Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

30 травня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 2,49 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Українківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 23 квітня 2000 року. В обґрунтування своїх вимог вказував, що за життя 06 червня 1997 року [PERSON] залишила на його імя заповіт, в якому заповідала земельну частку (пай) площею 3,41 умовних кадастрових гектарів, яка належала спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку ( пай) серії МК № 0088702, зареєстрованого 19 грудня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 2214. 26 листопада 1998 року [PERSON] на підставі майнового права на земельну частку (пай) отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,49 га, що розташована на території Українківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, між тим зміни до заповіту не внесла. 23 квітня 2000 року [PERSON] померла. На день її смерті позивач був зареєстрований та проживав з померлою, здійснював її поховання. [PERSON] єдиний звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Однак в оформленні його спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку, виданого на ім'я померлої та доказів, що підтверджують родинні відносини між ним та померлою. За вищевказаного позивач позбавлений можливості захистити своє спадкове право в інший спосіб ніж судовому порядку через що звернулася до суду із цим позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач Галицинівська сільська рада Вітовського району Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила. В той же час звернулася до суду із заявою, згідно якої не заперечувала проти задоволення цього позову та прросила справу розглянути за відсутності їх представника. Дослідивши надані суду письмові докази, в межах заявлених позовних вимог, судом встановлено що 06 червня 1997 року [PERSON] залишила заповіт на імя [PERSON], [INFO], яким заповідала останньому як онуку право на земельну частку (пай) площею 3,41 умовних кадастрових гектарів, що належало останній на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК № 0088702, зареєстрованого 19 грудня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 2214 (а.с. 6). Відповідно до копії Державного акту серії І-МК № 027910, виданого 26 листопада 1998 року на підставі розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області від 04.12.1997 року № 693-р (а.с. 13), межі вищевказаної земельної частки (пай) були визначені на місцевості та передано [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 2.49 га на території Українківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 10). Згідно відомостей відділу у Вітовському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 07.02.2007 року № В-304/0-241/6-17, право власності щодо вказаної земельної ділянки на час запиту зареєстровано за [PERSON] (а.с. 11) За даними свідоцтва про смерть І-ФП № 010115, [PERSON] 23 квітня 2000 року, про що Українківською сільською радою Вітовського (Жовтневого) району Миколаївської області здійснено актовий запис про смерть за № 9 від 26.04.2000 року (а.с. 5). Підстави, з яких позивач був змушений звернутися до суду із цим позовом підтверджуються листом нотаріуса від 19.05.2017 року № 289/01-16, яким йому було розяснено про неможливість оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] відносно вищевказаної земельної ділянки у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на ім'я спадкодавця, а також доказів родинний відносин між ним та померлою (а.с. 14). Крім цього, не співпадає обєкт спадкування зазначений у заповіті як право на земельну частку (пай). Відповідно довідки виконавчого комітету Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 29.03.2017 року № 3-13, на час смерті [PERSON] з нею був зареєстрований за адресою: [INFO] та проживав позивач [PERSON] Родинні відносини зазначені як онук по відношенню до спадкодавця (а.с. 9). Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 48002049 від 08.06.2017 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с. 28). Положення ст. 549 ЦК України 1963 року, що діяв на час відкриття спадщини, вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом фактичного прийняття спадщини, до чого прирівнюється проживання спадкоємця із спадкодавцем на час смерті останнього. Як слідує зі змісту досліджених письмових доказів, на час смерті спадкодавця [PERSON] позивач проживав та був зареєстрований разом із нею, а отже фактично прийняв спадщину. Відповідно до ст. 534 ЦК 1963 року передбачено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Зі змісту заповіту слідує, що [PERSON] скористалась своїм правом на розпорядження належним їй майном та залишила заповіт на користь позивача. В той же час, не зважаючи, що земельну ділянку спадкодавець отримала як власник майнового права на земельну частку (пай), обєкт її прав був змінений, проте вона не внесла відповідних змін до заповіту, що нині перешкоджає позивачу в оформленні його спадкових прав в нотаріальному порядку. Враховуючи наведене, а також здійснене спадкодавцем [PERSON] особисте розпорядження щодо вищевказаного майна, та зміну його правового статусу, що перешкоджає спадкоємцю за заповітом [PERSON] можливості в нотаріальному порядку оформити своє майнове право, на підставі ст. 16 ЦК України, суд дійшов висновку, що цивільне право позивача підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на вищевказану земельну ділянку

Outcome: approved