Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

30.03.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] в порядку набувальної давності, посилаючись на те, що вона з 2006 року володіє та розпоряджається зазначеним майном. В даний час вона бажає визнати за собою право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку, що розташовані за вищезазначеною адресою, та зареєструвати їх в органах реєстрації на себе, так як вона безперервно володіє нерухомим майном протягом десяти років. Зареєструвати на себе вказані житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку вона не має можливості так, як відсутні правовстановлюючі документи на вказане майно, що і вимусило її звернутися до суду. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 03.04.2018 року відкрито провадження у справі. Позивач в судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову не надав. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 25.04.2018 року, інвентаризаційна справа № 69, вбачається, що по [ADDRESS] знаходяться житловий будинок з господарськими будівлями, власником яких є [PERSON]. Згідно довідки виконавчого комітету Нехворощанської сільської ради за №02-29/34 від 11.01.2018 року, житлове домоволодіння за адресою: [ADDRESS] належало [PERSON] (а.с. 7). Згідно довідки виконавчого комітету Нехворощанської сільської ради за №02-34/1-67 від 18.01.2018 року, [PERSON] проживав і був зареєстрований за адресою [ADDRESS], де й помер [INFO] року. На момент смерті проживав з дружиною [PERSON] (а.с. 8). [PERSON] після померлого чоловіка житловий будинок з господарськими будівлями оформила на своє прізвище та зареєструвала технічний паспорт на себе (а.с. 10). Згідно довідки виконавчого комітету Нехворощанської сільської ради №02-34/1-68 від 23.01.2018 року, [PERSON] постійно проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], де й померла [INFO] року. На момент смерті проживала одна (а.с. 8). Після смерті [PERSON] спадщину за законом прийняв її син [PERSON]. Житловий будинок з господарськими будівлями успадкував та технічний паспорт перереєстрував на своє ім'я (а.с. 10). Згідно довідки виконавчого комітету Нехворощанської сільської ради № 02-34/83 від 19.01.2018 року, [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований в с. Нехвороща Новосанжарського району Полтавської області, де і помер [INFO] року. На момент смерті проживав один (а.с. 9). З довідки виконавчого комітету Нехворощанської сільської ради № 02-34/1-35 від 11.01.2018 року вбачається, що житлове домоволодіння [PERSON], що розташоване за адресою: [ADDRESS] знаходиться на земельній ділянці загальною площею 0,44 га, з яких: 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,34 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 9). Як вбачається з довідки виконавчого комітету Нехворощанської сільської ради № 02-34/1-36 від 11.01.2018 року, [PERSON] із родиною користується і розпоряджається нерухомим майном, що розташоване за адресою: [ADDRESS] з 2006 року (а.с. 7). На викопіюванні з почергового кадастрового плану зображено місце розташування земельної ділянки померлого [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про повне задоволення позову.

Outcome: approved