Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

30.06.2016 р. Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення сум заборгованості за кредитним договором в сумі 180\~923,12 грн. (а.с.26). Свої вимоги мотивує тим, що 09.02.2007 р. між Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») (далі АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник) було укладено кредитний договір № 2007/669-19/9, відповідно до умов якого Банк надавав [PERSON] кредит в іноземній валюті в сумі 17\~000,00 доларів США, а позичальник зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 08.02.2022 р. згідно з графіком погашення кредиту або достроково у випадках, передбачених вказаним Договором, та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 12,5% річних. 24.09.2012 р. відповідно до договору № 3 про внесення змін до Договору кредиту, валюту кредиту було змінено на гривню та встановлено нову відсоткову ставку у розмірі 9,9 % річних. Позивач умови Договору виконав в повному обсязі, проте Позичальник платежі належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 16.06.2016 р. за ним виникла заборгованість у сумі 180\~923,12 грн., яку до теперішнього часу не погашено. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі, надав суду свої пояснення. Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, просив суд застосувати строк позовної давності та, пославшись на правову позицію ВСУ № 6-1174 цс16 від 02.11.2016 р., зазначив, що, оскільки було змінено строк виконання основного зобовязання на 10.12.2012 р., а 08.0.2012 р. відповідач здійснила платіж не у повному розмірі ніж було передбачено, то строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 60 + 1 день, тобто з 10.12.2010 р., усі наступні платежі, які були передбачені графіком та мали місце після 10.12.2010 р. не мають правового значення, оскільки платежі не підлягали виконанню, і, враховуючи, що позивач звернувся із позовом у червні 2016 р., строк позовної давності пропущено, на підставі чого у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Подав письмові заперечення (а.с.43-45). Заслухавши представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 09.02.2007 р. між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2007/669-19/9, відповідно до умов якого Банк надавав [PERSON] кредит в іноземній валюті в сумі 17\~000,00 доларів США, а позичальник зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 08.02.2022 р. згідно з графіком погашення кредиту або дострокова у випадках передбачених вказаним договором та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 12,5% річних (а.с.8-12). 24.09.2012 р. відповідно до договору про внесення змін № 3 до Договору кредиту, валюту кредиту було змінено на гривню, встановлено нову відсоткову ставку у розмірі 9,9 % річних та, з урахуванням Договору та змін до нього, за графіком: з 10.10.2012 р. та з кінцевим терміном повернення заборгованості по 23.05.2017 р. (а.с.13 -15). Згідно ст.1054 ЦК України по кредитному договору банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 та 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до вимог ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Індекс інфляції це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничих цілей. Офіційний індекс інфляції розраховується Державним комітетом статистики України і визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні. Виходячи зі змісту ч.ч. 1,3 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку, після переривання перебіг позовної давності починається заново. Оскільки позичальник свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, станом на 16.06.2016 р. у [PERSON] виникла заборгованість перед позивачем в загальній сумі 180\~923,12, яка складається з: 106\~230,68 грн. - заборгованість за кредитом; 30\~402,58 грн. сума заборгованості за відсотками; 30\~221,14 грн. розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту, 5\~606,51 грн. розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків, 7\~186,26 розмір інфляційних збитків за кредитом; 1\~275,95 грн. розмір інфляційних збитків за відсотками, що підлягає стягненню з відповідача. При цьому, заява представника відповідача, що строк позовної давності позивачем пропущено, суд прийняти не може, оскільки, як вбачається з розрахунку сум заборгованості, останній платіж було здійснено відповідачем 06.09.2013 р., що відповідно до норм ст. 624 ЦК України свідчить про визнання відповідачем свого обовязку, та перебіг позовної давності починається заново. Отже, враховуючи здійснення останнього платежу 06.09.2016 р., та, подачі позову у червні 2016 р., строк позовної давності позивачем пропущено не було. На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved