overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

29 вересня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що сторони перебувають у шлюбі з 07 серпня 2004 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалось, вони втратили один до одного почуття любові та поваги, припинили шлюбні стосунки. Зберігати сім'ю позивач не бажає, тому просить суд шлюб розірвати (а.с.1). Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив шлюб розірвати. Відповідачка не заперечувала проти задоволення позову, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07 серпня 2004 р., який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 518, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER]. (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину сина - [PERSON], [INFO], що підтверджуються копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30 березня 2012 року, актовий запис № 1603 (а.с. 3). Між позивачем та відповідачем виникають сварки, вони втратили один до одного почуття любові та довіри, не знаходять спільної мови, припинили шлюбні стосунки. Сторони зберігати сім'ю не бажають, вважають, що вона розпалася остаточно і збереження сім'ї неможливе. Спору щодо поділу майна та подальшого мешкання дитини між сторонами немає. Після розірвання шлюбу дитина залишиться мешкати разом з матір'ю. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

29 вересня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з'явився, надіслав заяву відповідно до якої вимоги підтримав повністю , просить шлюб розірвати. Зазначив в позовній заяві, що 13 червня 1987 року районним відділом запису актів громадянського стану м. Малина Житомирської області зареєстровано шлюб між ним та відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося, спільне господарство не ведеться. Позивач до примирення не прагне, між сторонами припинились шлюбні відносини. Відповідач в судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, з позовом згодна повністю. Суд, дослідивши надані докази в межах заявлених вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Копією свідоцтва про укладення шлюбу підтверджується те, що сторони з 13 червня 1987 року перебувають у шлюбі. ( а.с.3). Під час розгляду справи встановлено, що сторони, перебувають в стійких неприязних стосунках і майже не спілкуються, до примирення не прагнуть, не ведуть спільне господарство, а тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно. Позивач звільнений від сплати судового збору як потерпілий внаслідок аварії на ЧАЄС ( 1 категорія ). З відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати в розмірі 487,20 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

29 вересня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Шлюб зареєстровано 28 листопада 2003 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, про що зроблено актовий запис № 1091. Свій позов позивач обгрунтовує тим, що сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства. Між позивачем та відповідачем відсутнє взаємопорозуміння та бажання підтримувати шлюб. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували у шлюбі з 28 листопада 2003 року, про що свідчить Свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER], але шлюбні відносини між ними припинено. Стосунки відновлювати не збираються, фактично разом не проживають та не ведуть спільного господарства протягом чотирьох років, а тому суд вважає, що збереження сім'ї є неможливим. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Із пояснень сторін по справі, наданих ними у судовому засіданні, вбачається, що між позивачем та відповідачем втрачено почуття довіри та взаємопорозуміння, тобто сім`я існує тільки формально. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, а також те, що сторонам надавався час на примирення, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому шлюб потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

29 вересня 2015 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що відповідно до свідоцтва про народження від 14 грудня 2014 року серії І-КИ № 471126, відповідач є батьком дитини [PERSON], [INFO]. Донька проживає з нею і повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач належним чином не виконує своїх батьківських обовязків, а саме: не займається вихованням малолітньої дитини, матеріально не забезпечує, що ставить позивача в складне матеріальне становище. Просить стягнути аліменти у частці від заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30\~% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду і до досягнення [PERSON] повноліття і вважає, що ? частини від заробітку (доходу) відповідача щомісяця буде достатньо для задоволення потреб дитини. В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що у сторін 09\~лютого 2014 року народилась донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 3). Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що малолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю, знаходиться на її утриманні та вихованні (а.с. 4), відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, і з урахуванням вимог ст.182\~СК України, з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки, повинні бути стягнуті аліменти у розмірі ? частини від його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову. Інших даних про матеріальний стан одержувача аліментів, а також стан здоровя дитини і інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 243 гривні 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

29 вересня 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, де зазначила, що 30 вересня 2006 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Брусилівського районного управління юстиції Житомирської області, про що складено відповідний актовий запис за №37. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов?язки з ведення спільного господарства та виховання дітей, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим. У зв?язку з цим припинила з відповідачсм шлюбні стосунки і перестала вести спільне господарство. По домовленості між сторонами діти залишаються проживати разом з позивачкою. Відповідач працює неофіційно, аліментів нікому не платить. Посилаючись на ст.ст.104, 105, 110, 112, 180-183, 191 СК України, позивачка просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, стягнути з відповідача судові витрати. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, просила задовольнити позовні вимоги, шлюб розірвати без надання строку на примирення, дітей залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Петренко». Відповідач [PERSON], який був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився повторно, не повідомив про причини неявки і від нього не надходило заяви про відкладення розгляду справи чи можливість розгляду справи за його відсутності. Відповідач будь-яких заперечень на позов не подав. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

29 вересня 2015 року позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 14 лютого 2009 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, [PERSON], [INFO], який було зареєстровано виконавчим комітетом Вільшанської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, про що у книзі реєстрації шлюбів 14 лютого 2009 року було зроблено відповідний актовий запис за №1. Від шлюбу у них народився син, [PERSON], [INFO]. Позивачка вказує, що з серпня місяця 2015 року і по теперішній час вони з відповідачем стосунки як подружжя не підтримують, спільне господарство не ведуть, сумісне життя і збереження сімї стали неможливими, сторони втратили почуття кохання один до одного. На думку позивачки, такий сімейний союз не принесе щастя нікому із сторін по справі, а навпаки, лише травмуватиме обох та негативно позначатиметься на вихованні дитини. За таких обставин, позивачка змушена звернутись до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Представник позивачки, [PERSON], в судове засідання не зявився, однак направив до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. У випадку повторної неявки до суду відповідача, просив ухвалити заочне рішення по справі (а.с.17). Відповідач, [PERSON], у судове засідання двічі не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Заяви до суду про причини неявки не надіслав (а.с.а.с.15,16). За згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Із свідоцтва про шлюб (а.с.3) видно, що 14 лютого 2009 року виконкомом Вільшанської сільської ради Крижопільського району Вінницької області був зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що було зроблено відповідний актовий запис за №1. Прізвище дружини після укладення шлюбу змінено на «Зуграва». Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами наразі носить тільки формальний характер, їх сімя фактично розпалася, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, у звязку з чим, суд вважає, що шлюб має бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

29 вересня 2015 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до договору №SAMDN40000012434502 від 22 березня 2007р. відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 48447,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом, кінцевим терміном повернення, що відповідає умовам договору. У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконала. Так, у звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 21.08.2015 року має заборгованість 145128,13 грн., що складається з 25825,79 грн. - заборгованість за кредитом, 35660,46 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 83641,88 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 145128,13 грн. та судові витрати по справі у сумі 2176,92 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома, у звязку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку за її відсутності відповідно до ст.ст. 224-225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору №SAMDN40000012434502 від 22 березня 2007 р. відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 145128,13 грн. зі сплатою відсотків та кінцевим терміном повернення, що відповідає умовам договору (а.с. 4-8). Однак, відповідач зобовязань за договором по погашенню кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконує, в результаті чого станом на 21.08.2015 року відповідач має заборгованість у сумі 145128,13 грн., що складається з 25825,79 грн. - заборгованість за кредитом, 35660,46 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 83641,88 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. (а.с. 3). За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 145128,13 грн., а також судовий збір в сумі 2176,92 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

29 вересня 2015 року рішенням по зазначеній цивільній справі позивачеві [PERSON] були виділена житлова кімната площею 12,1 кв.м. в будинку [ADDRESS], інші житлові приміщення - відповідачам, та між усіма сторонами справи встановлений загальний порядок користування іншою частиною нерухомості. У відповідності до положень ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за власною ініціативою ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Як вбачається з судового рішення від вересня 2015 року по зазначеній цивільній справи питання про стягнення з відповідачів судового збору вирішено не було. Ухвалюючи додаткове рішення щодо стягнення з відповідачів судових витрат суд виходить з положень ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

29 вересня 2015 р. позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 1992 р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвали у судовому порядку 05 жовтня 2010 р. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], і доньку [PERSON], [INFO]. Вказала, що вона сама утримує дітей, а відповідач ухиляється від батьківських обовязків, гроші на утримання дітей не надає, хоча працює. Просила суд постановити рішення, за яким стягувати з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частки щомісячно до їх повноліття. Позивач у судове засідання не зявилася, але надіслала суду письмову заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, а справу розглянути без її участі. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не зявився, але також надав суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги визнав повністю і не заперечував проти їх задоволення, а справу просив розглянути без його участі. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Положенням частини 3 статті 181 СК України визначено, що кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її батька і /або/ у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, сторони з 16 листопада 2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвали у судовому порядку 05 жовтня 2010 року. Під час подружнього життя, а саме, 03 травня 2003 р. у них народився син [PERSON], а 04 січня 2005 р. донька [PERSON], батьком яких є відповідач у справі, що останнім не оспорюється. Судом зясовано, що відповідач [PERSON] має задовільний стан здоровя, є працездатним і проживає окремо від дітей, інші аліментні платежі не сплачує. Діти залишаються проживати разом з позивачем. Наведене свідчить про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. Відповідно з вимогами ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 29 вересня 2015 року і на підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України підлягають обовязковому негайному стягненню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

29 вересня 2016 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя з відповідачем у нього не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю. Вони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Подальше сумісне життя вважає недоцільним. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, просив шлюб розірвати. Відповідач позов визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18 жовтня 1985 року. Від шлюбу сторони мають повнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач та відповідач зазначили, що вони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Зазначили, що примирення між ними неможливе. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу відповідач змінила своє прізвище. У судовому засіданні відповідач просила не змінювати своє прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved