Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

30 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що 05.08.1997р. померла його мати, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії І-АМ № 358565, актовий запис № 7. Після її смерті відкрилась спадщина у виді земельної частки (паю), розміром 2,75 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності КСП «ім. Коцюбинського» с. Надросся Погребищенсмького району Вінницької області. За життя [PERSON] скористалася правом і залишила розпорядження у формі заповіту на його імя на випадок своєї смерті. У встановлений законом термін він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, взяв в користування Сертифікат на право на земельну частку (пай), проте змушений звернутися до суду для визнання за ним право власності на земельну частку (пай), оскільки немає можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, іншого способу оформити спадщину немає. Позивач в судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити (а.с. 21). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте голова Надросянської сільської ради Погребищенського району Вінницької області [PERSON] надіслав до суду лист про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог (а.с. 20). Зясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дані правовідносини у системному звязку регулюються: -ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; -ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; -ст.392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності; -ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що після смерті [PERSON], яка померла 05.08.1997р. (а с. 8), відкрилась спадщина у виді земельної частки (паю), розміром 2,75 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності КСП «ім. Коцюбинського» с. Надросся Погребищенського району Вінницької області (а.с. 10), яку у шестимісячний строк [PERSON] прийняв, як єдиний спадкоємиць за заповітом (а.с. 11), проте немає можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, тому з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за ним право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved