Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

30 липня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, обґрунтувавши свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 2013 року. Під час перебування з відповідачем у шлюбі в них народилася дитина, [PERSON], [INFO]. На даний час вони з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведуть, дитина знаходяться на її утриманні та вихованні. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку починаючи з дати подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивачка не з'явилась, про час дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, у якій підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, зв'язку з чим, суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб вбачається, що шлюб між [PERSON]. та [PERSON]. був зареєстрований Виконкомом Райгородоцької селищної ради Слов'янського району Донецької області, про що складено відповідний актовий запис № 39 від 28.09.2013 року. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з наданих копій свідоцтва про народження дитини, відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки комітету мікрорайону «Северний» № 321 від 28.07.2014 року, дитина [PERSON] проживає разом із матір'ю, [PERSON]. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, у зв'язку з чим суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, у зв'язку з тим, що дитина, [PERSON]., [INFO], мешкає разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні, а відповідач є батьком дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме: з відповідача можливо стягнення аліментів на користь позивача у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 120 грн. згідно квитанцій від 28.07.2014 року суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до статті 84 Цивільного процесуального кодексу України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. На сьогодні дане питання врегульоване Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, в якому передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Позивачем до суду не надано відповідного розрахунку кількості та вартості наданих послуг згідно квитанції від 28.07.2014 року за годину роботи особи, яка видала цю квитанцію, зокрема скільки часу витрачено адвокатом [PERSON] на складання позовної заяви. З матеріалів цивільної справи вбачається, що адвокат [PERSON] жодного разу не брав участі у судових засіданнях по розгляду справи за позовом [PERSON] Враховуючи викладене, вимоги Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, обґрунтування позивачем витрат на правову допомогу, суд вважає, що підстав для стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 120 грн. згідно квитанцій від 28.07.2014 року не має. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп., оскільки позивач, при зверненні до суду з даним позовом звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного, та

Outcome: partial