Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

30 квітня 2020 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розрівняння шлюбу. В обґрунтування поданого позову вказує, що 30 липня 2013 року сторони уклали шлюб, від якого мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх років спільного проживання відносини між подружжям погіршувались, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час сторони спільно не проживають, а збереження сім`ї, на думку позивача, є недоцільним. У зв`язку з наведеним позивач звернулася до суду та просить розірвати шлюб. Позивач надала суду заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи за її відсутності. Відповідач, належним чином повідомлений про час та дату судового розгляду справи. Згідно ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно даних свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, [PERSON] , та [PERSON] перебувають у шлюбі з 30.07.2013, про що зроблено відповідний актовий запис № 181 (а.с. 3). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Надаючи правову оцінку відносинам, що склались, суд враховує наступне. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб підлягає розірванню, якщо буде встановлено, що подальше сумісне мешкання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно із ч.3 ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд враховує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Як видно з позовної заяви, сторони припинили шлюбні відносини, подружніх стосунків не підтримують, взаємна повага та любов відсутні, майновий спір між сторонами відсутній. У поданій до суду заяві позивач наполягає на розірванні шлюбу. Враховуючи формальне існування шлюбу між сторонами, неможливість продовження подружнього життя, суд вважає, що позов слід задовольнити. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати підлягають розподілу у порядку визначеному ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved