Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

29.11.2017 року представник позивача Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація - 109 Голосіївського району» (КП «Житлово-експлуатаційна організація - 109 Голосіївського району») Вакуленко В.М. звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути солідарно із відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних нарахувань у розмірі 114227,56 грн, та судовий збір у розмірі 1713,40 грн. В обґрунтування позову представник позивача вказала, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] згідно з довідкою комунального концерну «Центр комунального сервісу» зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , а також є користувачами послуг, що надавалися заявником. Також зазначила, що КП «Житлово-експлуатаційна організація - 109 Голосіївського району», що утворене рішенням сесії Голосіївської районної ради м. Києва здійснював утримання будинку [ADDRESS] з 01.10.2010 по 30.04.2015. Однак, в порушення Правил користування приміщеннями житлових будинків та гуртожитків, а також вимог Житлового кодексу України, відповідачі не в повному обсязі та несвоєчасно сплачують квартирну плату та плату за надані послуги, внаслідок чого мають заборгованість перед КП «Житлово-експлуатаційна організація-109 Голосіївського району» за період з 01.10.2010 року по 30.04.2015 року в загальному розмірі 114227,56 грн (з них: основна сума заборгованості складає 68035,62 грн, інфляційні нарахування складають 39298,38 грн, 3 % річних складає 6893,56 грн). 31 липня 2017 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу була винесена ухвала про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу (справа № 752/15318/17). Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 30.11.2017 року, у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 15). Справа, призначена до розгляду на 13 березня 2018 року, не розглядалась у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Війтович Р.М. подав до суду відзив на позовну заяву, у якому не погоджується з твердженнями позивача про те, що всі відповідачі проживали в квартирі [ADDRESS] та користувались комунальними послугами, оскільки відповідно до акту-довідки № 44 від 26.04.2017 року КП «Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» та заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 листопада 2017 року у справі № 752/9101/17, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] втратили право на користування цим жилим приміщенням та не проживають за зазначеною адресою більше 4-х років. На цій підставі вважає, що розрахунки заборгованості позивача не відповідають дійсності. Просить застосувати загальну позовну давність, з огляду на те, що заявник КП «Житлово-експлуатаційна організація - 109 Голосіївського району» звернувся до суду лише 29 листопада 2017 року. Розгляд справи неодноразово переносився. Представником позивача КП «Житлово-експлуатаційна організація - 109 Голосіївського району» надано суду відповідь на відзив, у якому зазначила, що зазначений вище акт-довідка до Комунального підприємства не надавалась. Також представником [PERSON] не надано доказів з Державної міграційної служби України або з Центру адміністративних послуг щодо відомостей (дату) про зняття з реєстрації місця проживання осіб, які вказані в рішенні Голосіївського районного суду м. Києва від 27.11.2017. Вважає позовні вимоги обґрунтованими та просила їх задовольнити. У судовому засіданні 5 лютого 2019 року присутній представник відповідача. Розгляд справи відкладено на 3 червня 2019 року у зв`язку з неявкою інших відповідачів та позивача. Про час, дату та місце проведення судового засідання сторони повідомлялися належним чином. Представник позивача для з`ясування обставин та всебічного і об`єктивного розгляду справи надав суду клопотання про залучення доказів до справи, а також клопотання про витребування доказів. У судовому засіданні 5 листопада 2019 року присутні представник позивача та представник відповідача [PERSON] . Суд на місці задовольняє клопотання представника позивача та приєднує до матеріалів справи копію рішення Голосіївського районного м. Києва та оригінал акту-довідки № 44 від 26.04.2017 року. Ухвалою від 05.11.2019 Голосіївського районного суду м. Києва витребувано з Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації довідки про зареєстроване в установленому законом порядку за адресою: [ADDRESS] місце проживання з зазначенням числа, місця та року народження відповідачів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Справа, призначена на 12.03.2020, 14.07.2020 та 26.01.2021 не розглядалась. Розгляд справи перенесений на 18 серпня 2021 року. У судовому засіданні сторони відсутні. Представник позивача з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Війтович Р.М. подав заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідача. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу по суті на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської РДА від 29.07.2020, за адресою [ADDRESS] , відповідачі: [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований з 10.10.1984 по 16.05.2017; [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована з 04.04.1996 по 11.05.2017; [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована з 07.02.2002 по 07.02.2018; [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована з 03.07.1993 по 07.02.2918; [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 07.02.2002 по теперішній час (а.с. 176-182). Відповідно до акту-довідки № 44 від 26 квітня 2017 року, складеного КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не проживають у квартирі [ADDRESS] з 2013 року (а.с. 130). Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23 листопада 2017 року у справі 752/9101/17 (провадж. 2/752/3805/17) за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та інш. про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття їх з реєстрації, встановлено, що за зазначеною вище адресою відповідачі фактично не проживають понад 4 роки (з 2013 року), а тому позов задоволено. Визнано [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право на користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] (а.с. 126-129 ). З матеріалів справи вбачається, що КП «Житлово-експлуатаційна організація-109 Голосіївського району» створене на підставі рішення Голосіївської районної в м. Києві ради від 25.11.2004 року № 30/07 про утворення комунальних підприємств на базі структурних підрозділів КП «Голосіїво-житло» (а.с. 87-88). Також встановлено, що будинок [ADDRESS] , до 01.05.2015 знаходився на утриманні КП «Житлово-експлуатаційна організація-109 Голосіївського району». За даними Статуту Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація-109 Голосіївського району» (нова редакція), останнє утворене рішенням 11 сесії ІІ скликання Голосіївської районної ради м. Києва від 25.11.2004 № 30/07 та на підставі рішення VII сесії Київської міської ради VI скликання від 31.03.2011 № 102/5489 перейменовано в Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація - 109 Голосіївського району» і передане до сфери управління Голосіївській районній в місті Києві Державній адміністрації (а.с. 7-8). Відповідно до п. 2.2. вищевказаного Статуту Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація-109 Голосіївського району», основними напрями діяльності Підприємства є, зокрема: - 2.2.1. Утримання та експлуатація житлового і нежитлового фонду на підставі замовлення; - 2.2.2. Технічне обслуговування будівель, споруд, окремих будівельних конструкцій та інженерного обладнання будинків; - 2.2.17. Залучення на договірних засадах підрядних організацій з виконання окремих спеціалізованих видів робіт по технічному обслуговуванню та ремонту житлового фонду, вивезенню і знешкодженню сміття та побутових відходів, благоустрою прибудинкових територій. Факт надання позивачем житлово-комунальних послуг, які споживалися у процесі експлуатації та використання квартири № 24 у вищевказаному будинку, підтверджується матеріалами справи, де містяться договори про утримання, технічне та санітарне обслуговування житлового фонду, нежитлових приміщень, інших споруд прибудинкової території, внутрішньобудинкових інженерних мереж, поточного ремонту та надання інших послуг та додатками до них (переліки будинків і приміщень, що передані на утримання, користування та обслуговування та їх адреси), що укладалися позивачем, а саме: договори № 9 від 04.01.2010 та № 7 від 02.01.2013, укладеного з КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Голосіївського району» (а.с. 95-103). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель зобов`язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів. Згідно п. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, де зокрема в п. 3 зазначено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Норми цивільного права поширюються на всі види зобов`язальних відносин. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається, відповідно до розрахунку, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на користь КП «Житлово-експлуатаційна організація -109 Голосіївського району м. Києва» заборгованість за спожиті послуги за період з 01.10.2010 р. по 30.04.2015 р. в розмірі 114227,56 грн, з яких сума основного боргу становить 68035,62 грн, інфляційні нарахування становлять 39298,38 грн., 3% річних - 6893,56 грн (а.с. 10). Матеріали справи містять копію рахунку-попередження № б/н Комунального концерну «Центр комунального сервісу № 37», відповідно до якого заборгованість за житлово-комунальні послуги по особистому рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) станом на 30.04.2015 становить 67840,34 грн, а станом на 30.05.2017 складає 72700,49 грн, яку Центр просить добровільно погасити (а.с. 11-12). Суду не надано доказів на підтвердження належного відправлення на адресу проживання відповідачів та отримання ними зазначеного рахунку-повідомлення про погашення заборгованості. На підставі ст.ст. 66, 67, 162 ЖК України плата за користування житлом /квартирна плата/ обчислюється виходячи із загальної площі квартири, а плата за комунальні послуги /водопостачання, газ, та інші послуги/ береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами у відповідності до кількості проживаючих в квартирі осіб. Правовідносини з постачання фізичними особами центрального опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630. Згідно з положеннями пункту 11 Правил у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі. Звертаючись до суду з вимогою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] позивач зазначає, що вони, станом на 22.05.2017, були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , проживали в цій квартирі та користувалися послугами, що надавались заявником. Однак, як раніше встановлено судом, це не відповідає дійсності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] втратили право на користування жилим приміщенням за вказаною адресою на підставі того, що не проживали в ньому з 2013 року. Будь-яких додаткових доказів, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є споживачами житлово-комунальних послуг у спірний період, мешкали в даній квартирі та повинні нести солідарний обов`язок по оплаті за спожиті послуги, матеріали справи не містять. Отже, фактичними споживачами житлово-комунальних послуг у квартирі [ADDRESS] є наймачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , яка зареєстрована за зазначеною адресою. З огляду на викладене, суд не може прийняти наданий представником позивачів розрахунок, як належний та допустимий доказ, який підтверджує суми заборгованості відповідачів перед позивачем, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Стороною відповідача було заявлено клопотання про застосування до позовних вимог строків позовної давності, оскільки 29 листопада 2017 року позивачем пред`явлено позов про стягнення сум заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за період з жовтня 2010 року по квітень 2015 року, що перевищує встановлений законом трирічний строк позовної давності. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, що викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 р. у справі № 369/6892/15-ц, від 31.10.2018 р. у справі № 367/6105/16-ц, від 07.11.2018 р. у справі № 575/476/16-ц. Частинами 1, 2, 3 та 4 статті 12 ЦПК України, передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Тобто, законодавець покладає обов`язок доказування на сторони у справі і суд позбавлений можливості у даному випадку з власної ініціативи витребовувати будь-які докази. В силу положень ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків в зв`язку з вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи викладене, беручи до уваги встановлені судом обставини в їх сукупності, суд не вбачає підстав для задоволеня позову, оскільки вимоги позивача не є доведеними і обгрунтованими. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України і в зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати не підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed