Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

29 липня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить розподілити нажитий у шлюбі житловий будинок [ADDRESS] визнавши за ним право власності на 1/2 частину вказаного майна. В обґрунтування своїх вимог вказував, що з відповідачкою уклав шлюб 11 січня 1992 року. 4 листопада 2003 року ними було придбано житловий будинок [ADDRESS], про цьому покупцем у договорі виступила відповідач. В травні 2014 року відповідачка звернулася до суду із позовною заявою про розірвання їх шлюбу, проте не бажає вирішити питання про розподіл майна в позасудовому порядку, у зв'язку з чим він був змушений звернутися до суду із цим позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав та пояснив про вищевикладене. Представник позивача також позовні вимоги свого довірителя підтримала та просила задовольнити, посилаючись на набуття вказаного майна у шлюбі та його статус як спільного сумісного майна подружжя. Відповідачка [PERSON] проти задоволення цих вимог заперечувала, пославшись на те, що у вказаному будинку зареєстровані окрім позивача ще сім осіб. Крім того, у вказаному будинку мешкає її мати, яка побоюється позивача. Вказує, що спільне проживання із відповідачем неможливе через його небезпечність для інших мешканців. Вислухавши пояснення сторін та представника позивача, дослідивши письмові докази, надані сторонами, суд встановив наступне. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 січня 1992 року, що підтверджується даними копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 13). Згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 4 листопада 2003 року, [PERSON] придбала у [PERSON] цілий житловий будинок в [ADDRESS] (а.с. 15) . Рішенням Шевченківської сільської ради № 3 від 15.08.2008 року, було змінено назву [ADDRESS] (а.с. 12). За даними Шевченківської сільської ради від 15.08.2014 року, [PERSON] разом із дружиною [PERSON] та дітьми мешкає за вищевказаною адресою (а.с. 14). За відомостями КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» право власності на вказаний будинок зареєстровано 06.11.2003 року за [PERSON] Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 22 Кодексу України про шлюб та сім'ю, що діяв на час укладення вищевказаного договору купівлі-продажу спірного будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. При цьому, кожен з подружжя мав рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Такі ж положення збереглися і в нині діючому Сімейному кодексі України (ст. 60), згідно якого, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За положеннями ст.63 цього ж Кодексу - Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 69 СК України - Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Проте, як вказує позивач, відповідачка ухиляється від поділу майна в добровільному порядку, що змусило його звернутися до суду із цим позовом. Щодо розміру часток у спільному майні, то відповідно до ст. 70 СК України - у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи викладене, та приймаючи до уваги невизнання відповідачкою прав позивача відносно вказаного житлового будинку як співвласника, враховуючи що це нерухоме майно придбано у період шлюбу сторін, отже останній є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а тому позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому, посилання [PERSON] на неможливість їх спільного із відповідачем проживання у вищевказаному будинку не може обмежити права позивача як співвласника цього майна. Крім того, на підтвердження вказаних пояснень відповідачкою не надано будь-яких доказів. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача судові витрати пропорційно до розподіленого майна.

Outcome: approved