overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

29.07.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою №4 в будинку №5 по вулиці Пятницька в місті Чернігів Чернігівської області по причині відсутності там без поважних причин з 01.12.2014 року. В судове засідання позивач не прибув, в поданій заяві від 06.10.2016 року просить розглянути справу у її відсутність. Відповідач та третя особа в судове засідання не прибули. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно договору дарування від 27.11.2014 року, посвідченого Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] та свідоцтва про право власності на житло від 20.12.2006 року, яке видане Виконавчим комітетом Деснянської районної у місті Чернігові ради, власником 3/4 частин квартири [ADDRESS] є позивач, а власником 1/4 частини вказаної квартири є її син [PERSON], де зареєстрований відповідач (брат позивача). Відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На переконання суду (виходячи з наявних по справі доказів комісійного акту від 17.04.2015 року) відповідач втратив право на користування вказаним житлом, так як він відсутній там без поважних причин понад один рік (з 01.12.2014 року по теперішній час), інший строк відсутності члена сімї власника житла не встановлювався домовленістю сторін, відсутні підстави встановлені законом, згідно яких за відповідачем зберігалося житло понад одного року і вказані обставини є підставами для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

29.07.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи це тим, що сімейне життя не склалось, втрачені почуття поваги та взаєморозуміння, з 28.11.2016 року спільне господарство та бюджет подружжя не веде, який підтримала в судовому засіданні. Відповідач позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01.06.2012 року та є батьками неповнолітньої дочки [PERSON], 02.01.2013року народження. Відповідно до ст.24 ч.1 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до шлюбу не допускається. Оскільки з 28.11.2016 року спільне господарство та бюджет подружжя не веде, сторони відмовляються від надання судом строку для примирення, а ступінь їх відчуженості, нерозуміння один одного є значним та призвів до стійкого розладу подружніх стосунків їх подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу є неможливими і це є підставами для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

29.07.2016 року позивач звернувся з позовом і вимоги мотивує тим, що з відповідачем має дочку [PERSON], [INFO]. Дочка повністю перебуває на утриманні позивача і навчається у на денній формі у Навчально-науковому Інституті фізичної культури Сумського державного педагогічного університету ім. А.С. Макаренко. У звязку з навчанням дитина потребує матеріальної допомоги. Позивач вважає, що відповідач здатен надавати допомогу дитині. Тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1 / 4 частини усіх видів доходу щомісяця до закінчення навчання 30.06.2019 року. Сторони в судове засідання не зявилися, але подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач позов підтримав. Відповідач визнав. Третя особа до суду не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину, дочку [PERSON], [INFO]. Дитина повністю перебуває на утриманні позивача. Окрім того з 01.09.2016 року дочка навчається у Навчально-науковому Інституті фізичної культури Сумського державного педагогічного університету ім. А.С. Макаренко. Кінцевий строк навчання 30.06.2019 року. Стипендії вона не отримує і у звязку з навчанням потребує матеріальної допомоги. Відповідач здатен надавати допомогу дитині. Встановлені факти визнаються сторонами та підтверджуються свідоцтвом про народження дочки/а.с.4/, довідкою з учбового закладу/а.с.8/. З встановленого вбачається, що спірні правовідносини між сторонами є сімейними і врегульовані ст.ст. 198-201 Сімейного кодексу України, відповідно до положень яких якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років або до закінчення навчання за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Враховуючи встановлені факти та вказані положення закону, суд вважає, що відповідач здатен надавати допомогу на утримання дочки у заявленому розмірі на, що згодні сторони. У звязку з викладеним суд вважає за можливе задовольнити заявлений позов у заявленому розмірі, обмежившись строком навчання дочки, починаючи з дня подачі позову до суду. Така частка розміру стягнення аліментів на думку суду є найбільш приємною для позивача, відповідача і третьої особи. Відповідно до положень\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача необхідно стягнути судові витрати на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

29.07.2016 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 29.02.1996 року, посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось, сторони не можуть дійти спільного погляду щодо порядку ведення домашнього господарства, щодо подружніх прав та обовязків, щодо розподілу коштів сімейного бюджету та з інших питань сімейного життя, позивач втратив почуття любові та поваги до відповідача, протягом семи років шлюбні відносини між сторонами припинено і сім`я фактично розпалась. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, спору про майно між ними не існує. Позивач у судове засідання не зявилась, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила про те, що позов підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не зявився, до суду подав заяву про розгляд справи за його\~ відсутності, у якій одночасно зазначив про те, що позов визнає в повному обсязі. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту \~ ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сімї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

29.07.2016 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20 квітня 2007 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області України, за актовим записом № 55, мотивуючи свій позов тим, що життя з відповідачем не склалося, подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, в сімї постійно виникали сварки. Подружжя припинило шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, сімя розпалась остаточно, подальше сумісне життя і збереження сімї вважає неможливим. Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. 30 серпня 2016 року ухвалою суду сторонам відповідно до ст. 111 СК України, надано строк для примирення протягом трьох місяців. Вжиті судом заходи щодо примирення подружжя не змінили наміру позивача про розірвання шлюбу. У судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами згоден. Враховуючи наявність заяв від сторін про розгляд справи без їх участі суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сімї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

29.07.2016 року позивач звернулась з позовною заявою до суду, в якій вказала, що 14.02.2009 року вона уклала шлюб з [PERSON], [INFO]. Сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] В позовній заяві позивачка вказала, що протягом останніх років сімейне життя між нею та відповідачем поступово погіршувалось, що призвело до припинення сімейних відносин. Причиною припинення сімейних відносин є відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, утрата почуття любові один до одного. Подружжя фактично не проживає однією сімєю та не веде спільного господарства. За таких обставин подальше спільне сімейне життя із відповідачем позивачка вважає неможливим та таким, що суперечить їх інтересам. Спір з приводу поділу спільного майна відсутній. Спір щодо місця проживання сина після розірвання шлюбу відсутній. В судове засідання позивачка не з'явився, надала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі та без фіксації технічними засобами, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти винесення рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, без фіксації технічними засобами, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти винесення рішення не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбі з 14.02.2009 року підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖС № 062802 від 14.02.2016 року, виданого Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, відповідно 14 лютого 2009 року зроблено актовий запис № 50. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] що підтверджується Свідоцтвом про народження серії 1-ЖС №124527 від 12.08.2009 року, виданий Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області, відповідно 12.08.2009 року в Книзі записів актів громадянського стану про народження зроблений відповідний актовий запис №60. Враховуючи обставини, що сторони подружні стосунки не підтримують, не мають наміру на збереження шлюбу, а відповідач надав до суду заяву в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позовної заяви, суд доходить висновку про те, що сім'ю зберегти немає можливості, тому шлюб підлягає розірванню. Суперечки з приводу розподілу спільного майна між ними немає. Згідно із ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду та виходячи зі змісту ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

29.07.2016 року позивач звернулась з позовною заявою до суду, в якій вказала, що 18.10.2003 року вона уклала шлюб з [PERSON], [INFO]. Сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] В позовній заяві позивачка зазначила, що фактичні шлюбні відносини між нею та відповідачем припинились з 2014 року, з того ж часу подружжя не веде спільного господарства. За таких обставин подальше спільне сімейне життя із відповідачем позивачка вважає неможливим та таким, що суперечить їх інтересам. Спір з приводу поділу спільного майна відсутній. В судове засідання позивачка не з'явився, надала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, із наданням строку на примирення не згодна. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, проти задоволення позовної заяви не заперечує, із наданням строку на примирення не згоден. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбі з 18 жовтня 2003 року підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖС № 188225 від 18.10.2003 року, виданого Балабинською селищною радою Запорізького району, відповідно 18.10.2003 року зроблено актовий запис № 33. Від шлюбу сторони дітей двох неповнолітніх дітей: [PERSON], 26.10.2004 р.н, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії 1-ЖС №159334 від 25 листопада 2004 року, виданого Балабинською селищною радою Запорізького району, відповідно 25.11.2004 року в Книзі записів актів громадянського стану про народження зроблений відповідний актовий запис №56, та [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії 1-ЖС №143433 від 14 червня 2010 року, виданого Балабинською селищною радою Запорізького району Запорізької області, відповідно 14 червня 2010 року в Книзі записів актів громадянського стану про народження зроблений відповідний актовий запис №21, Враховуючи обставини, що сторони подружні стосунки не підтримують, не мають наміру на збереження шлюбу, а відповідач надав до суду заяву в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позовної заяви, суд доходить висновку про те, що сім'ю зберегти немає можливості, тому шлюб підлягає розірванню. Суперечки з приводу розподілу спільного майна між ними немає. Згідно із ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду та виходячи зі змісту ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

29.07.2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, вказуючи, що 01.11.2006 року померла її мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом свідоцтвом про її смерть серії І-АМ №051476, виданим [PERSON] сільською радою Погребищенського району Вінницької області 03.11.2006 року. Після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки розміром 1,64 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради. Протягом шести місяців позивачка до нотаріальної контори для подання заяви на отримання свідоцтва про право на спадщину не звернулась з обєктивних причин, а саме впродовж тривалого часу відчувала скрутне матеріальне становище, доходів вистачало лише на задоволення життєво необхідних потреб. Сестра позивачки [PERSON] від належної їй частки спадкового майна відмовився, заява зареєстрована в реєстрі за № 206 (а.с. 10). Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, подав до суду заяву за № 232 від 08.08.2016 року, у якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, справу просив розглянути у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких міркувань. Ч.1 ст. 61 ЦК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні беззаперечно доведено, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем за законом, після померлої 01.11.2006 року [PERSON], однак з поважних причин не подала у встановлений законом шестимісячний термін заяву про прийняття спадщини. Дані правовідносини регулюються ч.3 ст.1272 ЦК України, у відповідності до якої за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] пропустила встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, то з метою захисту її майнових прав, необхідно визначити їй додатковий строк, достатній для подання вказаної заяви до нотаріальної контори.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

29.07.2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. На обґрунтування вимог зазначила, що у неї з відповідачем є спільна донька Богдана, [INFO], яка знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо і добровільно не надає допомоги на її утримання. Її одній важко утримувати доньку, оскільки вона хворіє на цукровий діабет і являється інвалідом ІІ групи. Відповідач неофіційно працює на будівельних роботах в м. Одеса, від чого отримує нерегулярний, мінливий дохід, тому вона просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки Богдани, [INFO], щомісячно в твердій грошовій сумі по 1500 грн., починаючи з 29.07.2016 року до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, в звязку з чим відповідно до ст. 224 ЦПК України судом застосовано заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. В свідоцтві про народження доньки Богдани, [INFO], зазначено, що її батьком є відповідач по справі [PERSON] Як вбачається з позовних вимог, дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно відмовляється надавати її допомогу щодо утримання дитини. Позивачка є інвалідом ІІ групи, що підтверджується копією довідки до акту огляду МСЕК (а.с. 3). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення повноліття. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує такі обставини, як: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки обставин відповідно до ст. 182 СК України, які б перешкоджали стягненню з відповідача аліментів у розмірі, визначеному позивачкою, судом не встановлено, суд вважає, що позов належить задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

29.07.2016 року позивачка звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу, пояснюючи, що в зареєстрований шлюб з відповідачем вони вступили 17.10.2009 року. Шлюб реєструвався виконкомом Нижкринської селищної ради Совєтського району м. Макіївки Донецької області, актовий запис № 46. Однією сімєю мешкали до жовтня 2015 року. Від спільного шлюбу мають одну неповнолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO]. Причиною припинення сімейно-шлюбних відносин стало те, що у них відсутнє взаєморозуміння, постійно відбуваються сварки тому просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач у судове засідання не зявився. надав суду заяву про розгляд справи зо його відсутністю, позов визнав повністю. Відповідно до поданих заяв суд розглянув справу у відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України. Суд,\~ перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Згідно зі\~ ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 Сімейного Кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Враховуючи викладене суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони тривалий час не мешкають однією родиною, позивачка на задоволенні позову наполягає, оскільки втратила до відповідача почуття любові та поваги. Відповідач у судове засідання не зявився, створив іншу родину, у своїй заяві проти позову не заперечує, що підтверджує його незаінтересованість у збереженні сімейних відносин та робить неможливим подальше сумісне проживання подружжя\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved