Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

29 січня 2014 року [PERSON] звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користування квартирою та вселення, зазначивши у позові, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 2000 року, від шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. Їхня сім'я проживала у квартирі [ADDRESS] яка належить відповідачці на підставі договору дарування. В 2007 році шлюб був розірваний у судовому порядку. Після розірвання шлюбу позивач вимушений був залишити сім'ю та переїхати на інше постійне місце проживання, при цьому, спільно нажите майно під час шлюбу залишилось у відповідача. Не дивлячись на окреме проживання, позивач продовжував приймати активну участь у вихованні сина, цікавився його духовним та фізичним розвитком, надавав матеріальну допомогу. У вересні 2012 року позивач запропонував відповідачці знову повернутися у сім'ю та відновити шлюбні стосунки, мотивуючи це тим, що сину потрібен батько. 18 січня 2013 року вони повторно зареєстрували шлюб, у зв'язку з чим позивач переїхав до відповідачки і вони почали спільно проживати за адресою: [ADDRESS] В квартиру позивач перевіз свої речі. 12 лютого 2013 року зі згоди відповідача позивач був зареєстрований у квартирі. 13 квітня 2013 року позивач пішов з дому на кладовище споруджувати пам'ятник покійному батькові, а коли повернувся, двері були замкнені, і позивач виявив, що ключа від квартир у нього немає. По телефону відповідач повідомила, що це вона забрала ключа, так як не бажає, щоб позивач надалі проживав з нею у квартирі. В Уманському МВ УМВС, куди позивач звернувся по питанню неправомірних дій відповідача, він виявив, що у сумочці, де він завжди знаходився, відсутній паспорт. В присутності працівників міліції відповідач паспорт повернула, але надати ключ від квартири відмовилась. Вважає, що своїми діями відповідач перешкоджає йому користуватись житловим приміщенням за місцем реєстрації та постійного проживання. В даний час йому немає де жити, він вимушений винаймати житло. Просить постановити рішення про вселення позивача в квартиру [ADDRESS] та залишити за ним право користування вказаною квартирою, зобов'язати відповідача не чинити перешкод позивачу користуватися житловим приміщенням за місцем реєстрації у квартирі [ADDRESS] 26 лютого 2014 року [PERSON] подала зустрічний позов до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому зазначила, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] 18.01.2013 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. 12.02.2013 року відповідача було зареєстровано в належній позивачу квартирі. Шлюб був зареєстрований повторно, але відповідач фактично не мав наміру відновити сімейні відносини, тому не надавав кошти на утримання сім'ї та не приймав участі у вихованні сина. З квітня 2013 року відповідач добровільно виселився з належної позивачу квартири і не проживає там без поважних причин. Шлюб з відповідачем розірвано відповідно до рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 липня 2013 року. 9 липня 2013 року відповідач звернувся до суду з позовом до позивача про усунення перешкод в користування квартирою та вселення, однак 13.01.2014 року подав заяву про залишення його позовних вимог без розгляду, що свідчить про відсутність наміру у відповідача проживати в зазначеній квартирі. На прохання позивача до відповідача виписатись в добровільному порядку, той не реагує та ухиляється, чим змушує позивача звернутись з позовом до суду. Відповідно до статей 71, 72 ЖК України, особа, що понад шість місяців не проживає без поважної причини, визнається такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Просить постановити рішення суду, яким визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] Ухвалою суду від 3 березня 2014 року зустрічний позов [PERSON] прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] У судовому засіданні позивач за первісним позовом - відповідач за зустрічним позовом [PERSON] свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти задоволення зустрічної позовної заяви [PERSON] заперечував. Пояснив, що з 1 вересня 2012 року він перейшов проживати до відповідача за її проханням для створення сім'ї і виховання сина. При цьому, ще місяць оплачував кватиру, яку до цього винаймав. У січні 2013 року він зареєстрував з [PERSON] шлюб і за згоди останньої був зареєстрований в її квартирі. Після цього, через місяць чи півтора він прийшов додому і його в квартиру не впустили. В той день він повернувся з кладовища, а коли туди йшов, то думав, що ключі від квартири у сумці, яка була з ним. Коли він прийшов додому, [PERSON] сказала підійти до балкону, звідки подала йому сумку, повідомивши, що він там більше не проживає. Тому, по телефону « 102» [PERSON] викликав працівників міліції. Прийшов дільничний інспектор Пелешок. [PERSON] відмовилась впустити у квартиру [PERSON] та дільничного інспектора, запропонувавши прийти наступного дня за речами. Наступного дня він прийшов, [PERSON] викликала свою сестру [PERSON], і коли та прийшла, впустила їх у квартиру. Між ним та [PERSON] відбулась розмова про те, як він зможе забрати свої речі. Коли [PERSON] почав виносити свої речі, [PERSON] почала заперечувати, викинувши з квартири ті речі, які йому не були потрібні. При цьому, [PERSON] викликала працівників міліції, які склали протокол і запропонували [PERSON] звертатись до суду. Наступного дня [PERSON] звернувся до дільничного інспектора, який прийшов 14 квітня 2013 року. Знову була розмова. Дільничний інспектор запропонував скласти мирову угоду, за якорю [PERSON] забере свої речі і випишеться. [PERSON] погодилась. Ця розмова відбувалась через балкон, так як [PERSON] не міг увійти у квартиру. Але потім, в ході розмови, [PERSON] відмовилась йти до нотаріуса, щоб затвердити мирову угоду. Тоді ж, дільничний інспектор запропонував [PERSON] написати заяву в міліцію, після чого [PERSON] виявив, що у нього немає паспорта. Дільничний інспектор запропонував [PERSON] повернути [PERSON] його паспорт, так як той з даного приводу напише заяву в міліцію. Через 5 хвилин [PERSON] винесла паспорт [PERSON] з квартири своєї сестри, не повернувши ключі від квартири. Також, [PERSON] наполягала, щоб [PERSON] подав заяву про розірвання шлюбу. 1 травня 2013 року [PERSON] приблизно о 19 годині 50 хвилин приходив до квартири [PERSON] зі своєю сестрою [PERSON], так як домовився по телефону з [PERSON], що та віддасть його речі. [PERSON] з сестрою викликали міліцію, але їм ніхто у квартирі не відчинив, хоча у квартирі горіло світло, а сестра [PERSON] бачила, що [PERSON] зі своєю сестрою чекають. Доповнив, що з приводу вселення він звертається до суду в третій раз. Перший раз, суддя, який розглядав справу, мав йти у відпустку, тому [PERSON] подав заяву про відкликання позову, так як думав, що вийде швидше, якщо він подасть повторну заяву. Проте, в ході розгляду другої позовної заяви, у нього закінчились гроші на адвоката, тому він знову написав заяву залишити його позов без розгляду. Коли у нього з'явились кошти, він втретє звернувся до суду. До 2000 року він проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] де хата його матері. З 2000 року він проживав у відповідачки, а з 2007 по вересень 2012 року винаймав квартиру по вулиці [ADDRESS] більше не проживав, так як будинок там розвалений. Представник [PERSON] - [PERSON] підтримав позицію свого довірителя, доповнивши, що 13 квітня 2013 року його довірителя не впустили у квартиру, забравши ключі. [PERSON] вимушений був проживати у матері, і здійснював дії, які свідчать про намір проживати в квартирі [PERSON], так як приходив до неї. Так як [PERSON] відмовлялась впустити [PERSON], той звернувся до суду. Також, намагання [PERSON] вселитись у квартиру [PERSON] підтверджуються показаннями свідків і матеріалами справи. Зустрічний позовні вимоги він та його довіритель не визнають, так як положення статей 71, 72 ЖК України, на які посилається [PERSON] у зустрічному позові, стосуються лише державного та громадського житлового фонду, а порядок визнання особи такою, що втратила право на користування житлом у приватній квартирі, врегульовані статтею 405 ЦК України. Відповідач за первісним позовом - позивач за зустрічним позовом [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову [PERSON] заперечувала, просила задовольнити її зустрічні позовні вимоги. Пояснила, що у 2012 році [PERSON] прийшов до неї та запропонував зареєструвати його в місті Умані, для того, щоб взяти патент на зайняття господарською діяльністю на території міста Умані, так як він був зареєстрований в Маньківському районі, але там не було умов для господарювання. Вона погодилась, щоб [PERSON] проживав в її квартирі, за умови, що він буде віддавати на потреби сім'ї пенсію, а інші кошти буде використовувати на свою господарську діяльність. У вересні 2012 року [PERSON] переїхав в її квартиру. Так як спочатку [PERSON] матеріально їм з сином допомагав, тому в січні 2013 року вони повторно зареєстрували шлюб і вона зареєструвала [PERSON] у своїй квартирі. Однак, потім [PERSON] перестав їм допомагати коштами, і вона дізналась, що у нього є кредит в банку, на погашення якого і йшли кошти. [PERSON] повідомила [PERSON], що вони так не домовлялись, після чого [PERSON] почав влаштовувати скандали. 12 квітня 2013 року у п'ятницю вона прийшла з роботи додому і побачила, що все перевернуто. Син їй повідомив, що [PERSON] шукає будинкову книгу. Так як [PERSON] раніше пропонував продати їй свою квартиру, і на виручені кошти побудувати будинок, а вона відмовлялась, тому 12.04.2013 року зрозуміла, що [PERSON], який шукав будинкову книгу, хоче її квартиру продати. [PERSON] зателефонувала до своєї сестри і попросила зайти. В ході розмови, яка відбувалась в присутності [PERSON], її сестри [PERSON], [PERSON] та їхнього сина [PERSON], [PERSON] та [PERSON] прийшли згоди, що вони так більше проживати не можуть, у зв'язку зі скандалами, які тривали упродовж 3 місяців. [PERSON] повідомив [PERSON], що вона з сином пропаде, так як він їй допомагати не буде, повідомив, що більше на роботу в школу, де він працював сторожем, не піде, кинув ключі від школи та квартири, зібрав свої речі та поїхав до своєї дочки, яка проживає в мікрорайоні «Нова Умань». Наступного дня у суботу [PERSON] знову прийшов, зібрав дві сумки, вчинив скандал і пішов. У неділю [PERSON] також прийшов, повідомив, що буде забирати свої речі, і почав виносити їх у коридор. При цьому, вирішив забрати холодильник, який почав сам витаскувати з квартири. Так як [PERSON] почав бити плитку, витаскуючи холодильник, вона зробила йому зауваження, але він її відштовхнув. Вона змушена була викликати міліцію, і коли прийшли міліціонери, то почали [PERSON] заспокоювати. Після чого [PERSON] пішов, залишивши у коридорі речі, які вона змушена було сама заносити назад у квартиру. Деякий час [PERSON] не було, так як він жив у своєї дочки, а потім у матері. Пізніше їй повідомили, що [PERSON] приходив 1 травня 2013 року з якимось чоловіком у стані сп'яніння. ЇЇ в той день не було вдома, так як вона була з сином у селі. Можливо у квартирі горіло світло у акваріумах, які [PERSON] не захотів забирати. В липні 2013 року вони розлучились. Зазначила, що [PERSON] згоден виписатись з її квартири, але поставив умову, що забере свої речі і вона виплатить йому 20000 гривень, після чого він залишить її у спокої. На її думку, [PERSON] не хоче з нею та сином проживати, а хоче лише її шантажувати. Представник [PERSON] - [PERSON] доповнив, що з квітня 2013 року [PERSON] добровільно не проживав у квартирі [PERSON], добровільно виселився, заходів до вселення не вживав. Шлюб між сторонами розірваний, тому правових підстав для проживання [PERSON] у квартирі [PERSON], немає. [PERSON] не надав доказів, що йому перешкоджали проживати у квартирі. Вважає, що зустрічний позов правильно обгрунтований з підстав статей 71, 72 ЖК України, так як порядок втрати особою право користування житловим приміщенням у приватному житловому фонді ЖК України прямо не визначений, тому можливо застосувати аналогію закону, що передбачено ЦПК України. В ході судового розгляду справи, за клопотанням сторін, були допитані свідки. Свідок [PERSON], яка була допитана за клопотанням [PERSON], пояснила, що являється рідною сестрою [PERSON] На початку травня 2013 року її брат прийшов до своєї матері, так як йому не було де переночувати. Свідок прийшла до брата запитати, які у нього виникли проблеми, і той пояснив, що йому вдома не відкрили, а ключів у нього немає. Після чого вона пішла з братом до [PERSON], прочекали до 22 години, але [PERSON] їм не відчинила. Через балкон було видно, що у квартирі хтось ходив. Вони викликали міліцію, і ті, приїхавши, склали протокол, що квартиру ніхто не відчинив. [PERSON] та [PERSON] проживали у зареєстрованому шлюбі, брат зареєструвався у квартирі [PERSON] зі згоди останньої. Син [PERSON] неодноразово приходив до нього, і боявся, щоб його мати не дізналась. Чи були у її брата та [PERSON] скандали, свідкові не відомо. Весь цей час [PERSON] говорив свідкові, що хоче проживати у квартирі [PERSON] Свідок доповнила, що раніше її брат був зареєстрований у Маньківському районі. Свідок [PERSON], будучи допитаним за клопотанням [PERSON], пояснив, що проживає в будинку [ADDRESS] з 1995 року на одній площадці з [PERSON] Останній раз він бачив [PERSON] у квартирі [PERSON] 9 травня 2013 року, після чого не бачив. Тоді ще [PERSON] викликав дільничного інспектора міліції. Свідок не бачив, щоб [PERSON] стукав у двері, приходив чи просив, щоб його впустили у квартиру. Свідок [PERSON], яка була допитана за клопотанням [PERSON], пояснила, що являється сусідкою з [PERSON] і їхні квартири поряд. Одного разу [PERSON] повідомила, що вони з [PERSON] знову зійшлись. Це відбулось до Нового 2013 року. Після чого, свідок стала чути у квартирі [PERSON] сварки. Зі слів [PERSON] дізналась, що [PERSON] перестав давати гроші. В квітні [PERSON], повідомила свідкові, що вони з [PERSON] розійшлись і той вибрався з квартири. Після цього свідок з квітня 2013 року не бачила, щоб [PERSON] приходив і казав, що йому перешкоджають проживати у квартирі. Свідок [PERSON], яка була допитана за клопотанням [PERSON], пояснила, що являється рідною сестрою [PERSON] і проживає з нею в одному будинку. У вересні 2012 року свідок звернула увагу, що [PERSON] поселився у сестри, хоча спочатку подумала, що [PERSON] просто приходить до свого сина. У січні 2013 року свідок побачила, що у її сестри якісь проблеми, і почула, що сестра хоче прописати [PERSON] у себе в квартирі. Сестра пояснила, що [PERSON] хоче займатись підприємницькою діяльністю і йому потрібна уманська прописка. Пізніше від сестри почула, що [PERSON] перестав давати їй гроші. 12 квітня 2013 року сестра зателефонувала до свідка і попросила прийти до неї. Коли свідок прийшла до сестри, то у тої в квартирі були розкидані речі, і був скандал з [PERSON] [PERSON] заявив, що уходить від [PERSON] і віддав ключі від квартири, та від школи, де працював сторожем. Після чого зайшов у кімнату, виніс дві сумки і пішов Це відбувалось з 16 по 18 години. Наступного дня [PERSON] знову прийшов до сестри, так як напередодні пішов лише з двома сумками, щоб забрати інші речі. Сестра знову зателефонувала свідкові, просила прийти. Знову відбувся скандал. У неділю, [PERSON] знову прийшов, почав виносити речі. При цьому погрожував, що пустить газ, взірве квартиру. Коли почав виносити холодильник і царапати паркет, [PERSON] зробила йому зауваження, на що [PERSON] її штовхнув. Коли свідок заступилась, її [PERSON] теж штовхнув. Тоді вони викликали міліцію, ті сказали, щоб [PERSON] вирішував свої питання в суді. Малолітній свідок [PERSON], який був допитаний за клопотанням [PERSON], пояснив, що [PERSON] являється його матір'ю, а [PERSON] батьком. З вересня 2012 року батько почав проживати з ним і матір'ю в одній квартирі. Між батьками була домовленість, що мати пропише батька у квартирі, так як той буде займатись бізнесом. Після Нового року батько взяв кредит, і перестав давати матері гроші. 12 квітня 2013 року батько і мати вирішили, що жити разом не можуть і батько забрав 2 чи 3 сумки і пішов. Був скандал. В суботу чи в неділю батько віддав ключі від квартири і від школи. Свідок це чув, так як був на балконі. Доповнив, що не хоче щоб батько з ними проживав. На підставі наданих суду письмових доказів встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло №4354, виданим 8 грудня 1994 року. 18 січня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, що підтверджується Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 липня 2013 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. 12 лютого 2013 року [PERSON] був зареєстрований у квартирі [ADDRESS], що підтверджується записами у будинковій книзі для прописки громадян на вказану квартиру та відміткою у паспорті громадянина України [PERSON]. 26 липня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, що підтверджується Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 липня 2013 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно акта від 10 лютого 2014 року про проживання в квартирі [ADDRESS], складеного комісією з числа працівників ВЖ РЕУ №2 в присутності [PERSON] та сусідів [PERSON] та [PERSON], з 13 квітня 2013 року і по час складання акта в квартирі [ADDRESS] не проживає колишній чоловік квартиронаймача - [PERSON]. Суд, заслухавши пояснення [PERSON], [PERSON], показання свідків, які були допитані у судовому засіданні, дослідивши письмові докази, надані сторонами, прийшов до такого висновку. 12 лютого 2013 року [PERSON] був зареєстрований у квартирі, що належить на праві власності [PERSON] в якості члена сім'ї останньої, так як 18.01.2013 року між сторонами був укладений шлюб, тобто набув права користування квартирою [ADDRESS] у відповідності до вимог статті 156 Житлового кодексу Української РСР. У своїй позовній заяві позивач [PERSON] ставить питання про його вселення за рішенням суду до квартири, в якій він зареєстрований. Проте, [PERSON] не враховано, що виселення членів сім'ї власника квартири, до кола яких він відноситься незалежно від розірвання у липні 2013 року шлюбу між ним та власником квартири (з урахуванням положень ч.4 ст.156 ЖК Української РСР), проводиться лише на підставі статті 157 ЖК Української РСР у судовому порядку. Враховуючи те, що у судовому порядку [PERSON] не був виселений з квартири [ADDRESS], тому позовна вимога про його вселення до квартири являється безпідставною та не може бути задоволена. Щодо позовної вимоги [PERSON] про зобов'язання [PERSON] не чинити йому перешкод у користуванні житловим приміщенням за місцем реєстрації, суд вважає за необхідне зазначити наступне. У відповідності до вимог статті 10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 60 ЦПК України визначає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. [PERSON] обгрунтовуючи свої позовні вимоги посилався на те, що [PERSON] перешкоджає йому у користуванні квартирою [ADDRESS], так як забрала у нього ключі від квартири і у квартиру не впускає. При цьому, посилається на показання свідків та на те, що викликав з даного приводу працівників міліції. Проте, [PERSON] не надав суду документальних підтверджень факту звернення до органів внутрішніх справ саме з приводу перешкоджання з боку [PERSON] у здійснення ним права користування квартирою. З наявної відповіді Уманського МВ УМВС України в Черкаській області від 13.05.2013 року, копію якої [PERSON] долучив до позовної заяви, можливо зробити висновок лише про те, що [PERSON] звертався до Уманського МВ УМВС України в Черкаській області 1 травня 2013 року з приводу вчинення відносно нього його дружиною неправомірних дій. Однак, з приводу яких саме дій своєї дружини [PERSON] звертався за допомогою, з відповіді не вбачається. За клопотанням [PERSON] в судовому засіданні була допитана в якості свідка його сестра [PERSON], яка пояснила, що лише зі слів [PERSON] знає про те, що його не впускають у квартиру. Посилання свідка на те, що вона з братом ходила до квартири [PERSON] і їм ніхто не відчинив, хоча через балкон було видно, що хтось у квартирі ходив, не свідчить про те, що власник квартири достовірно знала, що прийшов саме [PERSON], у зв'язку з чим не впускала його у квартиру. Крім того, факт приходу свідка та його брата до квартири ніякими об'єктивними доказами більше не підтверджується. І, навпаки, показання інших свідків, які були допитані у судовому засіданні, свідчать про те, що [PERSON] добровільно залишив місце свого проживання і не вживав заходів по своєму вселенню у квартиру. Як вбачається з показань свідків [PERSON], [PERSON], позивач [PERSON] дійшов згоди з [PERSON] про те, що вони разом проживати не будуть, у зв'язку з чим власноручно повернув [PERSON] ключі від квартири, чим спростовуються доводи [PERSON] про те, що ключів від квартири його позбавили без його відому. З показань свідків [PERSON] та [PERSON], які проживають на одній квартирній площадці з [PERSON] вбачається, що їм не відомі факти, щоб [PERSON] намагався зайти до квартири [PERSON] і йому в цьому хтось чинив перешкоди. За таких обставин. суд робить висновок про те, що [PERSON] не доведено доказами факт перешкоджання йому у користуванні квартирою [ADDRESS], у зв'язку з чим його позовна вимога про зобов'язання [PERSON] не чинити перешкод у користуванні [PERSON] квартирою теж задоволенню не підлягає. Тобто, суд приходить до висновку про повну відмову в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, також задоволенню не підлягає. [PERSON] обгрунтовуючи підстави для задоволення позову, посилається на положення статей 71,72 ЖК Української РСР. Проте, позивачем не враховано, що положення вказаних статей застосовуються виключно при вирішення спорів, які стосуються порядку користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду. Суд не може взяти до уваги усні посилання представника [PERSON] - [PERSON] на те, що підстави втрати особою права користування жилим приміщенням, яке перебуває у приватній власності, не врегульовано ЖК Української РСР, тому суд може застосувати аналогію закону. Згідно зі ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім'ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. У разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися в житло у якості членів сім'ї, право користування житлом має речово-правовий характер, у зв'язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України, зокрема сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи понад один рік у спірному житловому приміщенні. Застосування ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР можливо лише тоді, коли мова іде про громадян, які набули право користування житловим приміщенням у державному та громадському житловому фонді. Стаття 11 ЦПК України визначає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У зв'язку з тим, що [PERSON], обгрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається виключно на положення статей 71, 72 ЖК УРСР, а суд не має право самостійно змінювати правові підстави позову, тому в задоволенні зустрічного позову слід також відмовити повністю.

Outcome: dismissed