Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

29.08.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради за участю третьої особи Одеського міського управління юстиції про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] померла його, позивача, мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина - 228/1000 частини квартири [ADDRESS], які належали померлій на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого 06.07.1998 року Управлінням ЖКГ Одеської міської ради народних депутатів. Він, позивач, своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте на спадкове майно окрім нього претендувала [PERSON], яка пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини за заповітом, вона звернулася до суду із позовом про надання їй додаткового строку для прийняття спадщини, однак суди першої та апеляційної інстанцій їй відмовили, а тому він, позивач, є спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері. Позивач зазначив, що за час судового спору правовстановлюючі документи на квартиру зникли, що змусило його звернутися за отриманням дублікату і 30.07.2014 року Департаментом міського господарства Одеської міської ради йому було видано дублікат розпорядження органу приватизації та свідоцтва про право власності на 228/1000 частини квартири [ADDRESS]. Проте при зверненні до відділу реєстрації прав на нерухоме майно Одеського міського управління юстиції з проханням провести державну реєстрацію права власності на квартиру йому було роз'яснено про неможливість здійснення державної реєстрації на померлу особу та рекомендовано звернутися до суду. Оскільки правовстановлюючий документ на квартиру не зареєстрований в реєстрі прав власності на нерухоме майно, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON], яка відкрила спадкову справу після смерті [PERSON], відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендувала звернутися до суду. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив суд визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 228/1000 частини квартири [ADDRESS] після померлої [INFO] [PERSON]. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги положеннями ст.ст.16,392, 1216,1261 ЦК України. Представники відповідача Одеської міської ради позов не визнали, заперечували проти задоволення позову, мотивуючи свої заперечення тим, що позивачем не доведено порушення його прав та законних інтересів; не надано доказів відмови реєструючого органу зареєструвати право власності на спірну квартиру за померлою [PERSON], а надані докази викликають у ОМР сумнів у їх справжності; відмова нотаріуса про неможливість видачі свідоцтва про право власності не оформлена постановою. Суд, вивчивши матеріли справи, заслухавши пояснення сторін, вважає|лічить|, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського районного управління юстиції Одеської області (актовий запис №125). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За приписами ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судовим розглядом встановлено, що позивач [PERSON] є сином померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим міським бюро ЗАГСу м.Одеси (актовий запис №1457 від 29.06.1957 року). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 228/1000 частини квартири [ADDRESS], яка належала померлій на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого 06.07.1998 року Управлінням Житлово-комунального господарства Одеської міської ради народних депутатів на підставі розпорядження органу приватизації №121000 від 06.07.1998 року. Реалізуючи своє право на спадщину позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті свої матері [PERSON], що сталася [INFO]. З дослідженої судом копії спадкової справи вбачається, що позивач заяву про прийняття спадщини подав 15.05.2013 року, тобто у встановлений законом шестимісячний строк, інших спадкоємців немає. 30.07.2014 року позивач отримав дублікат свідоцтва про право власності, виданого 06.07.1998 року Управлінням Житлово-комунального господарства Одеської міської ради народних депутатів на підставі розпорядження органу приватизації №121000 від 06.07.1998 року, відповідно до якого [PERSON] є власником 228/1000 частини квартири приміщення спільного заселення, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]; квартира приватизована у відповідності із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Листом №119/02-14 від 05.08.2014 року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як належна до спадкової маси померлої частка квартири [ADDRESS], не була належним чином зареєстрована відповідними органами реєстрації прав на нерухоме майно. Згідно положення п. 7 ст. 16 Закону України «Про держану реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Незважаючи на те, що позивач одержав дублікат правовстановлюючого документу на право власності на 228/1000 частини квартири [ADDRESS] в силу положень Закону України «Про держану реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зареєструвати право власності на квартиру не вбачається можливим, оскільки власник майна [PERSON] померла, а здійснення державної реєстрації за померлою особою суперечить вимогам чинного законодавства. Отже, зважаючи, що судовим розглядом беззаперечно встановлено факт порушення прав позивача на спадкування, слід визнати за [PERSON] право власності на 228/1000 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Крім того, за роз'ясненням Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (п.23) свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вказаним роз'ясненням обов'язковість винесення в такому випадку постанови нотаріуса при відмову в оформленні спадщини не йдеться. А тому за наявності листа нотаріуса посилання відповідача Одеської міської ради на відсутність постанови нотаріуса про відмову у оформленні спадщини є помилковими. Враховуючи встановлене, питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, а тому воно повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем [PERSON], у порядку спадкування за законом.

Outcome: approved