Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

7 вересня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою 1 листопада 1987 року у Пеньківській сільській раді Томашпільського району Вінницької області, актовий запис № 2. Даний позов обґрунтувано наступним. 1 листопада 1987 року позивач зареєстрував шлюб із відповідачкою у справі. Від спільного проживання у сторін є діти, які в даний час є повнолітніми. Спільне подружнє життя у сторін не склалося із-за невідповідності характерів, в зв'язку з чим шлюб фактично було розірвано і на протязі трьох років сторони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують. Позивач переконався, що примирення і збереження сім'ї бути не може, а також суперечитиме його інтересам, оскільки в даний час він уже проживає з іншою жінкою, з якою мають спільну неповнолітню дитину. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Відповідно ч.2 ст. 185 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснювалося. Суд, розглянувши заяви сторін по справі, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ст..1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 1 листопада 1987 року позивач зареєстрував шлюб із відповідачкою у справі у Пеньківській сільській раді Томашпільського району Вінницької області, актовий запис № 2. Як зазначив позивач у позовні заяві, спільне подружнє життя у сторін не склалося із-за невідповідності характерів, в зв'язку з чим шлюб фактично було розірвано і на протязі трьох років сторони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують. Позивач переконався, що примирення і збереження сім'ї бути не може, а також суперечитиме його інтересам, оскільки в даний час він уже проживає з іншою жінкою, з якою мають спільну неповнолітню дитину. Згідно ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясовування і дослідження інших обставин справи. Суд встановив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Причинами розірвання шлюбу є те, що сторони перестали розуміти один одного через різні погляди на життя, сторони проживають окремо, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Суд встановив, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, визнання відповідачкою позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб,а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Позивач [PERSON] при зверненні до суду поніс судові витрати, що складаються зі сплати судового збору в розмірі 487,20 гривень., однак, оскільки позивач не ставить питання про повернення йому судового збору, суд залишає понесені витрати за ним. На підставі викладеного,

Outcome: approved