Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

30 липня 2015 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на слідуючи обставини. В позовній заяві та судовому засіданні позивачка посилалась на те, що вона з відповідачем знайома з 1998 року, у них склалися тісні стосунки, від спільних відносин мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею. З листопада 2012 року сторони проживали постійно однією сімю. Однак, з лютого 2015 року фактичні шлюбні відносини були припинені, через згасіння почуття любові, поваги та розуміння, спільного господарства вести не стали. Позивачка, посилаючись на те, що відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дітей, звернулася до суду з вказаним позовом, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітніх дітей сторін: [PERSON] та Софії-Анатсасії, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягування з 30 липня 2015 року. Позивачка та її представник у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні. Відповідач у судовому засіданні позов про стягнення аліментів визнав, незважаючи на те, що факти, викладені в позовній заяві, спотворені. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, і сторонами не заперечується, що сторони знайомі були з 1998 року, мали тісні стосунки, від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей: : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Те, що сторони є батьками вказаних неповнолітніх дітей, підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.6-7). Факт постійного проживання дітей разом з позивачкою підтверджено довідкою житлового органу (а.с.8), що сторонами по справі і не заперечувалось, як і те, що з початку 2015 року сторони припинили фактичні шлюбні відносини, проживають окремо. Відповідач не заперечував у судовому засіданні, що він не відмовляється від утримання своїх неповнолітніх дітей, вимоги позову про стягнення аліментів у вказаному розмірі визнав, як законослухняний громадянин і як батько своїх дітей. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного Кодексу України. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, що передбачено ст. 180 СК України. Ст.181 СК України передбачає, що одним із способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину є стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), які присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України судом при визначенні розміру аліментів враховуються слідуючи обставини: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Враховуючи, що, у судовому засіданні зясовано, що відповідач є працездатним, суд вважає необхідним присудити аліменти у вигляді частки від його доходу, як вказано в позовній заяві позивачки. Суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп. Крім цього, відповідно до ч.2 ст.367 ЦПК України суд вважає необхідним рішення суду в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved