Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

31.10.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення аліментів та стягнення аліментів, посилаючись на те, що З 10 жовтня 2008 року він [PERSON] , перебував з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 31 жовтня 2014 року по справі № 623/3628/14-ц було розірвано. Від зазначеного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що засвідчується свідоцтвом про народження від 12.06.2015 р. виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського МРУЮ у Харківській області. З грудня 2018 року син проживає з ним, та він його повністю забезпечую харчуванням, одягом, грошовими коштами та всіх необхідним для навчання, тобто син знаходиться на повному моєму утриманні, що підтверджується Висновком органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Ізюмської міської ради від 12 квітня 2019 року № 1460, а також характеристикою від Ізюмської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 10 Ізюмської міської ради від 03.05.2019 р. Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 20.09.2019 р., що набрало законної сили 21.10.2019 р., по справі № 623/1826/19 за його позовом до [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування Виконавчий комітет Ізюмської міської ради, про зміну місця проживання дитини - змінено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , визначене рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 01.12.2015 р. по справі № 623/5 520/14-ц, та визначено нове місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] за місцем його проживання. Проте, не зважаючи на проживання неповнолітньої дитини зі мною, відповідачка продовжує використовувати право на аліменти, що нараховуються з нього на її користь на підставі рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 17Д 1.2014 р. по справі № 623/4288/14-ц у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 15 жовтня 2014 року, до повноліття сина, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вважаю, що відповідачка втратила право на одержання аліментів для утримання нашої неповнолітньої дитини з моменту як син став проживати зі мною. Однак [PERSON] добровільно не відкликає виконавчий лист з відділу державної виконавчої служби, а тому я вимушений звертатись до суду. Просить припинити стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , стягнутих на підставі рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 17 листопада 2014 року по справі № 623/4288/14-ц на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з грудня 2018 року. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення аліментів з дня подання цієї заяви до суду й до досягнення дитиною 18-ти річного віку. Стягнути з відповідачки на мою користь судові витрати по справі. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою про стягнення аліментів, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав. На адресу суду повернулося рекомендоване повідомлення про вручення рекомендованого повідомлення 12.12.2019 року. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 4ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд, незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 03.12.2019 року було прийнято до розгляду цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] - матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12 червня 2015 року. (а.с.10). Згідно рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 17 листопада 2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 15 жовтня 2014 року, до його повноліття, але їх мінімальний розмір не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (а. с. 35) Згідно довідки про доходи № 55 від 14.01.2019 року [PERSON] сплачував аліменти за період з січня по грудень 2018 року. (а.с. 18) Відповідно до рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 20.09.2019 року змінено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] визначене рішенням Ізюмського міськрайонного суду від 01.12.2015 року по справі № 623/5520/14-ц та визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом із батьком [PERSON] , [INFO] за місцем його проживання. Зазначене рішення набрало законної сили 21 жовтня 2001 року. (а.с. 13-14) Згідно висновку органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Ізюмської міської ради Харківської області № 1460 від 12.04.2019 року вважається за доцільне проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом із батьком [PERSON] за місцем його проживання. (а.с. 15) Відповідно педагогічної характеристики [PERSON] вбачається, що з матір`ю Данило спілкується здебільшого телефоном, іноді відвідує мати і бабусю на вихідних. За період проживання дитини з татом, мати до школи не з`являлася, телефоном з вчителем не спілкується. Зі слів батька, мати не цікавиться навчанням сина, лікуванням і доглядом за дитиною. (а.с. 16) Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 25.10.2019 року [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 25.10.2019 року по теперішній час разом з батьком [PERSON] .(а.с. 17) Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.181 Сімейного Кодексу України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.197 Сімейного Кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення право відношення, а також його анулювання. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до п. 17 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога диктується положеннями ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст.273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст.273СК України має на меті скасування їх присудження. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що на даний час неповнолітній син [PERSON] перестав проживати з матір`ю, а проживає з батьком [PERSON] , тобто змінився сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення від примусового стягнення на користь матері аліментів, бо сімейний стан платника аліментів та особи, що їх одержує змінився, а саме син [PERSON] проживає з батьком. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Статтею 180 Сімейного Кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. В п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня 2019 року - 2118 гривень, з 1 грудня 2019 року - 2218 гривень. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Разом з тим, визначальним при вирішенні спору суд визнає гарантоване Конституцією та законами України право дитини на належне повноцінне її утримання. Суд також виходить із затвердженого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на момент ухвалення рішення судом, та того, що кожен із батьків повинен у рівних частках забезпечувати потреби дитини, які не можуть бути меншими ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. З врахуванням вищенаведених обставин, розумним, справедливим та співмірним розміром аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, на утримання дитини, суд вважає аліменти у розмірі 1/4 частина всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячнодо досягнення дитиною повноліття. Враховуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. У зв`язку із задоволенням позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 768,40 гривень, від сплати яких позивач був звільнений при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір в сумі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача згідно квитанції № 0.0.1509585484.1 від 31.10.2019 року на користь позивача. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи наведене, ст.ст.84,180,182, 184, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved