Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

30.05.2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу між подружжям та стягнення аліментів. Заява мотивована тим, що 10.09.2011 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 448. За час перебування у шлюбі сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Сторони проживали у спільному шлюбі 7 років, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Але останні роки вони не можуть проживати разом як сімя, виконувати сімейні обовязки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, постійно сперечаються та принижують один одного. Позивач та відповідач неодноразово протягом останніх років намагалися говорити один з одним про їх особисті сімейні проблеми, спокійно вирішувати їх, та ніяких результатів це не дало. Їхня спільна дитина проживає та буде проживати разом з позивачем. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач не надає матеріальну допомогу, так як ніде не працює та не приймає участі у вихованні дитини. Внаслідок цього вона не має можливості сама утримувати сина. Просить: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 448; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки усіх доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення ним повноліття. 18 червня 2018 року суддею Уманського міськрайонного суду Черкаської області Корманом О.В. відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначене підготовче засідання на 24 липня 2018 року. 24 липня 2018 року ухвалою суду закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання, призначене на 2 жовтня 2018 року відповідач [PERSON] не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. З урахуванням думки позивача, заяви відповідача від 23.07.2018 року, в якій він просив розглядати справу без його участі, врахувавши поданий ним відзив на позовну заяву, суд ухвали провести розгляд справи по суті без участі відповідача. У судовому засіданні позивач [PERSON] у своєму вступному слові заявлені нею позовні вимоги підтримала та пояснила, що з відповідачем вони проживають окремо вже близько року. У відповідача на даний час є нова сімя, коштів на утримання їхнього спільного сина відповідач не надає. Позивач вживала заходів до примирення, однак вони результатів не дали, тому вона не планує миритись з відповідачем. Наполягає на розірванні шлюбу, після розірвання шлюбу хоче відновити своє дошлюбне прізвище. Зазначила, що розірвання шлюбу відповідає її інтересам, та не суперечить інтересам дитини, яка на даний час ще цього не розуміє. Обгрунтовуючи розмір аліментів, які вона просить стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини, зазначила, що частку в розмірі 1/3 від доходів відповідача у позовній заяві написав її адвокат, який складав позовну заяву, детально обґрунтувати саме такий розмір аліментів вона не може. При визначенні розміру аліментів вона враховувала, що дохід відповідача становитиме близько 7000 гривень. Заперечує проти задоволення відзиву відповідача, який вона отримала по пошті, і в якому той просить стягувати з нього на користь позивача аліменти у розмірі 1000 гривень щомісяця, так як ця сума є малою для утримання дитини. Просила не стягувати з відповідача на її користь судові витрати, які вона понесла при зверненні до суду. 12.07.2018 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву. У відзиві [PERSON] зазначив, що позовні вимоги не можуть бути задоволені у повному обсязі, а твердження, викладені позивачем в позовній заяві, не відповідають фактичним обставинам справи. Визнавав позовні вимоги щодо розірвання шлюбу та не заперечував щодо задоволення позову в цій частині. При цьому зазначив, що він розуміє свій обовязок утримувати свою дитину та не має наміру від нього ухилятись. Увесь час він не припиняв утримувати та матеріально забезпечувати сина, постійно приймає участь у його вихованні, догляді за ним, намагається надати дитині повноцінне батьківське піклування та турботу, щодня прикладає зусилля у вирішенні повсякденних питань та проблем, не зважаючи на те, що спільно з дитиною він не проживає. Згідно законодавства на одну дитину стягненню підлягають аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів. З позивачем вони мають одну спільну дитину. Стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки від усіх видів його доходів щомісячно позивачем не обґрунтовано. Вважає, що доцільним буде призначення судом стягнення з нього аліментів на користь сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень. Суд, заслухавши вступне слово позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення частково, виходячи з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 10 вересня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 448. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Вказане підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-СР № 077891. [PERSON] народився 27 квітня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-СР № 207429, виданим 05 травня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Умані реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 270. Батьками записані: батько [PERSON], мати [PERSON]. У відповідності до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Згідно із статтею 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Стаття 112\~СК\~України\~ визначає,\~що\~суд\~ з'ясовує\~\~фактичні взаємини\~подружжя,\~дійсні\~причини\~позову про\~розірвання\~шлюбу,\~бере\~до\~уваги наявність\~малолітньої\~дитини,\~дитини\~з\~інвалідністю та\~інші\~обставини\~життя подружжя.\~ Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони на даний час спільно не проживають, на примирення не погоджуються, відповідач повністю визнав позовні вимоги в частині розірвання шлюбу, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд згідно зі ст. 182 СК України враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Визначаючи розмір аліментів суд враховує те, що: відповідач не відмовляється від сплати аліментів на утримання сина, здоровий, інших осіб на утриманні не має, та те, що розмір аліментів має бути співставним із встановленим розміром прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також з обов'язком обох батьків утримувати свою дитину. Відповідач у відзиві на позовну заяву просить суд стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень. В даному випадку суд не може вийти за межі позовних вимог та вважає за необхідне стягувати з відповідача розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача, але в меншому розмірі, який заявлений позивачем. Позивач не надала суду доказів щодо розміру витрат, які вона несе на утримання дитини, щодо розміру свого доходу та доходу відповідача, у звязку з чим суд приходить до висновку, що позивач належним чином не довела необхідність стягнення аліментів на свою користь саме в розмірі 1/3 частки від доходу відповідача. За таких\~обставин,\~суд дійшов\~висновку,\~що позовні\~вимоги позивача\~про стягнення\~аліментів підлягають\~задоволенню частково,\~а саме: підлягають стягненню з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня предявлення позову до суду. Позивач просила не стягувати на її користь судові витрати, які вона понесла при зверненні до суду з відповідача, тому суд не стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 704 грн 80 коп, який позивач сплатила при зверненні до суду. Проте, позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів, тому відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню на користь держави з відповідача. На підставі статей 105, 110, 112, 113, 180-183, 191 СК України,

Outcome: partial