Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

29 серпня 2017 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Крім того, просила змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь позивача на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1500 гривень, згідно рішення Апеляційного суду Київської області від 02.07.2015 року у справі № 377/162/15-ц, та призначити стягнення аліментів з [PERSON] на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки усіх видів його доходу щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що відповідач та позивач перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 травня 2014 року, який був розірваний згідно рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 листопада 2014 року. Від шлюбу в них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Відповідно з часу розірвання шлюбу вони стали проживати окремо. Дочка залишилася проживати разом з позивачем. [PERSON] взагалі не приймає участь у вихованні дочки. Він жодного разу не приїздив до дитини з моменту її народження, зовсім не цікавиться ні дитиною, ні станом її здоров'я. На підставі виконавчого листа, виданого Славутицьким міським судом Київської області 05 серпня 2015 року у справі № 377/162/15-ц, провадження № 2/377/112/15, з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], стягуються аліменти в твердій грошовій сумі, в розмірі 1500 гривень щомісяця. Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів заборгованість по сплаті аліментів становить 36911 гривень станом на 1 березня 2017 року. Зазначені обставини свідчать про те, що відповідач ухиляється від виконання обов'язків, що є підставою для позбавлення його батьківських прав відповідно до п. 2 ст. 164 СК України. Враховуючи, що дитина часто хворіє, а батько дитини, хоча і працює неофіційно, але має постійний дохід, то позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначивши їх у розмірі 1/3 частки від доходу [PERSON] щомісяця. Ухвалою Славутицького міського суду Київської області від 19 жовтня 2017 року позовну заяву в частині зміни способу стягнення аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь позивача на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1500 гривень, згідно рішення Апеляційного суду Київської області від 02.07.2015 року у справі № 377/162/15-ц та призначення стягнення аліментів з [PERSON] на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки усіх видів його доходу щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, залишено без розгляду. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що відповідач з моменту народження дочки жодного разу не приїздив до неї. Він зовсім не цікавиться ні дитиною, ні станом її здоров'я. Відповідачем надавались письмові пояснення в присутності працівників служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, в яких він не заперечував, що будь-якої участі у вихованні та утриманні дочки не приймає. Представник позивача за довіреністю підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на те, що у зв'язку з ухиленням відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дочки [PERSON], його необхідно позбавити батьківських прав відповідно до п. 2 ст. 164 СК України. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Суду пояснила, що відповідач не виконує обов'язки по вихованню дочки [PERSON], [INFO]. Враховуючи наявність письмових пояснень відповідача щодо визнання ним факту ухилення від виконання батьківських обов'язків, вважає, що є всі підстави для позбавлення його батьківських прав. Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дочки [PERSON] і не виявляє бажання спілкуватися з нею та приймати активну участь у її житті. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Суду пояснив, що він дійсно не бачив свою дочку з народження, не приймає участі у її вихованні та утриманні, не цікавиться її життям. Причиною такої поведінки стало те, що мати дочки не бажає його бачити і спілкуватися з ним. Представник служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації та представник Славутицького відділення Броварської місцевої прокуратури в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце судового засідання, надіслали до канцелярії суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Свідок [PERSON] суду показав, що він є хрещеним батьком дитини позивача та відповідача. Батька дитини жодного разу не бачив. Позивач займається її вихованням та утриманням. Свідок [PERSON] суду показала, що є хрещеною мамою [PERSON], тому часто буває в гостях у позивача. Вихованням та утриманням дитини займається позивач. Батька дитини жодного разу не бачила. Свідок [PERSON] суду показав, що знайомий з позивачем та спілкується як з нею, так і з її дочкою [PERSON], оскільки проживає з ними в одному під'їзді. Батька дитини жодного разу не бачив, вихованням та утриманням [PERSON] займається її мати [PERSON]. Суд, заслухавши пояснення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 24 травня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 597, який був розірваний згідно рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року, яке набрало законної сили 24 листопада 2014 року. Рішенням суду після розірвання шлюбу відновлено дошлюбне прізвище дружини - [PERSON]. Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилася дочка [PERSON], [INFO], яка залишилася проживати з матір'ю, позивачем у справі. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області 30.01.2015 року, складено відповідний актовий запис № 20 про народження 10.01.2015 року [PERSON]. Батьками в свідоцтві про народження записані: [PERSON] та [PERSON]. Довідкою форми № 3, виданої КП «ЖКЦ» від 11.04.2017 року, підтверджено, що [PERSON], зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. За цією адресою зареєстрована та проживає її дочка [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 16.03.2009 року комунальним підприємством АРБ Славутицьке міське бюро технічної інвентаризації, [PERSON] на підставі договору дарування № 404 від 13.03.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області, належить на праві приватної спільної часткової власності 1/8 частка квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Згідно акту обстеження умов проживання № 01-19/48 від 18.07.2017 року, складеного під час обстеження житлово-побутових умов малолітньої [PERSON], [INFO], за адресою її місця проживання: [ADDRESS], було встановлено, що на час обстеження санітарно-гігієнічні умови проживання відповідають загальноприйнятим нормам, квартира облаштована відповідними меблями та технікою. Для виховання, розвитку та проживання малолітньої [PERSON] створені такі умови: окреме спальне місце, комод для речей особистого вжитку, телевізор, іграшки, велосипед, книжки, канцелярське приладдя. Дитина забезпечення продуктами харчування та сезонним одягом. Як вбачається з побутової характеристики КП «ЖКЦ», [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. За час проживання скарг від сусідів та працівників КП «ЖКЦ» не надходило. Претензій до [PERSON] з боку адміністрації КП «ЖКЦ» немає. Згідно довідок ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України» [PERSON] на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра поліклініки ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України» не перебуває. Копією паспорта громадянина України, виданого на ім'я [PERSON], підтверджено, що вона зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. На час розгляду справи в суді позивач [PERSON] не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Згідно довідки про отримання допомоги № 1960 від 12.04.2017 року, [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області та їй відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу сім'ям з дітьми» з 01.02.2015 року по 31.01.2018 року призначено допомогу при народженні дитини. Загальна сума доходу за період з 01.10.2016 року по 31.03.2017 року, за винятком аліментів, становить 5160 гривень. [PERSON] з 01.03.2015 року перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області та їй відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» з 01.03.2015 року по 31.03.2017 року призначено допомогу малозабезпеченим сім'ям. Загальна сума доходу за період з 01.10.2016 року по 31.03.2017 року, за винятком аліментів, становить 3833,38 гривень, що підтверджується довідкою про отримання допомоги УСЗН Славутицької міської ради Київської області № 1956 від 12.04.2017 року. Як вбачається з довідки про отримання допомоги № 1959 від 12.04.2017 року, [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області та їй відповідно до Постанови КМУ від 22.02.2006 року № 189 з 01.03.2016 року по 31.03.2017 року призначено тимчасову державну допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх не відоме, на дочку [PERSON], [INFO]. Загальна сума доходу за період з 01.10.2016 року по 31.03.2017 року, за винятком аліментів, становить 2362,80 гривень. Згідно копії паспорта громадянина України, виданого на ім'я [PERSON], останній зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS]. Факт реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS], також підтверджується довідкою відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації № 102/30/5094 від 07.09.2017 року. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 02.07.2015 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісяця, починаючи з 11.02.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. З розрахунку заборгованості по аліментам № 1000/9, виданого 02.03.2017 року відділом ДВС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, вбачається, що [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів, які стягуються з нього на підставі виконавчого листа № 2/377/112/15, виданого 05.08.2015 року Славутицьким міським судом Київської області. Розмір заборгованості станом на 01 березня 2017 року становить 36911 гривень. Як вбачається з письмових пояснень [PERSON] № 01-10-Б-560 від 07.04.2017 року, адресованих начальнику Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, він підтвердив, що не приймає участі у вихованні та зростанні [PERSON], з дитиною зовсім не бачиться і не спілкується, тому вважає доцільним задовільнити прохання про позбавлення його батьківських прав щодо [PERSON]. Крім того, ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дочки [PERSON], [INFO], підтверджується актами [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області, погодженого рішенням виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області від 04.10.2017 року за № 556, позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO], є доцільним і відповідає інтересам дитини. Згідно ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про позбавлення батьківських прав матері або батька, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2)ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3)жорстоко поводяться з дитиною; 4)є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5)вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6)засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Як зазначено у п. 16 Постанови ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27.02.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як зазначено у ч. 1 ст. 18 вказаної Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до вимог ст. 12 вказаного Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч.2). Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч.3). Батьки зобов'язані поважати дитину (ч.4). Досліджені в судовому засіданні письмові докази та показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] свідчать про те, що відповідач [PERSON] не виконує свої обов'язки по вихованню та утриманню дитини, передбачені ст. 150 СК України, не піклується про фізичний і духовний та моральний розвиток дитини, про стан її здоров'я, не спілкується та не бачиться з дитиною, не займається матеріальним утриманням дитини, що відповідачем не заперечується. Відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків відносно його малолітньої дочки [PERSON]. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав відносно його малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved