Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

30 січня 2014 року КП «Чоколівське» звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по платі за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкової території, відповідно до договору № 3458 від 01 квітня 2008 року в сумі 32902 гривні 43 копійки, яка складається з наступного: - 29029,05 гривень - сума основного боргу; - 1576,13 гривень - сума індексу інфляції; - 911,45 гривень - 3% річних. Посилається на те, що 01 квітня 2008 року між Комунальним підприємством «Чоколівське» Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації та [PERSON] було укладено договір № 3458 про надання послуг з водо-, теплопостачання, водовідведення та участь у витратах по утриманню будинку та прибудинкової території. Пунктом 4.1. договору визначено, що власник зобов'язаний сплачувати всі витрати, пов'язані з оплатою спожитих комунальних послуг (центральне опалення та холодне водопостачання), експлуатаційні витрати, та утримання прибудинкової території незалежно від результатів господарської діяльності щомісячно, до 1-го числа наступного місяця. Пунктом 5.1. договору визначено, що договір набирає чинності з 01 квітня 2008 року та діє до 31 квітня 2009 року. Пунктом 5.2. договору визначено, що дія договору продовжується на наступний строк, якщо жодна зі сторін до його закінчення не попередить інші сторони про припинення договору. Станом на 31 грудня 2013 року у відповідача виникла заборгованість за договором у сумі 32902 гривні 43 копійки. У судове засідання представник позивача не з'явився. Подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у відсутність представника КП «Чоколівське». Проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Дослідивши наявні у справі докази, суд вирішив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 01 квітня 2008 року між Комунальним підприємством «Чоколівське» Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації та [PERSON] було укладено договір № 3458 про надання послуг з водо-, теплопостачання, водовідведення та участь у витратах по утриманню будинку та прибудинкової території (а.с. 4-5). Пунктом 4.1. договору визначено, що власник зобов'язаний сплачувати всі витрати, пов'язані з оплатою спожитих комунальних послуг (центральне опалення та холодне водопостачання), експлуатаційні витрати, та утримання прибудинкової території незалежно від результатів господарської діяльності щомісячно, до 1-го числа наступного місяця. З позову вбачається, що позивач свої зобов'язання за договором виконує. Відповідач систематично порушує умови договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 31 грудня 2013 року складає 32902 гривні 43 копійки. Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач, не сплативши у вказані в договорі строки плату, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). На підтвердження своїх доводів позивач надав суду розрахунок, що відповідає вимогам закону (а.с. 6-8) та просить стягнути існуючу заборгованість. Відповідно до ч. 2 ст. 631 ЦК України договір набирає чинності з моменту його укладення. Договір № 3458 про надання послуг з водо-, теплопостачання, водовідведення та участь у витратах по утриманню будинку та прибудинкової території був укладений між сторонами 01 квітня 2008 року. Пунктом 5.1. договору визначено, що договір набирає чинності з 01 квітня 2008 року та діє до 31 квітня 2009 року. Пунктом 5.2. договору визначено, що дія договору продовжується на наступний строк, якщо жодна зі сторін до його закінчення не попередить інші сторони про припинення договору. Таким чином, позивачем правомірно нарахована заборгованість за існуючий період. Судом безспірно встановлено, що позивачем надаються послуги з водо-, теплопостачання, водовідведення та участь у витратах по утриманню будинку та прибудинкової території відповідачу як власнику квартири [ADDRESS]. Фактично, на час звернення до суду з позовом, відповідач має заборгованість перед позивачем, що підтверджується наданим суду розрахунком. З урахуванням наведеного та вимог закону, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача суму існуючої заборгованість в сумі 32902 гривні 43 копійки. З урахуванням задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст. 88 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 347 гривень 88 копійок.

Outcome: approved