Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

30 січня 2019 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача [PERSON] на її на утримання аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення дочкою трирічного віку. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що з 20 листопада 2015 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Сторони мають спільну малолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю та перебуває на повному її утриманні. Спільне життя із відповідачем не склалось. Позивач вказує, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною, самостійного доходу не має, а тому потребує фінансової допомоги відповідача на її утримання. Оскільки досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивач просить про задоволення позову. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 лютого 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку, розгляд якої проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу був встановлений п'ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. У встановлений судом строк відповідач відзив не подав. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, з урахуванням вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач мають спільну малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, виданим 21 вересня 2016 року Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с.9). З матеріалів справи убачається, що сторони проживають окремо, дитина проживає разом з матір'ю - [PERSON] (а.с.7, 8). Згідно із ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. За положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. За положеннями ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною від 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За положеннями ч. 2,4, ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Як убачається із довідки ТОВ « ММП» № 01/29 від 29 січня 2019 року, позивач працює на посаді менеджера з реклами та з 14 листопада 2016 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Заробітну плату не отримує (а.с.11, 12). Відповідачем не надано доказів на підтвердження неможливості сплати аліментів, скрутного матеріального становища чи наявності у нього осіб, які перебувають на його утриманні, а тому позовні вимоги про стягнення аліментів суд вважає обґрунтованими. Положеннями ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], та дружини, суд виходить з того, що позивач просить стягнути з відповідача аліменти у частці від доходу [PERSON] Також, суд враховує вік та стан здоров'я дитини та дружини, та виходить з того, що відповідач за своїм станом здоров'я та матеріальним становищем спроможній надавати матеріалу допомогу, на обліку у центрі зайнятості не перебуває. Інших дітей або непрацездатних осіб, які б перебували на утриманні відповідача - судом не встановлено. А тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин, суд приходить до висновку, що аліменти підлягають стягненню з дня подання позову до суду, тобто з 30 січня 2019 року. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно із ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved