overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

6 березня 2014 року до суду подано цей позов. Позивач обґрунтовує заявлені вимоги посилаючись на те, що рішенням Погребищенського районного суду від 22.11.2010р. він та [PERSON] були позбавлені батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], оскільки ухилялися від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дітей. В даний час він усвідомив свої помилки, став набагато більше часу приділяти дітям, допомагати матеріально, займається вихованням та навчанням дітей, так як проживає разом із опікуном і дітьми. Але останнім часом [PERSON] стала часто хворіти і фактичний догляд і опіку над дітьми здійснює він. Він твердо переконаний, що в змозі виконувати свої батьківські обов'язки в повній мірі і вважає, виховання дітей рідним батьком буде відповідати інтересам дітей, буде більш сприяти поліпшенню їх фізичного, психічного здоров'я і їх духовного розвитку. Відносини між ним та дітьми налагодились, діти його люблять і довіряють. Просить позов задовольнити. Прокурор в судовому засіданні позов підтримала. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, проте телефонограмою просили розгляд справи провести у їх відсутності, не заперечували проти задоволення позовних вимог . Представник заінтересованої особи - завідувач сектору з питань опіки та піклування служби у справах дітей Пономаренко Василь Миколайович в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення позивача, думку прокурора та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. В судовому засіданні достовірно доведено, що [PERSON] рішенням Погребищенського районного суду від 22.11.2010р. був позбавлений батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], оскільки ухилялися від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дітей. В даний час він усвідомив свої помилки, став набагато більше часу приділяти дітям, допомагати матеріально, займається вихованням та навчанням дітей, так як проживає разом із опікуном і дітьми. Рішенням районної комісії з питань захисту прав дитини Погребищенської районної державної адміністрації № 1 від 25.02.2014р. повернула йому дітей. [PERSON] має задовільний стан здоров'я, спиртними напоями не зловживає, працює на будівництві Церкви Успіння Божої Матері релігійної громади в м. Погребище. Має постійне місце проживання і діти проживають з ним. Згідно ч.4 ст. 169 Сімейного кодексу України, суд перевіряє, на скільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. За наведених обставин у суду немає підстав ставити під сумнів доцільність поновлення батьківських прав [PERSON], який в судовому засіданні довів, що усвідомив свої помилки, став набагато більше часу приділяти дітям, допомагати матеріально, займається вихованням та навчанням дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

6 березня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 26 листопада 1988 року він уклав шлюб з відповідачкою, від якого мають повнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини фактично припинені з вересня 2011 року через те, що у них виникли непорозуміння, сварки, що призвело до взаємного відчуження та неможливості збереження шлюбних відносин. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та в послідуючому надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає судові підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 листопада 1988 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.5). З вересня 2011 року сторони припинили фактичні шлюбні відносини через виниклі непорозуміння, сварки, що призвело до взаємного відчуження та неможливості збереження шлюбних відносин. Приймаючи до уваги не бажання сторін примирятися, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

6 березня 2014 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 4 квітня 1990 року сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом загсу Згурівського райвиконкому Київської області, актовий запис № 12, від якого неповнолітніх дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони не змогли створити міцної сім»ї, втратили почуття, взаєморозуміння, понад 16 років проживають нарізно, не спілкуються, відповідач створив іншу сім»ю та у позасудовому порядку відмовляється розривати шлюб. Майнового спору сторони не мають, тому просить шлюб між ними розірвати, в разі задоволення позову не застосовувати до відповідача положення ст. 88 ЦПК України. В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю, відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце судового розгляду був оповіщений у встановленому порядку, про причини неявки суду не повідомив, копію позовної заяви отримав, своїх заперечень суду не надав. В судовому засіданні позивачка пояснила, що сторони уклали шлюб 4 квітня 1990 року, від якого мають повнолітнього сина. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони понад 16 років тому припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Відповідач створив іншу сім'ю. Проте, розірвати шлюб в органах драцс відмовився. Після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем «[PERSON]». Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 4 квітня 1990 року, зареєстрований відділом загсу Згурівського райвиконкому Київської області, актовий запис № 12 (а.с.4 - свідоцтво про укладення шлюбу). Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства з 1998 року, примирення не вбачається можливим як таке, що буде суперечити інтересам позивачки. Позивачка після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем «[PERSON]». Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази у справі, з'ясувавши фактичні стосунки подружжя, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, так як в судовому засіданні доведено, що сторони припинили шлюбні відносини та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки, що має істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

6 березня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивувала тим, що 7 травня 2011 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу 15 вересня 2011 року у них народилася дочка [PERSON]. Сторони разом не проживають. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач добровільно допомогу на утримання дочки не надає. Коштів позивачки на належне утримання дитини не вистачає. Відповідач працює неофіційно, має задовільний стан здоровя, на його утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків немає, тому він зобовязаний утримувати їх спільну дитину. Посилаючись на викладене, позивачка просить стягувати з [PERSON] на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутності з проханням задовольнити її позов. Відповідач, будучи двічі повідомленим належним чином про розгляд справи, в судове засідання жодного разу не прибув, клопотань про розгляд справи без його участі чи заперечень проти позову не надходило. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між сторонами 7 травня 2011 року був зареєстрований шлюб (а.с. 7). Від шлюбу 15 вересня 2011 року у них народилася дочка [PERSON]. Відповідач є батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про її народження (а. с. 8). Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач працює неофіційно, має задовільний стан здоровя і не має на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст. ст. 180-182, 184 Сімейного Кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, а також те, що відповідач заперечень проти позову не надіслав, що відповідає положенню ч. 2 ст. 31 ЦПК України, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

6 березня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеною заявою, в якій просив встановити факт родинних відносин, який полягав у тому, що він є сином громадянки [PERSON], яка померла [INFO], що необхідно йому для оформлення спадщини після її смерті. Посилаючись на те, що в адміністративному порядку неможливо встановити та підтвердити родинні відносини через неспівпадання ім`я спадкодавиці, тому просив підтвердити такий факт в судовому порядку. В судове засідання заявник та його представник не з`явились, заявник надіслав до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Заінтересована особа в суд свого представника не направила, про дату та час слухання справи судом повідомлена своєчасно та належним чином. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно паспорту заявника [NUMBER], виданого 25 серпня 1999 року Жовтневим РВ УМВС України в Миколаївській області, він народився [INFO] в с. Семенівка Целіноградського району Целіноградської області, і має повне ім'я: [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про його народження (а.с. 6) він - [PERSON], [INFO], мав батька - [PERSON], матір - [PERSON]. В той же час [INFO] в с. Шевченкове Жовтневого району Миколаївської області померла громадянка [PERSON], яку заявник вважає своєю матір'ю. Згідно її паспорту [NUMBER], вона народилась [INFO] в с. Буртин Полонського району Хмельницької області, і має повне ім'я: [PERSON]. Проте відмінне написання імені померлої в свідоцтві про її смерть та в свідоцтві про народження заявника не дає документально підтвердити їх родинні відносини матері та сина, що необхідно останньому для оформлення спадщини. Виходячи із сукупності даних, зазначених у вказаних вище документах, вбачається, що померла [INFO] [PERSON] дійсно є матір'ю заявника. На це вказує співпадання прізвища, місця проживання, її по-батькові зазначених в документах та в довідці Шевченківської сільської ради від 19 квітня 2017 року. Встановлення факту родинних відносин має юридичне значення для заявника при оформленні спадщини. Даних, які б спростовували факт цих родинних відносин під час розгляду справи не встановлено. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

6 березня 2017 року заявниця звернулась до суду із зазначеною заявою, в якій просила встановити факт належності їй державного акту серії МК № 000991 про право приватної власності на земельну ділянку, площею 3 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Новомиколаївської сільської ради Жовтневого (нині - Вітовського) району Миколаївської області. Вказувала, що при написанні її прізвища в зазначеному державному акті відбулася помилка: замість Дєдух зазначено Дідух. Посилаючись на те, що в адміністративному порядку вона не може встановити та підтвердити факт належності документа, тому просила підтвердити це в судовому порядку. Розгляд справи було проведено без участі заявника та представника заінтересованої особи. Дослідивши матеріали цивільної справи суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до паспорту заявниці серії ЕО № 066864, її прізвище [PERSON]. Заявниця отримала у приватну власність земельну ділянку, площею 3 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі розпорядження Жовтневої (тепер Вітовської) райдержадміністрації Миколаївської області від 19 лютого 2004 року № 66-р. На підтвердження права власності їй був виданий 10 лютого 2005 року державний акт серії МК № 000991. В той же час в ньому її прізвище було записано з помилкою: замість «Дєдух» зазначено «Дідух». Хоча в розпорядженні № 66-р Жовтневої (тепер Вітовської) районної державної адміністрації Миколаївської області від 19 лютого 2004 року про затвердження технічної документації зі складання державних актів на право власності на землю, її прізвище також було зазначено «Дідух». Між тим співпадання інформації про заявницю (прізвище, ім`я, місце проживання та ін.) в державному акті з інформацією в інших документах на її ім'я (паспорті, а також спів падання її ідентифікаційного коду,тощо) вказують, що державний акт оформлений саме на неї. Встановлення факту належності документу необхідно заявниці для отримання можливості належним чином володіти та користуватися своєю земельною ділянкою. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

6 березня 2018 року Корольовським районним судом м. Житомира у цивільній справі 296/8341/17 2/296/745/18 за вказаним позовом було ухвалене рішення, що набрало законної сили. Оглянувши матеріали справи, суд встановив, що в зазначеному рішенні не вирішено питання щодо визначення місця проживання неповнолітньої [PERSON], 21.05.2012 р. н., яка є спільною дочкою [PERSON] і [PERSON]. Згідно п.1 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали доказали і давали пояснення, не ухвалено рішення. Сторони, які брали участь у справі, в судове засідання не з»явились. Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України, їх присутність не є обовязковою. Судом встановлено, що рішенням суду від 6 березня 2018 року цивільний позов [PERSON] було задоволено і шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] розірвано. Під час вирішення зазначеної справи, судом не вирішено питання про визначення місця проживання неповнолітньої дитини сторін. З огляду на викладене, суд, дослідивши матеріали справи та враховуючи інтереси неповнолітньої дитини залишає її на подальше проживання з матірю, що, відповідно до ч.2 ст.141 СК України не впливає на обсяг прав батьків і не звільняє їх від обовязків щодо неї.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

6 березня 2018 року позивачка звернулась до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 14 липня 2012 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. В обґрунтування позову вказувала, що сімейне життя між сторонами не склалося, одруження виявилось невдалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу вона вважає неможливим. Вказала, що спору щодо місця проживання спільної дитини та спільного майна не має. В судове засідання позивач не зявилася, надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила справу розглянути за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив справу розглянути за його відсутності. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 14 липня 2012 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №244. Від даного шлюбу сторони мають дитину: [PERSON], [INFO]. Зі змісту позовної заяви вбачається, що спору щодо місця проживання дитини та розподілу сумісного майна подружжя сторони не мають. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зазначена норма національного законодавства відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Згідно приписів статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне зясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачкою в заяві зазначено про залишення їй прізвища, яке вона отримала при реєстрації шлюбу, а тому відповідно до статті 113 СК України, позивачу слід залишити прізвище, яке вона набула під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

6 вересня 2006 року АППБ «Аваль» (нині ПАТ «Райффайзен банк Аваль») уклало з [PERSON] кредитний договір № 354411/6580/0691-6, яким надало кредит в сумі 16000 доларів США строком на 240 місяців по 5 вересня 2026 року зі сплатою 12% річних, який належало повертати щомісячними платежами відповідно до графіка платежів. Оскільки [PERSON] станом на 23 листопада 2015 року має заборгованість за кредитом в сумі 9052,12 доларів США, з яких 385,02 доларів США є прострочена заборгованість, а також не сплатив 577,21 доларів США відсотків, банк просив стягнути з позичальника суми позики і відсотків, що за курсом НБУ становить 230955 грн. 40 коп. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов повністю. Відповідач в судове засідання повторно не зявився. Позов підлягає до задоволення з таких підстав. На підставі п.п. 1-4 кредитного договору № 354411/6580/0691-6 від 6 вересня 2006 року [PERSON] одержав в АППБ «Аваль» кредит у вигляді невідновлюваної кредитної лінії з лімітом 16000 доларів США строком на 240 місяців по 5 вересня 2026 року зі сплатою 12% річних, який належало повертати ануїтетними платежами згідно з платіжним календарем по 15 число кожного місяця. У відповідності з наданою позивачем випискою по рахунку № 2213.9.860, 6 вересня 2006 року банк перерахував на рахунок відповідача 16000 доларів США. Згідно з розрахунком позивача, станом на 23 листопада 2015 року відповідач має заборгованість за кредитом в сумі 9052,12 доларів США, з них 385,02 доларів США - прострочена заборгованість, заборгованість за відсотками в сумі 577,21 доларів США. У відповідності з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено: якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати відсотків, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Враховуючи курс НБУ станом на 23 листопада 2015 року,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

6 вересня 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з б вересня 1992 року. Шлюб був зареєстрований в виконкомі Тарасовецької сільської ради Новоселицького району , актовий запис № 27 Від шлюбу у них є неповнолітня донька [PERSON] , яка проживає з батьком . Позивач просить розірвати шлюб посилаючись на те, що сім'я розпалося в 2003 року по причині , що між ними постійно виникали сварки , скандали. . На примирення не згідний Відповідачка в судове засідання не з'явилася , хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи та не повідомила про причини неявки. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, оскільки позивач проти такого розгляду не заперечує, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони тривалий час разом не проживають. За час наданий для примирення сторони не помирилися Шлюб носить формальний характер .Підстав вважати , що сім'ю можливо зберегти у суду не має На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: approved