Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

29 грудня 2016 року [PERSON](далі позивач) звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про зміну розміру та способу стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 28 жовтня 2016 року з нього на користь позивача стягнуто аліменти на утримання їхнього сина [PERSON], у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що складає 800 грн. на місяць. У позовній заяві позивач вказує на те, що він ніде не працює, має нерегулярний мінливий дохід, який не перевищує 1000 грн. на місяць, і з 11 серпня 2016 року перебуває на обліку в Миколаївському районному центрі зайнятості, як безробітний. Водночас позивач зазначає, що він проживає разом зі своїми батьками, які також потребують він нього допомоги, у зв'язку з чим позивач просив змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, які стягуються з нього за рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 28 жовтня 2016 року, і стягувати з нього щомісячно на користь відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 450 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що зараз на обліку у центрі зайнятості він не перебуває. Також у судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав і просив задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] 19.10.2017 у судове засідяння не з'явилася, при цьому у судовому засіданні 24.01.2017 позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення. Заслухавши сторін, дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази, суд дійшов такого. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі у подружжя 22 червня 2015 року народився син [PERSON], який після розірвання шлюбу залишився проживати разом із відповідачем [PERSON] (а.с. 9, 20). Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 28 жовтня 2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 6). Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Оскільки спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів, і з огляду на те, що одержувач аліментів - відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти зміни способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають. Щодо вимог в частині зміни розміру аліментів суд дійшов такого. Згідно з положеннями ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому, будь - яких обставин, які б перешкоджали позивачу [PERSON] сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] через його матеріальний або сімейний стан, стан здоров'я, або з інших причин, судом не встановлено. Суд відхиляє доводи позивача про те, що він утримує батьків - пенсіонерів, так як, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження цієї обставини. Представлені позивачем копії квитанцій не можуть свідчити, що препарати, які придбані за цими квитанціями прописані лікарем батькам позивача, і придбані саме позивачем. Крім цього, відповідно до вимог ч. 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, при цьому з позивача на користь відповідача на утримання дитини стягуються аліменти за рішенням суду в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача і в частині зміни розміру аліментів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача [PERSON].

Outcome: dismissed