Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

30 грудня 2014 року до суду звернулася [PERSON] з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліментів у розмірі 1000 гривень щомісяця, посилаючись на те, що у 2014 році проживала з відповідачем у цивільному шлюбі. Від спільного проживання вони мають доньку, яка знаходиться на її утриманні, батько дитини жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча працює по договорах, має мінливі доходи та задовільний стан здоров'я. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що відповідач не бажає надавати допомогу на утримання дитини, хоча має добре здоров'я і може працевлаштуватися та утримувати дитину. Вона самостійно забезпечити дитину невзмозі, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, крім того, має на утриманні ще доньку [PERSON] від першого шлюбу. Живе тільки на державну допомогу та аліменти, які сплачує колишній чоловік на [PERSON]. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, зазначивши, що згодний платити аліменти, але в меншому розмірі. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], відповідача [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Згідно свідоцтва про народження батьками малолітньої [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). З довідки, виданої виконавчим комітетом Світличненської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, вбачається, що дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні (а.с. 7). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Домовленості між батьками дитини щодо способу виконання своїх обов'язків по її утриманню не досягнуто. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд не може задовольнити позовні вимоги щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі з таких підстав. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Проте позивачка не надала суду доказів того, що відповідач працює по окремих договорах і його заробітки є нерегулярними, а тому посилання на цю обставину є безпідставним. У відповідності з ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її батька. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан відповідача та дитини, їх стан здоров'я. За таких обставин суд вважає, що розмір аліментів повинен становити 1/4 частину усіх видів заробітної плати (доходів) відповідача щомісячно. Крім того, оскільки позивачі за подання позову про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 243,6 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial