Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

30\~вересня 2021\~року [PERSON] \~звернулася до\~Слов`янського міськрайонного\~суду Донецької\~області з\~позовом до\~ [PERSON] \~про розірвання\~спадкового договору.\~В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначила,\~що вона\~проживала з\~чоловіком та\~дочкою.\~Дочка померла\~ [INFO] ,\~а чоловік\~помер [INFO] .Стан здоров`я позивачки різко погіршився і вона потребувала сторонньої допомоги. 23 жовтня 2020 року позивачка та відповідачка уклали спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Таранушенком В. М. за реєстром №3714. Пунктом 11 зазначеного Договору передбачено що цей договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем розпоряджень. Відповідачка не виконує жодних із зазначених в п.7 договору обов`язків, не спілкується зі позивачкою, не цікавиться станом її здоров`я. Так, 14 серпня 2021 року позивачка отримала травму, у зв`язку з чим перебувала у травматологічному відділенні лікарні, після чого потребувала сторонньої допомоги. На її звернення про допомогу, відповідачка відповіла, що уїхала в м. Одесу на тиждень. Повернувшись з м. Одеси відповідачка, достовірно знаючи про такий стан здоров`я позивачки, повідомила, що вона їй нічим не зобов`язана. Позивачка запропонувала відповідачці розірвати спадковий договір, однак відповідачка добровільно відмовляється розірвати договір. Тому, у зв`язку з припиненням виконання відповідачкою обов`язків за спадковим договором, позивачка просить його розірвати. Позивач [PERSON] , та її представник [PERSON] , яка діє на підставі ордеру серії ДН №153240 від 29 вересня 2021 року у судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити. Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідачки про місце, день та час розгляду справи. Судом були спрямовані судові повістки за адресою місця проживання [PERSON] зареєстрованої у встановленому законом порядку, що підтверджено відповіддю на запит суду, направлений у порядку ст. 187ЦПК України. Однак [PERSON] , будучи повідомленою у встановленому законом порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи судовою повісткою та оголошенням на офіційному веб-сайті судової влади України, не використала наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явилася у судове засідання без повідомлення причин, не подала відзивів, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у її відсутності від неї до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка, будучи повідомленою належним чином про дату, час і місце розгляду справи не з`явилася без повідомлення причин неявки, не подала відзив, а представник позивача та позивачка не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних чи доказів із постановленням заочного рішення, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, та про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів з постановленням заочного рішення. В ході розгляду справи судом було розв`язано заяви та клопотання сторін та прийнято процесуальні рішення. Ухвалою суду від 12 листопада 2021 року відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 06 грудня 2021 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 06 грудня 2021 року прийнято рішення про розгляд справи у заочному порядку. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки та його представника, показання свідків, і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступні обставини та відповідні ним докази. У судовому засіданні встановлено, що 23 жовтня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] , укладений спадковий договір, який посвідчений приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Таранушенком В. М. та зареєстрований в Спадковому реєстрі за № №3714. За умовами\~п.п.\~1,\~2\~спадкового договору,\~ [PERSON] \~(набувач)\~зобов`язується\~виконувати розпорядження\~ [PERSON] \~(відчужувач),\~встановлені цим\~договором і\~у разі\~смерті відчужувана\~набуває право\~власності на\~нерухоме майно,\~що є\~предметом цього\~договору.\~Предметом цього\~договору є\~квартира,\~яка розташована\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~Загальна характеристика\~нерухомого майна:\~двокімнатна квартира,\~загальною площею\~-\~44,9\~кв.м.,\~житловою площею\~-\~28,7\~кв.м.. Пунктом 3 спадкового договору визначено, що відчужувана квартира належить відчужувачу на підставі Свідоцтва про право власності виданого виконкомом міської ради народних депутатів 20 серпня 1993 року, право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14 жовтня 2020 року, номер запису про право власності: 38728672, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2197084514141. Пунктом 4 спадкового договору визначено, що, відчужувач та набувач домовились що цей договір носить немайновий\~характер. Всі обов`язки набувач за цим договором здійснює за рахунок відчужувача. Пунктом 5 спадкового договору визначено, що відчужувач, гарантує, що згадана в договорі квартира на момент укладання цього договору нікому іншому не продана, не подарована, іншим способом не відчужена, під заставою (в тому числі податковою) забороною (арештом) не перебуває, судового спору, заповіту щодо неї, а також прав у третіх осіб (у тому числі за договорами найму чи шлюбними договорами), як у межах, так і за межами України немає, як юридична адреса не використовується та як внесок до статутного фонду юридичних осіб не внесена. Факт відсутності заборони відчуження квартири підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23 жовтня 2020 року. Пунктом 6 спадкового договору визначено, що набувач - [PERSON] свідчить, що в шлюбі та фактичних шлюбних відносинах не перебуває, про що нею надана відповідна заява від 23 жовтня 2020 року. Пунктом 7 спадкового договору визначено, що за згодою сторін на набувача майна покладаються такі обов`язки: 7.1. Забезпечувати відчужувача ліками згідно з рецептами лікарів. 7.2. Готувати відчужувачу страви: сніданок, обід, вечерю. 7.3. Прати постільну білизну, здійснювати догляд за відчужувачем, тощо. 7.4. В разі смерті відчужувача, поховати її прах на кладовищі. Пунктом 8 спадкового договору визначено, що право власності на вказане нерухоме майно переходить до набувач в разі виконання ним умов цього договору та після смерті відчужувача. Пунктом 11 спадкового договору визначено, що цей договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувана у разі невиконання набувачем його розпоряджень та судом на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувана. Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 62188345 від 23 жовтня 2020 року, спадковий договір зареєстрований приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Таранушенком В. М. в спадковому реєстрі за № 2713. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження № 229434854 від 23 жовтня 2020 року, приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Таранушенко В. М. зареєстрована заборона на нерухоме майно, а саме квартири, що знаходиться за адресою: квартира [ADDRESS] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знає позивачку з 2015 року, оскільки вони проживають в одному під`їзді, спілкуються по-сусідськи. Може ствердити, що позивачка повністю обслуговує себе сама, і допомагають їй лише сусіди. Їй відомо, що позивачка уклала спадковий договір із якоюсь своєю родичкою, однак вона вказану родичку жодного разу не бачила, а коли позивачка отримала травми та потрапила у лікарню, після якої не мала змоги себе обслуговувати, то їй допомагали лише сусіди. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона знає позивачку, а відносно відповідачки, то їй відомо, що вона дальня родичка позивачки. Крім сусідів ніхто позивачці не допомагає, нещодавно позивачка зламала руку, і в цей період вона не мала можливості себе обслуговувати, однак відповідачка позивачці не надає жодної допомоги. Вона відповідачку бачила одного разу, це було роки з два тому. Відповідно до п. п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Суд виходить з вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, не скористалася своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надала належних доказів, які спростовують доводи позивача. Підставою для звернення до суду з даним позовом стало невиконання відповідачкою зобов`язань за спадковим договором. За змістом статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1302 Цивільного кодексу України передбачено, що за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Згідно із статтею 1303 Цивільного кодексу України відчужувачем у спадковому договорі може бути подружжя, один із подружжя або інша особа. Набувачем у спадковому договорі може бути фізична або юридична особа. Спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України (стаття 1304 Цивільного кодексу України). Згідно із статтею 1305 Цивільного кодексу України набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. Статтею 1308 Цивільного кодексу України зазначено, що спадковий договір може бути розірваний судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Відповідно до частини другої статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналогічне положення закріплено також у п. 11 спадкового договору. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша, друга статті 614 Цивільного кодексу України). Позивачка вказує, що відповідачка з моменту укладення договору не в повному обсязі виконувала його умови, а останнім часом взагалі перестала виконувати умови укладеного спадкового договору. Допитані в ході розгляду даної справи свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили що відповідачкою не виконуються умови укладеного з позивачкою спадкового договору. Зокрема, свідки, які є сусідками позивачки, вказували, що тривалий час не бачили відповідачку, а позивачка самостійно себе обслуговує. На підставі вищевикладеного, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що відповідачкою не дотримуються умови спадкового договору, а тому спірний договір підлягає розірванню. Щодо вимог позивачки про визнання за нею права власності, суд зазначає наступне, що у спадковому договорі момент його укладення не пов`язується з передачею майна, а право власності на майно переходить лише у разі смерті відчужувача. Набувач за спадковим договором не набуває жодних прав на майно відчужувача за його життя, а лише можливість права на майно в майбутньому, тобто здійснення цього права відстрочене до моменту відкриття спадщини. На відміну від спадкоємця за законом чи за заповітом набувач не має потреби в особливому акті прийняття майна після смерті відчужувача, оскільки необхідне для цього волевиявлення вчинено вже безпосередньо при укладенні договору. Право власності на майно залишається за відчужувачем. Нотаріус одночасно з посвідченням спадкового договору накладає заборону відчуження. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Підпунктом 5.1. пункту 5 глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» № 296/5 від 22 лютого 2012 року, передбачено, що нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення про розірвання спадкового договору або за рішенням суду. Тому рішення суду про розірвання спадкового договору є підставою для зняття заборони відчуження двокімнатної квартири [ADDRESS] , яка належить позивачці [PERSON] , накладеної 23 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Таранушенком В. М. за реєстровим №3713. За таких обставин, позов в частині визнання права власності на предмет спадкового договору не підлягає задоволенню, оскільки позивачка станом на час розгляду справи залишається власником спірної квартири, і її право власності не порушено та не підлягає захисту. Відповідно до п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов судом задоволений повністю, з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп., який був сплачений нею при зверненні до суду із даним позовом. На підставі наведеного,

Outcome: partial