Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

30 жовтня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у квартирі № 21, що розташована в будинку № 109 по вулиці Мстиславська в м. Чернігові, оскільки відповідач не проживає в ньому протягом восьми років без поважних причин. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 30 жовтня 2009 року, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу (а/с 7). Позивач є власником квартири № 21, що розташована в будинку № 109 по вулиці Мстиславська в м. Чернігові, що підтверджується копією договору дарування від 07 квітня 1995 року (а/с 8-9). В даній квартирі, крім позивача, зареєстровані також: її колишній чоловік - [PERSON] та дочка - [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміженні/будинку осіб № 4907, виданою Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради 14 вересня 2017 року (а/с 10). Як зазначила позивач, відповідач ще до розірвання шлюбу перестав користуватися житлом за місцем реєстрації і не проживає у ньому протягом восьми років без поважних причин, участі у витратах на утримання житла не приймає, а тому реєстрація відповідача ставить позивача у скрутне матеріальне становище та створює перешкоди у вільному розпорядженні квартирою. Допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду підтвердили, що відповідач за місцем реєстрації не проживає більше п'яти років, його речей у квартирі не має. Згідно ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власника майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, вимога позивача про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved