Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

4 жовтня 2016 року, представник ПАТ «АБ «Експрес-Банк» звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що відповідно до кредитного договору № 47720/06/к4 від 08.08.2011 р., банк надав, а відповідач отримав кредит у розмірі 6000 грн. строком з 08.08.2011 р. по 08.08.2013 р. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік, що підтверджується умовами договору та меморіальними ордерами №№ 2712,2713 від 08.08.2011 р. про перерахуванням вказаної суми на поточний (картковий рахунок) відповідача, яким не було сплачено 5826,60 грн. станом на червень 2013 р., які рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 09.10.2013 р. були стягнуті з відповідача, який, станом на сьогоднішній день вказане рішення суду не виконав, на підставі чого, банком були додатково були донараховані відсотки з 31.05.2013 р. по 28.09.2016 р. на суму боргу у розмірі 5596,41 грн., з яких 3874,45 грн. сума боргу за простроченими відсотками та 1721,96 грн. пеня за відсотками, які також не були сплачені відповідачем, незважаючи на письмові повідомлення з вимогою про сплату боргу від 11.07.2016 р. № 2532 та від 03.08.2016 р. № 2784, які були залишені відповідачем без відповіді та задоволення, і які представник банку у позові, просив суд стягнути з відповідача та суму судового збору у розмірі 1378 грн. на користь банку. Представник позивачів в судове засідання не з`явився, надавши до свого позову письмове клопотання, в якому позов підтримав у повному обсязі та на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України, просив суд слухати справу за його відсутності, не заперечуючи проти постановлення заочного рішення по справі (а.с. 33). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 74, ч. 8 ст. 76 ЦПК України, за останньою відомою судові адресою його місця проживання і повістка вважається доставленою адресатові, навіть у разі відмови адресата від її одержання, про що особа, яка її доставляє робить відповідну відмітку на повістці і повертає її до суду, що підтверджується довідкою Овідіопольського РВ ГУДМС України в Одеській області № 3519 від 07.10.2016 р. про те, що відповідач за обліками АДК Овідіопольського РВ значиться зареєстрованим за адресою : [ADDRESS], а також поштовими повідомленнями з відмітками листоноші «за закінченням терміну зберігання», а тому вважається повідомленим про дату, час та місце судового засідання належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав (а.с. 27,30,31,37,38). Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено зобов'язання позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, відповідно до ч.3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За умовами ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Приписами статей 525,526 ЦК України передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Також, статтею 617 ЦК України передбачено - особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У відповідності до ч. 1 ст. 634 ЦК України - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд встановив, що відповідно до кредитного договору № 47720/06/к4 від 08.08.2011 р., банк надав, а відповідач отримав кредит у розмірі 6000 грн. строком з 08.08.2011 р. по 08.08.2013 р. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік, що підтверджується умовами договору та меморіальними ордерами №№ 2712,2713 від 08.08.2011 р. про перерахуванням вказаної суми на поточний (картковий рахунок) відповідача, яким не було сплачено 5826,60 грн. станом на червень 2013 р., які рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 09.10.2013 р. були стягнуті з відповідача, який, станом на сьогоднішній день вказане рішення суду не виконав, на підставі чого, банком були додатково були донараховані відсотки з 31.05.2013 р. по 28.09.2016 р. на суму боргу у розмірі 5596,41 грн., з яких 3874,45 грн. сума боргу за простроченими відсотками та 1721,96 грн. пеня за відсотками, які також не були сплачені відповідачем, незважаючи на письмові повідомлення з вимогою про сплату боргу від 11.07.2016 р. № 2532 та від 03.08.2016 р. № 2784, які були залишені відповідачем без відповіді та задоволення, обґрунтований та зроблений у відповідності до діючого законодавства України розрахунок якої, був зроблений позивачами, наданий суду і перевірений судом (а.с. 5-16). Станом на дату винесення рішення, доказів погашення заборгованості, відповідачем суду не надано і відповідно у суду вони відсутні. У зв'язку з викладеним, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними документально, які найшли своє підтвердження в судовому засіданні та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім суми заборгованості за невиконання умов кредитного договору, з відповідача, на користь банку, підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за розгляд справи 1378 грн., які були підтверджені банком документально (а.с. 4).

Outcome: approved