overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

30 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 11 жовтня 2011 року у виконавчому комітеті Данковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом № 04 між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб. У сторін неповнолітніх дітей немає. Вказує, що подружні відносини припинені з вересня 2015 року. Причиною розпаду сімї є різниця характерів та поглядів на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння і довіря. В результаті чого між ними втрачено кохання та взаємоповагу. Також вказує, що проживають окремо. Спільне господарство не ведуть. Їх шлюб набув формального характеру. В добровільному порядку розірвати шлюб через органи РАЦС немає можливості, оскільки відповідач принципово не спілкується та відмовляється. Подальше спільне проживання та збереження сімї з відповідачем не можливе, підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб. Судові витрати просить стягнути з відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, але від його представника [PERSON] надійшла до суду заява в якій просить справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. А також пояснив, що шлюб його довірителя та відповідачки носить виключно формальний характер, шлюбні стосунки між сторонами не підтримуються та будь-якого примирення між ними не можливо. Відповідач [PERSON] в судові засідання неодноразово не зявлялася, але була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, заяви про розгляд справи у її відсутності суду не надала, доводів позивача не спростувала. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 11 жовтня 2011 року, зареєстрованому у виконавчому комітеті Данковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом № 04 (а.с.5). У сторін неповнолітніх дітей немає. Сторони проживають окремо, їх шлюб набув формального характеру, а тому суд вважає, що його необхідно розірвати. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

30 листопада 2016 року позивач [PERSON], звернулась до Київського районного суду м.Полтави з позовом про визнання осіб такими, що втратила право користування житловим приміщенням. Посилалась на те, що вона є власником житлового будинку з господарськими спорудами, який знаходиться в м.Полтава по вул.. Пирогова, 28, право власності підтверджується свідоцтво про право на спадщину за законом від 23.05.2000 року. У вказаному будинку зареєстровані але не проживають, її син [PERSON], його дружина [PERSON] та донька [PERSON] З травня 2010 року відповідачі зібравши свої речі виїхали до Росії, де проживають та працюють до даного часу. Просила, визнати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням з господарськими спорудами за адресою: м. Полтава, вул. Пирогова, 28. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, надав до суду заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявились будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи через засоби масової інформації, про причини своєї неявки суд не повідомили, \~не надавали заяв про неможливість розгляду справи у їх\~відсутність. Враховуючи клопотання представника позивача суд ухвалив, \~розглядати \~справу у порядку \~заочного провадження. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що \~позивач [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: вул.. Пирогова, 28 в м. Полтава, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23.05.2000 року ( а.с.5). Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] \~зареєстровані в житловому будинку, але вже понад шести років у ньому не проживають, що підтверджується показаннями свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили той факт, що відповідачі тривалий час не проживають за місце свої реєстрації: м.Полтава, вул.. Пирогова, 28 та у будинку відсутні їх речі. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, відповідачі без поважних причин не проживають у житловому будинку більше встановленого статтею 405 ЦК України строку без поважних причин, \~ вони \~втратили право на користування спірним жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

30 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вони з відповідачем 24 вересня 2004 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені півроку тому. Розлад сімейного життя стався через несумісність характерів, відсутність порозуміння та різних поглядів на сімейне життя. Вважає, що родина розпалась остаточно, на примирення вона не згодна. Спір щодо мешкання дитини та майновий спір на даний час відсутній. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу прізвище не змінювати. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надавши суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти прийняття заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився по невідомим суду причина, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, за зареєстрованим місцем проживання. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-НО № 239333, повторно виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції міста Маріуполя Донецької області 01 жовтня 2004 року, актовий запис № 259. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Суд, дослідивши матеріали, дійшов висновку про те, що фактичні взаємостосунки подружжя такі, що немає ніяких підстав для відкладення розгляду справи, оскільки фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Суд вважає, безперечним встановлений факт, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, оскільки сімейні відносини, що склалися, негативно позначаються на їх здоров'ї і психологічному стані . Таким чином, суд приходить до висновку, що на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище дружини залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

30 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона з відповідачем з 06 жовтня 2012 року перебуває у шлюбі, зареєстрованому Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 561. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені понад рік потому через різні погляди на спільне життя, відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння. Позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати, просить позов задовольнити. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надавши суду заяви з проханням розглядати справу за її відсутності, на задоволені позовних вимог наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно належним чином, тому суд за наявності письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-НО № 290497, виданого 06 жовтня 2012 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області про те, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували 06 жовтня 2012 року шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 561, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Відповідно свідоцтва про народження серії І-НО № 514274, виданого 12 квітня 2013 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народився 01 квітня 2013 року, та його батьками є: батько [PERSON] та мати [PERSON], актовий запис № 282. Спір майнового характеру та про місце проживання неповнолітньої дитини на час розгляду справи між сторонами не виникав. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені понад рік потому. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно ч.8 ст. 235 ЦПК України після розірвання шлюбу прізвище сторін залишити без змін. На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 551,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

30 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона з відповідачем з 22 листопада 1996 року перебуває у шлюбі, зареєстрованому Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 338. Від даного шлюбу мають одну спільну повнолітню дитину. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені з 2015 року через різні погляди на спільне життя, відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння. Позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати, просить позов задовольнити. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надавши суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, на задоволені позовних вимог наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно належним чином, тому суд за наявності письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] виданого повторно 29 листопада 2016 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управляння юстиції у Донецькій області про те, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували 22 листопада 1996 року шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 338, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Спір майнового характеру на час розгляду справи між сторонами не виникав. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені в 2015 році. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно ч.8 ст. 235 ЦПК України після розірвання шлюбу прізвище сторін залишити без змін. На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 551,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

30 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 13, що розташована в будинку № 38-а по вулиці Мстиславська в м. Чернігові, оскільки відповідач не проживає в ньому з початку 2008 року без поважних причин. Представник позивача у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позивач позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач зареєстровані в квартирі № 13, що розташована в будинку № 38-а по вулиці Мстиславська в м. Чернігові, що підтверджується копією особового рахунку Комунального підприємства «Деснянське» Чернігівської міської ради (а/с 10). Наймачем даної квартири був брат позивача - [PERSON], який помер 15 вересня 2016 року (а/с 6). Позивач зазначив, що відповідач, яка є донькою померлого [PERSON], з початку 2008 року не проживає за місцем своєї реєстрації, участі у витратах на утримання житла не приймає. Вказане також підтверджується поясненнями сусідів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які вказують, що відповідач останні вісім років не проживає за місцем своєї реєстрації (а/с 7, 8, 9). Згідно ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності без поважних причин наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, вимога позивача про визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ст. 71, 72 ЖК України, підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

30 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10 серпня 2012 року виконкомом Євминської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, відповідний актовий запис № 02. Позивач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява про слухання справи за відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує. На заочний розгляд справи згодна. Відповідач у судове засідання не зявився і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений відповідно до вимог чинного законодавства, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе винести заочне рішення по справі, оскільки в справі є достатньо доказів, що підтверджують позов. Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, так як подружжя на примирення і збереження шлюбу не погоджуються, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

30 листопада 2016 року позивач звернулась до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] в якому просить стягувати щомісяця з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позовної заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені факти та відповідні до них правовідносини. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони з 24 жовтня 2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу в них народилась дитина - [PERSON], [INFO]. З копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], вбачається, що у графі батьки записані: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 11 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог та на підставі доказів наданих сторонами. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст. 214 п. 7 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

30 листопада 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що на примусовому виконанні в РВ ДВС Хмельницького МРУЮ знаходиться виконавчий лист № 2-5646 від 02.09.2011 року, виданий Хмельницьким міськрайонним судом про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання доньки Діани, [INFO], в розмірі ? частини усіх доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до її повноліття. Позивач вказує, що аліменти отримує не регулярно та не в повному обсязі, внаслідок чого станом на 04.05.2016 року утворилась заборгованість в розмірі 17\~180, 36 грн. Просить стягнути з відповідача неустойку в сумі 122\~301 грн. відповідно до наданих розрахунків. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, зазначених у позові, просить його задоволити. Відповідач та його представники в судовому засіданні проти позову заперечують в повному обсязі, вважають його безпідставним та необгрунтованим, зазначають що заборгованість по аліментах відсутня, а сам позов є надуманим. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на примусовому виконанні в РВ ДВС Хмельницького МРУЮ знаходиться виконавчий лист № 2-5646 від 02.09.2011 року, виданий Хмельницьким міськрайонним судом про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання доньки Діани, [INFO], в розмірі ? частини усіх доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до її повноліття, що підтверджується копією виконавчого листа, який міститься в матеріалах справи. Відповідно до вимог ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості зі сплати аліментів з вини особи, яка зобовязана сплачувати їх за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Судом досліджено докази по справі, зокрема квитанції, надані відповідачем, про сплату аліментів, з яких вбачається, що він регулярно та у визначеному рішенням суду обсязі сплачує аліменти на утримання малолітньої доньки. Суд критично оцінює довідку видану державним виконавцем, про наявність заборгованості у [PERSON], вважає що вона не відповідає дійсним обставинам по справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому за таких обставин по справі, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed