Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

30.10.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить припинити право спільної сумісної власності на 0,0635 га земельної ділянки по пров. Ладигіна в м.Харкові за [PERSON] та [PERSON] відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №052908 від 26.07.2007 року та визнати за позивачем право власності на 48/100 частин земельної ділянки, що відповідає 48/100 частинам житлового будинку, яка розташована в м. Харкові по пров. Ладигіна, буд. 22, кадастровий номер 6310136600:09:008:0008. В обгрунтвання позовних вимог, [PERSON] зазначив, що він зареєстрований та постійно проживає в [INFO], 6.22. 48/100 частин вказаного житлового будинку належить йому на праві власності на підставі договору купівлі - продажу від 26.10.1979 року, укладеному між ним та продавцем [PERSON], який зареєстрований в КП «ХБТІ» 02.11.1979 р. Вказаний будинок по пров. Ладигіна, 22 в м. Харкові з відповідною частиною надвірних будівель належала на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 18 травня 1979 року Одинадцятою Харківською Державною нотаріальною конторою за реєстровим №1-4921, зареєстрованого у Харківському Міському Бюро технічної інвентаризації 25.05.1979 року за реєстровим №49327 - [PERSON], та розташований.на земельній ділянці 0,0635 га. Після оформлення договору купівлі-продажу [PERSON] із своєю сім'єю став проживати в частині даного будинку. В 2007 році ми разом із [PERSON] вирішили приватизувати земельну ділянку, та в 2007 році отримали державний акт на земельну ділянку серія ЯД №052906, виданий 26 липня 2006 року Харківською міською радою (кадастровий номер 63191:36600:09:008:0008), співвласниками зазначеної земельної ділянки зазначені гр. [PERSON] та [PERSON], без зазначення ідеальних часток, тобто земля перебуває у спільній сумісній власності. В 2017 році [PERSON] вирішив продати 48/100 частин свого будинку, але під час спілкування із нотаріусом йому було роз'яснено, що останній позбавлений можливості оформити договір купівлі - продажу, т.я. земельна ділянка №22 по Дров. Ладигіна в м. Харкові, загальною площею 0,0635 га знаходиться у спільній сумісній власності без виділення часток у гр. [PERSON] та [PERSON], що і стало причиною звернення до суду із вказаннм позовом. [PERSON] помер 15 травня 2008 року та 22.09.2017 року його донька - [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 52/100 житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що підтверджуєтьєя копією свідоцтва та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію: права власності від 22.09.2017 року. Таким чином, та обставина, що частки на землю співвласників визначаються пропорційно до часток осіб у праві власності на житловий будинок свідчить наступне. 48/100 частки житлового будинку по пров. Ладигіна в м. Харкові належить позивачу - [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 26.10.1979 року, який зареєстрований в «ХБТІ» 02.11.1979 року. Інші 52/100 частин житлового будинку по пров. Ладигіна в м. Харкові належать [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.09.2017 року. Ще за життя [PERSON] між позивачем та останнім було укладено угоду щодо користування землею відповідно до часток в житловому будинку. Такий порядок існує і на теперішній час, при цьому будь-яких договорів чи інших письмових угод між сторонами не укладалося. Жодні арешти чи заборони як на будинок по пров. Ладигіна, 22 у м. Харкові, так і обмеження щодо використання земельної ділянки відсутні, що підтверджено витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, які також додаються до позову. Оскільки позивач бажає оформити в законодавчому порядку право власності на частину земельної ділянки, змушений звернутися до суду. 03.11.2017 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом, у якій позивач просить припинити право спільної сумісної власності на 0,0635 га земельної ділянки по пров. Ладигіна в м.Харкові за [PERSON] та [PERSON] відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №052908 від 26.07.2007 року та визнати за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків -[NUMBER]) право власності на 52/100 частин земельної ділянки, що відповідає 52/100 частинам житлового будинку, яка розташована в м.Харкові по пров. Ладигіна, 22, кадастровий номер 6310136600:09:008:0008, в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON], яка померла 28 травня 2014 року, прийняла, але не оформила своїх спадкових прав після чоловіка - [PERSON], який помер 15 травня 2008 року. В обгрунтування позовних вимог, [PERSON]І вказала, що 28 травня 2014 року в місті Харкові померла її мати - [PERSON], про що видано Свідоцтво про смерть серії І-ВЛ № 444267. При цьому на час смерті вона проживала та була зареєстрована в [INFO]. Її батьками були: [PERSON] та [PERSON]. Крім позивача дітей у останніх не було, тому інші спадкоємці відсутні. Після смерті матері відкрилася спадщина, яка складається із 52/100 житлового будинку по пров. Ладигіна в м. Харкові, ощадних книжок та земельної ділянки на якій розташований вказаний житловий будинок. Вказана частина будинку з відповідною частиною надвірних будівель належала на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 18 травня 1979 року Одинадцятою Харківською Державною нотаріальною конторою за реєстровим №1-4921, зареєстрованого у Харківському Міському Бюро технічної інвентаризації 25.05.1979 року за реєстровим № 49327 батьку позивача - [PERSON], який помер 15 травня 2008 року, спадкоємцем якого була його дружина - [PERSON], яка прийняла спадщину фактично, але не оформила своїх спадкових прав. Після смерті матері, у встановлений законом строк, позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Та, 22.09.2017 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 52/100 житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель. При цьому, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, на якій розташований будинок №22 по пров. Ладигіна в м.Харкові, т.я. згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД №052906, виданого 26 липня 2006 року Харківською міською радою (кадастровий номер 6310136600:09:008:0008), співвласниками зазначеної земельної ділянки є гр. [PERSON] та [PERSON], без зазначення ідеальних часток, тобто у спільній сумісній власності. Та обставина, що частки на землю співвласників визначаються пропорційно до часток осіб у праві власності на житловий будинок свідчить наступне. 48/100 частин житлового будинку по пров. Ладигіна в м. Харкові належить [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 26.10.1979 року, який зареєстрований в «ХБТІ» 02.11.1979 року, та, відповідно, 52/100 частин вказаного будинку належали батьку позивача за зустрічним позовом - [PERSON]. Ще за життя батьків, між батьком - [PERSON] та співвласником - [PERSON] було укладено угоду, щодо користування землею відповідно до часток в житловому будинку. Такий порядок існує і на теперішній час, при цьому будь-яких договорів про порядок користування землею чи інших письмових угод між сторонами не укладалося. [PERSON] бажає оформити в законодавчому порядку право власності на земельну ділянку, яка належала її батькові - [PERSON], який помер 15 травня 2008 року. Після його смерті спадщину фактично прийняла її мати - [PERSON], але не оформила своїх спадкових прав, в зв'язку із чим позивач змушена звернутися до суду. У судове засідання [PERSON] не з'явилася, направила до суду заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, свої позовні вимоги підтримала та проти задоволення зустрічного позову не заперечувала. [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, натомість представник [PERSON] за довіреністю подала заяву про розгляд справи за його відсутності, свої позовні вимоги підтримала, проти задоволення зустрічного позову не заперечувала. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку первісний та зустрічний позови підлягагають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі - продажу від 26.10.1979 року, укладеному між останнім та продавцем [PERSON], який зареєстрований в КП «ХБТІ» 02.11.1979 р. належить 48/100 частин житлового будинку у м. Харкові, по пров. Ладигіна, 6.22. [PERSON] свідоцтва про народження УЕ №324158 від 11.12.1945 року батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 444267 28 травня 2014 року в місті Харкові померла [PERSON]. 52/100 житлового будинку №22 по пров. Ладигіна в м. Харкові з відповідною частиною надвірних будівель належала на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 18 травня 1979 року Одинадцятою Харківською Державною нотаріальною конторою за реєстровим №1-4921, зареєстрованого у Харківському Міському Бюро технічної інвентаризації 25.05.1979 року за реєстровим № 49327 [PERSON], який помер 15 травня 2008 року, спадкоємцем якого була його дружина - [PERSON]. 22.09.2017 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлої 28.05.2014 року, на 52/100 житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що підтверджується копією свідоцтва та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.09.2017 року. [PERSON] з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ -6304716182017, виданого 02 серпня 2017 року Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області, земельна ділянка № 22 по пров. Ладигіна в м. Харкові, загальною площею 0,0635 га знаходиться у спільній сумісній власності без виділення часток у гр. [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до п.в) ст. 89 Земельного Кодексу України у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку. [PERSON] ч.4 ст.120 Земельного Кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до висновків Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-2цс15 від 11 лютого 2015 року, якщо до вирішення судом спору між співвласниками житлового будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташований будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникненні останньої. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. [PERSON] ст.1261 у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. З ЩІК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. [PERSON] ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Та обставина, що частки на землю співвласників визначаються пропорційно до часток осіб у праві власності на житловий будинок свідчить наступне. 48/100 частин житлового будинку по пров. Ладигіна в м. Харкові належить [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 26.10.1979 року, який зареєстрований в «ХБТІ» 02.11.1979 року, та, відповідно, 52/100 частин вказаного будинку належали батьку позивача за зустрічним позовом - [PERSON]. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за первісним та зустрічним позовами підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved