Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

30 червня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 06 червня 2008 року було зареєстровано шлюб між ним та відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, постійні сварки, що призвело до втрати почуттів один до одного. Подружні відносини між ними фактично припинені з 2012 року, з цього часу проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Зазначені обставини стали приводом для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 01 вересня 2020 року провадження у справі відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явився за невідомими суду причинами, однак надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначено, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити (а.с. 18) Відповідач в судове засідання не з`явилась за невідомими суду причинами, однак надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначено, що позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] » (а.с. 19) Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін, а тому для ухвалення рішення немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не з`явились до суду. Дослідивши письмові докази, врахувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що 06 червня 2008 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в книзі реєстрації шлюбів Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис № 137 (а.с. 8). Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 9). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст. 51 Конституції України. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України,шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього кодексу. Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони фактично припинили подружні стосунки. Задовольняючи позов, суд враховує, що фактично шлюбні відносини припинені з 2012 року, спільне господарство не ведеться, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, сторони створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх дитини. Після розірвання шлюбу у відповідності до вимог частини 8 статті 294 Цивільного процесуального кодексу України відповідачу залишити прізвище, отримане після реєстрації шлюбу - « [PERSON] ».

Outcome: approved