Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

31 жовтня 2019 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дитини: дочки [PERSON] , [INFO] , в сумі 29417,22 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що з 18 травня 2013 року перебувала у шлюбі з відповідачем від якого народилась дочка [PERSON] , на утримання якої відповідач сплачує аліменти. Стверджує, що дитина хворіє та потребує лікування, а також відпочинку на морі задля оздоровлення, крім того дитина відвідує старшу групу у дитячому садочку і потребує додаткових витрат на зошити, одяг, іграшки та ін., у зв`язку з чим позивачка понесла додаткові витрати на дитину, що викликані розвитком її здібностей, тому вважає, що обов`язок утримувати дитину покладається на обох батьків, у відповідності до статті 185 СК України батько дитини має разово покрити половину витрат, які понесла позивачка, що становить 29417,22 грн. Ухвалою суду від 11.11.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. 27 листопада 2019 року від відповідача надійшов відзив на позов в якому він позов не визнав, вказавши, що жоден із доказів наданих позивачем не відповідає вимогам ст. 185 СК України, крім того, відпочинок на морі [PERSON] проводила з дітьми за кошти, які були надані ним на відпочинок його дитини. Просив суд проводити розгляд справи з викликом сторін. 29 листопада 2019 року від позивачки надійшла відповідь на відзив у якій просила суд не приймати до уваги відзив відповідача, оскільки всі заяви за нього підписує його мати, а він сам перебуває за кордоном. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 09 січня 2020 року призначено судовий розгляд у справі з викликом сторін. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, доручила свої інтереси представляти [PERSON] , яка позовні вимоги підтримала просила суд задоволити у повному обсязі. Представник відповідача адвокат Кушнірук В.М. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову посилаючись на обставини вказані у відзиві на позов, а також зазначив, що надані позивачкою докази є неналежними та недопустимими. Також вказав, що позивачка крім доньки [PERSON] виховує ще двох доньок, тому кому були придбані дані речі, невідомо. Кошти на відпочинок доньки на морі його довіритель давав, однак, як би знав, що буде заявлений такий позов то взяв би розписку. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 04.12.2015 року, [PERSON] сплачує аліменти на утримання доньки в розмірі 1650грн. щомісячно. Заборгованість по сплаті відсутня. [PERSON] заявлено вимоги про стягнення з [PERSON] додаткових витрат на утримання дитини в розмірі 29417,22 грн., з них: 402грн.- спеціальні зошити для дошкільнят; 22000грн. - лікування Аліси на базі відпочинку «Баракуда»; 1030грн.- одяг (курточка демісезонна, взуття, 2 ляльки); 400грн.- кросівки; 130грн.- тапочки у садочок; 1230грн.- зимове пальто, лосіни, піжама; 1000грн.-осіннє пальто, два светрика, що становить не половину суми витраченої на витрати на дитину, що викликані розвитком її здібностей та надані медичні послуги на лікування та відпочинок. З позовної заяви позивачки вбачається, що обставинами, з якими вона пов`язує необхідність понесення додаткових витрат на дітей, є те, що вона є багатодітною матір`ю виховує троє дітей, зараз знаходиться на сьомому місяці вагітності, проживає в материному будинку, сплачує комунальні послуги у великих розмірах, а також несе витрати по виконанню рішення суду про стягнення з неї судових витрат на користь відповідача, аліментів, які сплачує їй відповідач, не вистачає для належного та достатнього утримання їх спільної доньки. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з її хворобою. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення; ці кошти є додатковими на відміну від аліментів, що стягуються на утримання дитини; у випадку коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Вказаний правовий висновок викладено в Постанові Верховного суду України від 13 вересня 2017 року у справі №6-1489цс17. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття79 ЦПК України) Достатніми є докази, які у своїй сукупності діють змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Із долученої до матеріалів справи, виписки з медичної картки Д4/14/2 [PERSON] , вбачається, що у зв`язку з хворобою їй призначались лікарем препарати: дельмар, лорект, етацид (а.с.23). І з доданої квитанції на суму 926,64 коп. вбачається, що витрачена вказана сума коштів на вищезазначені препарати становить 516,85грн.(а.с.24) Суд вважає, що витрати на придбання даних медичних препаратів відносяться до додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, а саме хворобою дитини, підтверджені належними і допустимим доказами, а тому з урахуванням рівного обов`язку батьків брати участь в утриманні дітей 1/2 частина цих витрат підлягає стягненню з відповідача. Тому позов в цій частині підлягає до задоволення. Що стосується інших додаткових витрат, то позивачкою було також надано: - квитанцію про переказ коштів [PERSON] в сумі 350грн. (а.с. 18); призначення даного платежу у квитанції не вказано, зі слів представника позивачки це кошти за спеціальні зошити для дошкільнят для заняття у садочку, однак те, що [PERSON] відвідує дошкільний заклад і є потреба у спеціальних зошитах, \~всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України не підтверджено належними та допустимими доказами. -довідку видана [PERSON] тургагентом [PERSON] , в тому що вона та її доньки [PERSON] та [PERSON] перебували на відпочинку на базі « [INFO] » в с. Грибівка Одеської області. За відпочинок було сплачено 9000грн. (тобто сплачені кошти за відпочинок трьох осіб, квитанції ким і кому було здійснено оплату даного відпочинку суду не надано (а.с.19); - довідку видана для [PERSON] матері позивачки, про те що вона та її внучка [PERSON] , перебували на базі відпочинку «Баракуда» в с. Грибівка Одеської області. За відпочинок було сплачено 13000грн. неможливо встановити, кому сплачувалися дані кошти за відпочинок і хто поніс витрати на даний відпочинок (а. с. 20) - квитанції для придбання медикаментів на суму 731,78грн. (а.с.25), 167,30грн.(а.с.26), 199,50грн. (а.с.27) однак в матеріалах відсутні докази, що дані медичні препарати були придбанні саме для лікування [PERSON] , відсутній медичний висновок на їх призначення; - квитанції про придбання дитячого одягу, взуття та іграшок на суми 1030грн, 295грн., (а.с.28), 400грн.-(а.с.29), 1200грн.- (а.с.31,32), 130грн.- (а.с.33), 1230грн.-(а.с.34), 1000грн.-(а.с.35) дані витрати в розумінні ст.185 СК України не є такими, що викликані особливими обставинами, тому судом також не приймаються до уваги. Позивачка не надала належних і допустимих доказів того, тому що дані витрати викликані особливими обставинами, тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Outcome: partial