Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

31 серпня 2015 року Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованності за спожиту електричну енергію у сумі 961 грн. 27 коп. та понесених судових витрат по справі у сумі 243 грн. 60 коп., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач не вносить оплату за спожиту електроенергію, чим своїми протиправними діями завдав підприємству матеріальну шкоду. Представники позивача [PERSON] та [PERSON], які діють на підставі довіреностей, у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали та пояснили, що відповідач [PERSON] є споживачем електричної енергії у квартирі [ADDRESS], на об'єкт споживачів позивачем відкрито особовий рахунок 212011148. Контролерем позивача проводилися зняття показань електролічильника, який проводить облік спожитої електричної енергії відповідачем, наслідки зняття показань відображені у відомостях контрольного зняття. З урахуванням таких відомостей заборгованість утворилась за період з 23 березня 2011 року по 23 серпня 2013 року у сумі 961 грн. 27 коп. Ніяких письмових звернень відповідача з питання крадіжки електролічильника на адресу позивача не надходило, що є порушенням правил користування електричною енергією. У березні 2015 року позивач у наказному порядку звертався до суду з питання стягнення цієї заборгованості, але судовий наказ у подальшому був скасований судом за заявою відповідача. Посилаючись на наведені обставини представники позивача просили суд стягнути з\~ [PERSON] заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 961грн. 27 коп. та витрати по оплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав у повному обсязі, зазначивши про те, що згідно ордеру від 28 грудня 1998 року він на сімю із чотирьох чоловік отримав квартиру [ADDRESS], яка у подальшому у грудні 2000 року була ним, його дружиною та двома дітьми приватизована. У квартирі ніхто не проживав та не проживає. Його дружина померла, а діти проживають у різних містах України. Він проживає у [INFO], де споживає електричну енергію та своєчасно та регулярно проводить її оплату. Він особисто приблизно 2-3 рази на рік приходить до квартири у селі Прелесне з метою перевірити її стан та тимчасово залишає у приміщенні свій велосипед, після чого йде по своїм справам до контори сільради. Електропостачання до квартири не подається, бо ще у 1999 році електролічильник, який був встановлений на сходовій клітині, був вкрадений невідомими особами. Він особисто приходив до РЕС та повідомляв про цю крадіжку, але письмових заяв не подавав і про цю крадіжку повідомив до міліції лише 30 березня 2015 року, коли у судовому порядку було вирішено питання про скасування наказу за заявою позивача. Вважає, що позивачем не доведено перед судом те, що він є споживачем електричної енергії і спожив за період з 23 березня 2011 року по 23 серпня 2013 року такий обсяг електричної енергії. 05 листопада 2015 року він особисто у присутності двох свідків провів фотографування місця, де повинен знаходиться електролічильник, що, на його думку, свідчить про безпідставність вимог позивача. Позовні вимоги не визнає, бо не споживав електричну енергію і її облік не проводився електролічильником у цей період часу. Він вважав зайвим порушувати питання перед позивачем про встановлення нового лічильника, бо у квартирі ніхто не живе і електропостачання у квартиру не потрібне. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) встановив наступне. Згідно свідоцтва про право власності № 837 від 27 грудня 2000 року, яке видано Словянською районною державною адміністрацією власниками квартири [ADDRESS] у рівних частинах є: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON].( а.с.24,25) Зазначене свідоцтво зареєстровано у Бюро технічної інвентаризації міста Словянська 10 січня 2001року. ( а.с.25 зв., 48). Відповідач [PERSON], [INFO], є споживачем електричної енергії у квартирі [ADDRESS] На об'єкт споживачів електроенергії Слов?янським РЕМ відкрито особовий рахунок № 212011148, позивачем надавалась для побутового споживання електрична енергія, що свідчить про існування договірних відносин. У судовому засіданні встановлено, що на сходовій клітині жилого будинку № 13 по вулиці Гагаріна у селі Прелесне у 1999 році було встановлено електролічильник типу СО И446 номер 031203, який повинен був проводити облік спожитої електричної енергії по квартирі № 4. Зазначені відомості, надані позивачем не були спростовані у судовому засіданні відповідачем по справі. Як убачається із даних паспорту відповідача серії ВЕ 040709, який видано 18 травня 2001 року, [PERSON] з 21 жовтня 1999 року зареєстрований у цій квартирі і по теперішній час.\~\~ За таких обставин суд дійшов висновку, що виниклі між сторонами спірні правовідносини регулюються положеннями Закону України від 16 жовтня 1997 р. № 575/97-ВР «Про електроенергетику» та Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р № 1357 (далі - Правила). З інформації ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» убачається, що оплата витрат за надані послуги з енергопостачання по зазначеному особовому рахунку відповідачем не проводиться зовсім. Відповідно до положень Закону України « Про електроенергетику» обсяг спожитої електричної енергії проводиться приладами обліку спожитої електричної енергії. Як убачається з відомостей контрольного огляду приладу обліку електроенергії по спірній квартирі, за станом на 23.08.2013 року зафіксовані показники «8518» ( а.с.51), а за станом на 26.09.2013 року - такі ж показники « 8518».(а.с.10) Позивач зазначає, що саме за таким обсяг електропостачання 8518 КВ/год і нарахована заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 23 березня 2011 року по 23 серпня 2013 року.( а.с.8) У суду немає підстав ставити під сумнів зазначені представниками позивача дані щодо обсягу спожитої електричної енергії. За правилами статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідачем [PERSON] на підтвердження доводів про відсутність електролічильника з 1999 року та неможливості проведення ним обліку спожитої електричної енергії за період з 23 березня 2011 року по 23 серпня 2013 року, не було надано ніяких доказів. Сам відповідач визнав у судовому засіданні про те, що письмово не повідомляв позивача про крадіжку електролічильника, а його доводи про таке усне інформування не можуть бути прийняті судом до уваги, бо ці посилання спростовуються доводами позивача та письмовими доказами по справі. Як убачається із витребуваного судом із Словянського відділення Краматорського відділу ГУ Національної поліції у Донецькій області матеріалу за № 3314/15 перевірки заяви [PERSON], звернення відповідача з заявою про крадіжку електролічильника у 1999 році мало місце 30 березня 2015 року, тобто тоді, коли вже у судовому порядку у 2015 році було прийнято рішення про видачу судового наказу про стягнення цієї заборгованості, а також про скасування 26 березня 2015 року судом судового наказу. ( а.с.54-67,5) Положеннями пунктів 14 та 42 Правил користування електричною енергією для населення передбачено, що у разі виявлення зовнішнього пошкодження приладу обліку, зриву пломби або його несправності в роботі, споживач зобовязаний негайно письмово повідомити про це енергопостачальника. Споживач зобовязаний невідкладно повідомляти енергопостачальника про недоліки у роботі приладу обліку. Зазначені положення не були виконані споживачем [PERSON] Крім того, відсутність електролічильника на сходовій клітині за станом на 05 листопада 2015 року, як посилається відповідач і надав суду проведені ним фотознімки, не має правового значення для вирішення судом по суті позовних вимог, бо згідно позовних вимог на даний час у судовому порядку ставиться питання про стягнення заборгованості за період з 23 березня 2011 року по 23 серпня 2013 року, а фотознімками зафіксована відсутність електролічильника за станом на 05 листопада 2015 року. Згідно з пунктом 47 Правил споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Проаналізувавши розрахунок заборгованості, наданий позивачем, суд приходить до висновку, що заборгованість по спожитій електроенергії в сумі 961 грн. 27 коп. утворилася за період з 23 березня 2011 року по 23 серпня 2013 року. Суд визнає правильним наданий позивачем розрахунок суми заборгованості по оплаті наданих послуг з електропостачання, який відповідає встановленим законодавством порядку і тарифам. З 1 січня 2004 року, передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачем [PERSON] до винесення судом рішення не зроблено заяву про застосування позовної давності. Проаналізувавши встановлені по справі конкретні обставини, оцінивши надані сторонами в силу вимог ст.60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» до [PERSON] та необхідність їх задоволення. Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України на користь ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» підлягає стягненню з відповідача [PERSON] документально підтверджені витрати позивача по оплаті судового збору в сумі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved