Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

30 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 05.02.2011 року вона уклала шлюб із [PERSON] . Фактично сторони почали проживати разом з серпня 2010 року за адресою проживання позивача по [ADDRESS] . З 20.08.2011 року за спільні кошти подружжя було розпочато будівництво будинку по [ADDRESS] . Рішенням Охтирського міськрайонного суду від 23.01.2017 року, яке набрало законної сили 07.03.2017 року, шлюб між сторонами розірвано. Під час перебування в шлюбі та веденні спільного господарства позивач приймала безпосередню участь у формуванні спільного бюджету, до якого вкладала зароблені кошти та в тому числі за рахунок яких вони здійснювали будівництво спільного будинку. На даний час спірний житловий одноповерховий будинок з цокольним та мансардним поверхом зданий в експлуатацію та в ньому фактично мешкає [PERSON] . Відповідач не визнає за позивачем право власності на вказаний будинок та не збирається в добровільному порядку переоформити ? частину спірного майна на неї. В зв`язку з чим позивач просить визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] житловий будинок по [ADDRESS] ; визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку та визнати право власності ? частину житлового будинку за [PERSON] . Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27.03.2017 року, на підставі поданої позивачем заяви, позовну заяву [PERSON] в частині визнання спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на ? частину житлового будинку за [PERSON] залишено без розгляду. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та її представника, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 05.02.2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с. 7), рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23.01.2017 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Сумської області від 07.03.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 69-72). З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №76877629 від 24.12.2016 року вбачається, що на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.09.2016 року за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на житловий будинок по [ADDRESS] (а.с. 9). Як зазначає позивач, добровільно визнати право власності на спірний житловий будинок відповідач не бажає. Крім того, в судовому засіданні позивач пояснила, що з 15.01.2010 року по 31.03.2015 року вона працювала на посаді провідного спеціаліста Охтирського відділення виконавчої дирекції ФСС НВ у Сумській області, з 02.04.2015 року по 29.07.2016 року працювала на посаді бухгалтера військової частини ВЧ [NUMBER] та отримувала дохід у вигляді заробітної плати, що підтверджується відповідними довідками про доходи (а.с. 73-82). З серпня 2011 року по липень 2015 року їй було виплачено одноразову допомогу при народженні дитини в загальному розмірі 49500,00 грн., що підтверджується довідками Управління соціального захисту населення Охтирської міської ради (а.с. 82-86). За період з 01.01.2010 року по 31.12.2016 року позивачем було отримано дохід у вигляді пенсії в разі втрати годувальника на сина від попереднього шлюбу [PERSON] , що нарахована йому після смерті батька в загальному розмірі 80932,00 грн., що підтверджується довідкою Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (а.с.87-89). З довідки, виданої 26.01.2017 року приватним сільськогосподарським підприємством «Надія», вбачається, що [PERSON] також отримує орендну плату за земельний пай (а.с. 90). 10.11.2015 року між [PERSON] та Сумською філією ПАТ «Ощадбанк» було укладено кредитний договір №311-050 (а.с. 91-95) по програмі фінансування урядом України заходів з енергозбереження, затвердженого Постановою КМУ №1056 від 17.10.2011 року та нею отримані кредитні кошти в сумі 26490,00 грн.. Таким чином, вказані дані дають суду підстави стверджувати, що позивач приймала безпосередню участь у внесенні коштів до спільного сімейного бюджету, за рахунок яких здійснювалося будівництво спірного житлового будинку. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Відповідно до ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 70 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України по справі за №6-1568цс16 від 07.12.2016 року. Враховуючи зазначене, а також те, що відповідач в судове засідання не з`явився, хоча повідомлений належним чином, доказів протилежного суду не надав, суд дійшов висновку, що позивач має право на ? частину спірного житлового будинку, як і відповідач, а тому позов підлягає повному задоволенню. Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, з [PERSON] необхідно стягнути судовий збір на користь [PERSON] в сумі 3054,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved