Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

30.09.2014 року КС «Народний кредит» звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28.11.2011 року між КС «Народний кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір №20-111104-н, згідно умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 5000,00 грн., зі сплатою процентів, з розрахунку нарахування 0,18% денних на суми залишку по кредиту за кожен календарний день користування кредитом, строком на 12 місяців. Відповідач зобов'язався сплачувати спілці нараховані проценти та частину кредиту в термін та розмірах, не менше, ніж це вказано в рекомендованому графіку платежів. Зазначив, що відповідач порушив свої зобов'язання щодо повернення частини кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 02.11.2012 року з відповідача на користь КС «Народний кредит» було стягнуто заборгованість по кредиту в сумі 2289,00 грн., заборгованість по відсоткам в сумі 7540,67 грн. та судові витрати. Після набрання рішенням законної сили відповідачем здійснювались сплати на загальну суму 4947,07 грн., які позивачем були зараховані як сплата на погашення процентів за користування кредитом. Однак, сума боргу [PERSON] перед КС «Народний кредит» по нарахованим процентам за користування кредитом з 18.09.2012 року до 25.09.2014 року становить 28136,86 грн. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти існуючої заборгованості перед КС «Народний кредит» не заперечував, проте заперечував проти стягнення всієї суми боргу. Вислухавши думку представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 28.11.2011 року між КС «Народний кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір №20-111104-н, згідно умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 5000,00 грн., зі сплатою процентів, з розрахунку нарахування 0,18% денних на суми залишку по кредиту за кожен календарний день користування кредитом, строком на 12 місяців. КС «Народний кредит» виконала свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі та здійснила видачу кредитних коштів в сумі 5000,00 грн. В свою чергу, [PERSON] скористався кредитними коштами та свої зобов'язання за договором №20-111104-н від 28.11.2011 року належним чином не виконав. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 02.11.2012 року з [PERSON] було стягнуто на користь КС «Народний кредит» заборгованість за кредитним договором в сумі 4489,00 грн., заборгованість по відсоткам - 7540,67 грн. та судові витрати в сумі 214,60 грн. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Пунктом 3.6 кредитного договору встановлюється, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом відбувається у такому порядку: першочергово проценти, а в наступну чергу - сума кредиту. З розрахунку вбачається, що станом на 25.09.2014 року загальна сума заборгованості [PERSON] перед позивачем, становить 28136,86 грн. - борг по відсоткам за користування кредитом. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що [PERSON] порушив умови кредитного договору №20-111104-н від 28.11.2011 року, а тому з нього підлягає стягненню на користь позивача заборгованість в сумі 28136,86 грн. Що стосується заперечень відповідача [PERSON], про стягнення всієї суми заборгованості, то суд не приймає їх до уваги, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що 28.11.2011 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. Відповідно до вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного, суд не приймає до уваги вищевказані посилання відповідача, оскільки вони є необґрунтованими. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 281,36 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved