Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

31 січня 2017р. позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON], за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Новодністровської міської ради Чернівецької області, про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, і зняття з реєстрації. В позовній заяві зазначає, що є власником квартири [ADDRESS]. Вказує, що у вищевказаній квартирі окрім нього також зареєстрований його пасинок [PERSON], який є сином померлої дружини. Однак, відповідач не проживає у спірній квартирі більше п'яти років. При цьому, реєстрація його місця проживання в квартирі створює незручності позивачу та його другій дружині, обмежуючи їхні права щодо користування квартирою. З огляду на зазначене, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою, та зобов'язати Новодністровську міську раду зняти [PERSON] з реєстраційного обліку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце судового засідання. Жодних заяв чи клопотань суду не подав, заперечення на позов не надав. При цьому, в суд повернувся конверт про неможливість вручення поштового відправлення у зв'язку із відсутністю адресата. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, враховуючи відсутність відповідача за адресою його реєстрації, що підтверджена матеріалами справи, зокрема, довідкою Виконавчого комітету Новодністровської міської ради Чернівецької області № 218 від 02.02.2017р., суд вважає його таким, що повідомлений про дату судового засідання належним чином. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Новодністровської міської ради Чернівецької області у судове засідання не з'явився, проте подав письмову заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності у зв'язку із службовою зайнятістю, не заперечує проти задоволення позову. Враховуючи неявку в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи і від якого не надійшло клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутності, про причини неявки суд не повідомлено, отримавши згоду позивача, суд відповідно до ст.ст. 224-225 ЦПК України постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задоволити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково повідомив, що на даний час у квартирі він проживає із другою дружиною, вони із [PERSON] не спілкуються протягом тривалого часу, останній в м. Новодністровськ не приїжджає, спроб вселитися в квартиру не робить, свої речі з квартири забрав. Зазначив, що в 2000р. відповідач після одруження змінив прізвище з [PERSON] на [PERSON] та зареєструвався у квартирі, однак фактично проживав в квартирі лише до закінчення школи, а після одруження виїхав за межі області. Просить позов задоволити. Свідок [PERSON] показав, що є сусідом позивача [PERSON] та підтвердив, що відповідач [PERSON], який є сином покійної першої дружини позивача, протягом останніх десяти років за адресою: [ADDRESS] не проживає. Свідок [PERSON] показала, що є сусідкою позивача [PERSON] та підтвердила, що відповідач [PERSON], який є сином покійної першої дружини позивача, протягом останніх семи-восьми років за адресою: [ADDRESS] не проживає. Пригадала, що відповідач переїхав жити в інше місто та забрав із собою особисті речі. Заслухавши позивача, свідків, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд встановив, що на даний час позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 13.02.1995р., зареєстрованим 20.02.1995р. Чернівецьким державним обласним бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу за №2, та технічним паспортом на квартиру. Як вбачається із копії паспорта громадянина України [PERSON] серії [NUMBER], виданого Могилів-Подільським МРВ УМВС України у Вінницькій області, останній зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 24 лютого 1999 року. Окрім того, за вищезгаданою адресою з 13 жовтня 2000р. також зареєстрований [PERSON], [INFO], що підтверджується довідками Новодністровської міської ради Чернівецької області №579 від 27.01.2017р. та № 669 від 02.02.2017р. Як пояснив позивач [PERSON], [PERSON] є сином його покійної першої дружини [PERSON], яка померла [INFO]., в підтвердження чого надав суду Свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER], видане Новодністровською міською радою Чернівецької області 09.09.1996р., та Свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане Відділом РАЦС Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області 13.03.2006р. Позивач [PERSON] зазначив, що [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживає більш як п'ять років; в квартирі відсутні його особисті речі; спроб вселитися у квартиру останній не робив, а тому вважає, що останній втратив інтерес до даного житла. При цьому, реєстрація відповідача у квартирі створює позивачу незручності та призводить до додаткових витрат. В підтвердження відсутності відповідача за місцем його реєстрації суду надано акт обстеження сім'ї від 12.01.2017р., складений комісією у складі депутата Новодністровської міської ради Чернівецької області Кордонського В.В. та мешканців будинку [ADDRESS], [PERSON] та [PERSON], з якого вбачається, що [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживає протягом останніх п'яти років. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивача, підтвердили, що відповідач [PERSON], який є пасинком позивача [PERSON], у квартирі [ADDRESS], не проживає близько 7-10 років. При цьому, відповідач [PERSON] в добровільному порядку знятися із реєстрації не бажає. Доказів, які б спростовували твердження позивача [PERSON], відповідачем [PERSON] суду не надано. Відповідно до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України особі належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Об'єктом права власності може бути згідно ст.ст. 379, 382 ЦК України квартира. Права власника житлового будинку, квартири визначені, зокрема, ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, якими передбачено право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 ЦК України, ст. 150 ЖК Української РСР власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 156 ЖК Української РСР за згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК Української РСР до членів сім'ї власника житлового приміщення віднесено дружину (чоловіка) власника житла, їхніх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство. У ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР зазначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз наведених вище норм законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про позбавлення особи право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] понад п'ять років без поважних причин, жодних домовленостей між власником квартири та відповідачем щодо збереження за ним права на проживання в квартирі не має, суд приходить до висновку, що позовна вимога в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підставна та підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пресування та вільний вибір місця проживання в Україні» (надалі - Закон) зняття з реєстрації здійснюється за заявою особи, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. При цьому, згідно ст. 11 цього ж Закону реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Згідно п. 3 Правила реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02.03.2016р. (надалі - Правила), реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Відповідно до п. 8 Правил документи для здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи подаються до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) з урахуванням вимог Закону України «Про адміністративні послуги». Позовна вимога з матеріально-правової сторони - це вимога позивача до відповідача з врахуванням ст. 16 ЦК України. Таким чином, оскільки зняття з реєстрації місця проживання здійснюється відповідним органом реєстрації на підставі заяви особи у зв'язку із винесеннм, зокрема, судового рішення про позбавлення особи права користування житловим приміщенням, то в даному випадку зазначена позовна вимога є передчасною та помилково заявлена до третьої особи, а відтак, суд приходить до висновку, що в частині заявленої позовної вимоги про зобов'язання міську раду зняти [PERSON] з реєстраційного обліку слід відмовити. Розподіл судових витрат провести відповідно до ст. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 640,00 грн. судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved