Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

30 грудня 2020 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов Концерну «МТМ» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) за період з жовтня 2016 року по квітень, вересень 2020 року в сумі 82136,20 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 05.11.2021 року провадження у справі в частині вимог концерну «Міські теплові мережі» до [PERSON] закрито у зв`язку з його смертю. Відповідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 01-71/140 від 06.01.2021р. та паспорту відповідача, [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 09.12.1977 року по 26.09.2016 року і у теперішній час має реєстрацію за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача надав до суду уточнену позовну заяву, у якій уточнив коло відповідачів, а саме просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води). Позов обґрунтований тим, що концерн «МТМ» по відношенню до відповідача [PERSON] є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Квартира не приватизована. Система опалення помешкання відповідача є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання всього будинку, від`єднання якої є неможливим, як з юридичної точки зору, так і з технічної сторони. Послуга з централізованого опалення надавалась відповідачу в межах опалювального сезону, а послуга з постачання гарячої води (підігріву питної води) - постійно, проте останніми не виконувався обов`язок по оплаті за надану комунальну послугу. Просить суд стягнути з відповідачів борг за період з 01.10.2016 року по 30.09.2020 року в сумі 82136,20 грн. 20 жовтня 2021 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про застосування строків позовної давності. В судове засідання представник позивача не з`явився, у позові зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити, справу слухати за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву, у якій просив застосувати строк позовної давності. Розглянувши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач надавав послуги відповідачу з централізованого опалення та постачання гарячої води на адресу: [ADDRESS] . Згідно з п. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання. Квартира відповідача підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до наданого до суду розрахунку заборгованості за особовим рахунком № [NUMBER] , позивач у період з 01.10.2016 року по 30.09.2020 року надавав відповідачу послуги з централізованого опалення та водопостачання у житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Особистий пристрій обліку ГВП відсутній. Факт надання зазначеної послуги в даному випадку є безспірним та беззаперечним. Відповідач, скориставшись послугами Концерну, належним чином не здійснив в повній мірі оплату за надані позивачем послуги. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення яких були передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог згідно зі звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» передбачено обов`язок відповідача, як споживача послуг позивача, своєчасно укласти з ним договір на постачання теплової енергії, а за ст. 25 вказаного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку. Згідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором. Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року за №630, плата за надані послуги вноситься щомісячно. Відповідно до ст. ст. 67, 68 ЖК УРСР, наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Відповідачем [PERSON] альтернативний розрахунок заборгованості наданий не був. Відповідачем під час розгляду справи було подано клопотання про застосування до вимог Концерну строків позовної давності за період з 01.10.2016 року по 01.01.2019 року. Стаття 256 ЦК України визначене, поняття позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. До заявлених позовних вимог, стосовно суми основного боргу, відповідно до ст. 257 ЦК України встановлено загальний строк позовної давності в три роки. Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається з дня, коли особа дізналась або могла дізнатись про порушення свого права. При цьому відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Європейський суд з прав людини юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції,виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства». Оскільки позивач звернувся до суду з позовом 30.12.2020 року, тому підлягає стягненню заборгованість за період з 01.01.2019 року по 30.09.2021 року. За цей період було нараховано 35065,47 грн., сплачено відповідачами 1805,80 грн., тому борг становить 33259,67 грн. Підставою позовних вимог щодо стягнення Концерну «МТМ» з відповідача [PERSON] вищезазначеної заборгованості є факт надання позивачем послуг відповідачам щодо централізованого опалення та централізованого водопостачання (підігріву питної води) та факт порушення зобов`язання відповідачем, як споживача, своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги. Несплата комунальних послуг відповідачами оскаржена не була, що вкотре свідчить про те, що відповідачами були одержані житлово-комунальні послуги. За таких обставин, оцінивши досліджені докази, суд вважає, що відповідач не виконав свої зобов`язання перед позивачем, передбачені положеннями чинного законодавства, тому суд дійшов до висновку стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги за адресою: [ADDRESS] , в загальному розмірі 33259,67 грн., що виходить з пред`явленого розрахунку заборгованості, на користь позивача. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 851,20 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial