Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

31 березня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому, з урахуванням поданих до суду 27 квітня 2015 року уточнених вимог, заявлена вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором. Так, між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] 16 вересня 2007 року укладено договір № MRXRRХ122060715 (далі - Договір), згідно з яким останній отримав строковий кредит у розмірі 5760 грн. на строк 24 місяці, а саме, по 16 вересня 2009 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,0% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту (комісії) у розмірі 138 грн. 24 коп.. Відповідач [PERSON] порушив умови Договору і має прострочену заборгованість. Станом на 15 січня 2015 року сума уточненої заборгованості складає 54501 грн. 89 коп., де заборгованість по процентам за користування кредитом 10308 грн. 10 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом 1658 грн. 88 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 39463 грн. 39 коп., а також штрафи відповідно до пункту 5.3. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) (далі Умови), а саме, штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 2571 грн. 52 коп.. Відповідач в добровільному порядку не вжив заходів щодо погашення заборгованості, тому ПАТ КБ «ПриватБанк» вимушене було звернутись до суду із вищевказаним позовом. Одночасно позивач прохав вирішити питання про розподіл понесених ним судових витрат. У письмовій заяві, поданій до суду, повноважний представник позивача [PERSON] повідомив судові про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які були викладені в позовній заяві (а.с.123,124). Відповідач [PERSON] письмово повідомив судові про те, що ним визнаються обставини, зазначені у позовній заяві в частині тіла кредиту, в іншій частині позовні вимоги не визнає, посилаючись на неможливість сплатити проценти через відсутність грошових коштів в такій сумі. Разом з тим, відповідач [PERSON] письмово вказав, що не заперечує проти задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.131). Сторони та їх представники в судове засідання не зявились, про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином (а.с.129,130), до суду подали заяви з проханням слухати справу без їх участі (а.с.123,131). Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, зясувавши позицію сторін у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] склалися кредитні правовідносини. Зміст кредитного договору, укладеного між сторонами, зафіксований в кількох документах, договір підписаний сторонами: від імені банку уповноваженою на це особою та скріплений печаткою юридичної особи, а від імені позичальника особисто [PERSON]. Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України). Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Відповідно до чч.1,4 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до стст.1049,1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначені у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] 16 вересня 2007 року укладено Договір, згідно з яким останній отримав строковий кредит у розмірі 5760 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,0% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту (комісії) у розмірі 138 грн. 24 коп.. Кредит надано на строк 24 місяці, а саме, з 16 вересня 2007 року по 16 вересня 2009 року включно в обмін на зобовязання [PERSON] щодо повернення кредиту, сплати зазначених відсотків на суму залишку по кредиту у встановлені у Заяві позивальника (далі Заява) та Умовах строки (а.с.7-17). Відповідно до Заяви відповідач [PERSON] зобовязався в період з 15 по 20 число кожного місяця надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 409 грн. 83 коп. з метою погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, відсотками, а також з інших платежів відповідно до Умов. Разом з тим, при укладанні кредитного договору відповідач [PERSON] погодився з Умовами та своїм підписом на заяві позичальника підтвердив факт надання йому повної інформації про умови кредитування в Приватбанку (а.с.7 зворотна сторона). Відповідно до пп.3.2.2, 3.2.3 п.3.2 Умовпозичальник зобов'язався погашати Кредит і сплатити відсотки за користування Кредитом у порядку та відповідно до Заяви та Умов. Повну сплату відсотків за користування Кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення Кредиту (а.с.8 зворотна сторона). Відповідно до п.5.1 Умов, при порушені позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених Заявою та пп.3.2.2, 3.2.3 п.3.2 Умов,позичальник зобовязався сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочення платежу. При цьому, пунктом 5.3 Умовпередбачено, що у разі порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язався сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (а.с.11). Позичальник [PERSON] користувався коштами, разом з цим, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором (а.с.4,5-6,30-108). Станом на 15 січня 2015 року відповідач має заборгованість перед позивачем за Договором, що складається з: 10308 грн. 10 коп. сума заборгованості по процентам за користування кредитом, 1658 грн. 88 коп. сума заборгованості по комісії за користування кредитом. Частиною першою статті 546 ЦК України визначено, що виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Згідно зі стст.549,550 ЦК України, неустойкою є штраф або пеня, та право на неї виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України\~розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Станом на 15 січня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» нарахована пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 39463 грн. 39 коп., а також 500 грн. штраф (фіксована частина) і 2571 грн. 52 коп. штраф (процентна складова) (а.с.5-6). В той же час збитки ПАТ КБ «ПриватБанк», які складаються з 10308 грн. 10 коп. суми несплачених процентів за користування кредитом та 1658 грн. 88 коп. суми несплаченої комісії за користування кредитом, станом на 15 січня 2015 року становлять 11966 грн. 98 коп.. Положення ч.3\~ст.551 ЦК України\~з урахуванням положень ст.3 ЦК України\~щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК України\~щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 03 вересня 2014 року у справі №6-100цс14. З огляду на це, суд вважає, що розмір неустойки (пені, штрафів), який визначений Банком у заборгованості за вказаним кредитним договором значно перевищує розмір збитків Банку, а тому підлягає зменшенню до 12000 грн.. Разом з тим, на переконання суду, невизнання позову відповідачем [PERSON] із посиланням на неможливість сплатити проценти через відсутність грошових коштів, не заслуговує на увагу, оскільки не ґрунтується на законі, а, як наслідок, не може бути підставою для відмови в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк». За таких обставин, підлягають задоволенню позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором станом на 15 січня 2015 року в сумі 23966 грн. 98 коп., у тому числі заборгованості по процентам за користування кредитом - 10308 грн. 10 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом 1658 грн. 88 коп., неустойки (пеня, штрафи) 12000 грн.. В іншій частині в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Зважаючи на те, що судом задовольняється позов ПАТ КБ «ПриватБанк» на загальну суму 23966 грн. 98 коп., суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь банку судовий збір в сумі 239 грн. 67 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: partial