Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

4.01.2019 р. районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; влаштування малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , на повне державне утримання до закладу для дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування; стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що малолітня [PERSON] перебуває на обліку служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради як дитина, яка опинилась у складних життєвих обставинах, у зв`язку з тим, що батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Підставою взяття дитини на облік є повідомлення КУ «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» про неналежний догляд за дитиною. Малолітня дитина перебуває на диспансерному обліку у лікаря-кардіолога. Стан здоров`я дитини не є важким, але дитина потребує постійного лікування та адекватного харчування. Батьки ніде не працюють, не виконують приписів щодо здоров`я дитини. Протягом 2016-2018 років до відділу неодноразово надходила інформація від КЗ «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги № 1», яка свідчить, що батьки малолітньої дитини не з`являються на прийом до лікаря-педіатра дільничного, не виконують батьківські обов`язки відносно лікування та профілактики захворювань, не проводять щеплення дитині. При відвідуванні дільничною бригадою вдома, двері не відчиняють, на телефонні дзвінки не відповідають, тим самим не дають можливості контролювати стан здоров`я та розвиток дитини. Родина систематично відвідувалась за місцем проживання представниками відділу та Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, обстежувались умови проживання дитини, з батьками [PERSON] та [PERSON] проводились бесіди профілактичного характеру, вони попереджались про відповідальність за виховання, утримання дитини. Часто, під час відвідування родини за адресою проживання, потрапити до помешкання не вдавалось, двері не відчиняли або нікого не було вдома, на залишені запрошення до відділу батьки не з`являлись. Зі слів сусідів, які через погрози [PERSON] відмовлялись назватись та звернутись письмово, стало відомо, що батьки зловживають алкогольними напоями і залишають дитину саму вдома. Родині неодноразово пропонувався соціальний супровід з боку ЗМЦСССДМ, однак батьки [PERSON] та [PERSON] не проявляли бажання до співпраці. З батьками проводились бесіди про виконання ними батьківських обов`язків, про забезпечення належного догляду за дитиною, про ретельне виконання рекомендацій лікарів щодо здоров`я дитини, однак позитивних зрушень не відбулось. 07.1.2018 року було здійснено черговий вихід за адресою проживання родини комісією у складі представників відділу, Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, інспектору з ювенальної превенції сектору ювенальної превенції Олександрівського ВП Дніпровського ВП в Запорізькій області та лікаря-педіатра-дільничного. Встановлено, що в будинку за борги відключено газопостачання та електропостачання, речі розкидані, в помешканні антисанітарні умови. Батьки повідомили про намір тимчасово, на зимовий період, переїхати до родичів. [PERSON] та [PERSON] запропоновано влаштувати дитину до Запорізького обласного спеціалізованого будинку дитини «Сонечко» у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем. Батьки почали збирати документи щодо влаштування дитини до закладу, однак станом на 17.12.2018 дитина до ЗОСБД «Сонечко» не влаштована. Протягом листопада - грудня 2018 року родина відвідувалась за місцем проживання, однак потрапити до помешкання не вдалось, двері не відчиняють, на запрошення до відділу не з`являються. Зв`язок з батьками [PERSON] та [PERSON] відсутній, можливу адресу перебування батьки не повідомили. Ситуація, яка склалася, свідчить про безпосередню загрозу для життя та здоров`я дитини. Вказана вище інформація є підставою застосування вимог статті 170 Сімейного кодексу України, згідно яких органу опіки та піклування надано право у виняткових випадках при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. Приймаючи до уваги викладене, у зв`язку з ухиленням батьків від виконання батьківських обов`язків, з метою недопущення загрози життю і здоров`ю малолітньої дитини, 22.12.2018 року було прийнято розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району № 417р «Про негайне відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у батьків [PERSON] та [PERSON] рішенням органу опіки та піклування» відповідно до вимог статті 170 Сімейного кодексу України. Представниками відділу по Олександрівському району служби (управління) у справах дітей міської ради, поліцією та закладу охорони здоров`я було здійснено вихід за адресою проживання родини для виконання розпорядження голови районної адміністрації. 22.12.2018 року дитина була відібрана у батьків, направлена до дитячої лікарні № 1 для медичного обстеження та надання необхідної медичної допомоги, після чого буде переведена на повне державне утримання до Запорізького обласного спеціалізованого будинку дитини «Сонечко». На підставі викладеного, районна адміністрація ЗМР по Олександрівському району просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; влаштувати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , на повне державне утримання до закладу для дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування; стягнути з [PERSON] та [PERSON] аліментів на утримання дитини в розмірі ј частини доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, затвердженого для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом, а саме з 04 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. У суді представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, викладених по тексту позову. Відповідач [PERSON] проти позову заперечувала з наступних причин. Вона вважає, що належним чином виконує свої батьківські обов`яжи, веде нормальний спосіб життя та не зловживає алкогольними напоями, тому підстав лишати її батьківських прав не має. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Причина неявки суду не відома. Будь-яких заяв, клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, до суду не надходило. Представник третьої особи - Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді ЗМР підтримала позов в повному обсязі. Відповідно до частини першої ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами статей 128, 131 ЦПК України, відповідач [PERSON] повідомлений про час, дату та місце слухання справи, однак не з`явився у судове засідання без поважних причин. Ухвалою суду від 1 лютого 2019 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження по зазначеній справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено у підготовче судове засідання. (а.с. 24-25) Ухвалою суду від 4 квітня 2019 року проголошено перерву у підготовчому судовому засіданні по справі та продовжено строк проведення підготовчого провадження. (а.с. 41-42) Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 травня 2019 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до розгляду по суті. ( а.с. 51). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON] , її представника та представника третьої особи, з`ясувавши обставини, на які вони посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши в порядку, визначеному в підготовчому засіданні у справі, докази, якими вони обґрунтовуються, вважає позов законним, обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню на підставі наступного. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до вимог ст.. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , мати - [PERSON] , батько [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстації 12.02.2016 року. (а.с. 7) Родина [PERSON] , в якій виховується малолітня [PERSON] перебуває на обліку Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді ЗМР. Підставою взяття дитини на облік стало повідомлення КУ «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги № 1», про неналежний догляд за дитиною. Малолітня дитина перебуває на диспансерному обліку у лікаря-кардіолога. Стан здоров`я дитини не є важким, але дитина потребує постійного лікування та адекватного харчування. Батьки ніде не працюють, не виконують приписів щодо здоров`я дитини. Протягом 2016-2018 років до відділу неодноразово надходила інформація від КЗ «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги № 1», яка свідчить, що батьки малолітньої дитини не з`являються на прийом до лікаря-педіатра дільничного, не виконують батьківські обов`язки відносно лікування та профілактики захворювань, не проводять щеплення дитині. При відвідуванні дільничною бригадою вдома, двері не відчиняють, на телефонні дзвінки не відповідають, тим самим не дають можливості контролювати стан здоров`я та розвиток дитини. Згідно з інформацією КНП «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги № 1», від 07.11.2018 матір [PERSON] систематично не з`являється на прийом до лікаря- педіатра-дільничного, не виконує батьківські обов`язки відносно лікування та профілактики захворювань, вакцинації дитини. При відвідуванні вдома двері не відчиняє, на дзвінки не відповідає, тим самим не дає можливості контролювати стан здоров`я та розвиток дитини. (а.с. 12-13) Родина систематично відвідувалась за місцем проживання представниками відділу та Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, обстежувались умови проживання дитини, з батьками [PERSON] та [PERSON] проводились бесіди профілактичного характеру, вони попереджались про відповідальність за виховання, утримання дитини. Часто, під час відвідування родини за адресою проживання, потрапити до помешкання не вдавалось, двері не відчиняли або нікого не було вдома, на залишені запрошення до відділу батьки не з`являлись. Зі слів сусідів, які через погрози [PERSON] відмовлялись назватись та звернутись письмово, стало відомо, що батьки зловживають алкогольними напоями і залишають дитину саму вдома. Родині неодноразово пропонувався соціальний супровід з боку ЗМЦСССДМ, однак батьки [PERSON] та [PERSON] не проявляли бажання до співпраці. З батьками проводились бесіди про виконання ними батьківських обов`язків, про забезпечення належного догляду за дитиною, про ретельне виконання рекомендацій лікарів щодо здоров`я дитини, однак позитивних зрушень не відбулось. 07.11.2018 року було здійснено черговий вихід за адресою проживання родини комісією у складі представників відділу, Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, інспектору з ювенальної превенції сектору ювенальної превенції Олександрівського ВП Дніпровського ВП в Запорізькій області та лікаря-педіатра- дільничного. Встановлено, що в будинку за борги відключено газопостачання та електропостачання, речі розкидані, в помешканні антисанітарні умови. Батьки повідомили про намір тимчасово, на зимовий період, переїхати до родичів. [PERSON] та [PERSON] запропоновано влаштувати дитину до Запорізького обласного спеціалізованого будинку дитини «Сонечко» у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем. Батьки почали збирати документи щодо влаштування дитини до закладу, однак станом на 17.12.2018 дитина до ЗОСБД «Сонечко» не влаштована. Протягом листопада - грудня 2018 року родина відвідувалась за місцем проживання, однак потрапити до помешкання не вдалось, двері не відчиняють, на запрошення до відділу не з`являються. Зв`язок з батьками [PERSON] та [PERSON] відсутній, можливу адресу перебування батьки не повідомили. (а.с. 14) Згідно з листом ЗМЦСССДМ від 18.12.2018 № 3176/03-0, родина [PERSON] - [PERSON] перебуває на обліку центру з грудня 2015 року, з 21.01.2016 по 28.04.2016 - під соціальним супроводом. В останнє, спеціалістам центру вдалось побачити дитину та поспілкуватись з [PERSON] 07.11.2018, йому було запропоновано влаштувати дитину до ЗОСБД «Сонечко» до моменту поліпшення соціально-побутових умов проживання. [PERSON] погодився з тим, він та [PERSON] перебувають у скрутному матеріальному становищі та емоційній пригніченості, що стає на заваді задоволенню потреб дитини. Однак до сьогоднішнього дня батьки не влаштували дитину до БД «Сонечко». Під час двох візитів, мешканці двері не відчинили або були відсутні ьіома, на залишенні запрошення не реагують. Зі слів сусідів, члени родини проживають вдома та дитина перебуває в неопаленій оселі. (а.с. 16) Згідно листа Олександрівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління національної поліції в Запорізькій області від 12.12.2016 року № 14361/42/-/06-16, [PERSON] в 2013 році затримувалась Олександрівським ВП на підставі ухвали суду за ч. 1 ст. 309 КК України, вилучення наркотиків та в 2014 році на підставі ухвали суду за ч. 1 ст. 395 КК України, порушення адміністративного нагляду. (а.с. 17) [PERSON] та [PERSON] попереджались про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов`язків. (а.с. 19) Весь комплекс заходів, які проводилися з батьками дитини, не дав позитивних результатів - батьки продовжують неналежно виконувати батьківські обов`язки, не приділяють належної уваги догляду за дитиною, не піклуються про її здоров`я та фізичний розвиток, не забезпечують належних умов проживання дитині. Ситуація, яка склалася, свідчила про безпосередню загрозу для життя та здоров`я дитини. Вказана вище інформація стала підставою застосування вимог статті 170 Сімейного кодексу України, згідно яких органу опіки та піклування надано право у виняткових випадках при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У зв`язку з ухиленням батьків від виконання батьківських обов`язків, з метою недопущення загрози життю і здоров`ю малолітньої дитини, голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району ухвалено розпорядження № 417р від 22.12.2018 року «Про негайне відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у батьків [PERSON] та [PERSON] рішенням органу опіки та піклування». (а.с. 11) Згідно пояснень представника позивача, наданих у судовому засіданні 22.12.2018 дитина була відібрана у батьків, направлена до дитячої лікарні № 1 для медичного обстеження та надання необхідної медичної допомоги, після чого вона буде переведена на повне державне утримання до Запорізького обласного спеціалізованого будинку дитини «Сонечко». Згідно з п. 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866, «орган опіки та піклування у семиденний строк після прийняття рішення звертається до суду про з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або відібрання дитини у матері, батька без позбавлення батьківських прав». В статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В статті 12 цього Закону зазначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Законодавство України в частині захисту прав та інтересів дітей передбачає, що для виховання малолітньої дитини потрібно створити всі необхідні умови: мати постійне місце проживання, дохід, можливість забезпечити дитині відповідно віку та стану здоров`я харчування, медичний догляд, лікування, навчання, підготовку до самостійного життя. Статтею 164 Сімейного кодексу України визначені підстави позбавлення батьків батьківських прав, зокрема те, що батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Постановою Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 166 Сімейного кодексу України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частина 7 статті 7 Сімейного кодексу України проголошує, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Відповідно до частини 2 статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналізуючи зазначені норми матеріального права, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, враховуючи всі наведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати по справі суд розподіляє у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial