Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

31.01.2011 року позивач [PERSON] звернувся до Козельщинського районного суду з позовом до відповідачів [PERSON] господарства «Громада», відділу Держгеокадастру у Козельщинському районі Полтавської області про визнання недійсним договору оренди землі № 35 від 04.04.2009 року, про зобовязати відділ Держгеокадастру у Козельщинському районі Полтавської області скасувати державну реєстрацію договору оренди землі № 35 від 04.04.2009 року. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що не укладав договір оренди землі № 35 від 04.04.2009 року, підписи від його імені у договорі і в додатках до нього здійснені невідомою особою. Ухвалою суду від 28.02.2017 року позовну вимогу позивача [PERSON] до відділу Держгеокадастру у Козельщинському районі Полтавської області про зобовязати відділ Держгеокадастру у Козельщинському районі Полтавської області скасувати державну реєстрацію договору оренди землі № 35 від 04.04.2009 року - залишено без розгляду. Далі, позивач та представник позивача у судовому засіданні позов уточнили та прохали визнати недійсним договір оренди землі № 3 Б від 04.04.2009 року У судовому засіданні позивач позов підтримав та прохав задовольнити, оскільки не укладав договір оренди землі № 3 Б від 04.04.2009 року, а отже не підписував договір та додатки до нього. 04.09.2017 року позивач у судове засідання не зявився, але направив заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та прохав задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов позивача не визнав, оскільки експертом встановлено, що підпис у договорі оренди землі № 3 Б від 04.04.2009 року та інших примірниках зазначеного договору належить позивачу [PERSON] Також, прохав стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати у сумі 5\~344 грн. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. У відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір оренди землі № 3 Б від 04.04.2009 року щодо оренди земельної ділянки площею 3,37 га (а.с. 11). Згідно із ч.1\~ст. 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 3\~ст. 203 ЦК України,\~волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Ч.ч.1,3\~ст.215 ЦК України передбачено, що \~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 13 Закону України\~«Про оренду землі», договір оренди землі\~це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі та за бажанням сторін може бути посвідчений нотаріально. Договір оренди землі (у редакції Закону, чинного на момент укладення спірного договору) набирає чинності з моменту його державної реєстрації (статті 14, 18, 20 Закону). Суд, не приймає до уваги твердження позивача та представника позивача в частині того, що договір оренди землі № 3 Б від 04.04.2009 року не підписував, оскільки зазначене твердження спростовується висновком судово-почеркознавчої експертизи № 5950/14971 від 19.08.2017 року, згідно до якого вбачається, що підписи від імені позивача [PERSON] у примірниках договору оренди землі № 3 Б від 04.04.2009 року (а.с. 54,81,85) виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання засобів [PERSON]. Отже, з врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позов позивача не підлягає задоволенню, оскільки у судовому засіданні встановлено, так як підписи від імені позивача [PERSON] у примірниках договору оренди землі № 3 Б від 04.04.2009 року (а.с. 54,81,85) виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання засобів [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Ч. 3 ст. 79 ЦПК України визначено, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Судом встановлено, що представником відповідача до суду надано ордер на надання правової допомоги, договір про надання правової допомоги, доручення на надання правової допомоги, протокол виконання договору про надання правової допомоги при підготовці та участі у справі в загальній кількості 08 годин 22 хвилин, розрахунок витрат на правову допомогу, акт про приймання-передачу юридичних послуг, рахунок фактури № 1/2304 від 14.09.2017 року, платіжне доручення на перерахування грошових коштів відповідачем представнику відповідача у сумі 5\~344,00 грн. (а.с. 62,151-157) Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» вбачається, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2017 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для працездатної особи складає з 1 січня 2017 року в сумі 1\~600,00 гривень. Отже, 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає в сумі 640,00 грн. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що витрати позивача на правову допомогу підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки доведені належними та допустими доказами. На підставі викладеного,

Outcome: approved