Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

29 квітня 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що звернувшись до Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частини земельної ділянки площею 4,740 гектарів, він отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.01.2014 року, якою йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька - [PERSON], оскільки він за життя не зареєстрував своє право власності на цю ? частин земельної ділянки, а відповідно не набув права власності на неї. Позивач вважає, що зазначена постанова винесена з порушенням вимог діючого законодавства, що стало причиною його звернення до суду з вказаним позовом, в якому він просить суд визнати незаконною та скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.01.2014 року, винесену державним нотаріусом Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Хорошманенко Наталією Сергіївною та зобов'язати державного нотаріуса видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину земельної ділянки площею 4,740 гектарів у межах згідно з планом, розташовану на території Любимівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області та призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва після смерті [INFO] його батька - [PERSON] (а.с.2-3). Позивач та його представники в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Відповідач проти позовних вимог заперечувала, вважаючи постанову такою, що винесена з дотриманням норм діючого законодавства та Інструкції про вчинення нотаріальних дій. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON]. 15 грудня 2010 року до Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, розташовану на території Любимівської сільради Дніпропетровського району Дніпропетровської області звернулись чоловік померлої - [PERSON] та син померлої - [PERSON], які прийняли спадщину згідно ст. 1268 ЦК України шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. 15 грудня 2010 року за реєстровими номерами 1-2246, 1-2250 Восьмою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 4,740 га. у межах згідно з планом, розташовану на території Любимівської сільради Дніпропетровського району Дніпропетровської області та переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ім'я [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. Таким чином, твердження позивача про те, що його батько [PERSON] за життя не отримав у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказану ? частини земельної ділянки - не відповідають дійсності, а тому не можуть бути підставою для задоволення позову в порядку спадкової трансмісії. З наданих матеріалів спадкової справи вбачається, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON], який на день смерті був зареєстрований та постійно мешкав за адресою: [ADDRESS]. 24 липня 2012 року до Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини за законом звернулися син померлого - [PERSON] та дочка померлого - [PERSON]. [PERSON] прийняв спадщину згідно ст. 1268 Цивільного кодексу України шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується штампами в домовій книзі про реєстрацію спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. 14 січня 2014 року до Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину земельної ділянки, площею 4,740 га. у межах згідно з планом, розташовану на території Любимівської сільради Дніпропетровського району Дніпропетровської області звернувся син [PERSON] - [PERSON]. Згідно спеціального нормативного акту, який керується в свої діяльності нотаріус, а саме п.п. 4.20 п. 4 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру. За змістом ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі: - договорів, укладених у порядку, встановленому законом; - свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; - свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; - рішень судів, що набрали законної сили; - інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Згідно ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З огляду на те, що у відповідності до вказаних вище норм закону батько позивача - [PERSON] за життя не зареєстрував своє право власності на ? (одну другу) частину земельної ділянки площею 4,740 гектарів у межах згідно з планом, розташовану на території Любимівської сільської ради Дніпропетровського району, Дніпропетровської області та призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, тому він не набув права власності на зазначену частину земельної ділянки. У пункті 3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», також звертається увага і на те, що належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Аналізуючи наведені вище норми права та співвідношуючи їх з встановленими в судовому засіданні фактичними обставинами справи, а також те, що право власності на ? частину земельної ділянки за померлим [PERSON] не було зареєстроване, суд приходить до висновку про правомірність дій нотаріуса щодо відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька [PERSON], а отже необхідність відмови у задоволенні позову у заявлений позивачем спосіб.

Outcome: dismissed