Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

30.04.2015 року [PERSON]\~\~звернулася до суду з зазначеним позовом у якому, з урахуванням уточнення, просить: - виділити в натурі належну їй 1/5 частку загальною площею 15,8 кв.м. з майна - нежитлового вбудованого приміщення по вул. Гетьманська ( колишня назва Радянська), буд. 15 в м. Новомосковську Дніпропетровської області, що є у спільній частковій власності; - визнати за нею право власності на нежитлове вбудоване приміщення загальною 15,8 кв.м., основною площею 12,5 кв.м., допоміжною площею 3,3 кв.м., яке розташоване за адресою: вул. Гетьманська (Радянська), буд. 15, м. Новомосковськ Дніпропетровської області та складається з: нежитлового вбудованого приміщення А, кабінет 1, коридор 2, туалет 3, металевий ганок. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що 19 грудня 2008 року вона разом з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] придбали з прилюдних торгів нежитлове вбудоване приміщення, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Радянська, буд. 15, загальною площею 79,1 кв.м. у спільну сумісну власність, що підтверджується свідоцтвом про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів ВМА № 570512, посвідчене 19.12.2008 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого на №1614. Право власності зареєстроване в КП «Новомосковське міжрайонне БТІ» за № 21689488 від 27.01.2009 року, що підтверджується витягом про реєстрацію. Зазначений обєкт нерухомого майна належав їм на праві спільної часткової власності у рівних часках, тобто кожному по 1/5 частці, а саме: 15,82 кв.м. Користувалися приміщенням спільно, згідно порядку, який склався між ними протягом багатьох років. З метою реалізації свого законного права на реальний виділ частки із спільної сумісної власності і здобуття на це технічної можливості, позивачем було проведено переобладнання, влаштовано окремий вхідний вузол, встановлено простінок, який відокремлює належну їй частину приміщення, встановлено окремий санвузол. Зазначене переобладнання було проведено згідно розробленого фахівцями проекту і відповідає всім вимогам закону, санітарним, технічним, протипожежним та іншим нормам, що перевірялося інспекціє ДАБК при прийомі приміщення в експлуатацію. На даний час обєкт прийнятий в експлуатацію, що підтверджується декларацією про готовність обєкта до експлуатації від 28.01.2013 року, затвердженого Інспекцією ДАБК Дніпропетровської області. 18.05.2015 року померла [PERSON]. Після її смерті спадкоємцем на все належне їй за життя майно являється син померлої [PERSON], а тому останній залучений до участі у справі в якості належного відповідача. Таким чином, позивач зазначає, що наразі немає жодних перешкод для виділення належної їй частки в натурі та визнання права власності на зазначений обєкт нерухомості, однак відповідачі ухиляються від добровільного вирішення спору та здійснення державної реєстрації змін у праві спільної власності, тому, посилаючись на вимоги ст. 364 ЦК України, [PERSON], звернулася до суду з зазначеним позовом. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2015 року по справі було відкрито провадження. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2016 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу провадження по справі зупинено. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2017 року поновлено провадження у справі. Справу призначено до судового розгляду. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10. 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.9 ч.1 ст.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції Закону України № 2147- VIII від 03.10.2017 року, справи у судах першої інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Кодексом, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цим Кодексом, в звязку з чим, зважаючи на клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, судом відповідною ухвалою від 31 січня 2018 року призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні. Відповідачами не надано відзиву у встановлений в ухвалі суду від 31 січня 2018 року строк без поважних причин, а тому у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішив справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в рівних частках, на праві власності належало нежитлове вбудоване приміщення загальною площею 79,1 кв.м., що розташоване в будинку №15 по вул. Радянській в м. Новомосковську Дніпропетровської область, про що свідчить копія свідоцтва серії ВМА № 570532, посвідченого 19.12.2008 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.6, Том І). Рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 09.04.2013 року (справа № 0427/10060/2012) визнано частки власників рівними, а також визнано за кожним із власників право власності на 1/5 частку нежитлове вбудоване приміщення загальною площею 79,1 кв.м., що розташоване в будинку №15 по вул. Радянській в м. Новомосковську Дніпропетровської область (а.с.171-172, Том І). В свою чергу, [PERSON] подарувала свою 1/5 частку зазначеного вище нежитлового вбудованого приміщення [PERSON], [PERSON], [PERSON], що стверджується договором дарування від 12.06.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1571 (а.с.161, Том І). [PERSON] померла 18 травня 2015 року. Після її смерті спадщину прийняв син померлої [PERSON], про що свідчать матеріали спадкової справи (а.с.89-93). Судом встановлено, що маючи намір на виділення своєї 1/5 частки в натурі позивачем було вчинено певні дії щодо технічної можливості такого виділення. Так, 28 січня 2013 року позивачем зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації реконструкція нежитлового приміщення, за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Радянська, буд.15. (а.с.227-232). Суду подано копію Розпорядження Новомосковського міського голови №61-р «Про здійснення заходів з декомунізації у м. Новомосковську» від 19.02.2016 року, у відповідності до якого вул. Радянська у м. Новомосковську була перейменована на вул. Гетьманська (а.с.216, Том І), а тому далі за текстом адреса спірного нежитлового вбудованого приміщення зазначено, як вул. Гетьманська, буд.15, м. Новомосковськ. 20 травня 2016 року, за заявою [PERSON] було виготовлено окремий технічний паспорт на нежитлове вбудоване приміщення, за адресою: вул. Гетьманська, №15, згідно якого загальна площа нежитлового вбудованого приміщення А - 15,8 кв. м., основна площа - 12,5 кв.м., допоміжна - 3,3 кв.м., та складається з: кабінет 1, коридор 2, туалет 3, металевий ганок (а.с.219-222, Том І). До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми права, а саме. Відповідно до ч. 2\~ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними\~є докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Сторони\~мають право\~обґрунтовувати належність\~конкретного доказу\~для підтвердження\~їхніх вимог\~або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд\~не бере\~до уваги\~докази,\~які одержані\~з порушенням\~порядку,\~встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. А згідно вимог ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У відповідності до ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ч.1,3 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними, договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. В даному випадку позивачем вчинені усі необхідні дії, для виділення її частки в натурі, однак здійснення державної реєстрації поділу без спільної згоди співвласників не можливе, даних про укладення договору про поділ нерухомого майна сторонами не представлено. За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~ \~ \~ \~Частиною 3 ст. 364 ЦК України передбачено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, суду не подано жодного доказу, що позивач може бути обмежена у реалізації свого права власності іншими особами, а тому суд вважає за можливе виділити у натурі частку [PERSON] у спільному частковому майні, а також визнати за нею право власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved