Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

29 травня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Дружківці про стягнення матеріальної та моральної шкоди. В позові [PERSON] вказав, що відповідно до постанови Дружківського міського суду від 17 червня 2011 року йому була нарахована доплата як дитині війни за період 01 грудня 2010 року по 18 червня 2011 року в сумі 1162,44 грн., яка до теперішнього часу йому не виплачена. У відповіді від 02 лютого 2015 року відповідач повідомив [PERSON] про те, що вказана сума була виплачена йому у вересні 2011 року. Але позивач заперечує проти цього, і на підтвердження свої заперечень надає виписки з рахунків у банківських установах, на яких відсутні дані про перерахунок йому вказаної суми. Вважає, що своїми діями відповідач спричинив йому матеріальну шкоду у сумі 1162,44 грн., моральну шкоду у сумі 1000 грн., яку просить суд стягнути з відповідача. Також позивач просить стягнути з відповідача на свою користь судовий збір у сумі 243,60 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 300 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги і пояснив, що постановою суду від 17 червня 2011 року відповідача було зобовязано зробити перерахунок та виплатити йому надбавку до пенсії як дитині війни за період з 01 грудня 2010 року по 18 червня 2011 року. Відповідач зробив перерахунок і нарахував йому допомогу у сумі 1162,44 грн. У своєму листі відповідач повідомив [PERSON] про те, що ця сума сплачена йому у вересні 2011 року. Але цієї суми відповідач не отримував, що підтверджується виписками з карткових рахунків з банківських установ. Позивач вважає, що своїми діями відповідач спричинив йому матеріальну шкоду, а також спричинив моральну шкоду, оскільки він повинен був багато разів звертатися до відповідача та інших інстанцій для отримання цієї допомоги. Моральну шкоду він оцінює в 1000 грн., матеріальну шкоду в 1162,44 грн. Просить стягнути ці суми, а також судовий збір у сумі 243,60 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 300 грн. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Вона пояснила, що позивачу на підставі постанови суду від 17 червня 2011 року була нарахована доплата як дитині війни у сумі 1162,44 грн., але виплачена вона не була, оскільки у вересні 2011 року припинилося фінансування з державного бюджету України на такі цілі. До теперішнього часу таке фінансування не поновилося, і тому вини відповідача у невиплаті позивачу нарахованих сум не має. Просить відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки у діях відповідача відсутня будь-яка вина. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Як зазначив у позові [PERSON], постановою Дружківського міського суду Донецької області від 17 червня 2011 року відповідача було зобовязано зробити перерахунок і виплатити на користь позивача доплату до пенсії як дитині війни за період з 01 грудня 2010 року по 18 червня 2011 року. На виконання цієї постанови суду відповідач зробив нарахування вказаної доплати у сумі 1162,44 грн., але не виплатив її позивачу через припинення фінансування з державного бюджету України. Згідно з пп.1 п.1 Положення про управління ПФУ в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління ПФУ від 30.04.2002 №8-2 (зареєстрованого в Мінюсті 21.05.2002 за №442/6730, чинного на час виникнення спірних відносин), управління ПФУ у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах є органами ПФУ, підпорядкованими, відповідно, головним управлінням ПФУ в Автономній Республіці Крим, областях, мм.Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів ПФУ. Відповідно до пп.4 п.2.1 та пп.2 п.2.2 положення основним завданням управління, крім іншого, є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів ПФУ та інших джерел, визначених законодавством. Управління відповідно до покладених на нього завдань планує доходи та видатки коштів ПФУ в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету ПФУ. Як зазначив Верховний суд України у постанові №667/4594/14-а від 19 травня 2015 року, на підставі аналізу зазначених норм права колегія суддів Судової палати в адміністративних справах ВС дійшла висновку про те, що невиконання судового рішення управлінням ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. З огляду на це, суд вважає, що вина відповідача у невиплаті позивачу суми нарахованої за постановою суду від 17 червня 2011 року доплати як дитині війни відсутня, тому підстав для стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди немає. Інших доказів на підтвердження вини відповідача у невиплаті вказаної суми позивачем не надано. Оскільки суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, то, відповідно до ст.88 ЦПК України, немає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору та витрат на правовому допомогу.

Outcome: dismissed