Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

30 березня 2017 року позивачі звернулись до суду із вищевказаною заявою, мотивуючи свої вимоги наступним. 28.04.1990 р. батьки неповнолітнього позивача по справі [PERSON] уклали шлюб. В свідоцтві про народження [PERSON] відповідач [PERSON] зазначений батьком. За час спільного життя подружжя набуло право власності на будинковолодіння по [ADDRESS]. Спільне життя не склалося, бо батько - [PERSON] пиячив, зраджував дружині. Мама - [PERSON], намагалася зберегти сімейне життя заради їх спільних дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO]. [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за насильство в сім'ї, за хуліганство. Рішенням Охтирського міськрайонного суду від 30.03.2011 р. з відповідача [PERSON] стягнуті аліменти в розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття. Аліменти не виплачувалися з вини [PERSON] створювалась заборгованість, яку він не погашав, але примушував дружину [PERSON] подавати до ВДВС заяви про нібито погашення заборгованості, хоча ніякого погашення не відбувалось. Відповідач створював тиранію стосовно дружини і дітей, неповнолітній [PERSON] опинявся у небезпечних для себе умовах проживання з вини [PERSON] Вказані обставини стали підставою для звернення [PERSON] до суду з позовом про усунення перешкод у володінні та користуванні житлом, вселення, встановлення порядку володіння та користування жилими та господарчими приміщеннями, встановлення порядку користування земельною ділянкою. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду, Сумської області, від 12.05.2011 р. вказаний позов залишено без розгляду за заявою [PERSON] у зв'язку з обіцянками [PERSON] припинити насильство в сім'ї. Але все починалося спочатку. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.06.2011 р. шлюб між батьками позивача розірвано за ініціативою матері. Відповідач [PERSON] постійно зловживав алкогольними напоями, погрожував дружині позбавленням життя, були погрози і на адресу дітей. Він практично все життя байдуже ставився до свого сина, не цікавився його життям та проблемами. 02.06.2012 відповідач пройшов курс лікування від алкогольної залежності, але знову запив та почав гуляти з іншою жінкою. Відповідач зареєстрований за адресою [ADDRESS], але фактично він проживає з іншою жінкою по [ADDRESS]. З серпня 2015 р. [PERSON] та його співмешканка почали тиснути на [PERSON], погрожуючи розправою. 15.09.2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності на майно подружжя. Матір [PERSON] 05.10.2015 року зверталася із заявою у службу у справах дітей з метою захисту прав сина [PERSON] Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07.10.2015 р. позов [PERSON] задоволено, визнано право власності подружжя на спільне майно по ? частині на кожного. Наступного дня [INFO] року маму - [PERSON] знайшли повішеною в будинку по [ADDRESS], Сумської області. Батько позивача - [PERSON] після смерті матері чинив перешкоди в користуванні будинком. З дня смерті матері позивач [PERSON] став постійно проживати з бабусею [PERSON] Рішенням Охтирського міськрайонного суду від 11.02.2016 р. встановлено над неповнолітнім [PERSON] піклування та призначено [PERSON] піклувальником ним. З [INFO] р. і по день звернення до суду з даним позовом - 15.03.2017 р. відповідач надіслав поштою на утримання сина декілька одноразових за місяць поштових переказів по 100,00 грн. на загальну суму 700,00 грн. Починаючи з моменту винесення судового рішення від 11.02.2016 р. про визначення піклування над неповнолітнім [PERSON] нічого не змінилося. Навпаки, відповідач створював перешкоди синові у захисті права власності на спадкове майно після смерті матері. Рішенням Охтирського міськрайонного суду від 06.12.2016 р. задоволений позов [PERSON], неповнолітнього [PERSON] в інтересах неповнолітнього позивача законного представника [PERSON] до відповідача [PERSON] про визнання спільним сумісним майно подружжя та визнання права власності на майно в порядку спадкування. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області рішення суду 1 інстанції залишено без змін. З боку відповідача простежувалися дії, спрямовані на позбавлення права власності рідного неповнолітнього сина [PERSON] та умисного створення перешкод на реалізації права на спадкове майно за заповітом після смерті матері. Весь час з моменту смерті матері відповідач не цікавився долею неповнолітнього сина [PERSON], позбавив можливості сина використовувати рідний будинок, змінив ключі у житловому будинку, навіть не дав можливість взяти власні речі на зимній період та для навчання. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 22.04.2016 р. за № 2-487/2011 замінено сторону виконавчого провадження, відкритого за виконавчим листом, виданим Охтирським міськрайонним судом від 30.03.2011 р. стягувача [PERSON] на законного представника неповнолітнього [PERSON] - піклувальника [PERSON] Аліменти на належному рівні відповідачем не сплачуються. Станом на 06.02.2017 р. загальний розмір заборгованості складає 27982,29 грн. Весь тягар утримання неповнолітнього [PERSON] залишився на бабусі [PERSON], визначеного піклувальника за рішенням суду. Відповідач втратив інтерес до неповнолітнього сина, не приймає участі у його вихованні та утриманні, матеріальної допомоги не надає, долею та розвитком сина не цікавиться, проявляє повну байдужість. Крім того, проявляє умисні дії на перешкоду реалізації прав та інтересів неповнолітнього сина щодо отримання спадщини після смерті матері. Тобто відповідач ухиляється від виховання дітей, свідомо нехтуючи своїми обов'язками, безвідповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов'язків, хоча за станом свого здоров'я та матеріального забезпечення позивач має можливість приймати участь в утриманні та вихованні сина. В зв'язку з чим просять позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Позивачі [PERSON], неповнолітній [PERSON] та представники позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просили вимоги задовольнити. Крім того, позивач [PERSON] повідомив суду, що лише після звернення до суду із зазначеним позовом відповідач став телефонувати та намагатись зустрітись із ним, підкупити його, щоб той відмовився від позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що неодноразово намагався спілкуватись з сином, але той не бажає цього, приходив в технікум до сина, намагався йому дати 500 грн., але [PERSON] відмовився від грошей. Аліменти сплачує по мірі можливості, бо офіційно не працює і має мінливий дохід. Вважає, що сина підмовила бабуся і саме тому він упереджено ставиться до батька і не бажає з ним спілкуватись будь-яким чином. Крім того, відповідач наполягав на тому, що не заперечував проти прийняття спадщини сином і не чинив йому перешкод у користуванні майном, в тому числі і будинком. Наголошував на тому, що його, як батька, турбує той факт, що з того часу як [PERSON] стала опікуном сина, син став погано навчатися, був позбавлений стипендії, змарнів, схуд, став вести себе не стримано. Вважав, що [PERSON] не виконує належним чином своїх обов'язків опікуна, не забезпечує належне виховання та матеріальне забезпечення його сина, вчиняє такі дії заради своєї власної матеріальної вигоди. Відповідач зазначив, що завжди жив для дітей, ніколи від них не відмовлявся, збудував для них великий будинок, придбав у будинок всю необхідну техніку для домашнього вжитку, забезпечив всі необхідні побутові умови, купив новітню на той час комп'ютерну техніку. На протязі з березня 2011 року по жовтень 2015 року повністю забезпечував своїх дітей та колишню дружину всім необхідним, тобто опалював будинок в 200 м2, сплачував за електроенергію, газ, інтернет, стаціонарний і мобільні телефони, забезпечував холодне і гаряче водопостачання, доглядав за домашнім господарством, а саме тримав свиней, нутрій, курей. При цьому, діти щорічно за його кошти їздили відпочивати на море, святкували дні народження, відповідач оплачував навчання доньки в Банківській академії, за його рахунок зіграли весілля доньки. Колишня дружина не мала до нього будь-яких матеріальних претензій, що і засвідчувала у виконавчій службі своїми розписками про відсутність заборгованості по сплаті аліментів. В даний час його здоров'я погіршилось, є необхідність в оперативному лікуванні, але в силу своїх можливостей вирішив поки що не лягати на стаціонарне лікування і заробити коштів, щоб в першу чергу сплачувати аліменти на утримання сина. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що відповідач любить свого сина, намагається забезпечувати його, приймати участь у його вихованні, пропонував синові проживати разом у співмешканки, де син буде забезпечений усім необхідним, але [PERSON] не виявив такого бажання. Під час визначення піклувальника відповідач сподівався на те, що син буде отримувати материнську увагу, яку йому забезпечить бабуся, а відповідач, в свою чергу, забезпечить батьківську увагу, але сталося не так. Батько передавав гроші синові, але той повертає їх через знайомих. Представник відповідача вважав, що з часом ситуація зміниться. Отже, на даний час відсутні підстави для позбавлення батьківських прав відповідача по справі. Представники третьої особи Мороховська Н.В., Гмиря В.П., в судовому засіданні просили позовні вимоги задовольнити та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей, оскільки той не виконує свої батьківські обов'язки і навіть не приїхав на засідання комісії, де розглядалось питання щодо доцільності позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON]. Заслухавши думку позивачів та представників, відповідача та його представника, представників третьої особи, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28.04.1990 р. укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині [PERSON] (а.с. 15, том 1). Від шлюбу 09.08.2000 року народився [PERSON], батьками якого в свідоцтві про народження записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.16, том 1). Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області по справі № 2-489/11 від 20.06.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 18, том 1). Рішенням Охтирського міськрайонного суду, Сумської обл. №583/3094/15-ц; провадження 2/583/1174/15, позовні вимоги [PERSON] до колишньої дружини [PERSON] були задоволені. Визнано за [PERSON] та [PERSON] право спільної сумісної власності на домогосподарство, розташоване за адресою: [ADDRESS], в рівних частках по ? частині за кожним. (а.с. 26-27, т. 2) Встановлено, що [INFO] р. [PERSON] померла (а.с. 20, том 1). Звертаючись до суду 26.10.2015 р. із вимогою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав неповнолітній [PERSON] в подальшому від зазначеної вимоги відмовився, подавши разом із [PERSON] позовну заяву про зміну позовних вимог від 25.1.2015 р. За результатом розгляду зазначеного позову рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області по справі № 583/3479/15-ц від 11.02.2016 р. встановлено над неповнолітнім [PERSON] піклування та призначено [PERSON] піклувальником над неповнолітнім [PERSON] (а.с. 23-27). Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 29.03.2016 р. рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11.02.2016 р. у цій частині залишено без змін. (а.с. 28-30, том 1). Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області по справі № 583/1914/16-ц від 06.12.2016 р. позовні вимоги [PERSON], [PERSON] про визнання спільним сумісним майна подружжя та визнання права власності на майно в порядку спадкування задоволені повністю. Визнано, що придбані за час спільного проживання подружжя та за спільні кошти подружжя [PERSON] та [PERSON] трактор колісний марки ЮМЗ-6, 1979 року випуску, починаючи з 10.07.2015 року; причіп марки 2ПТС-4, 1985 року випуску, починаючи з 17.07.2015 року; причіп до легкового транспортного засобу моделі «Степок», 1994 року випуску; металевий плуг до трактору; металевий захват до трактору; металевий культиватор до трактору; два металевих підйомники до трактору; меблева спальня «Екстаза», шафа, телевізор «Samsung», ДВД марки «Samsung», холодильник «Дніпро», пральна машина фірми «LG», ліжко, станція на воду фірми «Pedrollo», бойлер фірми «Ariston», мікрохвильова піч «Samsung», пилосос «Samsung», є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON], при її житті, померлої [INFO] року та [PERSON] з визначенням за кожним із співвласників спільного майна ідеальну частку на перелічене майно у рівних частках, тобто по ? за кожним. Визнано за спадкоємцями [PERSON], [INFO], та неповнолітнім [PERSON] [INFO], в порядку спадкування за заповітом після смерті рідної матері [PERSON], померлої [INFO] року, право власності за кожним зі спадкоємців на ? частину спадкового майна у виді трактору колісного марки ЮМЗ-6, 1979 року випуску; причепу марки 2ПТС-4, 1985 року випуску; причепу до легкового транспортного засобу моделі «Степок», 1994 року випуску; металевого плуга до трактору; металевого захвату до трактору; металевого культиватора до трактору; двох металевих підйомників до трактору; меблевої спальні «Екстаза», шафи, телевізора «Samsung», ДВД марки «Samsung», холодильника «Дніпро», пральної машини фірми «LG», ліжка, станції на воду фірми «Pedrollo», бойлера фірми «Ariston», мікрохвильової печі «Samsung», пилососу «Samsung». (а.с. 31-36). Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 06.02.2017 р. рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.12.2016 р. залишено без змін (а.с. 42-45, том 1). Судом встановлено, що [PERSON] проживає разом з піклувальником - рідною бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідками виконкому Охтирської міської ради від 01.12.2015 р., 09.04.2016 р., 26.02.2017 р., (а.с. 46, 106, том 1). Згідно з ч. 8, ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Положеннями вищевказаної статті визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей. Під час судового розгляду справи судом досліджено докази, які дають підстави дійти висновку, що відповідач дійсно не в повній мірі виконував покладені на нього батьківські обов'язки та вчиняв дії, які є неприпустимими у питаннях виховання дитини, зокрема - не у повній мірі сплачував аліменти, не вжив належних заходів для налагодження стосунків із сином, свого часу вів неналежний спосіб життя зловживаючи спиртним, конфліктуючи із матір'ю дитини, у тому числі, вчиняючи насильство в сім'ї, що негативно відобразилось на психічному стані сина та його відношенні до батька. Наданими на огляд суду матеріалами перевірок встановлено факти звернень померлої матері позивача (колишньої дружини відповідача) до правоохоронних органів із приводу насильства у сім'ї у 2011 р. У 2015 р. мав місце конфлікт між старшою сестрою позивача [PERSON] та її батьком, відповідачем по справі [PERSON] із приводу висловлювань останнім у бік заявниці нецензурною лайкою та не допуском її та меншого брата, позивача по справі, до спільного будинку за речами, самостійного розпорядження відповідачем спільними речами. (див. матеріали дослідчих перевірок та а.с. 19, 21, 22, т. 1) Відповідач у 2011 та у 2012 році притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім'ї відносно померлої матері позивача (а.с. 146, 147, 150, т. 1) Зазначені обставини у судовому засіданні частково підтвердив як сам позивач неповнолітній [PERSON], який будучи допитаним у судовому засіданні у якості свідка показав, що відповідач із ним не контактує як батько, жодних відносин з ним не підтримує, в період спільного проживання постійно з нього знущався, не цікавився здоров'ям, життям, навчанням, не відвідував батьківські збори, після смерті матері перешкоджав у доступі до власних речей, які залишились у будинку за адресою: [ADDRESS], де вони проживали. В зазначений будинок він зміг потрапити лише після виклику поліції. Аліменти сплачував декілька разів, двічі по 100 грн. і після звернення до суду з позовом двічі по 1000 грн. Коли померла мати, відповідач телефонував до [PERSON] з метою отримати інформацію про місцезнаходження документів на будинок, інше його не цікавило. Також відповідач перебуваючи у нетверезому стані керує авто, чим показує йому негативний приклад. Також свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], кожен окремо, в судовому засіданні пояснили, що відповідача знають давно. Ще за життя матері [PERSON] відповідач часто зловживав спиртним, і тому [PERSON] разом з дітьми сходили з дому. Він не цікавився здоров'ям сина, фінансово не допомагав. Влад після смерті матері відразу став проживати разом із бабусею. І за цей час відповідач взагалі перестав цікавитись життям сина, не відвідував батьківські збори і не приймав участі у витратах по навчанню сина у Охтирському коледжі, пішов жити до іншої жінки, переніс всі речі із спільного будинку, перешкоджав у користуванні спадщиною після смерті матері неповнолітньому сину, не давав змоги йому забрати свої речі, погрожував та нецензурно лаявся. Допитані як свідки [PERSON] та [PERSON] також підтвердили той факт, що відповідач, після того, як неповнолітній [PERSON] став проживати разом із піклувальником [PERSON] батько жодного разу туди не навідувався, будь-якої допомоги синові не надавав, не цікавився його життям. Свідок [PERSON] показала, що працює соціальним педагогом Охтирського коледжу СНАУ пояснила, що вона у день смерті матері на прохання родичів затримала в навчальному закладі неповнолітнього [PERSON]. Того дня його хотів забрати додому батько, але [PERSON] відмовився йти до нього, бо винить у смерті матері. Потім батько з'являвся у навчальному закладі ще одного разу - 31.03.2017 р. коли спілкувався із куратором групи, щодо взаємовідносин із сином. Вважає, що батько не належним чином виконував свої обов'язки щодо сина. Крім того, судом досліджені надані стороною позивачів докази, які характеризують особу [PERSON] з негативного боку, такі як копія довідки про проходження курсу лікування від алкогольної залежності [PERSON] від 02.06.2012 р. та копія статті газети «Роксолана» [NUMBER] від [INFO] р. під назвою «[INFO]» (а.с. 103, 104, том 1) Згідно довідок Охтирського коледжу Сумського національного аграрного університету від 12.10.2015 р. № 650 [PERSON] не підтримує зв'язок з куратором 11 групи з приводу навчання та поведінки сина [PERSON] (а.с. 107, том 1). Згідно довідки Охтирської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 11 Охтирської міської ради Сумської області №02-07/607 від 12.10.2015 року, [PERSON] навчався в зазначеній школі з 1-го по 9 клас. Протягом навчання дитини батько учня зв'язків зі школою та класним керівником не підтримував, батьківські збори не відвідував, а вихованням хлопця займалась мати, [PERSON], яка постійно цікавилася навчанням, поведінкою, здоров'ям сина, завжди відвідувала батьківські збори, підтримувала зв'язок із класним керівником та зі школою (а.с. 108, том 1). Також у матеріалах справи маються позитивні характеристики на [PERSON], видані директором коледжу СНАУ (а.с. 109, 158, 159). Однак зазначені стороною позивача докази частково спростовуються показами осіб, які були запрошені відповідачем для участі у судовому засіданні у якості свідків. Так свідок [PERSON] в судовому засідання пояснила, що відповідач є її співмешканцем. Він постійно намагається зустрітись та поговорити з сином, переживає із цього приводу, але бабуся та тітки неповнолітнього сина перешкоджають у цьому, налаштували дитину проти батька. На пояснення позивачів зауважила, що син також міг ходити до будинку, де проживав раніше, з метою, наприклад, збирання врожаю чи прибрати у ньому, але неповнолітній нічого цього не робив, хоча для цього вже достатньо дорослий. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є другом відповідача і йому відомо про те, що його син неповнолітній [PERSON] проживає у бабусі. Але коли була жива дружина [PERSON], то разом вони виїжджали на рибалку чи в ліс, сім'я була дружною. Олексій завжди піклувався за сина, на море возив. За останні два роки нічого сказати не може, бо відповідач проживає вже за іншою адресою. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що бачила як росли діти в сім'ї у [PERSON], сім'я була дружна, діти завжди охайні, відповідач завжди розчищав каток напроти двору для дітей, і ковзани у дітей були, сварок не чула і ніхто з синцями не ходив. Зі слів [PERSON] знає, що після смерті матері син побажав проживати разом із бабусею, а не з батьком. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], кожен окремо, в судовому засіданні пояснили, що відповідача знають як сусіда по вулиці. Він гарний господар і гарний батько, разом з дружиною побудував будинок, забезпечував сім'ю. За життя [PERSON] сім'я була дружна, сварок не чули. Знають зі слів відповідача, що він сплачує аліменти на утримання сина. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] це його сусід по дачній садибі, яка знаходиться по [ADDRESS]. [PERSON] допомагав йому часто по-сусідськи. За життя [PERSON] у них була нормальна сім'я, відповідач приймав участь у вихованні сина, навчав його керувати мотоблоком, придбавав йому речі, влаштував для [PERSON] та його друзів на другому поверсі будинку велику кімнату для тенісу, щоб можна було грати взимку. Але одного разу був такий випадок, коли дружина [PERSON] вночі приїхала додому до [PERSON] із скаргами на те, що відповідач по справі зловживає спиртним. Проте пізніше він бачив, що вони примирились. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є куратором групи в Охтирському коледжі, де навчається [PERSON] Батька вона бачила одного разу в березні 2017 року, коли він звернувся до неї та повідомив, що намагається знайти спільну мову з сином, запрошував його на рибалку, але той відмовляється. Також просив зателефонувати йому у разі виникнення якихось проблем матеріального плану чи по навчанню, але таких проблем з [PERSON] не виникало і вона [PERSON] не телефонувала. Крім того, такої необхідності не було, оскільки за [PERSON] постійно хвилювались і бігали його бабуся [PERSON] та тітка [PERSON] Під час розмови з [PERSON] на запитання щодо відносин з батьком отримала відповідь, що вона погано знає його батька і [PERSON] не бажає з ним спілкуватись. У суду немає підстав ставити під сумнів покази наданих свідків, належних доказів із цього приводу суду не надано. У матеріалах цивільної справи також маються колективні клопотання групи жителів вул. [PERSON], (за місцем колишнього проживання та знаходження будинку сторін), які позитивно характеризують відповідача, як батька, який постійно дбав про свою сім'ю, забезпечував дружину та дітей, збудував будинок, та прохають не позбавляти його батьківських прав щодо сина. (а.с. 191-194, т. 1) Відповідач [PERSON] тракторист Охтирського агролісгоспу за високі показники у виробництві, високий професіоналізм, сумлінну працю та з нагоди професійного свята - Дня працівника лісу 15.09.2013 р. керівництвом підприємства був нагороджений грамотою (а.с. 49, т. 2) Згідно з п. 2, ч. 1, ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад (п.п. 15. 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Відповідно до ч. 4, ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. За приписом ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Даючи оцінку всім доказам у їх сукупності та виходячи із вищенаведених норм права, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав про прийняття рішення про задоволення позову, оскільки відповідач по справі визнає неповнолітнього [PERSON] своїм сином та останнім часом намагається налагодити із ним нормальні стосунки. Як встановлено із показів куратора групи за місцем навчання неповнолітнього, батько приходив до неї одного разу та повідомив про намір примиритись із сином, просив посприяти у цьому та прохав інформувати і разі виникнення якихось проблем у нього. Недостатнє спілкування батька із сином відбувається не стільки через небажання батька, скільки через уникнення спілкування самим неповнолітнім з огляду на стосунки, які склались свого часу у сім'ї через стосунки між батьками (судові процеси з приводу поділу майна, насильство в сім'ї, смерть матері, у якій син вбачає наявність вини батька). Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області по справі № 2-487/11 від 30.03.2011 року, стягнуто аліменти з [PERSON] в розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття, починаючи стягування аліментів з 16 березня 2011 року та сплачувати аліменти матері дитини [PERSON]. (а.с. 17, т. 1). Судом встановлено наявність у відповідача значної суми заборгованості зі сплати аліментів. (а.с. 126-134, т. 1). Відповідач [PERSON] пояснює наявність цієї заборгованості відсутністю постійного місця роботи та стабільного заробітку, станом здоров'я (а.с. 69-70, т. 1). Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову з цих підстав суд виходить із того, що стороною позивача не доведено саме умисного характеру дій відповідача з метою ухилення від батьківських обов'язків по сплаті аліментів, таких доказів суду не надано. Сама по собі не сплата аліментів не може бути достатнім доказом для прийняття рішення про позбавлення батьківських прав. Відповідач останнім часом регулярно почав сплачувати аліменти на утримання сина, що підтверджується наданими на огляд суду квитанціями. Наявність судового спору між батьком та сином із приводу набутого за час шлюбу рухомого майна, про що зазначено у позові та підтверджується наданими суду вищезазначеними судовими рішеннями є свідченням про наявність між сторонами спору про право цивільне, але ніяким чином не доводить умисного позбавлення відповідачем прав сина на належне йому у порядку спадкування після матері майно. Судом також досліджені акти державного виконавця від 25.04.2017 р., 11.05.2017 р., на які посилається сторона позивача, як на доказ умисного позбавлення батьком права на майно свого сина, відповідно до яких неможливо накласти арешт на майно, оскільки боржник [PERSON] був відсутнім за вказаною адресою, хоча був належним чином повідомлений про проведення виконавчих дій (а.с. 163-164, том 1). Судом досліджено акт державного виконавця від 25.04.2017 р., відповідно до якого накласти арешт на майно, зазначене в ухвалі суду від 15.12.2016 р., частково неможливо, оскільки перелічені речі державним виконавцем не виявлені. Відповідно до постанови про опис та арешт майна боржника від 25.04.2017 р. накладено арешт на наявне у боржника [PERSON] спірне майно (а.с. 160-162, том 1). Але ці докази також ніяким чином не підтверджують умисного характеру таких дій з боку відповідача. Орган опіки та піклування Охтирської міської ради в своєму висновку від 21.07.2017 року вважає доцільним позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] по відношенню до його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Суд може не погодиться з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6, ст. 19 СК). Суд виходить із того, що засідання органу опіки та піклування було проведено у відсутності відповідача і висновок зроблений тільки на підставі відповідних доводів, наданих стороною позивача та не враховано доводи і обставини наведені відповідачем та досліджені у даному судовому засіданні. Суд враховує бажання батька налагодити родинний зв'язок, хоча на даний час спілкування відповідача з дитиною не відбувається, суд бере до уваги доводи відповідача, який заперечує проти позбавлення його батьківських прав, бажає змінити своє ставлення до виконання батьківських обов'язків. Суд вважає, що повинна бути надана можливість відповідачу відновити родинні стосунки з сином, налагодити систематичне спілкування з метою створення гармонійних умов для його розвитку. У матеріалах справи відсутні докази, що поведінка [PERSON] на даний час є такою, що може негативно впливати на розвиток дитини при налагодженні систематичних побачень з нею. Згідно із ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Із огляду на викладене вимоги позивачів задоволенню не підлягають. Разом із тим, суд вважає за необхідне попередити відповідача [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання сина, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських прав та обов'язків Судові витрати слід залишити за позивачами без відшкодування. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed