Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

29 серпня 2019 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить визначити йому додатковий строк в два місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що [INFO] померла його бабуся - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,89 га, що розташована на території Пересадівської сільської ради Жовтневого (Вітовського) району Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 23 травня 2002 року, серії Р4 №102210 та майновий пай члена КСП - майновий сертифікат серії [NUMBER] . Спадкодавець ще за життя 09 рудня 2003 року склала заповіт, відповідно до якого вказане нерухоме майно, вона заповідала позивачу [PERSON] . Заповіт був посвідчений секретарем Пересадівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області Білозор Т.П. Про існування заповіту він дізнався лише в травні 2019 року, коли звернувся до Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області для отримання довідки про склад сім`ї, необхідної йому для відкриття спадщини після смерті матері - [PERSON] , померлої [INFO] . Тоді йому і було повідомлено про наявність заповіту. Протягом шести місяців з дня смерті матері позивач до нотаріуса не звернувся. Вказав, що строк ним був пропущений з поважних причин, який обумовлений тим, що працівники сільської ради про існування заповіт на його ім`я не повідомили. Звернувшись до приватного нотаріуса Реукової Наталії Анатоліївни в метою оформлення спадщини після смерті бабусі, йому було відмовлено через пропущення шестимісячного строку, встановлений законом для подання заяви. В зв`язку з тим, що позивач вважає поважними причини пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, він звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Від представника відповідача до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за їх відсутності, заявлені позовні вимоги свого довірителя підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач - Воскресенська селищна рада Вітовського району Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, надіслала до суду листа з проханням розглядати справу за відсутності представника селищної ради, заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує щодо їх задоволення. Третя особа - приватний нотаріус Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області в судове засідання не з`явилася. Причину неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи судом повідомлена своєчасно (а.с. 49). Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 зазначеної статті передбачено, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про смерть від 28 липня 2004 року, серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] , актовий запис від 29 липня 2004 року складений за № 29 Пересадівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області (а.с.15). Ще за життя 09 грудня 2003 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Пересадівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області Білозор Т.П., зареєстрований за № 562, відповідно до якого земельну ділянку площею 3,89 га, що розташована на території Пересадівської сільської ради Жовтневого (Вітовського) району Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належить їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 23 травня 2002 року серії Р4, №102210, та майновий пай у сумі 1048 (одна тисяча сорок вісім) гривень, згідно зі свідоцтвом про право власності на майновий пай члена в КСП (майновий сертифікат) серії [NUMBER] (а.с. 22) заповіла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на вказане майно. Факт належності спадкодавцю земельної ділянки площею 3,89 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Пересадівської сільської ради підтверджується державним актом на право приватної власності на землю від 23 травня 2002 року, серії Р4 , № 102210 , виданим Жовтневою райдержадміністрацією Ради народних депутатів на підставі розпорядження Жовтневої райдержадміністрації Ради народних депутатів від 19 квітня 2002 року № 269-р (а.с. 16-17). Позивач є онуком померлої. Факт родинних відносин між ними підтверджується наступними доказами. Як вбачається зі змісту свідоцтва про народження позивача від 18 квітня 1983 року, серії [NUMBER] , в графі мати вказана - [PERSON] , батьком - [PERSON] (а.с. 13), які одружилися 14 лютого 1964 року, відповідно до свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] (а.с. 12). Згідно зі свідоцтвом про народження від 21 вересня 1938 року, № [NUMBER] , батько позивача - [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11) Спадкоємцем за заповітом є позивач. Спадкоємці першої черги, та ті, що мають право на обов`язкову частку відсутні. Син спадкодавця та батько позивача [PERSON] помер [INFO] , відповідно до свідоцтва про смерть від 27 січня 2002 року, серії [NUMBER] (а.с. 14). Згідно з довідкою Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області від 16 травня 2019 року № 494 на день смерті [PERSON] разом із ним, за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані: мати позивача - [PERSON] та дружина [PERSON] (а.с. 18). [PERSON] померла [INFO] , відповідно до свідоцтва про смерть від 03 березня 2015 року, серії [NUMBER] (а.с. 19). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 1223 право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. На заповіт, як односторонній правочин розповсюджуються загальні норми цивільного законодавства стосовно підстав та наслідків визнання недійсності правочинів. Згідно зі статтею 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як зазначено в частині 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Як вбачається з досліджених доказів позивач на день смерті спадкодавця разом із нею не проживав. Згідно зі статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тобто смерті спадкодавця. Відповідно до частини 3 статі 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може продовжити строк на подачу заяви про прийняття спадщини, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Як зазначено у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд вирішує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Предметом дослідження є поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд у своїй постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/14 висловив свою позицію, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Тобто, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Відповідно до змісту статті 63 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Дослідивши спадкову справу, відкриту приватним нотаріусом Вітовського районного нотаріального округу Рейковою Н.А. після смерті [PERSON] , померлої [INFO] судом встановлено, що позивач 19 червня 2019 року звернувся із заявою про прийняття спадщини, що залишена за заповітом [PERSON] . Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. Разом з тим працівниками сільської ради не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом, хоча закон пов`язує виникнення у нотаріуса обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи. Крім цього, пунктом 1 частини 1 статті 49 ЦПК України передбачено право відповідача на визнання позову (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Як зазначено в частині 1 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Встановивши, що [PERSON] був необізнаний про наявність заповіту, складеного на його користь, спадкова справа нотаріусом після смерті спадкодавця [PERSON] , померлої [INFO] , була заведена лише 19 червня 2019 року за заявою позивача, до цього не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом, суд вважає причини пропущення строку прийняття спадщини поважними, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення позивачу додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Крім цього, визнання відповідачем позову не порушує прав інших осіб, оскільки спадкоємців першої черги окрім позивача не має, та він єдиний хто має намір прийняти спадщину, тому суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved