Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

29 травня 2014 року позивач подала до суду позовну заяву та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 25% (? частини) з усіх видів прибутку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано 21 січня 1992 року. Відповідач є батьком їх спільного сина [PERSON], [INFO], але від утримання дитини ухиляється. Син проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, також просила справу розглядати без її участі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи сповіщався належним чином, тому суд за письмовою згодою позивача ухвалив про заочний розгляд справи у відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі, вважає необхідним повністю задовольнити вимоги позивача. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі який розірвано 21 січня 1992 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER] видане Московським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Харкова 28 травня 1997 року, запис № 127 від 21 січня 1992 року. Відповідач є батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження [NUMBER], що видане Московським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Харкова, запис № 1206 від 02 грудня 1999 року. Відповідно до акту депутата Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області [PERSON] від 29 травня 2014 року, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та разом з нею проживають: дочка [PERSON], [INFO]; син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, при цьому розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що відповідач є батьком [PERSON], зобов'язаний його утримувати, але свої зобов'язання по утриманню сина не виконує, тому суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню і з відповідача необхідно стягнути на користь позивача, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. При цьому суд виходить з того, що дитина проживає з матір'ю, яка несе основний тягар щодо забезпечення утримання сина [PERSON]. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved