Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

31.08.2015 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області, про визнання права власності на спадкове майно. У позовній заяві позивач просить суд визнати за ним в порядку спадкування після смерті свого діда [PERSON] право власності на земельну ділянку 1, 6010 га, яка складається із двох земельних ділянок, перша площею 0, 3446 га, друга площею 1,2564 га, які передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Позивач у позовній заяві як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини: 04.03.2009 року помер дід позивача [PERSON]. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли право власності на земельну ділянку 1,6010 га, яка складається із двох земельних ділянок, перша площею 0,3446 га, друга площею 1,2564 га, які передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що стверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ ЛВ № 001788 від 02.07.2003 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 588. За життя дід склав заповіт, посвідчений 09.06.1991 року секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області зареєстрованого в реєстрі за № 6, який не був змінений чи скасований, за яким все своє майно зоповів своїй онуці-позивачу по справі [PERSON], яка внаслідок реєстрації шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище «Федак» на прізвище «Кордюк». Спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадщині відсутні. Вона є єдиним спадкоємцем за заповітом майна діда. На момент смерті спадкодавця, позивач з ним постійно проживала в [INFO] в житловому будинку № 82. З\~наведеного випливає висновок про те, що позивач фактично прийняла спадщину та набула право власності на спадкове майно. Оскільки документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, що зокрема підтверджено їх збереженою копією, проте були втрачені, та не можуть бути відновлені у встановленому законодавством порядку, позивач позбавлений змоги реалізувати своє право на спадкування через нотаріальну контору та змушений звертатися із цим позовом до суду. На підставі наведеного позивач просить суд задоволити заявлені позовні вимоги. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, проте подала суду письмове клопотання у якому просить суд розглядати цивільну справу без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та позов просить задоволити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради у судове засідання не зявився, проте подав суду письмову заяву у якій просить суд розглядати цивільну справу без його участі, заявлені позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, зокрема: Свідоцтво про смерть серії 1 СГ № 164315 від 04.03.2009 року; Свідоцтво про народження серії ІІ - СГ № 264730 від 19.03.1977 року; Свідоцтво про одруження Серія І-СГ № 174047 від 23.04.2004 року; копію свідоцтва про право приватної власності на землю серії ІІІ ЛВ № 001788 від 02.07.2003 року виданого на підставі розпорядження голови Пустомитівської райдержадміністрації від 13.12.2002 року № 547; довідку [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 18.11.2013 року № 1036; копію заповіту [PERSON] від 10.06.1991 року, що посвідчений секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області та зареєстрований в реєстрі за № 6; заяву відповідача від 28.09.2015 року, що зареєстрована Пустомитівським районним судом Львівської області 29.09.2015 року за вх. № 12573/15 про визнання заявлених позивачем позовних вимог, що свідчить про визнання відповідачем обставин викладених позивачем у позовній заяві, а отже такі у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України доказування не потребують, та дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини на які покликається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених ним позовних вимог знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах. За змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. З метою забезпечення правильного й однакового застосування судами окремих положень цивільного процесуального законодавства Пленум Верховного Суду України у п. 24 Постанови № 2 від 12.06. 2009 року розяснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За вказаних вище обставин, беручи до уваги: те, що спадкодавець з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно набув право власності на спадкове майно; те , що документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно спадкодавця, існували, що зокрема підтверджено їх збереженою копією, проте були втрачені, та не можуть бути відновлені у встановленому законодавством порядку; те, що спадкодавець за час свого життя склав заповіт, яким все своє майно заповів позивачу, те, що позивач являється єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавця; те, що спадкоємців за законом, які мали б право на обовязкову частку у спадковому майні немає те, що позивач вчинив дії, що свідчать про прийняття ним спадщини після смерті спадкодавця; те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку; те, що відповідач безумовно визнав позовні вимоги заявлені позивачем та ухвалення рішення на користь позивача не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved