Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

31.10.2019 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що внаслідок приватизації житла, їм було передано у власність житлове приміщення квартира [ADDRESS] , шляхом виділення ідеальних часток. Однак згідно витягу про державну реєстрацію прав від 30.07.2012 року, [PERSON] є власницею 503/1000 частки житлового приміщення №35-Б, а [PERSON] власницею 490/1000 частки приміщення [ADDRESS] по [ADDRESS] . Тобто, під час реєстрації приміщення №35 перейменовано в два окремих приміщення 35-А та 35-Б, що призвело до помилки у визначенні часток співвласників приміщення, що шляхом арифметичного складання не становить цілу частину квартири 1000. У зв`язку з цим просять про задоволення позову та вирішити питання судових витрат. Також просили визнати право власності на вказане житлове приміщення, з часу набуття фактичного права власності на нього, за наслідками приватизації 2012 року. Сторони в підготовче судове засідання не з`явились. Позивачі направили на адресу суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач 22.11.2019 року направив клопотання, про розгляд справи без участі представника відповідача, вказавши, що не заперечує проти задоволення позовної заяви. Оскільки матеріали справи містять достатньо даних щодо прав та взаємовідносин сторін, суд вважає можливим розглядати справу у їх відсутність. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Зважаючи на те, що відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, суд вважає можливим ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. У відповідності до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. В підготовчому судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08.10.2012 року, виданого на підставі рішення Южноукраїнської міської ради «Про приватизацію житла» від 04.10.2012 року №718, та витягу про державну реєстрацію прав, [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить по 490/1000 часток житлового приміщення №35-а по [ADDRESS] (а.с. 17-18). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.07.2012 року, виданого на підставі рішення Южноукраїнської міської ради «Про приватизацію житла» від 04.07.2012 року №629, та витягу про державну реєстрацію прав, [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить по 503/1000 часток житлового приміщення [ADDRESS] (а.с. 19-20). Стаття 355 ЦК України передбачає, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна (ст. 357 ЦК України). З копії технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , виготовленого 24.09.2019 року Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації м. Южноукраїнська» на замовлення [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що зазначена квартира має єдиний номер 35, без посилань на літери «А» та «Б» (а.с.11-12). Відповідно до пункту 3.2 глави 3 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України\~ від 18.06.2007 року № 55, право кожного співвласника в спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається в простих правильних дробах (1/2; 1/3; 3/5 тощо). При цьому вказані в правовстановлювальних документах розміри часток співвласників на об`єкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю. Відповідно до п.3.7 цієї ж Інструкції в редакції, чинній на момент реєстрації права власності, розрахунок розміру часток у спільній частковій власності на квартири, що приватизуються, провадиться відповідно до додатка 1 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України від 15.09.92 N 56. Приклад розрахунку часток у квартирі багатоквартирного житлового будинку наведено в додатку 4 до цієї Інструкції. З додатку 4 Інструкції в редакції, чинній на момент реєстрації права власності, вбачається, що після обчислення частки кожного із співвласників необхідно зробити перевірку шляхом складання, щоб впевнитися в тому, що сума часток дорівнюватиме одиниці. Як вбачається з копій представлених документів, частки співвласників квартири [ADDRESS] , складає [PERSON] \~\~ 503/1000, а [PERSON] 490/1000, що шляхом арифметичного складання часток співвласників не становить цілу частку 1000. Згідно повідомлення Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації м. Южноукраїнська» від 10.09.2019 року, внести зміни до реєстру нерухомого майна не має можливості, оскільки зазначений реєстр, є архівною складовою частиною Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У зв`язку з цим власникам рекомендовано звернутись до суду для впорядкування правовстановлюючих документів (а.с. 21-22). Таким чином, судом встановлено, що через допущення математичної помилки в обчисленні часток, право власності [PERSON] та [PERSON] \~ було порушено, а тому суд приймає до уваги розрахунок позивачів і погоджується з тим, що частки [PERSON] та [PERSON] повинні складати 497/1000 та відповідно 503/1000, що складатиме 1000/1000, тобто цілу частку. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно положень ст.ст. 317, 319 Цивільного Кодексу України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідності до ч.1 ст. 15 ЦК України та ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.\~ Враховуючи принцип диспозитивності цивільного процесу, суд вважає, що позивач самостійно обрав той спосіб захисту порушених прав, який на його думку є ефективним і передбачений спеціальним законодавством (ч.1 ст. 2 ЦПК України). Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування (Постанова Верховного суду №683/1540/16-ц від 03.09.2018 року. Згідно рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003,\~ правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Згідно п.8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 року, яке було чинне на момент видачі позивачам свідоцтва про право власності, оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності. А додатком №2 вказаного Положення, встановлено перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно, серед яких, є, зокрема, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане органом місцевого самоврядування. Пунктом 6 ч.1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 01 січня 2013 року, органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката. Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. №1127, також не передбачена можливість внесення виправлень стосовно розміру часток у спільному майні. Судом встановлено, що право власності [PERSON] та [PERSON] \~ на квартиру [ADDRESS] набуто в порядку, передбаченому законом та у відповідності до норм цивільного та житлового законодавства у 2012 році. Проте при обчисленні часток кожного із співвласників у відповідності до Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 року № 55, була допущена помилка, і сума часток не складає єдине ціле. Враховуючи, що спір стосується права власності та його державної реєстрації і виправити помилку в позасудовому порядку жодним чином неможливо, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачі понесли документально підтверджені витрати по сплаті судового збору по 768.40 грн. кожна, які, у зв`язку із задоволенням позову, підлягають відшкодуванню. Приписами ч.1 ст. 142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких обставин, на користь позивачів підлягає стягненню 50 відсотків судового збору з відповідача в сумі 768.40 тобто по 384.20 грн. на користь кожного, а 50 відсотків судового збору - по 384.20 грн. на користь кожного - з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved