Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

31 січня 2020 року позивачка [PERSON] звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. 1. Обґрунтування заяви: Позивачка з відповідачем 16 жовтня 2007 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського району Маріупольського управління юстиції Донецької області. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Розлад сімейного життя стався через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини припинені з 2017 року. Вважає, що їх шлюб розпався остаточно та примирення неможливе. Просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] 2. Судовий розгляд: Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, від якої до суду надійшла заява з проханням справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Просила суд не надавати строк для примирення, оскільки збереження сім`ї вважає неможливим, після розірвання шлюбу прізвище просила залишити без змін [PERSON] . Відповідач [PERSON] до судового засідання також не з`явився, від якого до суду надійшла заява з проханням справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав повністю, проти розірвання шлюбу не заперечував. 3. Оцінка фактичних обставин та позиція суду: Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. При цьому, ч.4 цієї статті передбачає, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 жовтня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області від 16 жовтня 2007 року, актовий запис №237. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24\~СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом з п.3 ч.2 ст.18, ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено, та примирення сторони вважають неможливим. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Доказів того, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суду не надано. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. У відповідності до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що від позивачки [PERSON] до суду не надійшло клопотання щодо зміни прізвища, відповідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України, після розірвання шлюбу суд залишає прізвище позивачці без змін [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А згідно з ч.2 цієї статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 840,80 гривень. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved