Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

29 квітня 2016 р. Товариство звернулося до суду з таким позовом до відповідача. В обґрунтування своїх вимог вказали, що 19.03.2008 р. між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі Банк) та [PERSON] був укладений кредитний договір № СМ SME 403/51/2008. У забезпечення виконання зобовязань за цим кредитним договором перед Банком, між останнім та [PERSON] укладено Іпотечний договір, предметом якого є комплекс, Магазин промислових товарів «Торговий дім твій стиль», що знаходиться за адресою: Миколаївська область, м. Нова Одеса, вул. Червоних Партизан, 26, та земельна ділянка, на якій знаходиться предмет іпотеки, загальною площею 0,0682 га (кадастровий номер 4824810100:02:027:0002), що знаходиться за цією ж адресою. Зазначили, що 27.04.2012 р. між Банком та Товариством укладено договори купівлі-продажу кредитного портфелю та відступлення прав вимоги, за яким останній прийняв право вимоги за спірними кредитним договором і договором іпотеки. Вказали, що боржник [PERSON] дав Товариству згоду на добровільну реалізацію нерухомого майна, що є предметом договору Іпотеки, але постановою державного виконавця ДВС на нього накладено арешт, що перешкоджає Товариству реалізувати своє право на погашення заборгованості за кредитним договором за рахунок добровільної реалізації предмета іпотеки. З посиланням на ці обставини та ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» просили суд зняти арешт з спірного нерухомого майна. У судовому засіданні представник Товариства позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача (ДВС) у судовому засіданні заявлені вимоги не визнала та просила в їх задоволенні відмовити мотивуючи тим, якщо стягував домовилися з боржником про реалізацію нерухомого майна, що є предметом Іпотеки, то таке майно можливо реалізувати за допомогою або через ДВС, а не без його участі, оскільки в них залишається виконавче провадження. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні просив задовольнити вимоги позивача, оскільки це відповідає їх спільним інтересам щодо погашення боргу за кредитним договором. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. В силу ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду ч. 5 ст. 60 Закону). Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що 19 березня 2008 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір № CM-SME403/51/2008, за умовами якого Банк надав боржнику 178\~500 доларів США, з кінцевим терміном повернення 17 березня 2023 р., з фіксованим відсотком 5 % річних. Відповідач зобовязаний був щомісячно здійснювати погашення кредиту згідно графіку, що є додатком до цього договору. 24 березня 2008 р., в забезпечення виконання зобовязань [PERSON] по кредитному договору перед Банком, між ними укладено нотаріально посвідчений Іпотечний договір, предметом якого є належний [PERSON] на праві власності комплекс, Магазин промислових товарів «Торговий дім твій стиль», що знаходиться за адресою: Миколаївська область, м. Нова Одеса, вул. Червоних Партизан, 26, вартість якого визначена сторонами у сумі 1 108\~722 грн, а також земельна ділянка, що знаходиться за вказаною адресою. За умовами цього Іпотечного договору Банк забезпечує свої вимоги, що випливають з кредитного договору укладеного з [PERSON] до закінчення строку дії договору. [PERSON] отримав грошові кошти шляхом їх перерахування на відкриті на його імя рахунки та користувався ними. 27 квітня 2012 р., на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю, а також договорів про відступлення права вимоги і факторингу укладених між Банком та Товариством до останнього перейшли усі права первісного кредитора за вказаним кредитним договором та права іпотекодержателя за договором Іпотеки. Боржник [PERSON] неналежним чином виконував умови кредитного договору, а з грудня 2013 р. взагалі припинив погашення боргу, що призвело до виникнення заборгованості. 25 грудня 2014 року рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області задоволено вимоги Товариства, вирішено, зокрема, у рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед Товариством за кредитним договором № СМ-SME403/51/2008 від 19 березня 2008 року у сумі 181 877,96 (сто вісімдесят одна тисяча доларів США 96 центів) доларів США, що еквівалентно 2 115\~458,93 (два мільйона сто п'ятнадцять тисяч чотириста пятдесят вісім гривень 93 коп.) гривень, звернути стягнення на предмет Іпотеки, а саме: комплекс, Магазин промислових товарів «Торговий дім твій стиль», що розташований по вулиці Червоних Партизан, 26, в місті Нова Одеса Миколаївської області, який належить на праві приватної власності [PERSON], шляхом його продажу на прилюдних торгах за початковою ціною на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом, на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Вказане рішення суду у апеляційній інстанції сторонами не оскаржувалось, а отже набрало законної сили і є чинним на цей час та скеровано до ДВС для примусового виконання. 09 листопада 2015 р. постановою державного виконавця ДВС відкрито виконавче провадження за вищезгаданим рішенням суду. Судом зясовано, що в цьому виконавчому провадженні арешт на майно боржника, що є предметом Іпотеки державним виконавцем не накладався. Арешт на все нерухоме та рухоме майно боржника було накладено у 2008 та 2011 роках за іншими виконавчими провадженнями, які на цей час вже закриті за їх фактичним виконанням, однак постанови державного виконавця про зняття арешту не приймалось. Як на підставу про зняття арешту з предмету Іпотеки позивач посилається на те, що досягли згоду з боржником про добровільний продаж спірного майна у рахунок погашення боргу. За такого, з урахуванням досягнення домовленості між сторонами виконавчого провадження про реалізацію майна з метою погашення боргу у добровільному порядку, відсутності інших стягувачів, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача.

Outcome: approved