Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

30.01.2020 [PERSON] звернулася з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , що зареєстрований 16.12.2011 Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області. На обґрунтування позову [PERSON] вказала, що спільне життя з відповідачем не склалось через втрату взаємного почуття любові, поваги та довіри, різні погляди на сім`ю та ведення спільного господарства. З 2019 року шлюбні відносини між ними припинені, примирення неможливе. Ухвалою від 11 лютого 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Заочним рішенням від 10 червня 2020 року позовні вимоги [PERSON] було задоволено. За заявою [PERSON] ухвалою суду від 03.08.2020 заочне рішення було скасоване. У судовому засіданні позивачка підтримала позов, наполягає на розірванні шлюбу. Пояснила, що після минулого засідання відповідач не вживав заходів для примирення та заблокував її вхідні дзвінки. Причиною подачі нею позову до суду послугувало те, що через конфлікт відповідача та її старшої дочки, в кінці 2017 року він її та дітей вигнав з дому. З того часу вони спільно не проживали та у них не було стосунків, як у подружжя. Він не підтримував її матеріально. Крім того, у жовтні 2019 року вони з відповідачем за його наполяганням зверталися до адвоката за консультацією щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів, проте відповідач не забажав платити судовий збір та не погодився на розмір аліментів. Вона довго думала та прийняла зважене та остаточне рішення про необхідність розірвання шлюбу. Її думка не зміниться. Просить стягнути з відповідача судові витрати. Відповідач хоче зберегти сім`ю, тому просить шлюб не розривати. Він не може налагодити стосунки з позивачкою. Усвідомив, що поводив себе невірно та готовий змінюватись. З останнього засідання ніяких дій не вчиняв, оскільки позивачка не хотіла примирення. Дійсно з кінця грудня 2017 року вони спільно не проживають. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд доходить висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб, 16 грудня 2011 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( а.с. 9). Зі свідоцтва про народження дитини вбачається, що сторони є батьками: [PERSON] , яка народилася, [INFO] (а.с. 10). З копії довідки (виписка з домової книги про склад сім`ї та прописка) № 233 від 01.10.2019 виданої ОСББ «Золотий ключик-13-15-42» вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад та збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, тобто на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з сторін, що мають істотне значення (частина друга статті 112 СК України). На підставі частини 1 статті 82 ЦПК України судом встановлено, що з кінця грудня 2017 року позивачка з дітьми, за наполяганням відповідача, залишила житло в якому сім`я проживала та з того часу сторони спільно не проживають. За цей період часу, тобто більше як два з половиною роки, відносини між подружжям не налагодились. Позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу та твердить, що не буде примирятися із відповідачем, який за увесь цей час, оскрім висловлювань про наміри примиритися, не вчиняв жодної реальної дії, направленої на примирення. Зважаючи на наведене, оскільки шлюбні відносини між сторонами розладналися, сторони спільно не проживають з кінця 2017 року, за час розгляду справи в суді, а це із лютого 2020 року сторони не досягли примирення, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, твердить, що шлюбні відносини припинені, а відповідач, окрім небажання розлучатися, ніяких дій, направлених на налагодження стосунків з позивачкою не вчиняв, з огляду на те, що примушування до шлюбу не допускається, суд доходить висновку, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, тому шлюб між сторонами слід розірвати. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить компенсувати 840,8 грн судових витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved