Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

29 травня 2020 року [PERSON] (далі- позивач, [PERSON] ), в інтересах якого діє адвокат Карнаух Т.В. звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - Відповідач, ПАТ «КЗРК») про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я в сумі 188 920 гривень без утримання податків з доходу фізичних осіб та інших податкових платежів, та витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 5000 гривень. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що з 06.04.1999 по 12.02.2019 перебував у трудових відносинах з відповідачем, і працював підземним гірником очисного забою ш. Тернівська ПАТ «КЗРК». Рішенням МСЕК від 28 квітня 2020 року позивачу вперше встановлено 55% втрати професійної працездатності у зв`язку з професійним захворюванням, і встановлено третю групу інвалідності з переоглядом у квітні 2021 року. У зв`язку із отриманим профзахворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, який позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, він постійно відчуває біль у поперековому відділі хребта з іррадіацією в праву ногу по задньо-боковій поверхні ноги, частий біль у шийному відділі з віддачею в руки, терпкість пальців рук та ніг, який посилюється при фізичному навантаженні та після нього, і після тривалого перебування у вимушеному положенні тіла, також відчуває скутість рухів у хребті, біль в плечових, ліктьових та колінних суглобах, біль в кистях, загальну слабкість, головний біль, запаморочення при зміні положення тіла, коливання артеріального тиску. Тривалий процес лікування позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя, позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, почуває себе неповноцінною людиною. Самопочуття позивача не поліпшується, негативні зміни в його житті є незворотними, що завдає позивачу душевного болю та страждань. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 червня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 18 червня 2020 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в позові, посилаючись на те, що позивач звільнився з підприємства відповідача за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію. Також зазначив, що в акті розслідування причин виникнення професійного захворювання у позивача не вказано конкретних посадових осіб підприємства відповідача, які відповідальні за виникнення професійного захворювання у позивача. Крім того вказав, що даний акт підписаний членами комісії з окремою думкою. Зазначив, що умови праці, в яких працював позивач є наслідком недосконалості технологічної розробки корисних копалин підземним способом, і ПАТ «Кривбасзалізрудком», як роботодавець не винне у виникненні професійних захворювань позивача. Крім того вказав, що відповідач не приховував від позивача важкість та шкідливість технологічного процесу, не порушував технологію виробництва, а тому протиправних дій, які б знаходились в причинному зв`язку з настанням професійного захворювання позивача не вчиняв, і тому не має нести відповідальність у вигляді моральної шкоди з цієї підстави. Також зазначив, що позивач з власної ініціативи працював у шкідливих умовах. Вказав, що надані позивачем докази підтверджують лише факт виникнення в позивача професійного захворювання і втрату працездатності, проте жодним чином не можуть бути беззаперечними доказами заподіяння позивачу моральної шкоди. Також подав до суду клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, в якому просив зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката до 1000 гривень посилаючись на те, що розгляд справи призначено буз повідомлення сторін за наявними у справі доказами, тому вимоги про стягнення з відповідача витрат на представництво в суді у розмірі 1700 гривень є безпідставними, також вказав, що категорія справ про відшкодування моральної шкоди є простою, практика сталою, зразки позовних заяв з посиланням на норми законодавства є у вільному доступі в мережі інтернет, тому заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу не є співмірним зі складністю цивільної справи. Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] з 06.04.1999 по 12.02.2019 працював підземним гірником очисного забою на підприємстві відповідача: шахті Леніна (з 01.04.2016 шахта Тернівська) та був звільнений з підприємства на підставі ст.38 КЗпП України у зв`язку із виходом на пенсію, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я [PERSON] (а.с.13-15). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання ( отруєння) від 19 лютого 2020 року, встановлено наявність у [PERSON] професійних захворювань - радикулопатія попереково-крижова L5, S1 на фоні ретроспондилолістезу L5, протрузії дисків L4-L5, L5-S1, вторинного стенозу хребцевого каналу на рівні L4-L5 та шийна С6-С7 білатеральна з вираженими статико-динамічними порушеннями і стійким больовим синдромом, нейродистрофією у вигляді деформуючого артрозу колінних суглобів (ПФ другого ступеня). Код М5 54.1; вібраційна хвороба другої стадії від дії локальних вібрацій: синдром вегетативно-сенсорної поліневропатії з двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня), з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, больовим синдромом. Код Т75.2, із зазначенням їх причин - важкість праці, вібрація локальна (а.с. 4-7) Згідно пункту 17 згаданого Акту професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи підземним гірником очисного забою на шахті «Тернівська» ПАТ «Кривбасзалізрудком» з 06.04.1999 по 12.02.2019 [PERSON] виконував комплекс робіт під час очисного виймання корисної копалини: керував скреперними лебідками під час скреперування гірничої маси поза зоною вибою; проводив кайлування гірничої маси та подрібнення великих шматків; підкидав гірничу масу на скреперну доріжку; кріпив лебідку; закріплював і перевішував блочки, перевіряв заземлення, сточував і міняв канати. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного обладнання, підпадав під вплив підвищених показників локальної вібрації та фізичного навантаження. Відповідно до пункту 20 вказаного Акту враховуючи роботу [PERSON] впродовж 19 років 10 місяців в шкідливих умовах, та неодноразову зміну керівництва, визначити конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, встановити неможливо. Внаслідок зазначеного вище хронічного професійного захворювання, Позивач 28 квітня 2020 року пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 65% з яких внаслідок професійного захворювання (первинно: 30% по вібраційній хворобі, 25% по радикулопатії, повторно - 10% по трудовому каліцтву -1992), із встановленням третьої групи інвалідності з 13 квітня 2020 року до 01 травня 2021 року, з переоглядом 01 квітня 2021 року. Визначено потреби у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування. Вказані обставини підтверджується копією довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №078949, довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ №017975 (а.с. 8, 9) Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності у розмірі 55%, встановлення третьої групи інвалідності, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, він відчуває больові почуття, швидку втому, загальну слабкість. Крім того, відчуває біль в хребті, кистях, головний біль, запаморочення. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд враховує, що період роботи позивача в шкідливих умовах на підприємстві відповідача 19 років 10 місяців, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що позивачу первинно встановлено 55% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням до 01.05.2021, а також визнано особою з інвалідністю (3 група), і, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 90 000 гривень. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає, що згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з наданих позивачем доказів, 25.02.2020 між позивачем [PERSON] та адвокатом Карнаух Т.В. укладено договір про надання правової допомоги (а.с.22), до якого додано детальний опис наданих адвокатом послуг (а.с.25, 26), а також надана копія прибуткового касового ордеру про оплату позивачем вказаних послуг в розмірі 5000 гривень (а.с.24). Оскільки справа розглянута в спрощеному позовному провадженні без участі сторін, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в сумі 1 700 гривень, пов`язану з представництвом інтересів позивача в суді задоволенню не підлягають. З урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені позивачем в сумі 3 300 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 900 гривень.

Outcome: partial