Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

30 червня 2016 року (за поштовим штемпелем) уповноважений представника позивача [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 11.01.2014 між позивачем та ПАТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір № Р21.228.70230 (далі Договір), відповідно до умов якого позивач отримала кредит у розмірі 42498,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,9% річних, зі строком користування на 60 місяців. Вважає, що при оформленні [PERSON] було порушено права позивача як споживача через невиконання імперативних вимог закону щодо надання повної, своєчасної та достовірної інформації про послугу, що є предметом [PERSON]. Зокрема зміст [PERSON] викладено дрібним шрифтом, позивач була обмежена в часі з його ознайомленням, представник банку детально не розяснив умови договору, спонукав позивача до укладення договору страхування. П. 1.4 [PERSON] встановлено сплату щомісячної плати за кредитне обслуговування в розмірі 2,4000% від початкової суми кредиту, що суперечить п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. П. 5.4 [PERSON] містить третейське застереження в порушення вимог пункту 14 частини першої статті 6 Закону України Про третейські суди». Внаслідок чого права позивача було порушено і вона була позбавлена змоги в повному обсязі оцінити умови [PERSON]. Сторони [PERSON] не досягнули в належній формі згоди з усіх істотних його умов. Позивач в період з 11.01.2014 до моменту предявлення цього позову частково сплатила відповідачу належні платежі в загальному розмірі 13692 грн, несплаченими залишилось 28806 грн, тому просить визнати недійсним спірний Договір, зобовязати відповідача прийняти від позивача суму залишкової заборгованості в розмірі 28806 грн у термін, що передбачався сторонами для погашення кредиту, та на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнити позивача від сплати судового збору. У своїх письмових запереченнях проти позову уповноважений представник відповідача посилається на те, що зміст [PERSON] становлять умови, визначені на розсуд сторін та погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до чинного законодавства. Позивачу відповідно до п. 5.1 [PERSON] була надана необхідна переддоговірна інформація, передбачена ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», при укладенні [PERSON] сторони дійшли взаємної згоди щодо всіх істотних умов. Позивач була ознайомлена зі змістом [PERSON], про що свідчить її власноручний підпис у ньому. Як вбачається із п. 5.5 [PERSON], згідно з постановою НБУ № 168 від 10.05.2007 реальна річна процентна ставка складає 77,6%. Абсолютне значення подорожчання кредиту складає 72720,35 грн. Ці показники діють за умови своєчасного погашення позичальником грошових зобовязань відповідно до п. 2.1 [PERSON]. Отже дані про подорожчання продукту були позивачу відомі під час укладення [PERSON] та остання не вчинила жодних дій, які б свідчили про те, що її було введено в оману щодо вартості продукту. Щодо незаконності встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості, то згідно з п. 8 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Тобто кожен банк визначає плату за обслуговування кредиту індивідуально, що затверджується внутрішніми актами. Несправедливими є положення [PERSON] про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, що є підставою для визнання таких положень недійсними. Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 12.09.2012 у справі № 6-80цс12, від 25.09.2013 у справі № 6-80цс13. Оскільки в оспорюваному договорі плата за обслуговування кредитної заборгованості визначена не за формулою із змінними величинами, а відображена чітко визначеною фіксованою сумою, то така умова не суперечить як положенням ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», так і затвердженому сторонами графіку платежів. Щодо послуг страхування, то банк не навязував їх позивачу, а пропонував, остання ж на них погодилась. Позивач жодним чином не позбавлена права письмово скасувати наданий нею дозвіл на обробку її персональних даних (п.5.9 [PERSON]). Під час укладення [PERSON] позивач підписала ряд документів, які не надала суду, що свідчить про штучне генерування нею позову та свідоме введення суду в оману. В судове засідання особи, які беруть участь у справі, повторно не зявилися, про час і місце судового розгляду були оповіщені у встановленому порядку, представники сторін направили суду заяви з клопотанням про розгляд справи за їхньої відсутності, представник позивача позов підтримує повністю, представник відповідача позов не визнає повністю. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~ Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що 11.01.2014 між [PERSON] та ПАТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір № Р21.228.70230, відповідно до умов якого позивач отримала кредит у розмірі 42498,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,9% річних, зі строком користування на 60 місяців (а.с.9 копія [PERSON]). У п. 1.4 [PERSON] встановлено оплату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,4% від початкової суми кредиту. Плата за обслуговування кредитної заборгованості нараховується на початкову суму кредиту (на відміну від відсотків, які нараховуються на залишкову суму кредитної заборгованості) та містить складові: обслуговування клієнта-позичальника, плата за інформаційні послуги банку щодо кредитної історії клієнта, архівування кредитної справи (у т.ч., транспортування), вартість програмного забезпечення, обслуговування офісної оргтехніки, вартість оренди та комунальних послуг відділення, загальний супровід кредитної справи. Відповідно до п. 1.7 [PERSON] позивач надала свою згоду на укладення за рахунок позичальника як страхувальника договору добровільного страхування життя. Цим договором вона доручила та дала розпорядження банку переказати в безготівковій формі кредитні кошти страховику в частині суми страхового платежу, належного страховику, через транзитиний рахунок банку. Позичальник погодилась на страхування майнових інтересів, що не суперечить чинному законодавству України, повязані із життям застрахованої особи згідно цього [PERSON]. Вигодонабувачем виступає банк. Детальна інформація щодо страхування міститься у заяві на страхування, яка долучається до цього [PERSON] (а.с.70- копія заяви-доручення). За правилами ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. У ч.ч. 1, 3 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Оскільки відповідно до умов [PERSON] від 11 січня 2014 року банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до вимог ст.ст. 626628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 5.4 Розділу 5 [PERSON] сторони внесли застереження, яке є третейською угодою в розумінні статті 12 Закону України «Про третейські суди», зокрема про те, що судовий захист прав і законних інтересів, які виникають при виконанні цього [PERSON], підлягають розгляду у постійно\~діючому\~Третейському суді при Асоціації українських банків згідно з регламентом третейського суду. Відповідно до статті 17 ЦПК України сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом. Згідно із пунктом 14 частини першої статті\~6 Закону України «Про третейські суди» (частину першу статті 6 цього Закону доповнено пунктом 14 згідно із\~Законом від 03 лютого 2011 року\~№ 2983-VI) третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково, так як в судовому засіданні доведено, що в порушення вимог п. 14 ч. 1 статті\~6 Закону України «Про третейські суди» сторони внесли до [PERSON] застереження, яке є третейською угодою. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. У задоволенні решти позовних вимог вбачається за необхідне відмовити з наступних підстав. Представник позивача посилається на те, що при оформленні [PERSON] [PERSON] була позбавлена фактичної можливості вносити зміни до змісту і при його укладенні мала можливість погодитись лише на ті умови, які були запропоновані їй банком. Крім того, працівником банку їй не було надано інформацію про істотні умови кредиту, а отже відповідачем було допущено порушення її прав як споживача через невиконання імперативних вимог закону щодо надання повної, своєчасної та достовірної інформації про послугу, що є предметом [PERSON]. Також цей правочин не відповідає положенням ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», що виразилося у ненаданні [PERSON] відповідачем у повному обсязі інформації про умови кредитування. Однак такі доводи спростовуються дослідженими судом доказами, наданими сторонами, та чинним законодавством. В частині 4 статті 11 цього Закону зазначено, що договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один із оригіналів якого передається споживачеві. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством. Умови укладеного між [PERSON] та відповідачем [PERSON] були погоджені сторонами у встановленому законом порядку і позичальник проти них не заперечувала, що підтверджується її підписом в [PERSON], де позивач поставила свій підпис, яким підтвердила, що ознайомлена з умовами кредитування, зокрема щодо можливої суми кредиту, строку, на який кредит може бути одержаний, мети, для якої кредит може бути використаний, варіанти повернення, включаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги, можливість та умови дострокового повернення кредиту, форми та видів його забезпечення тощо та [PERSON] було передано один із оригіналів цього [PERSON]. Таким чином, зазначені обставини свідчать про те, що Договір є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст. 3 ЦК України. Зокрема у [PERSON] від 11.01.2014 передбачені всі істотні умови такого виду договорів відповідно до вимог законодавства. У ньому зазначена сума кредиту, дата видачі кредиту, річна відсоткова ставка, умови повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, тощо. Позичальник була ознайомлена з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним, що підтверджується також довідкою-повідомленням (а.с.72 - копія довідки-повідомлення). Виконання банком зазначених умов підтверджено позивачкою, яка особисто підписала Договір, чим засвідчила свою згоду з його умовами. Згідно з підписаним [PERSON] [PERSON] від 11.01.2014 позичальнику було надано інформацію про умови кредитування та ці відомості є повні, вичерпні та зрозумілі для позичальника. Крім того, 11.01.2014, в день підписання [PERSON] [PERSON] отримала його примірник, що надавало їй додаткову можливість детально вивчити його умови і в разі необхідності звернутися за правовою допомогою до спеціалістів та у випадку незгоди з умовами [PERSON] відмовитися від надання їй фінансової послуги. Крім того, отримавши суму кредиту, протягом певного періоду часу [PERSON] виконувала умови [PERSON], частково погашаючи заборгованість. \~ На підставі викладеного,

Outcome: partial