Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

31 січня 2020 року до Обухівського районного суду Київської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про відшкодування додаткових витрат на дитину. На обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що рішенням Сумського районного суду Сумської області від 03.02.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. Крім того, вказаним вище рішенням суду з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] в розмірі ј частини доходу але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення останнім повноліття. Позивач для підвищення рівня світогляду сина [PERSON] та його оздоровлення направила дитину до Дитячого табору «Козацька Фортеця», також позивач понесла суттєві витрати на лікування сина, в зв`язку чим позивач просить стягнути з відповідача на її користь 22172,33 грн., що складає половину вартості додаткових витрат на утримання сина. Ухвалою судді від 20 лютого 2020 року відкрито провадження по справі та призначено справу в порядку строщеного позовного провадження з повідомленням сторін. 30.03.2020 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти позовних вимог та не визнає їх в повному обсязі, зазначає, що сплачує позивачу щомісячно аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 25 %, що підтверджується довідкою про доходи ТОВ «Сервісресурс» та ТОВ «Липоводолинський райснаб». Крім того, рішенням Сумського районного суду Сумської області від 25.06.2018 року стягнуто додаткові витрати на лікування дитини у розмірі 16527 грн. Просить відмовити в задоволенні позову, оскільки він не має можливості постійно сплачувати додаткові витрати, які по своїй ініціативі несе позивач відносно дитини. 08.04.2020 року представник позивача подав відповідь на відзив, в якому вважає доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, необґрунтованими, безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, в поданій до суду відповіді на\~відзив представник позивача просив розглядати справу без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, також просив прийняти до уваги заперечення проти позову, викладені у відзиві на позовну заяву та відмовити в задоволенні позову. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, наявні в ній докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батько дитини [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] виданого 16.12.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області. Рішенням Сумського\~районного суду\~Сумської області\~від 03.02.2011\~року розірвано\~шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 14.10.2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області за актовим записом № 1960, і залишити проживати неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з його матір`ю [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] , аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 січня 2011 року і до його повноліття. З 19 липня 2018 року по 29 липня 2018 року позивач, з метою підвищення рівня світогляду та оздоровлення, направила сина, [PERSON] на виїзне таборування по відродженню української культури в оздоровчому Дитячому таборі «Козацька Фортеця» в ГО ДО «Козацька Лицарська Школа» за адресою Черкаська область, Смілянський район, с. Плескачівка. Вартість таборування склала 5500 грн., також автобусне перевезення становило 470 грн. (а.с. 10-13). З 19 липня 2019 року по 29 липня 2019 року позивач, у зв`язку з бажанням сина [PERSON] , направила дитину на виїзне таборування по відродженню української культури в оздоровчому Дитячому таборі «Козацька Фортеця» в ГО ДО «Козацька Лицарська Школа» за адресою Черкаська область, Смілянський район, с. Плескачівка. Вартість таборування склала 5300 грн., також автобусне перевезення становило 570 грн. (а.с. 14-16). Також, влітку 2019 року позивач придбала путівку та направила дитину в дитячий оздоровчий табір «Чайка», Буринського району, Сумської області. Вартість перебування у вищевказаному таборі склала 4500 грн. (а.с. 17-18). \~ \~ \~ \~Крім того позивач, в обґрунтування своїх вимог вказує, що понесла суттєві витрати на лікування дитини, а саме: огляд дитячого хірурга, вакцинація від грипу, обстеження у офтальмолога та подальше лікування, обстеження у стоматолога та подальше лікування, обстеження у ЛОР-лікаря, обстеження у лікаря-ортопеда та подальше лікування. Відповідно до\~ст. ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 185 СК України,\~той з\~батьків,\~з кого\~присуджено стягнення\~аліментів на\~дитину,\~а також\~той з\~батьків,\~до кого\~вимога про\~стягнення аліментів\~не була\~подана,\~зобов`язані\~брати участь\~у додаткових\~витратах на\~дитину,\~що викликані\~особливими обставинами\~(розвитком\~здібностей дитини,\~її хворобою,\~каліцтвом тощо). Відповідно до ч. 2\~ст. 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Верховний Суд України роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Верховний Суд України звернув увагу, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (постанова від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17). Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. До стягнення додаткових витрат на дитину позивач віднесла витрати, пов`язані з оздоровленням дитини в дитячих оздоровчих таборах та обстеження у лікарів з подальшим лікуванням. Наявна в матеріалах справи медична документація відносно захворювань дитини (а.с. 19-39 ) не містить медичних рекомендацій та лікарського призначення, в тому числі щодо потреби дитини в санаторно-курортному лікуванні або іншому виді оздоровлення. Саме по собі зазначення в медичних документах про те, що дитина має певні захворювання без відомостей про потреби у їх лікуванні, його характеру та обсягу, не є підставою вважати ці обставини особливими та такими, що потребують додаткових витрат. Крім того, визначені позовом додаткові витрати позивача здійснені добровільно, без узгодження із відповідачем, тому достатніх правових підстав для виникнення у відповідача грошового зобов`язання відшкодувати ці витрати суд не вбачає. Вказані витрати з урахуванням фактичних обставин спору, на думку суду, не підпадають під дію визначеної позовом правової підстави ст. 185 СК України. За таких обставин, передбачених законом підстав для стягнення коштів з відповідача на користь позивача в межах цього спору немає. Відповідно до ст.\~\~12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~). Відповідно до ч.1 ст.\~13 ЦПК України\~України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно зі ст.\~\~76,89 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів;показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів). Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене вище, суд вважає недоведеними посилання позову на порушення прав чи інтересів позивача у спірних правовідносинах, які б підлягали судовому захисту, тому суд приходить до висновку про неможливість судового захисту прав позивача у обраний позовом спосіб.

Outcome: dismissed