Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

29.08.2014 року позивач Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Новий» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договором № 2238908/05 від 16.04.2008 року в сумі 7602,76 грн., посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № 2238908/05 від 16.04.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. з щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % річних та відсотковою ставкою в розмірі 42,55 % річних. Відповідач порушила зобов'язання за кредитним договором та станом на 11.08.2014 р. виникла заборгованість на суму 7602,76 грн., яку він просить стягнути з відповідача, а також судовий збір у розмірі 243,60 грн. Представник позивача в судове засіданні не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач до суду не з»явилася, причину неявки суду не повідомила про час та місце розгляду справи завчасно повідомлялася у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки представника позивача, який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача у заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 16.04.2008 року між Акціонерним комерційним банком «Новий», назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Акціонерний Комерційний Банк «Новий» та [PERSON] було укладено договір про встановлення кредитного ліміту на рахунок платіжної картки № 2238908/05. Згідно з умовами договору позивач встановив відповідачеві кредитний ліміт на картковий рахунок № [NUMBER] в сумі 5000 грн. із сплатою за користування кредитними коштами в розмірі 36% річних та відсотковою ставкою в розмірі 42,55% річних. Згідно умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника та умов надання кредиту фізичним особам. Факт видачі грошових коштів відповідачу підтверджується розпорядженням на встановлення на платіжну картку кредитного ліміту від 16.04.2008 року на суму 5000 грн. У відповідності до п. 1.3 кредитного договору оплата відсотків за користування кредитними коштами повинна здійснюватися щомісячно не пізніше останнього робочого дня місяця. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Як встановлено ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а в разі порушення зобов'язань, згідно ч.1 ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно ж до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором, а за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, зазначене регулюється нормами ч.1 ст. 1054 ЦК України. Таким чином, з огляду на наведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню та необхідно стягнути з [PERSON] заборгованість, яка склалася станом на 11.08.2014 року в сумі 7602 грн. 76 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved