Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

29.10.2018 р. до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя засобами поштового звязку надійшла позовна заява ТОВ «Служба миттєвого кредитування» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 140710-132239 від 10 липня 2014 року в розмірі 33959,62 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10 липня 2014 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 140710-132239, згідно якого [PERSON] отримав від ТОВ «Служба миттєвого кредитування» кредит у сумі 1000, 00 грн. Відповідно до п. 3.3 Договору кредиту № 140710-132239 від 10.07.2014 р. [PERSON] зобов'язався повернути отримані грошові кошти у розмірі 1000,00 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 280,00 грн., що разом складає 1280,00 грн. у строк до 23.07.2014р. [PERSON] фактично не виконав свої зобовязання, у звязку з чим у нього станом на 15 жовтня 2018 року утворилась заборгованість на загальну суму 32180 гривень 00 копійок (з них: 1000 гривень 00 копійок сума кредиту, 280 гривень 00 копійок проценти, 30900 гривень 00 копійок пеня за несвоєчасне погашення кредиту). На підставі\~викладеного,\~просить суд\~стягнути з\~[PERSON]\~на користь\~ТОВ «Служба\~миттєвого кредитування»\~заборгованість за кредитним договором № 140710-132239 від 10 липня 2014 року станом на 15 жовтня 2018 року у розмірі 32180 гривень 00 копійок (1000 гривень 00 копійок сума кредиту, 280 гривень 00 копійок проценти, 30900 гривень 00 копійок пеня за несвоєчасне погашення кредиту), а також стягнути з відповідача судові витрати: судовий збір в розмірі 1762 гривень 00 копійок; комісія банку 17 гривень 62 копійок, а всього 33959 гривень 62 копійок. Представник позивача у судове засідання не зявився, проте надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача із зазначенням, що на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити в повному обсязі; у разі повторної неявки відповідача у судове засідання просить ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с. 56). Відповідач по справі [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові відправлення. Причини своєї неявки суду не повідомили. Заперечень стосовно позовних вимог позивача суду не надали. Відповідно до ч. 1ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст.ст. 128, 131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з'явився у судове засідання без поважних причин. Статтею 210\~ЦПК України\~визначено,\~що суд\~має розпочати\~розгляд справи\~по суті\~не пізніше\~ніж через\~шістдесят днів\~з дня\~відкриття провадження\~у справі,\~а у\~випадку продовження\~строку підготовчого\~провадження -\~не пізніше\~наступного дня\~з дня\~закінчення такого\~строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. Крім того, однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»: - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та обєктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух. \~ \~ \~ \~З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Виходячи з зазначених нормативно-правових актів України, наведених рішень Європейського суду з прав людини, взявши до уваги пояснення представника позивача та з урахуванням того, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин, суд у відповідності до\~статті 280 ЦПК України приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача по справі та ухвалою суду від 21 грудня 2018 року вирішив провести заочний розгляд справи та ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказах. Ухвалою суду від 13 листопада 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по зазначеній справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. (а.с. 49-50) Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2018 року вирішено розглядати справу у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання. (а.с. 58-59). Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву представника позивача, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 10 липня 2014 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 140710-132239, згідно якого [PERSON] отримав від ТОВ «Служба миттєвого кредитування» кредит у сумі 1000, 00 грн. (а.с. 5-6) Відповідно до п. 3.3 Договору кредиту № 140710-132239 від 10.07.2014 р. [PERSON] зобов'язався повернути отримані грошові кошти у розмірі 1000,00 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 280,00 грн., що разом складає 1280,00 грн. у строк до 23.07.2014р. [PERSON] фактично не виконав свої зобовязання, у звязку з чим у нього станом на 15 жовтня 2018 року утворилась заборгованість на загальну суму 32180 гривень 00 копійок (з них: 1000 гривень 00 копійок сума кредиту, 280 гривень 00 копійок проценти, 30900 гривень 00 копійок пеня за несвоєчасне погашення кредиту). (а.с. 12-38) Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. \~ \~ \~ \~Підстави припинення зобовязання передбачені статтями 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема за статтею 559 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. \~ \~ \~ \~Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Аналізуючи зазначені норми матеріального права, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, враховуючи всі наведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Служба миттєвого кредитування» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 140710-132239 від 10 липня 2014 року є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позовної заяви до суду позивач сплатив судові витрати при розгляді справи: а саме судовий збір у сумі 1762,00 грн., комісія банку у сумі 17,62 грн. (а.с. 2), а тому, оскільки позов задоволено в повному обсязі, сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача по справі.

Outcome: approved