Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

29 грудня 2016 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстровано 19 вересня 2015 року, актовий запис № 18 від 19 вересня 2015 року складений Виконкомом Іллічівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області.. У позовній заяві вказано, що від шлюбу спільних дітей не мають. Подружні відносини з відповідачем припинили та стали мешкати окремо з серпня 2016 року постійні сварки в сімї. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, строк на примирення не потрібний, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, після шлюбу залишити дівоче прізвище - Улько. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання призначене на 17.02.2017 року та 03.03.2017 року не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В судовому засіданні позивачу було розясненно про можливість заочного розгляду справи та наслідки такого розгляду. За згодою позивача судом, не виходячи до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 03.03.2017 року про проведення заочного розгляду зазначеної справи. Зясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 19 вересня 2015 року зареєстрували шлюб у Виконкомомі Іллічівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, актовий запис № 18 від 19 вересня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб І-НО № 431593, дошлюбне прізвище дружини - Улько. Від шлюбу спільних дітей не мають. В судовому засіданні позивач пояснила, що з серпня 2016 року подружжя стало проживати окремо через постійні сварки, оскільки відповідач не утримував сімю та не бажав працевлаштовуватися. Відповідач намагався примиритися, однак оскільки поведінка його не змінювалась, сімю зберегти не вдалося. На даний час спілкування припинилося. Відповідно до ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою ст. 55 СК України передбачений обов'язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Разом з тим ч. ст. 110 СК України передбачена можливість предявлення позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя разом не проживає, зберігати сімю намірів не має, а отже спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам дружні [PERSON] Щодо надання додаткового строку для примирення подружжя, як захід, який має вчиняти суд відповідно до ст. 111 СК України, відповідно до якої суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, слід зазначити наступне Пленум ВСУ в п. 9 постанови № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснив, що передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Однак, враховуючи, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу,та дослідивши обставини подружнього життя сторін, суд дійшов висновку, що строк на примирення не є необхідним. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї [PERSON] суперечить інтересам позивача [PERSON], що має істотне значення. Після розірвання шлюбу залишити за позивачем дошлюбне прізвище Улько. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судові витрати, понесені нею при подачі позову до суду, а саме судового збору в розмірі 551,21 грн., що підтверджено відповідною квитанцією в матеріалах справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved