Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

6 грудня 2019 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 11 лютого 2012 року, мають спільного малолітнього сина. Спільне життя у них не склалося через різність поглядів на сімейне життя, внаслідок чого між ними виникають сварки, непорозуміння, тому через неможливість подальшого спільного проживання однією сім`єю, просила шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїх заявах позивачка позов підтримала, відповідач позов визнав, обоє просили розглянути справу без їх присутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Із матеріалів справи вбачається, що 11 лютого 2012 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Липоводолинського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 05. Після реєстрації шлюбу позивач залишила своє прізвище [PERSON] (а.с. 4). Сторони мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). [PERSON] має ще трьох дітей: дочку [PERSON] , 1998 року народження, дочку [PERSON] , 2003 року народження, сина [PERSON] , 2006 року нраодження (а.с.10). Позивачка зареєстрована по [ADDRESS] , а проживає по [ADDRESS] , разом з трьома дітьми: дочкою [PERSON] , сином [PERSON] , та сином [PERSON] (а.с. 6). [PERSON] зареєстрований та проживає по [ADDRESS] . Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 СК України). Вбачається, що з моменту подання позовної заяви позивач не змінила свого рішення щодо необхідності розірвання шлюбу та щодо можливості подальшого спільного життя подружжя. Відповідач, достовірно знаючи про наявність у суді вказаного спору, у судове засідання не з`явився, відзиву до суду не надіслав, із клопотанням про зупинення провадження у справі для надання часу для примирення до суду не звертався, позов визнав, а тому з його сторони не вбачається наявності спроб зберегти сім`ю. За таких обставин, за відсутності між сторонами взаєморозуміння, спільного вирішення сімейних проблем, відмови від поновлення та продовження подальших, у розумінні ст. 3, ч. 5, 6 ст. 7, ст. 51 СК України шлюбних відносин, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України є підставами для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Тому, позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до положень ст. 141, 142 ЦПК України, врахувавши факт визнання відповідачем позову у підготовчому провадженні, а також ту обставину, що суд ухвалою звільнив позивач від сплати судового збору при подачі позову, суд уважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 50 відсотків судового збору, що підлягав сплаті при зверненні до суду.

Outcome: approved