overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

7 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, вказуючи, що 25.07.2015 року померла її мати, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть, серії І-АМ № 327571, актовий запис № 77. Після її смерті відкрилася спадщина, яку вона має намір оформити. На час відкриття спадщини вона постійно проживала в одному житловому будинку з матірю. Після смерті спадкодавиці вона прийняла спадщину, фактично використовувала спадкове майно для його цільового призначення. Протягом шести місяців з дня відкриття спадщини вона не заявила про свою відмову від спадщини, а отже вона, як спадкоємниця вважається такою, що прийняла спадщину. Звернувшись до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину їй було роз'яснено, що строк для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини закінчився, а спільне проживання її разом із спадкодавцем вона не може підтвердити, оскільки зареєстрована за адресою: [INFO]. А тому зараз, з огляду на викладене вона вимушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання її зі своєю матірю, [PERSON], яка померла 25.07.2015р. в м. Погребище Вінницької області, на час відкриття спадщини за адресою [ADDRESS], з метою оформлення та видачі їй свідоцтва про право на спадщину. Заявниця та її представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали, просили заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справу у відсутності представника, не заперечував проти задоволення заяви. З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що заява підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON] постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, іншого порядку встановлення даного факту законом не передбачено то його необхідно встановити на підставі ч.2 ст.256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

7 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить шлюб розірвати, посилаючись на обгрунтування викладені у позовній заяві. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, суд уважає за необхідне ухвалити рішення про розірвання шлюбу, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сім`я сторін розпалася остаточно і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного із них. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

7 квітня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 30 серпня 2011 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просила їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, позивачка надала заяву з проханням провести розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду не заперечувала. Суд, вважаючи за можливе здійснити заочний розгляд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 30 серпня 2011 року виконкомом Шевченківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під №11. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки було змінено із [PERSON] на [PERSON]. Сумісних дітей у сторін не має. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

7 квітня 2017 року до суду заявлено позов [PERSON], в якому вона вимагає розірвати шлюб між нею і відповідачем, зареєстрований Виконавчим комітетом Горохолинської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області 18.06.1969р., актовий запис № 4. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву у якій заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на розірванні шлюбу, справу просила розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився також, не повідомляючи про причини неявки, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений завчасно у встановленому законом порядку. З урахуванням позиції позивача, дослідивши матеріали справи, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, а позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, за таких обставин суд визнає, що сім`я сторін розпалася остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

7 квітня 2021 року [PERSON] подав до суду заяву про ухвалення судом додаткового рішення по вищевказаній справі, з посиланням на те, що за результатами судового розгляду справи не було вирішено питання про розподіл судових витрат. Крім того, просить вирішити питання про повернення судового збору, сплаченого за подання заяви про збільшення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи №303/6383/20, суд приходить до наступного висновку. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 лютого 2021 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Укршляхбуд» на користь [PERSON] суму 97456,00 (дев`яносто сім тисяч чотириста п`ятдесят шість гривень) гривень (в т.ч. 92456,00 грн. - середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10.06.2019 по 29.10.2020; 5000,00 грн. - моральна шкода). Поряд з цим, за результатами судового розгляду справи не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Відповідно до частини пнршої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом позовної заяви. Так, відповідно до частин першої-другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягає стягненню сума 974,56 грн. судового збору. Разом з тим, статтею 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду. Таким чином питання про повернення сплаченого [PERSON] судового збору за подання заяви про збільшення позовних вимог може бути вирішено на підставі окремого клопотання, а не в порядку ухвалення додаткового рішення. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

7 липня 2001 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на 1/4 частину квартири [ADDRESS] (загальна площа 43,8 кв.м., житлова площа 30,1 кв.м.), що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності від 19 серпня 1996 року. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли [PERSON], [PERSON] та [PERSON], так проживали постійно з нею, вели разом з нею спільне господарство, поховали її та фактично вступили в управління і володіння спадковим майном, розпорядились речами та предметами домашнього вжитку. Позасудовим шляхом позивачка не може оформити право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON], оскільки квартира [ADDRESS] належала спадкодавцю [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності і частки співвласників не визначені. Посилаючись на ці обставини позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів і просить визнати за нею право власності на спадкове майно. Відповідачі проти позову не заперечують. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про право власності від 19 серпня 1996 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. Згідно частини 1 статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до 1 статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Враховуючи викладені норми закону спадкодавець на час смерті мав у власності 1/4 частку будинку і дане майно було прийнято у спадок позивачкою. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що знають [PERSON] та її рідну тітку [PERSON], яка проживала з нею в одній квартирі. Позивачка її доглядала, оскільки та була інвалідом по зору, разом вели господарство, після смерті поховала її за власні кошти. Із повідомлення Смілянської державної нотаріальної контори № 2831/01-16 від 25 листопада 2015 року, вбачається, що після смерті 7 липня 2001 року [PERSON] до Смілянської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття/відмову від спадщини ніхто не звертався спадкова справа не заводилась. Разом з тим, як вбачається із листа завідувача Смілянської державної нотаріальної контори № 2641/01-16 від 4 листопада 2015 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Враховуючи викладене та в звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, [PERSON] рекомендовано звернутися до суду з відповідними позовними вимогами. Приймаючи до уваги, що [PERSON] довела факт прийняття нею спадщини після смерті [PERSON], а саме зазначеного спадкового майна, суд відповідно до положень ст.ст. 1220, 1223, 1261, 1268-1270 ЦК України вважає за необхідне визнати за нею право власності на спадкове майно. На підставі наведеного, ст.ст. 1220, 1223, 1261, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

7 липня 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вона обґрунтовувала свої вимоги тим, що 21 грудня 2012 року в відділі РАЦС по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO], яка після розлучення залишиться у неї на вихованні. У липні 2014року шлюбно-сімейні відносини між нею і відповідачем були припинені через відсутність порозуміння, постійних суперечок з питань сімейного життя, виховання дитини. Примирення з відповідачем вона вважає неможливим і просила шлюб розірвати. У судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання на повторний виклик не явився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи судом і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки. У зв'язку з наведеним суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони 21 грудня 2012 року в відділі РАЦС по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO], яка після розлучення залишиться на вихованні у позивачки. У липні 2014 року шлюбно-сімейні відносини між сторонами були припинені. Подальші їхні дії свідчать про те, що відновляти сімейні відносини вони не мають наміру. Суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їхньої малолітньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

7 липня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що уклала шлюб з [PERSON] 22 лютого 2002 року, який зареєстрований виконкомом Малоорлівської сільської ради Шахтарського району Донецької області, актовий запис № 2. Від шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через його поведінку, який зловживає спиртними напоями, постійно її ображає у присутності дитини, тим самим принижує її людську гідність, внаслідок чого вони припинили шлюбні стосунки з 3 липня 2014 року. Примирення між ними неможливе. З урахуванням вищезазначеного просить шлюб з відповідачем розірвати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, позивачка на заперечує проти проведення заочного розгляду справи, у зв'язку з чим судом відповідно до ст.224 ЦПК України ухвалено заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22 лютого 2002 року виконкомом Малоорлівської сільської ради Шахтарського району Донецької області, актовий запис № 2, від шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям припинені з 3 липня 2014 року. Сім'я у сторін розпалась через поведінку відповідача, який зловживає спиртними напоями, постійно ображає позивачку. Сторони проживають окремо, мають різні бюджети, не пов'язані спільним побутом та взаємними правами та обов'язками. Примирення між сторонам неможливе і недоречне. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить к висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України понесені позивачкою судові витрати, що складаються з судового збору, підлягають відшкодуванню відповідачем на її користь. Відповідно до ст. ст.104, 105, 110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

7 липня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову позивачка послалась на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги в достатньому розмірі на утримання сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із нею і знаходиться на її утриманні, у зв'язку з чим просить стягнути аліменти з відповідача в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач про час і місце судового розгляду сповіщений належним чином, в судове засідання не з'явився, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, у зв'язку з чим по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів відповідно до ст.224 ЦПК України. Судом встановлені такі обставини та відповідні до них правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 лютого 2002 року, від шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачкою та знаходиться у неї на утриманні. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо утримання дитини, яка проживає разом із матір'ю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання дитини. При визначені розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує, що відповідач - працездатний, інших осіб, яких зобов'язаний утримувати за законом, не має, дитина самостійного джерела засобів до існування не має. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у зв'язку із тим, що позивачку, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору. Відповідно до ст. ст.179, 180, 182, 183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

7 липня 2014 року [PERSON] звернулася в суд із зазначеним позовом. Позов обґрунтовано тим, що 22 лютого 1992 року Старосільською сільською радою Маневицького району було зареєстровано шлюб позивача з відповідачем, актовий запис №1. Від даного шлюбу в них народилося троє дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, в сім»ї систематично почали виникати сварки та різні непорозуміння з вини [PERSON], який зловживає алкогольними напоями. Фактичні шлюбні стосунки між подружжям припинено, шлюб існує формально, хоча і проживають в одному будинку. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим, тому що це суперечить її інтересам та інтересам дітей, примиритися з відповідачем не бажає, тому просить суд позов задовольнити і шлюб розірвати. В даному судовому засіданні позивач підтримала позов і просила задовольнити із зазначених у ньому підстав, ухваливши заочне рішення. На стягненні судового збору із відповідача не наполягала. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою, наявною в матеріалах даної справи. За погодженням з позивачем суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 22 лютого 1992 року, який був зареєстрований Старосільською сільською радою Маневицького району, актовий запис №1, та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.5). Від даного шлюбу в них народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.6-8). Із пояснень позивача установлено, що спільне подружнє життя сторін не склалося, оскільки в сім»ї систематично виникають сварки та різні непорозуміння з вини [PERSON], який зловживає алкогольними напоями. Враховуючи зазначені обставини та вказані норми права, особливий характер сімейних відносин та їх об»єктивну недоступність для оточуючих, суд приходить висновку про доцільність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] На підставі статей 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

7 липня 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 23 квітня 1989 року сторони перебувають у шлюбі. Мають спільних дітей [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO]. Зазначивши, що спільне життя із відповідачем не склалося, через несумісність характерів, різних поглядів на життя, що призвело до припинення шлюбних відносин між сторонами, збереження сім'ї на думку позивача є неможливим, а тому він просить розірвати шлюб. Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнала. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 квітня 1989 року. Мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження та свідоцтвом про народження дитини. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини з жовтня 2013 року, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим на чому наполягають обидві сторони, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved