Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

30.11.2016 року позивач [PERSON] в особі представника позивача Слободяна В.І. звернувся до суду з позовом, вимоги якого в ході судового розгляду були уточнені, та відповідно до якого просив: стягнути з відповідача [PERSON], користь позивача матеріальні збитки у розмірі 31159,88 гривень, що становить різницю між вартістю автомобіля СНЕRУ Аmulet, держномер [NUMBER] до та після дорожньо-транспортної пригоди з врахуванням суми грошей, виплачених МТСБУ; стягнути з [PERSON] на користь позивача 1200 гривень витрат за роботу по складанню «Звіту № 51/32.10.16 про оцінку вартості матеріального збитку» від 27 жовтня 2016 р., 600 гривень витрат за роботу по складанню «Звіту № 51/32.04.17 про утилізаційну вартість КТЗ» від 12 квітня 2017 р., 1382 гривні витрат на послуги евакуатора, 950 гривень витрат на послуги по зберіганню автомобіля,- також стягнути з [PERSON] на користь позивача моральну шкоду в розмірі 40000 грн., та понесені судові витрати: на правову допомогу в розмірі 3540 грн. і по сплаті судового збору( а.с.36). Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 16 квітня 2016 року о 13 год. 30 хв. в м.Бориспіль на перехресті вулиць Київський шлях та Суворова, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mersedes» д.р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON], яка в порушення вимог п.п. 16.1,6.11 ПДР України, рухаючись на другорядній дорозі, не надала перевагу в русі автомобілю, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем СНЕRУ Аmulet, д.р.н. [NUMBER], яким керував позивач [PERSON]. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Позивач стверджує, що 10.05.2016 року постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області відповідача було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Представник позивача зазначив, що внаслідок ДТП належний позивачу автомобіль отримав пошкодження, чим власнику завдана матеріальна шкода. Відповідно до звіту № 51/32.10.16 від 27.10.2016 року, складеного [PERSON], ринкова вартість автомобіля СНЕRУ Аmulet, д.р.н. [NUMBER], до пошкодження складає 79 735,44 грн., а вартість відновлювального ремонту- складає 133235,53 грн. Вартість робіт по складанню Звіту оцінки майна 51/32.10.16 склала 1200, 00 гривень. Тобто, згідно ст.30 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст.8 ЦК України, автомобіль є фізично знищеним транспортним засобом. Зазначили, що , поскільки відповідач не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в зв'язку з ДТП, яка є страховим випадком. 14.09.2016 р. МТСБУ відшкодувала завдані збитки у розмірі 34 843,13 грн., перерахувавши вказані кошти на рахунок позивача. Однак отриманої страхової суми не достатньо для покриття завданих внаслідок ДТП матеріальних збитків. Позивач зазначає, що відповідач має відшкодувати йому різницю між фактичним розміром матеріальної шкоди та страховою виплатою відповідно до вимог ст.1194 ЦК України в розмірі 31 159,88 грн. та вартість робіт по складанню звіту. Крім того, позивач 16.04.2016 р. після ДТП змушений був звернутись до ФОП [PERSON], який надав йому послуги евакуатора для транспортування автомобіля СНЕRУ Аmulet, д.р.н. [NUMBER] 16 квітня 2016 року з місця ДТП до СТО, яка належить ФОП [PERSON], та знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Зазначений автомобіль був доставлений до СТО з метою огляду його оцінювачем МТСБУ та знаходився там з 16 квітня по 04 червня 2016 року. Вартість послуги по зберіганню автомобіля складає 950 гривень. Також, ФОП [PERSON] 04 червня 2016 року надав послуги для транспортування автомобіля СНЕRУ Аmulet, д.р.н. [NUMBER], із вище зазначеного СТО до місця проживання позивача за адресою: Київська область, Баришівський район, с. Семенівка. Вартість послуги, наданої ФОП [PERSON]: 16.04.2016 р. складає 432 гривні, 04.06.2016 р., складає 950 гривень, а всього - 1382 гривні. Одночасно зазначив, що відповідно до Звіту № 51/32.04.17 від 12 квітня 2017 р. про утилізаційну вартість КТЗ, ринкова вартість непошкодженого автомобіля СНЕRУ Аmulet, д.р.н. [NUMBER], складає 79735,44 грн., утилізаційна вартість автомобіля - складає 13732,43 грн. Витрати за роботу по складанню зазначеного Звіту № 51/32.04.17 від 12 квітня 2017 р. складає 600 грн. 00 коп. Вважає, що зазначені витрати також необхідно стягнути з відповідача. Також позивач просив стягнути з відповідача моральну шкоду, яку оцінює в 40000 гривень. В обґрунтування вимог щодо відшкодування моральної шкоди зазначено, що вказаний розмір враховує в себе усі страждання, які йому довелося перенести, зокрема: порушення звичайного способу життя, а також моральних страждань, пов'язаних з ДТП. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, після відкладення розгляду справи у судове засідання 25.05.2017 року не з'явився, надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином по зареєстрованому місцю проживання, відповідно до ст.74 ЦПК України, заяви про розгляд справи за її відсутності та заперечень щодо позову не подала. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує. Дослідивши письмові матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть також бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також- відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. У відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до вимог частини 4 вказаної статті постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З постанови судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2016 року встановлено, що [PERSON], 16.04.2016 року о 13 год. 30 хв., керуючи автомобілем «Mersedes», державний реєстраційний номер [NUMBER] та рухаючись в м.Бориспіль Київської області, на перехресті вулиць Київський Шлях та Суворова, перебуваючи на другорядній дорозі, за відсутності належного регулювання (світлофор був вимкнений), не надала перевагу в русі автомобілю марки «СНЕRУ», державний реєстраційний номер [NUMBER], що перебував під керуванням гр. [PERSON] та рухався по головній дорозі, внаслідок чого допустила зіткнення з даним транспортним засобом, в результаті якого автомобілі зазнали механічних пошкоджень, чим порушила вимоги п.п. 16.1, 6.11 ПДР України. В зв'язку з чим [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень (а.с.9). З наданого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] встановлено, що власником автомобіля «СНЕRУ», державний реєстраційний номер [NUMBER], є позивач [PERSON] ( а.с.36,37). Факт дорожньо-транспортної пригоди за вказаних в постанові Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10.05.2016 року обставин, вина у дорожньо-транспортній пригоді, а також у заподіянні матеріальної шкоди внаслідок пошкодження належного позивачу автомобіля, відповідачем не оспорюється. Як зазначив позивач, на момент дорожньо-транспортної пригоди відповідачем не було застраховано цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів (а.с.4). В зв'язку з цим позивач звернувся з заявою про виплату відшкодування шкоди до МТСБУ, яке прийняло рішення про виплату шкоди в розмірі 34 843грн.13 коп. (а.с. 29). Зазначений розмір шкоди було перераховано на рахунок позивача 14.09.2016 р., що підтверджується довідкою ПАТ КБ «Приватбанк » від 27.09.2016 р.( а.с. 30). В судовому засіданні встановлено, що відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 51/32.10.16 від 27.10.2016 року, складеного ФОП [PERSON], сертифікат суб'єкта оціночної діяльності [NUMBER] від 21.03.2016, на замовлення позивача [PERSON], розмір матеріального збитку, заподіяного власникові «СНЕRУ», д.р.н. [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП, становить 79 735 гривень 44 копійки, вартість відновлювального ремонту КТЗ складає 133 235 гривень 53 копійки, ринкова вартість КИЗ до пошкодження складає 79 735 гривень 44 копійки (а.с. 10-28). Згідно звіту про утилізаційну вартість КТЗ № 51/32.04.17 від 12 квітня 2017 року визначено ринкову вартість непошкодженого «СНЕRУ», д.р.н. [NUMBER], яка складає 79 735 гривень 44 копійки, а також утилізаційну вартість КТЗ, що становить 13 732 гривні 43 копійки ( а.с. 77-96). Вартість витрат за роботу по складанню зазначеного звіту складає 600 гривень, що підтверджується квитанцією № 920810 від 12.04.2017 р.( а.с.96). Згідно ст.30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо- транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Отже, з наведеного слідує, що автомобіль «СНЕRУ», д.р.н. [NUMBER], є фізично знищеним транспортним засобом. Нормою ч.1, п.1.ч.2 ст.22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. При цьому суд враховує, що за змістом ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, матеріальні збитки, завдані позивачу, які складають різницю між вартістю автомобіля до та після ДТП і сумою сплаченого МТСБУ відшкодування (79735,44 - 13 732,43- 34843,13 = 49958,32), становлять 31 159 гривень 88 копійок та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Будь-яких заперечень, а також доказів, які це підтверджують, відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Як встановлено в судовому засіданні, позивач для відновлення свого порушеного права звертався до ФОП [PERSON], який надав йому послуги евакуатора для транспортування автомобіля «СНЕRУ», д.р.н. [NUMBER] 16 квітня 2016 року з місця ДТП до СТО, яка належить ФОП [PERSON], та знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Зазначений автомобіль був доставлений до СТО з метою огляду його оцінювачем МТСБУ та знаходився там з 16 квітня по 04 червня 2016 року. Вартість послуги по зберіганню автомобіля складає 950 гривень, що підтверджується квитанцією № 208197 ( а.с. 35). 04 червня 2016 року, ФОП [PERSON] також надав послуги для транспортування автомобіля «СНЕRУ», д.р.н. [NUMBER] із вище зазначеного СТО до місця проживання позивача за адресою: Київська область, Баришівський район, с. Семенівка. Вартість послуги, наданої ФОП [PERSON]: 16.04.2016 р. складає 432 гривні, 04.06.2016 р., складає 950 гривень, що підтверджується відповідними квитанціями ( а.с. 31,32). Суд дійшов до переконання, що у відповідності до ст.30 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підлягають стягненню з відповідача на користь позивача : 600 гривень - витрати за роботу по складанню «Звіту №51/32.04.17 про утилізаційну вартість КТЗ» від 12 квітня 2017 року, 1382 гривні - витрати на послуги евакуатора, 950 гривень - витрати на послуги по зберіганню автомобіля. При цьому суд прийшов до висновку, що витрати в сумі 1200 гривень за проведення оцінки та складання Звіту № 51/32.10.16 від 27.10.2016 року, належними документами не підтверджені, а саме: додані рахунок та акт надання послуг (а.с.33,34), - квитанція, або платіжне доручення при прийняття, перерахування, коштів ФОП [PERSON], суду не надано. Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 40000 гривень, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 23 Цивільного Кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав. Моральна шкода також полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч.1 ст.1167 Цивільного Кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Визначаючи розмір належного позивачу відшкодування завданої моральної шкоди, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості та враховуючи характер, глибину моральних страждань, що носили характер простих переживань з приводу порушення права власності, фізичного знищення належного йому автомобіля, тривалості негативних наслідків, внаслідок чого позивач був вимушений звернутись до суду за захистом порушеного права, та втратив можливість користуватися належним йому на праві власності транспортним засобом, суд прийшов до висновку, що заявлений [PERSON] позов про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню у розмірі 7000 гривень, що, на думку суду, є достатнім відшкодуванням понесених позивачем немайнових втрат. Щодо понесених позивачем [PERSON] витрат на правову допомогу в сумі 3540 гривень за договором про надання правової допомоги № 12/11-15 від 12 листопада 2015 року ( а.с. 41-45), укладеним позивачем та адвокатом Слободян Василем Івановичем, який діє на підставі Свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю [NUMBER] виданого 16.04.2015 року, такі витрати підлягають частковому відшкодуванню за рахунок відповідача на розраховану судом суму 3 396 гривень. Так, розмір витрат підтверджується наданою адвокатом квитанцією № 1 від 13.03.2017 року про оплату йому позивачем 3540 гривень (а.с.64-а). Відповідно до ст.1 ЗУ « Про граничний розмір компенсації витрати на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», (в редакції станом на жовтень та листопад 2016 року), розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати , у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до ст.1 ЗУ « Про граничний розмір компенсації витрати на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»,( в редакції станом на 01.01.2017 р.), розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Отже, з урахуванням порядку нарахування граничного розміру компенсації таких витрат, встановленому ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», враховуючи кількість витраченого адвокатом часу згідно з наданим розрахунком(а.с.64), відшкодування витрат на правову допомогу становить 3396 гривень (551,20грн.х5 год+ 640грн.=3396грн.). Відповідно до вимог ст..88 ЦПК України понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 1102 гривні 40 копійок.( а.с. 1, 52) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial