Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

30.01.2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивовано тим, що 29.09.2013 року на перехресті вул. Русанівська Набережна та вул. Ентузіастів у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ОПЕЛЬ» під керуванням відповідача та автомобіля марки «ЧЕРІ» під керуванням доньки позивачки [PERSON]. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва відповідач визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Автомобіль марки «ЧЕРІ» належить позивачу на праві приватної власності. В результаті дорожньо-транспортної пригоди належний позивачці автомобіль отримав механічні ушкодження розмір яких, відповідно до звіту експертного авто-товарознавчого дослідження складає 24074,92 грн. За наведених обставин позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь вказаний розмір завданої шкоди, а також понесені нею збитки на проведення авто-товарознавчого дослідження у розмірі 1000,00 грн. та судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору і витрати на правову допомогу. Представник позивача до початку судового розгляду звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд визнає належним на підставі положень ст. 74 ЦПК України, враховуючи, що судова кореспонденція, яка направлялась за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідно до змісту постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 28.10.2013 року, 29.09.2013 року о 15 год. 40 хв. в м. Києві [PERSON], керуючи автомобілем «ОПЕЛЬ» д.н.з. [NUMBER], на перехресті вул. Русанівська Набережна - вул. Ентузіастів не врахував дорожню обстановку, не впевнився в безпеці дорожнього руху, не дотримався безпечної швидкості руху та безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «ЧЕРІ» д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів та заподіяло матеріальні збитки. [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Постанова набрала законної сили 08.11.2013 року (а.с. 6). Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль «ЧЕРІ» д.н.з. [NUMBER] належить на праві власності позивачці, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 26). Нанесення належному позивачці транспортному засобу механічних ушкоджень підтверджується довідкою Відділу вдаі Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві від 29.09.2013 року (а.с. 25). Відповідно до заключення №141 експертного авто товарознавчого дослідження по встановленню матеріального збитку, спричиненого власнику транспортного засобу від 14.10.2013 року, матеріальний збиток спричинений власнику автомобіля «ЧЕРІ» д.н.з. [NUMBER] пошкодженням від ДТП 29.09.2013 року становить 24074,92 грн. (а.с. 12-15). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За наведених обставин, враховуючи викладені норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди є законними і обґрунтованими. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Враховуючи, що для відновлення свого порушеного права позивач був змушений провести експертне авто-товарознавче дослідження з метою визначення розміру заподіяної матеріальної шкоди для її відшкодування в судовому порядку, вказані витрати підлягають стягненню з позивача в порядку ст. 22 ЦК України. Відповідно до положень ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, сплату судового збору у розмірі 255,75 грн. та оплату витрат на правову допомогу у розмірі 500,00 грн. підтверджено документально, а отже зазначені витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved