Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

29.10.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору дарування житлового будинку №10 по вул.Учбовій у с.Гладківка Голопристанського району Херсонської області та договору дарування земельної ділянки площею 0,1537 га, розташованої за тією ж адресою, укладених між нею як дарувальником та відповідачем як обдарованим 29.04.2015 року, та повернути будинок та земельну ділянку у її власність. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при підписанні договорів дарування між сторонами досягнуто домовленості про те, що відповідач не буде відбирати у позивачки дитини, та тільки за такої умови позивачка підписала договори дарування. На даний час майновий стан позивачки погіршився. З посиланням на ст.ст. 717, 724, 727, 728 ЦК України просила задовольнити позов. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, пояснила, що підписала договори дарування під тиском відповідача, оскільки він погрожував забрати дитину. На даний час відмовляється від договорів дарування, оскільки вона не має іншого житла. Відповідач має намір продати будинок та земельну ділянку, але воно є спільним майном подружжя. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов не визнали, представник пояснив, що при укладанні договорів дарування позивачці нотаріусом було розяснено її права та наслідки правочину, в присутності нотаріуса підтвердила, що розуміє значення і умови договорів та їх правові наслідки, волевиявлення є вільним і відповідає внутрішній волі. При укладанні договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки дотримані всі вимоги законодавства. Твердження позивачки про те, що між сторонами додатково укладався договір щодо визначення місця проживання дитини не відповідає дійсності. Крім того, вказані договори дарування є реальними, тому норми ст.724 ЦК України, на які посилається позивачка, не можуть бути застосовані. Також позивачкою необґрунтовано немайнову цінність, яку має для неї подарований будинок та земельна ділянка. Просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Третя особа (приватний нотаріус [PERSON]В.) в судовому засіданні пояснила, що нею 29.04.2015 року було посвідчено договір дарування житлового будинку та договір дарування земельної ділянки, укладені між [PERSON] як дарувальником та [PERSON] як обдарованим, при цьому сторонам розяснені положення чинного законодавства щодо порядку укладення договорів дарування, зясовано чи розуміють сторони значення і умови договорів та їх правові наслідки, чи є волевиявлення вільним і чи відповідає внутрішній волі, що відображено у самих договорах дарування. Додаткових договорів між сторонами укладено не було. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.04.2015 року між сторонами укладено договір дарування житлового будинку, розташованого за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с.Гладківка, вул.Учбова, 10. За умовами договору дарувальник [PERSON] подарувала та передала обдарованому [PERSON], обдарований прийняв в дар від дарувальника вказаний житловий будинок. Також 29.04.2015 року між сторонами укладено договір дарування земельної ділянки площею 0,1537 га, розташованої за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с.Гладківка, вул.Учбова, 10, кадастровий номер 6522382000:01:002:0112 (а.с. 4-5, 6-7). З тексту договорів дарування вбачається, що нотаріусом сторонам були роз'яснений зміст ст. ст. 203, 717-730 ЦК України, ст.ст. 59-65, ст. 74 Сімейного кодексу України, ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», ст.174 Податкового кодексу України. У відповідності до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. За ч. 2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Пунктом 13 договору дарування житлового будинку та пунктом 10 договору дарування земельної ділянки встановлено, що право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття. Сторони домовились, що прийняття обдарованим примірників даного договору є прийняттям дарунка. Оскільки договорами дарування не передбачено обов'язку передати дарунок в майбутньому, тому посилання позивачки на ст. 724 ЦК України (одностороння відмова від договору дарування з обов'язком передати дарунок у майбутньому) є безпідставними. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що жодної з підстав для розірвання договору дарування, передбачених ст. 727 ЦК України, на яку позивачка посилається, нею не наведено, а судом не встановлено. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Показання допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] про те, що договори дарування підписано позивачкою під примусом, не є підставою для їх розірвання. Аналізуючи всі докази добуті по справі, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] не довела своїх позовних вимог. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги про розірвання договорів дарування в такому вигляді не ґрунтуються на вимогах закону, а тому в їх задоволенні слід відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed