Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

31.10.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за весь час затримки заробітної плати за період з 26.11.2018 року по 20.08.2019 року. В обґрунтування позову посилається на те, що 26.11.2018 року позивач звернувся до Київського районного суду м. Харкова із позовною заявою до Державного підприємства «Державний науковий центр лікарських засобів та медичної продукції» про стягнення грошових коштів, які не виплачені при звільненні, та стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку з 15.06.2018 року до 26.11.2018 року (справа № 640/22021/18). Рішення набрало законної сили 25.04.2019 року. На підставі вказаного рішення суду 11.03.2019 року були відкриті виконавчі провадження ВП №559063629, ВП №59063868. Згідно розрахункового листа відповідача середньомісячна заробітна плата позивача за два календарні місяці роботи (40 робочих днів періоду з 01.04.2018 року по 31.05.2018 року) склала 18600,00 грн. Середньоденна заробітна плата позивача складає 465,00 грн. Враховуючи, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні та враховуючи, що з моменту подачі нею позовної заяви (26 листопада 2018 року) по справі №640/22021/18 до повного розрахунку по заробітній платі, нарахованій при звільненні (20 серпня 2019 року) пройшло 182 робочих дня, з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 84630,00 грн. (465,00 грн. ? 182 днів). Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2019 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та наданий час для усунення недоліків. Ухвалою суду від 12.11.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 04.12.2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому було викладено наступне. Так, відповідач підтвердив суду, що дійсно на підставі рішення суду від 11.03.2019 року позивач отримала в процесі виконавчого провадження грошові кошти невиплачених при звільненні в розмірі 29921,87 грн., а також середній заробіток за період прострочення розрахунку у сумі 52080 грн. Вказав, що ставлячи вимоги у звернутому до суду позові про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку в сумі 84630 грн. з моменту подачі попередньої позовної заяви по справі №640/22021/18 (26.11.2018) до моменту повного розрахунку по заробітній платі нарахованій при звільненні, позивач не вірно зазначає момент повного розрахунку , вказуючи, що це відбулось 20.08.2019 року, але станом на 16.08.2019 року з відповідача вже було стягнуто, а позивачу вже було перераховано у повному обсязі грошові кошти, невиплачені при звільненні в сумі 29921,87, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 16.08.2019 року. Таким чином, зазначили, що строк прострочення розрахунку з позивачем складає 179 робочих днів, а не 182 дня, і середній заробіток за період прострочення складає 83235 грн. ((465 грн.*179 р.д.) Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала заяву, якою просила розгляд справи провести за її відсутності та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача ДП «Державний науковий центр лікарських засобів та медичної продукції» будучи повідомленим про день, час та місце проведення судового засідання належним чином, надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, просила винести рішення на підставі наявних доказів у справі. Отже, враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Сторонами не оспорювався факт, що позивач прийнята була на роботу на посаду головного бухгалтера ДП «Державний науковий центр лікарських засобів та медичної продукції». На підставі наказу №21-к від 15.06.2018 року позивача було звільнено з 15.06.2018 року з займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП. Приписами\~ст.43 Конституції України\~встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 ЗУ «Про оплату праці»\~працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч. 2\~ст. 233 КЗпП\~в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Проаналізувавши зміст частини 2\~статті 233 КЗпП України, можна зробити висновок про те, що в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник має право без обмежень будь-яким строком звернутись до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи здійснив роботодавець нарахування таких виплат. Згідно з ч. 1\~ст. 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що при звільненні позивача з роботи з нею не були проведені всі розрахунки. Відповідно до копії рішення Київського районного суду м. Харкова від 11 березня 2019 року, по справі №640/22021/18, провадження №2/640/972/18 вбачається, що позовні вимоги [PERSON] задоволено. Стягнуто з Державного підприємства «Державний науковий центр лікарських засобів та медичної продукції» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 29921,87 (двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять одна) грн. 87коп. Стягнуто з Державного підприємства «Державний науковий центр лікарських засобів та медичної продукції» на користь [PERSON] середній заробіток за період затримки розрахунку по день подачі позову в сумі 52080,00 (п`ятдесят дві тисячі вісімдесят )грн. Стягнуто з Державного підприємства «Державний науковий центр лікарських засобів та медичної продукції» на користь держави судові витрати в сумі 820 грн. Рішення набрало законної сили 25.04.2019 року. Суд встановив, що провадження з приводу примусового виконання рішення суду по справі №640/22021/18 закінчено з підстав того, що сума боргу, виконавчий збір, витрати виконавчого провадження стягнуто з боржника у повному обсязі (постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №59063898 від 16.08.2019 року). Відповідно до пункту першого Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, з відповідними змінами (далі - Порядок), цей Порядок застосовується, зокрема, у випадку, коли згідно з чинним законодавством виплати проводяться виходячи із середньої заробітної плати. Пунктом другим Порядку передбачено, що у випадку збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з абзацом першим пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (середньогодинна) заробітна визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Згідно з розрахунковими листками, долученими до матеріалів справи, середньомісячна заробітна плата позивача за два календарні місяці роботи (40 робочих днів) за період з 01.04.2018 року до 31.05.2018 року склала 18600,00 грн. Таким чином, середньоденна заробітна плата позивачки складає 465 грн. 00 коп. (18600,00 грн. / 40 робочих днів = 465,00). Відповідно до п. 20\~Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» N 13 від 24.12.1999, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст.117 КЗпП\~стягує на\~користь працівника\~середній заробіток\~за весь\~період затримки\~розрахунку,\~а при\~непроведенні його\~до розгляду\~справи -\~по день\~постановлення рішення,\~якщо роботодавець\~не доведе\~відсутності в\~цьому своєї\~вини.\~Сама по\~собі відсутність\~коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Оскільки позивач була звільнена 15.06.2018 року, повний розрахунок з нею не проведено, враховуючи, що з моменту подачі позивачем позовної заяви до суду 26 листопада 2018 року до повного розрахунку по заробітній платі, нарахованої при звільненні 16 серпня 2019 року пройшло 179 робочих дні, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 26.11.2018 року по 16.08.2019 року включно за 179 робочих днів (з розрахунку п`ятиденного робочого тижня), що складає 83235 грн. 00 коп. (465*179). Суд погоджується із позицією відповідача щодо розрахунку середнього заробітку виходячи з інформації щодо прострочення розрахунку при звільненні позивача саме на 179 робочих днів, оскільки матеріалами справи було підтверджено, що повний розрахунок із боржником відбувся 16.08.2019 року. У зв`язку із викладеним, суд приходить до переконання, що розмір середнього заробітку, який необхідно стягнути з відповідача дорівнює 83235,00 грн. = 179 (робочих дня за період затримки у виплаті) Х 465 грн. (середньоденна заробітна плата), а тому позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи із розрахунку, проведеного судом. При цьому суд наголошує, що тяжке фінансове положення підприємства не може свідчити про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обов`язку сплатити зазначені кошти позивачу. Також суд враховує вимоги п. 6\~Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24 грудня 1999 року, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України та п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» пропорційно до суми задоволених вимог. Суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення на користь позивача заробітну плату в межах суми платежу за один місяць. \~\~\~\~\~\~

Outcome: partial