Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

30.03.2018 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідача [PERSON], посилаючись на наступні обставини: вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. В теперішній час син є студентом Полтавського будівельного технікуму транспортного будівництва, денної форми навчання. Термін навчання з 2015 року по 2019 рік. Син потребує витрат на навчання, харчування та проживання. В теперішній час відповідач добровільно допомоги не надає. Просила стягнути з відповідача на свою користь на утримання дитини сина [PERSON], аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Ухвалою суду від 16.04.2018 року до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, був залучений [PERSON] Позивачка в судове засідання не зявилася, надавши письмову заяву, в якій вказала, що просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, у судове засідання не зявився, надав суду заяву про визнання позову, та з проханням розглянути справу без його участі. Третя особа [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що сторони мають спільну дитину: сина [PERSON], про що свідчить запис у свідоцтві про народження серії І-КЕ №043982 (а.с. 5). Згідно з довідкою №208 від 21.02.2018 року (а.с. 6) [PERSON] навчається в Полтавському будівельному технікумі транспортного будівництва. Згідно зі ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст. 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і ( або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2)стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. В п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року зазначено про обов'язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), який (обов'язок) настає за обов'язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] навчається в Полтавському будівельному технікумі транспортного будівництва, денна форма навчання. Згідно з довідкою №126 від 22.02.2018 року (а.с. 7) [PERSON] зареєстрований і проживає в гуртожитку за адресою: вул.Небесної Сотні, 110 Полтавського будівельного технікуму транспортного будівництва з 01.09.2015 року. Таким чином,\~враховуючи,\~що навчальний\~заклад знаходиться\~не за\~місцем проживання\~[PERSON],\~форма навчання\~є денною,\~стаціонар,\~що виключає\~можливість власного\~працевлаштування,\~він потребує\~матеріальних витрат\~проживання в гуртожитку, проїзду до місця мешкання на вихідні дні, на житлово-побутові потреби, їжу, одяг, придбання підручників та інших матеріалів для навчання, суд вважає доведеною обставину щодо його потреби в матеріальній допомозі батьків. Обовязок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, причому обовязком особистим, індивідуальним. Проживання повнолітнього окремо не звільняє від виконання цього обовязку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання повязане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення. Відповідач позов визнав, надав відповідну письмову заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) на утримання сина. Таким чином, суд, аналізуючи зібрані\~по справі\~докази у\~їх сукупності,\~з урахуванням матеріального\~становища сторін, потребу\~в матеріальній\~допомозі повнолітнього\~сина,\~що продовжує\~навчання на денній формі, стаціонарі, можливість надання\~такої допомоги\~відповідачем, визнання позову відповідачем, вважає за необхідним стягнути з відповідача, на користь позивачки аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно на весь період його навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років, що буде належним захистом прав повнолітнього та не ставить платника аліментів у скрутне для нього становище. В силу ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням положень ст. 141\~ЦПК України, з відповідача має бути стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі ст.ст.182,199,200 СК України та

Outcome: approved