Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

30 серпня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат, повязаних із утриманням в навчальному закладі, зазначивши, що 05.08.2010 року [PERSON] наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ №562 зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ (КНУВС). Розпорядженням Кабінету міністрів України від 27.08.2010 року №1709-р «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ» КНУВС реорганізовано в Національну академію внутрішніх справ (НАВС), що є правонаступником КНУВС. Відповідно до договору №10-602 від 27.09.2010 р. та додатковим договором №1 від 05.10.2012р. відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобовязувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а в разі відмови від подальшого проходження служби в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання відшкодувати витрати, повязані з утриманням в навчальному закладі. 15.03.2014 року відповідачу присвоєно кваліфікацію бакалавр права за спеціальністю «Правознавство» та видано диплом бакалавра. Після здобуття вищої освіти, відповідно до умов договору [PERSON] направлено для подальшого проходження служби до УМВС Ураїни у Хмельницькій області, чим позивач виконав свої зобовязання по договору. Однак, відповідач з власної ініціативи звільнився з органів внутрішніх справ до спливу трирічного терміну перебування на службі, чим порушив умови договору, а тому позивач просить стягнути з відповідача вартість втират, повязаних з утриманням в навчальному закладі в сумі 32 189,09 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву про слухання справи за його відсутності, просить позов задовольнити в повному обсязі, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань в судове засідання не направляв. Враховуючи вимоги ст.224 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду представника позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів , які є в матеріалах справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, відповідно до умов договору №10-602 від 27.09.2010 р. та додатковим договором №1 від 05.10.2012р., укладеним між КНУВС та [PERSON], останній навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобовязувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а в разі відмови від подальшого проходження служби в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання відшкодувати витрати, повязані з утриманням в навчальному закладі. Дані обставини підтвердені оригіналами договору та додаткового договору, що містяться в матеріалах справи. Розпорядженням Кабінету міністрів України від 27.08.2010 року №1709-р «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ» КНУВС реорганізовано в Національну академію внутрішніх справ (НАВС), яка є правонаступником КНУВС 15.03.2014 року відповідно до наказу НАВС відповідачу, [PERSON], присвоєно кваліфікацію бакалавр права за спеціальністю «Правознавство» та видано диплом бакалавра. Дані обставини підтверджує витяг з наказу НАВС від 15.03.2014 року за № 341. Після здобуття вищої освіти, відповідно до умов договору [PERSON] направлено для подальшого проходження служби до УМВС Ураїни у Хмельницькій області, чим позивач виконав свої зобовязання по договору. Однак, відповідач з власної ініціативи звільнився з органів внутрішніх справ, про що свідчить копія його рапорту, що міститься в матеріалах справи, до спливу трирічного терміну перебування на службі, чим порушив умови договору. Дані факти підтверджуються: договором №10-602 від 27.09.2010 року, додатковим договором №1 до договору №10-602 від 05.10.2012 року, витягом з наказу НАВС від 15.03.2014 року за № 341, довідкою про відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця у Національній академії внутрішніх справ від 15.03.2014 року, довідкою про розрахунок фактичних витрат, повязаних з утриманням рядового міліції [PERSON] від 24.09.2014 року, розрахунком витрат, рапортом від 04.07.2014року про звільнення [PERSON] за власним бажанням. Відповідно до ст. 56 ЗУ «Про вищу освіту» від 17.01.2002 року, що діяв на момент виникнення правовідносин, випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником. Відповідно до ч. 6 ст. 18 ЗУ «Про міліцію», в редакції на день звільнення відповідача, курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обвязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредитрові завдані цим збитки. Порядок відшкодування особами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах МВС затверджено Постановою КМУ від 01.03.2007 року № 313. Відповідно до п. 2 Порядку відшкодування, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Відповідно до п. 5 Порядку витрати у повному обсязі відшкодовуються особами, що навчалися понад встановлений законодавством строк строкової військової служби, - за період навчання, що перевищує такий строк. Виходячи в вищевикладеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати, повязані з утриманням в навчальному закладі в сумі 32 189,09 грн. та судові витрати по справі, а саме судовий збір в сумі 1378 грн. 00 коп.

Outcome: approved