Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

30 червня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до Камянської сільської ради Очаківського району Миколаївської області. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 09 березня 2005 року на імя її чоловіка [PERSON] розпорядженням Очаківської районної державної адміністрації № 523 від 23 грудня 2004 року було видано державний акт на земельні ділянки загальною площею 7,89 га, що розташовані в межах території Камянської сільської ради. 26 серпня 2012 року [PERSON] помер. Оригінал державного акту, що посвідчував право власності чоловіка на вказані земельні ділянки, було втрачено, у звязку з чим вона позбавлена можливості оформити спадщину в передбаченому законом порядку. Посилаючись на викладені обставини, просила визнати за нею право власності на зазначені земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися. Позивачка, відповідач та третя особа управління Держземагенства в Очаківському районі Миколаївської області надали заяви, в яких просили розглянути справу без їхньої участі; позивачка, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги, відповідач вказав, що не заперечує проти задоволення позову. Треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] про причини своєї неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. 09 березня 2005 року на підставі розпорядження Очаківської районної державної адміністрації № 523 від 23 грудня 2004 рокуна імя [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 7,89 га, за цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Камянської сільської ради Очаківського району Миколаївської області (а. с. 17). При цьому, з плану меж земельної ділянки вбачається, що остання складається з двох окремих земельних ділянок площею 7,62 га та 0,27 га відповідно. 26 серпня 2012 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП № 168444 від 05 вересня 2012 року (а. с. 16). З дослідженого судом свідоцтва про укладення шлюбу (а. с. 15) вбачається, що позивачка [PERSON] є дружиною [PERSON], і, у відповідності зі ст. 1261 ЦК України, є спадкоємицею першої черги. Іншими спадкоємцями за законом є треті особи у справі [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження (а. с. 12-14). Останні фактично прийняли спадщину, що залишилась після [PERSON], оскільки проживали та були зареєстровані за однією адресою з померлим з 1985 року по день смерті, що підтверджується довідкою Камянської сільської ради від 08 квітня 2014 року за № 151 (а. с. 19), але не оформив своїх спадкових прав. Як встановлено в судовому засіданні, оригінал вказаного вище державного акту на імя померлого, було знищено. Втрата вказаного документу підтверджується оголошенням у друкованому засобі масової інформації (а. с. 18). Згідно з повідомленням Другої очаківської державної нотаріальної контори № 549/01-09 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 40818315 від 02 липня 2015 року (а. с. 31, 32), наданих на запит суду, вбачається що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Проаналізувавши викладені обставини, суд бере до уваги той факт, що внаслідок втрати оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку, порушується право позивачки на належне оформлення у встановленому законом порядку спадкового майна, іншого шляху реалізувати своє право власності у останньої немає; обставин, які б вказували, що спадкодавець за життя набув право власності на спірні земельні ділянки неправомірно, або, що на них, окрім позивачки, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, в суді не встановлено. Таким чином позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 4 ст. 88 ЦПК України, підлягає компенсації за рахунок держави судовий збір, від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: approved