overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

30.07.2014 року позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі Банк) звернувся з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту від 12.04.2006 року №DNH4KP11432432 у сумі 10720,48 грн., в обґрунтування позову посилається на те, що відповідач не виконує умови зазначеного кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту. В судове засідання представник Банку не з'явився, письмово просив розглядати справу на його відсутність, наполягав на задоволенні позову та просив стягнути суму заборгованості та сплачений при подачі позову судовий збір. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні просить у задоволенні позову відмовити, оскільки повністю розрахувався з банком 24.10.2011 року , що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 27.10.2011 року, винесеною державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Голінським С.В. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення відповідача, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню у зв'язку із наступним. Судом встановлено, що 12.04.2006 року між Банком та відповідачем був укладений кредитний договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 3374,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Строк дії договору 18 місяців, тобто по 12.10.2007 року (а.с.5). Судовим наказом, виданим Шевченківським районним судом м.Запоріжжя 16.09.2009 року, по цивільній справі № 2-н-824/2009 з [PERSON] стягнена заборгованість за вищезазначеним договором у повному обсязі у сумі 5817,15 грн., зокрема тіло кредиту, відсотки, тощо, що не оспорюється Банком (а.с.3). Згідно постанови державного виконавця від 27.10.2011 року про закриття виконавчого провадження вищезазначений наказ виконаний у повному обсязі. Відтак, строк договору сплинув 12.10.2007 року, заборгованість, яка за ним утворилася, стягнена судовим наказом, виконавче провадження за яким закінчено 27.10.2011 року, і тому суд прийшов до висновку, що Банк безпідставно нараховував відсотки за користуванням кредиту з 2011 року по липень 2014 року включно, та пеню за невиконання зобов'язання за увесь період. За правовим змістом ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України цивільна відповідальність настає лише за невиконане зобов'язання.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

30.07.2014 року представник ПАТ КБ Приватбанк [PERSON] звернувся до суду із цим позовом, посилаючись на те, що 18.02.2013 року [PERSON] відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт отримала у банку кредит в розмірі 13284.10 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 18.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У відповідності з договором відповідач зобовязався погашати заборгованість, проте умови договору порушені, в результаті чого у відповідача утворилася заборгованість по кредиту на суму 17065,68 гривень, тому виникла необхідність стягнути із [PERSON] цей борг в судовому порядку. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не зявилася, але це не перешкоджає вирішенню спору в порядку, передбаченому ст.224 ЦПК України, оскільки вона була належно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Представник ПАТ КБ ПриватБанк - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задоволити. Дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню, мотивуючи це наступним: 18.02.2013 року між [PERSON] та ПАТ КБ ПриватБанк була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 18.02.2013 року. Згідно п.2 цієї Генеральної угоди [PERSON]. отримав у ПАТ КБ ПриватБанк кредит у розмірі 13284,1 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що стверджується копією угоди (а.с.6-30). Як вбачається з матеріалів справи, станом на 25.03.2014 року відповідач порушила умови Генеральної угоди і має прострочену заборгованість на загальну суму 17065,68 гривень, з них 12444,0 гривень - тіло кредиту, 1892,42 гривень заборгованість по відсотках за користування кредитом, 2729,26 гривень штраф відповідно до п.2 пп.2.2 цієї угоди. Згідно ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. За таких обставин із відповідача в користь позивача слід стягнути всю суму боргу та документально підтверджені судові витрати 243.60 гривні (а.с.36).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

30.07.2014 р. подано до суду цей позов. В судовому засіданні позивач просив суд стягнути з відповідача позичені ним 1.04.2014 р. на строк до 5.04.2014 р. гроші в сумі 2730 грн., які відповідач добровільно у передбачений в розписці строк не повернув; також просив стягнути з відповідача 243 грн. 60 коп. судових витрат. Відповідач вимоги позову визнав повністю, підтвердив факт отримання ним у [PERSON] в борг 2730 грн. 1.04.2014 р., в передбачений сторонами строк - до 5.04.2014 р. гроші не повернув через важке матеріальне становище. З`ясувавши позиції сторін, вивчивши подані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких законних підстав. Доведено, що 1.04.2014 р. [PERSON] позичив у [PERSON] гроші в сумі 2730 грн. на строк до 5.04.2014 р., про що власноручно виконав розписку, проте у вказаний в ній строк борг не повернув через важке матеріальне становище. Зазначені правовідносини регулюються: - ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; - ст.1046, ч.2 ст. 1047 ЦК України, за якими за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів; договір позики є укладеним з моменту передання грошей; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути преставлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Оскільки, 1.04.2014 р. [PERSON] позичив у [PERSON] гроші в сумі 2730 грн. на строк до 5.04.2014 р., про що власноручно виконав розписку, проте у вказаний в ній строк борг добровільно не повернув, то необхідно зазначену суму боргу стягнути з відповідача на користь позивача за рішенням суду. Висновки суду підтверджуються також розпискою, виконаною власноручно [PERSON], в якій він зобов`язується повернути [PERSON] в строк до 5.04.2014 р. борг в сумі 2730 грн. (а.с.5).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

30.07.2014р. позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем по справі одружились 29.08.2009 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який за згодою сторін мешкає із матір'ю. З березня 2014 року вони припинили спільне сімейне життя, причиною розпаду родини з'явилася та обставина, що вони втратили повагу до друг друга, через що спільне життя не можливе. Вони проживають в різних помешканнях, не ведуть спільне господарство, стосунки між ними як чоловіка та жінки припинені. Вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, на заявлених вимогах наполягала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, не заперечував проти задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.08.2009р., від якого згідно свідоцтва про народження мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Шлюб у сторін перший. З березня 2014 року сторони не проживають разом, сумісне господарство не ведуть. Будь який спір на час винесення рішення про розподіл сумісно нажитого майна у сторін відсутній. Вислухавши сторони по справі, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, враховуючи той факт, що позивачка категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, відсутність майнової суперечки між подружжям на час розірвання шлюбу, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюбу припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини і неможливість надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

30.07.2014 р. позивачка звернулася до суду з цим позовом. В позові зазначила, що 14.06.2014 р. сторони зареєстрували шлюб, від даного шлюбу в сторін дітей не має Спільне життя позивачки з відповідачем не склалося з самого початку. На грунті особистих непорозумінь між ними стали виникати різні суперечки, відповідач почав мене принижувати та погрожував фізичною розправою. Тому шлюбні відносини між ними припинені, з 20.06.2014 ролку проживають окремо, не підтримують жодних стосунків і не спілкуються. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливо, тому позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка [PERSON] на розгляд справи не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просить суд шлюб розірвати та приєднати до матеріалів справи копію вироку Міжгірського районного суду від 28.05.2012 року у справі № 706/838/12. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи, про що є відмітки в матеріалах справи. Дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що сторони уклали між собою шлюб 14.06.2014 р., сторони як одна сім'я спільно не проживають з 20.06.2014 р., не підтримують жодних стосунків, дітей від даного шлюбу не мають, позивачка наполягає на розірвання шлюбу, що стверджується поданими заявами у справу. За таких обставин суд констатує, що шлюб між сторонами фактично розпався, а тому є законні підстави для задоволення позову [PERSON]. Судових витрат по справі не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

30.07.2015 до Корсунь-Шевченківського районного суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований Квітчанською сільською радою Корсунь-Шевченківського району Черкаської області 15.09.2007, актовий запис №10. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Свій позов позивач мотивує тим, що під час спільного проживання відповідач зловживав спиртними напоями, брав гроші в борг і програвав їх у азартні ігри, вчиняв сварки. Подальше спільне життя та збереження сім'ї не можливе. Час на примирення сторонам не потрібен. Спір про поділ майна та місце проживання дитини у сторін відсутній. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказавши, що позов підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце був належним чином повідомлений. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення. У суді встановлено, що сторони одружилися 15.09.2007, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], яке Квітчанською сільською радою Корсунь-Шевченківського району Черкаської області 15.09.2007, актовий запис №10 (а.с.6). Сторони мають спільну дитину, яка прожива з позивачем: [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серія [NUMBER] (а.с.5). Під час спільного проживання відповідач зловживав спиртними напоями, грав у азартні ігри, вчиняв сварки. Подальше спільне життя та збереження сім'ї не можливе. Час на примирення сторонам не потрібен. Спір про поділ майна та місце проживання дитини у сторін відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, і це має істотне значення, а тому позов задовольняється і шлюб розривається. Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

30.07.2015 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб зареєстрований з відповідачкою [PERSON] Обґрунтовуючи вказані вимоги, позивач посилається на те, що сімейне життя між ними не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на життя та сімейні обов'язки. Тривалий час вони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Неповнолітніх дітей від шлюбу вони не мають. Спору про поділ майна на даний час немає, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідачка позов визнала в повному обсязі, проти його задоволення не заперечувала. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17.12.1999 року сторони [PERSON] та [PERSON] одружились, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за номером 922. Сторони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, оскільки їх шлюб носить формальний характер. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи обставини наведені вище суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідачки, а тому вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесенні ним судові витрати на оплату судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

30.07.2015 р. [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин з матірю [PERSON]. В обґрунтування вказує що після смерті його матері [PERSON] відкрилось право на спадщину, у встановлений законом строку заявник звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено так, як в документах які підтверджують родинні відносини з померлою є розбіжності, а саме в свідоцтві про смерть зазначено «Васса», а в свідоцтві про народження [PERSON] «Василиса». Заявник в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву в якій просить суд розглядати справу за його відсутністю, заяву підтримує в повному обсязі. Представник зацікавленої особи Виконкома Тернівської районної у місті ради м. Кривого Рогу в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву в якій просить суд розглядати справу за його відсутністю, проти заяви не заперечує. Оцінивши надані суду докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності з п.1 ч.1\~ст.256 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають справи про встановлення фактів родинних відносин. Факт родинних відносин заявника [PERSON]О, який є сином [PERSON], померлої 13.01.2015 року, підтверджується: свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с.8), свідоцтвом про шлюб [PERSON] Ігнатьєвича та [PERSON] (а.с.10), свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с.7), свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с.9), а також Актом від 09.09.2015 року (а.с.24). Тому суд вважає, що необхідно встановити факт родинних відносин, що [PERSON], є сином [PERSON], померлої 13.01.2015 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

30.07.2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що вони з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.06.2005 року, який був зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №304. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про його народження. Шлюбні відносини припинили та проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Таким чином позивач вважає, що їх сімя розпалася повністю та остаточно і ніякого бажання на примирення в неї немає. Майнового спору та спору стосовно місця проживання дитини не мають. Просить залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. В судове засідання позивач не зявилась, надала суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому Законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що з 04.06.2005 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, а.с.8. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], - а.с.9. Шлюбні відносини припинили, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Майнового спору та спору стосовно місця проживання дитини не мають. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині розірвання шлюбу слід задовольнити, в іншій частині позову відмовити так, як згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

30.07.2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтуванні позову вказує, що з відповідачем по справі з 26.12. 2014 року було укладено шлюб, який був зареєстровано Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис - 478. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Добровільно надавати кошти на утримання дитини відповідач не бажає. У зв'язку з даними обставинами вона була вимушена звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача у розмірі ? частин всіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до її повноліття на її користь. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком дитини позивачки, сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, - а.с.5. Дитина проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні. За таких обставин суд вважає необхідним задовольнити позов і відповідно до ст.ст.180, 183 Сімейного кодексу України, стягувати на користь [PERSON] аліменти з [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно зі ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 180,182,183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved