січня по жовтень), репертуарні плани та інформації про проведену роботу (а.с.81-82 - копія інформації). Завідувач сектору культури Стукало П.І. доповідною запискою про роботу сільського клубу с. Лизогубова Слобода від 2 грудня 2013 року на ім'я голови РДА та в.о. сільського голови довів до відому останніх про те, що роботу сільського клубу та трудову дисципліну його директора було розглянуто на сесії сільської ради 29 жовтня 2013 року, на яку була подана інформація про діяльність клубу з січня по жовтень 2013 року. У наданий місячний термін [PERSON] помилок не виправила, що підтверджується доповідною запискою директора РБК Бабошкіна А.В. від 2 грудня 2012 року, тому просив розглянути питання про доцільність перебування на посаді директора позивачки (а.с.83 - копія доповідної записки). У доповідній записці директора РБК Бабошкіна А.В. від 2 грудня 2013 року зазначено, що позивачка була відсутня на нараді клубних працівників району 26 листопада 2013 року та не пояснила причини неявки. 2 грудня 2013 року у телефонній розмові у грубій формі попередила, що не здасть 3 грудня 2013 року звіт, так як дата здачі звіту їй відома не була, 6 грудня 2013 року колективи села не будуть брати участь в районному святі у зв'язку із запізнім повідомленням її про те. Крім того, 16 листопада 2013 року він був присутній у сільському клубі під час проведення Дня студента. Даний захід, на його думку, був абсолютно непідготовленим, присутніх було лише 9 чоловік. 9 січня 2014 року комісія в складі працівників Згурівського районного будинку культури та в присутності в.о. сільського голови Мосіної І.В. здійснили перевірку ведення клубної документації, в ході якої виявили порушення та недоліки в роботі: відсутність в журналах обліку роботи творчих колективів інформації про діяльність колективів, про відвідування їх учасниками репетиції, про зміст репетицій; репертуарні плани роботи та інформації про проведену роботу подавались в РБК із запізненням на 2-3 місяці; річний звіт не був зданий до 3 грудня 2013 року; колективи художньої самодіяльності клубу не брали участі в районних оглядах-конкурсах та масових заходах (а.с.86-87 - копія акту). 17 січня 2014 року на зборах в Згурівській РДА за участю голови РДА та чотирьох інших осіб за присутності позивачки було вирішено рекомендувати в.о. сільського голови звільнити [PERSON] від займаної посади на підставі ст. 147 КЗпП, п. 6 ст. 2, п. 6 ст. 13, п. 3. ст. 22 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» у зв'язку із систематичними порушеннями трудової дисципліни (а.с.88 - копія протоколу). Рішенням сесії Лизогубовослобідської сільської ради Згурівського району Київської області від 29 жовтня 2013 року № 121-25-УІ позивачці оголошено попередження за про можливість накладення стягнення за порушення трудової дисципліни відповідно до КЗпП, надано термін на виправлення недоліків у роботі (місяць) та зобов'язано надати звіт про виконану роботу (а.с.27 - витяг з рішення). Виконавчий комітет Лизогубовослобідської сільської ради своїм рішенням від 17 січня 2014 року № 3 вирішив винести на сесію сільської ради питання про доцільність перебування на посаді директора сільського клубу [PERSON] (а.с.76 - копія рішення). Сесія Лизогубовослобідської сільської ради Згурівського району Київської області рішенням від 22 січня 2014 року № 128-27-УІ вирішила звільнити позивачку від займаної посади, прийнявши до відому попередження, винесене рішенням сесії від 29.10.2013 року, виступи депутатів сільської ради, доповідні записки завідувача сектору культури Стукала П.І., директора РБК Бабошкіна А.В. та врахувавши рекомендації голови РДА (а.с.75 - копія рішення). На виконання ухвали Згурівського районного суду від 25 березня 2014 року рада профспілкового комітету Згурівської районної профспілкової організації працівників культури дала згоду на звільнення позивачки з посади директора сільського клубу с. Лизогубова Слобода. При цьому, письмових пояснень від останньої не відбирали, з яких підстав дали згоду на звільнення, не зазначили (а.с.131 - рішення від 17 квітня 2014 року, протокол № 6). 26 лютого 2013 року позивачка як потерпіла приймала участь у кримінальному провадженні у Прилуцькому міськрайонному суді Чернігівської області (а.с.96 - повістка про виклик до суду), 26 листопада 2013 року зверталась за амбулаторною допомогою на ФАП (а.с.141 - довідка), з 11 по 27 грудня 2013 року та з 23 січня по 2 лютого 2014 року - перебувала на лікуванні (а.с.97, 152, 153 - виписки з медичної карти). Згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Згідно з ч. 1 ст. 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Згідно з ч. 1 ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Згідно з ч. 3 ст. 149 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Згідно з ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до п.п. 3 п. «а» ст. 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження: заслуховування звітів про роботу керівників підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідних територіальних громад. Згідно з ч. 2 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року. Згідно Конвенцією Міжнародної організації праці за № 158 «Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця», 1982 року, ратифікованою ПВРУ за № 3933-XII від 04.02.1994 року, трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов'язаного зі здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби. При цьому ст. 9 визначає, що тягар доведення наявності законної підстави для звільнення працівника лежить саме на роботодавцеві. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь усправі, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, так як в судовому засіданні доведено, що діями відповідача було порушено конституційне право позивачки на працю. Зокрема, при звільненні позивачки з роботи було порушено вимоги ст. 43 КЗпП України, оскільки згода ради профспілкового комітету на звільнення позивачки вбачається необґрунтованою, тому суд визнає її такою, що не має юридичного значення. Суд оцінює рекомендацію зборів п'яти працівників Згурівської райдержадміністрації щодо звільнення позивачки від займаної посади як юридично неспроможною, оскільки відповідно до Закону України «Про місцеві державні адміністрації» райдержадміністрація здійснює загальне керівництво закладами культури. Вирішення кадрових питань органів місцевого самоврядування не віднесено до її компетенції. В порушення вимог ст. 149 КЗпП України ні власник, ні третя особа не зажадали від позивачки письмових пояснень, не врахували ступінь тяжкості вчиненого проступку, попередню роботу позивачки, яка була достатньо тривалою та належною, про що свідчить відсутність стягнень. Суд не може визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник не пов'язував звільнення. Відповідач в.о. сільського голови Мосіна І.В., звільняючи позивачку з посади, не зазначив правової підстави звільнення. В судовому засіданні було встановлено, що позивачку звільнили за систематичне невиконання нею без поважних причин трудових обов'язків, тобто на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України, однак будь-яких доказів та обґрунтування на підтвердження того в розпорядженні не зазначено, як не зазначено, які раніше застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення щодо позивачки, розпорядження жодним чином не мотивоване, як і рішення сесії та виконавчого комітету сільської ради, на які посилався відповідач в.о. сільського голови при прийнятті остаточного рішення щодо звільнення позивачки. Суд відхиляє доводи відповідача Мосіної І.В. щодо звільнення позивачки з тих підстав, що після оголошення попередження позивачка не виправила свого ставлення до своїх обов'язків, оскільки попередження про можливість накладення дисциплінарного стягнення за встановлених обставин не є самим дисциплінарним стягненням. Суд враховує, що позивачка з 11 грудня 2013 року тривалий час перебувала на лікуванні. Річний звіт здала в строки, встановлені для здачі Звіту та зазначені у відповідному бланку, тобто до 25 січня 2014 року. Доказів щодо порушення позивачкою строків здачі річного Звіту суду не надано. Відповідачі не представили суду доказів, які б підтверджували наявність підстав для застосування крайнього заходу дисциплінарного впливу. З цього можна зробити висновок, що відповідач Мосіна І.В. у даному випадку застосувала до позивачки стягнення, яке є крайнім заходом дисциплінарного впливу, за відсутності відповідних підстав, а тому всупереч правовим нормам. Враховуючи з'ясовані обставини та аналізуючи вищезазначені положення законодавства України, є підстави вважати, що у даному випадку наявна неспівмірність між діями позивачки та звільненням її з посади. А тому суд оцінює обставини звільнення позивачки з роботи як такі, що не давали власнику права на звільнення. Ступінь тяжкості проступків позивачки та розмір заподіяної шкоди відповідачами встановлено не було, що вбачається із прийнятих ними рішень. Сторонам та їхнім представникам було роз'яснено обов'язок надання наявних та належних доказів суду та наслідки його порушення. Позивачка просить суд стягнути на її користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу. Визначаючи розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню з відповідача - сільської ради на користь позивачки, суд виходить з наданої сільською радою довідки відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 щодо середньоденного розміру заробітної плати позивачки, який становить 77,17 грн. (а.с.119). Враховуючи, що позивачка працювала із шестиденним робочим тижнем (а.с.114 - копія рішення про режим роботи сільського клубу), час вимушеного прогулу становить 82 дні (з 5 лютого 2014 року по 16 травня 2014 року), тому розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу повинен становити 6327,94 грн. (77,17 грн. х 82 дні). Вбачається, що порушення законних прав позивачки на працю призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку, що заявлені позивачкою позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають до задоволення частково, компенсацію за яку суд визначає в розмірі 500 грн. Судові витрати підлягають стягненню із відповідача - сільської ради. У задоволенні решти позовних вимог вбачається за необхідне відмовити, оскільки позивачка невірно визначила кількість днів вимушеного прогулу та заявлений до стягнення розмір завданої моральної шкоди вбачається недоведеним. На підставі викладеного,

Outcome: partial