Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

30.07.2020 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з цим позовом до суду на період навчання їх сина - [PERSON] , [INFO] , але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. В обґрунтування позову позивач зазначає, що з 28 лютого 1997 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина - [PERSON] , який на даний час навчається в Харківському національному автомобільно-дорожньому університеті на 3 курсі денної форми навчання, до 30.06.2022. Вказує, що відповідач надавати матеріальну допомогу добровільно відповідач відмовляється, сам [PERSON] самостійних прибутків не має, тому позивач вимушена звернутися до суду за вирішенням цього питання. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10.09.2020 відкрито спрощене позовне провадження по справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, разом з тим, надала заяву (вх. № 33342 від 09.10.2020) про розгляд справи без її участі. Вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Однак, 09.10.2020 від нього надійшла заява (вх. № 33341), в якій вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення та розгляду справи за його відсутності. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 22.04.2017 Соледарською міською радою м. Артемівська Донецької області (а.с.5), 28 лютого 1997 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований шлюб, про що 28.02.1997 складено відповідний актовий запис № 14. [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.8) батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Згідно з довідкою № 34 від 22.07.2020 Харківського національного автомобільно-дорожнього університету, [PERSON] є студентом 3 курсу факультету «Транспортні системи» денної форми навчання, на контрактній основі. Термін навчання до 30.06.2022 (а.с.3). Позивач вказує, що їх син [PERSON] на даний час навчається на денній формі, а тому не має можливості працювати та самостійно себе забезпечувати. Зазначає, що відповідач добровільно ніякої матеріальної допомоги йому не надає. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно із ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Аналіз зазначеної норми на думку суду свідчить про те, що дане аліментне зобов`язання - це правовідношення, підставою виникнення якого є сукупність таких фактів, як продовження навчання дитиною після досягнення нею повноліття; не досягнення дитиною встановленого законом віку - двадцяти трьох років; наявність потреби в матеріальній допомозі у дитини у зв`язку із навчанням; можливість батьків надавати матеріальну допомогу. Згідно із ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів (п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»): досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, на відповідачеві також лежить процесуальний обов`язок доказування своїх доводів і заперечень. Виходячи з вищевикладеного та із загальних засад справедливості цивільного судочинства, суд, враховуючи матеріальне становище сторін, той факт, що повнолітній син позивача та відповідача [PERSON] здобуває освіту, навчається на денній формі, він потребує матеріальної допомоги, та обов`язок відповідача, який є батьком повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, надавати допомогу синові, оскільки той навчається, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а тому призначає до стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на повнолітнього сина [PERSON] на час його навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах місячного платежу підлягає негайному виконанню. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, тому на підставі ст. 141 ЦПК України ці витрати підлягають стягненню з відповідача у розмірі 840 грн 80 коп. на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved