Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

30.08.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 800,00грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги вмотивовані тим, що з 08.10.2005 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які перебувають на утриманні позивача. Позивач працює помічником вихователя, заробітної плати не вистачає на забезпечення дітей всім необхідним. Відповідач не працює, участі у вихованні дітей не приймає, не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на кожну дитину визначений позивачем в розмірі по 800,00грн., виходячи з потреб дітей сторін та прожиткового мінімуму, встановленого законом. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій проти вимог позову заперечував та просив стягнути аліменти в розмірі 600,00грн. на одну дитину. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі матеріалів справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК, суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. За змістом ст. 18 Конвенції «Про захист прав дитини», суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції «Про захист прав дитини», батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.10.2005 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітніх повнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] (а.с.6) та [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до довідки форми 3, позивач та діти зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). Факт проживання дітей з позивачем не заперечується відповідачем. Позивач працює помічником вихователя в ШДС Березняки, отримує заробітну плату в середньомісячному розмірі - 2874,46грн. (а.с.8). Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до довідки виданої 22.09.2016 року Дніпровським районним центром зайнятості, [PERSON] на обліку в Дніпровському районному центрі зайнятості не перебуває (а.с.20). Згідно довідок Центру по нарахуванню та виплат пенсій та допомог, [PERSON] перебуває на обліку в Дніпровському РУПСЗН та отримував матеріальну допомогу по квітень 2016р. включно (а.с.21-23). Як убачається з виписки по рахунку [PERSON] в ПАТ КБ «Приват Банк», останнє перерахування коштів відповідачем позивачу мало місце 25.03.2016р. в сумі 508,00грн. (а.с.24) Статтею 184 СК України визначено: якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Пленум Верховного Суду України Постановою № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» в підпункті 4 пункту 17 зазначив, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» у 2016 році прожитковий мінімум на: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року - 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень, з 1 грудня - 1313 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1637 гривень. Виходячи з вищевикладеного, з урахуванням положень ст. 182 СК України, враховуючи, що діти проживають разом із матір'ю та перебувають на ї утриманні, а також враховуючи як матеріальне становище позивача, яка утримує дітей, так і матеріальне становище відповідача, який тривалий час матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, непрацездатних осіб на утриманні та стягнень за виконавчими документами не має, офіційно не працевлаштований, при цьому відповідач не має перешкод за віком та станом здоров'я для працевлаштування, враховуючи інші зазначені вище обставини, підтверджені документально, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За викладених обставин, суд приходить до висновку, що розмір аліментів який підлягає стягненню з відповідача на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], повинен бути встановлений у розмірі 800,00грн. щомісячно, починаючи з дати звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття, та на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], повинен бути встановлений у розмірі 800,00грн. щомісячно, починаючи з дати звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд виходить із засад розумності та справедливості, враховує можливість відповідача надавати допомогу в зазначеному розмірі, якої буде достатньо, з урахуванням утримання дитини з боку позивача, для належного утримання та розвитку дітей сторін. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в розмірі 551,20 гривень. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved