Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

30.09.2014 року позивач звернувся в суд з указаним позовом, який обґрунтовано так. Відповідача є власником [ADDRESS] і фактично користується послугами з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Обслуговування будинку здійснює позивач, який запропонував відповідачці як споживачу ЖКГ послуг укласти договір у письмовій формі про надання вказаних послуг на основі типового. Однак відповідачка відмовилась підписати договір, не зважаючи на те що з 2007 р. користується цими послугами і допустила заборгованість за спожиті послуги з 01.10.2007 р. по серпень 2014 р. в сумі 1407 грн. 08 коп., не пред'явивши будь-яких претензій з приводу ненадання чи неналежного надання послуг. Позивач, зіславшись на норми закону «Про житлово-комунальні послуги», Правила користування приміщеннями житлових будинків, затв. пост. КМУ від 08.10.1992 р. № 572, від 20.05.2009 р. № 529, ЦК України, правовий висновок Верховного суду України в справі № 6-110цс12, просить стягнути з відповідачки заборгованість за надані послуги, визнати договір про надання послуг відповідачці з утримання будинків укладеним з 05.09.2007 р., стягнути з відповідачки судові витрати у виді судового збору, які оплачені за подання позову, і за надання правової допомоги. Представник позивача позов підтримала, звернула увагу суду на те, що відповідачка в 2007-2008 р.р. сплачувала комунальні послуги, в т.ч. й водопостачання і водовідведення квартири та утримання будинку. У червні 2008 р. відмовилась від надання послуг з водопостачання та водовідведення у зв'язку з непроживанням у квартирі, однак таке не позбавляє її як власника квартири в багатоповерховому будинку від обов'язку утримувати будинок і оплачувати надані послуги цього виду. Представник позивача, визнала заяву представника відповідачки про застосування строку позовної давності за вказаними вимогами. Представник відповідачки позов заперечив, а позицію обґрунтував таким. Відповідачка тривалий час не проживає в указаній квартирі і мешкає в іншому місці. Позивач не довів, що пропонував відповідачці укласти договір з відповідними умовами та переліком послуг. Відповідачка відмовилась від надання послуг про водопостачання і водовідведення. Представник відповідача також заявив про застосування до заявлених вимог позовної давності. Оцінивши позиції сторін, доводи їх представників, подані в справу докази, суд установив такі обставини і дійшов наступного висновку. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Згідно розпорядження селищного голови Міжгір'я № 10 від 06.02.2004 р., акту комісії цей будинок прийнято для обслуговування Міжгірським ВУЖКГ (позивачем). [PERSON] проживала у вказаній квартирі і споживала послуги що надавались позивачем у виді водопостачання і водовідведення та утримання будинків. 09.06.2008 р. [PERSON] відмовилась від послуг централізованого водопостачання. Це підтверджено поясненнями представника позивача і вбачається із змісту акту комісії, створеної позивачем від 20.10.2014 р., яким виявлено пошкодження пломб на залізних вентелях. Згідно довідки Міжгірської селищної ради від 14.11.2014 р. за вих.. № 6138, [PERSON] не проживає в [ADDRESS], а фактично мешкає за адресою по [ADDRESS]. З відомостей по особовому рахунку [PERSON], який ведеться Міжгірським ВУЖКГ за період з 01.10.2007 р. по 31.08.2014 р. видно, що з 01.10.2007 р. по вересень 2008 р. абоненту - споживачу [PERSON] нараховувались послуги за водопостачання і водовідведення та утримання будинку, а з вересня 2009 р. по серпень 2014 р.- послуги на утримання будинку [PERSON] останній платіж по оплаті житлово-комунальних послуг здійснювала в червні 2008 року. Законом «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 р. (надалі закон) передбачено, що споживач є учасником договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг і зобов'язаний (поряд з іншими обов'язками) укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору і оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом ( ст. ст. 19, 20). Ст. 22 ч. 2 п. 1 цього ж закону обов'язок виробника послуг укласти договір із споживачем про умови надання житлово-комунальних послуг. Порядок укладення договорів у сфері житлово-комунальних послуг між виконавцем/виробником та споживачем передбачений розділом VІ Закону. Зокрема, договір має містити істотні умови, передбачені ст. 26 Закону, на основі типового договору, затв. Кабінетом Міністрів України. Процедура погодження договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Суд відхиляє вимоги позивача про визнання договору з надання послуг на утримання будинків укладеним з відповідачкою 05.09.2007 р., виходячи з таких підстав і мотивів. Постановою КМУ № 529 від 20.05.2009 р. затверджено Типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Пункт 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затв. пост. КМУ № 572 від 08.10.1992 р. в редакції пост. КМУ № 45 від 24.01.2006 р., зобов'язує власника та наймача (орендара) квартири (поряд з іншими обов'язками ) укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені законом. З обставин справи видно, що позивач 05.09.2007 р. без адресно ( за поясненнями представника позивача через оголошення, вивішення в під'їздах будинку) вносив пропозицію укласти договори з надання послуг по водопостачанню з утримання будинку та прибудинкової території з централізованого водопостачання холодної води і водовідведення. Натомість підтвердження надіслання (вручення) відповідачці проектів цих договорів не подано. Фактично позивач розробив проект договору про надання послуг з утримання будинку із зазначенням умов на основі типового , який підписав та скріпив печаткою із зазначенням необхідних реквізитів, тільки 01.10.2011 р. Отже, вимога позивача укласти такий договір підлягає задоволенню з 01.10.2011 р.. оскільки відповідач як власник квартири зобов'язаний утримувати будинок, в якому знаходиться ця квартира не залежно від того проживає він у квартирі чи ні. Позивач довів, що за відповідним переліком надає послуги з утримання будинку. Верховний суд України в справі № 6-110цс12 надав правовий висновок у спорі про зобов'язання споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, який полягає в наступному. Відповідно до ст. 627 ЦК України свобода договорів не є безмежною і у випадках, передбачених актами цивільного законодавства особа зобов'язана укласти відповідний договір. Пунктом 1 частини третьої статті 20 закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Судом установлено, що позивач як виконавець надавав послуги з утримання будинку, де відповідачка має квартиру на праві власності. По суті, відповідачка ухиляється від укладення договору з надання таких послуг. Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з утримання будинків і споруд у сумі 1407, 08 грн. підлягають частковому задоволенню з огляду на таке. По-перше, суд визнає укладення договору з надання цих послуг з 01.10.2011 р. По-друге, на такі вимоги розповсюджуються правила позовної давності, передбачені ст. ст. 256, 257, 258 ч. 1, 261 ЦК України. По третє, представник відповідача заявив про застосування позовної давності, а представник позивача визнав цю заяву. Представники сторін за змістом процесуальних прав, передбачених їх довіреностями, мають право на вчинення таких дій. Отже, відповідачка зобов'язана сплатити за надані послуги з утримання будинку і прибудинкової території з розрахунку діючих тарифів у період з 01.10.2011 р. по 30.08.2014 р., які зазначені у відомостях особистого рахунку відповідачки, який обліковується і розрахований позивачем, а саме: за тарифами у відповідний період 14,56 грн. за 1 міс. і 33, 04 грн. за 1 міс., всього : 441, 84 грн. Судовий збір, виходячи з двох вимог майнового і немайнового характеру, згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України і закону «Про судовий збір» за діючими ставками на загальну суму 487 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідачки в користь позивача. Судові витрати у виді витрат понесених позивачем на правову допомогу в сумі 730, 50 грн. підлягають відхиленню, виходячи з такого. Позивач понесення цих витрат підтвердив актом виконаних робіт по поданій правовій допомозі між ПСК «Пилипець» і позивачем. Натомість у справу не подано договору про надання юридичних послуг № 29/01/14 від 29.09.2014 р., а також не додано копій квитанцій платіжних поручень (банківських документів) про перерахування цих коштів позивачем вказаному підприємству. Натомість Бедринець Л.Ю. представляє інтереси позивача за довіреністю, виданою позивачем, а не ПСК «Пилипець».

Outcome: partial