Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

30.12.2015 позивач [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою, відповідно до якої просив суд: стягнути на його користь з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, в розмірі 45268,14 грн.( а.с.1,2). Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 17.10.2016 р. близько 09.50 год. в с.Вороньків, відповідач керуючи автомобілем Фольцваген д.н.з. АН 9598ІМ, будучи неуважним не надав перевагу в русі при виїзді на перехрестя автомобілю [NUMBER], під керуванням позивача, який рухався по головній дорозі та скоїв зіткнення. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Позивач стверджує, що 18.11.2016року постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Позивач зазначає, що матеріальний збиток, завданий автомобілю [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП, згідно Звіту № 767 від 14.02.2017 р. складає 45\~268,14 гривень. Також вказує, що цивільно-правова відповідальність відповідача\~\~на момент скоєння ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхове товариство « Іллічівське», поліс № АЕ/3628565 від 12.03.2016 р. Позивач зазначає, що на дату звернення до суду з позовом вказана страхова компанія знаходиться у стадії припинення своєї діяльності у звязку з неплатоспроможністю, тому жодних розрахунків завданої шкоди не проводилося. Вважає, що з наведених підстав у нього виникло право вимоги до відповідача, незалежно від того чи була забезпечена цивільно-правова відповідальність особи у настанні ДТП за полісом. Ухвалою суду від 21.08.2017 року було залучено до участі в справі в якості третьої особи ПрАТ « СК « Іллічівське»( а.с.44,45). Ухвалою суду від 25.09.2017 року було також залучено до участі в справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, [PERSON]П.( а.с.65,66). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином по зареєстрованому місцю проживання, відповідно до ст.74 ЦПК України, заяви про розгляд справи за його відсутності та заперечень щодо позову не надходило. Треті особи- представник ПрАТ «СК» Іллічівське» та [PERSON], в судове засідання також повторно не зявилися, про час та місце розгляду повідомлені належним чином, заяв про розгляд справи за їхньої відсутності та заперечень щодо позову не надходило. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує. Суд, перевіривши повноваження представника позивача та заслухавши його пояснення, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до вимог частини 4 вказаної статті постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З постанови судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2016 року (а.с.3) встановлено, що 17.10.2016 року [PERSON], близько 09.50год. в с.Вороньків, керуючи автомобілем Volkswagen Polo, д.н.з. АН 9598ІМ, будучи неуважним не надав перевагу в русі при виїзді на перехрестя автомобілю Fiat Croma 2.0, д.н.з. 137-79ОН, під керуванням [PERSON], який рухався по головній дорозі, та скоїв зіткнення, чим порушив вимоги п.2.3б,16.11 ПДР України. В результаті ДТП потерпілих немає, та автомобілі отримали механічні пошкодження. У зв'язку з чим, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень . З наданого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ЕІС № 224792 встановлено, що автомобіль [NUMBER] належить третій особі [PERSON]( а.с.16). Факт дорожньо-транспортної пригоди за вказаних у постанові Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18.11.2016 року обставин, свою вину у дорожньо-транспортній пригоді, а також у заподіянні матеріальної шкоди внаслідок пошкодження належного третій особі автомобіля [NUMBER], яким керував позивач на час скоєння ДТП, відповідачем не оспорюється. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до звіту з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Fiat Croma 2.0», д.н.з. [NUMBER], № 767 складеного 14.02.2017 року ФОП [PERSON], сертифікат суб'єкта оціночної діяльності Фонду Державного майна України від 19.09.2016 № 711/16, на замовлення позивача [PERSON], розмір вартості матеріального збитку, заподіяного власнику внаслідок пошкодження колісного транспортного засобу в результаті його пошкодження складає 45\~268,14 гривень( а.с.5-14,49-61). Будь-яких заперечень щодо розміру заподіяної шкоди внаслідок пошкодження транспортного засобу «Fiat Croma 2.0», д.н.з. [NUMBER], а також доказів, які це підтверджують, відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття. При цьому суд враховує, що за змістом ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. А також враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть також бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також- відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові № 6-2808цс15 від 20.01.2016 року, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Суд також враховує розяснення Вищого спеціалізованого суду укрпаїни з розгялду цивільних і кримінальних справ, викладені п.13 постанови Пленуму від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів проаме, щвідшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», а саме, що відповідно до статей 386, 395, 396\~ЦК\~положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених\~пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України\~(посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). При розгляді таких спорів суд має вирішити питання про залучення до участі у справі власника майна як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача у порядку, передбаченому статтями 35, 36\~ЦПК, оскільки рішення у справі може вплинути на його права та обов'язки щодо однієї зі сторін. Таким чином, відповідач [PERSON], з вини якого сталась дорожньо-транспортна пригода та був пошкоджений автомобіль [NUMBER], зобов'язаний сплатити позивачу завдану майнову шкоду в розмірі 45\~268 гривень 14 копійок. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в заявленому позивачем розмірі. У відповідності до ст.88 ЦПК України, судовий збір у розмірі 640 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь держави, враховуючи, що позивач, відповідно до ухвали судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2017 року, звільнений від сплати судового збору(а.с.30). На підставі викладеного,

Outcome: approved