Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

30 серпня 2021 року [PERSON] звернувся до Варвинського районного суду Чернігівської області з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 21 грудня 2018 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. До реєстрації вказаного шлюбу у сторін народився спільний син [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що одруження з [PERSON] виявилося невдалим. Протягом останніх шести місяців сторони проживають окремо. Відповідач, разом з сином, проживають у її матері. Будь-які спроби примиритися позитивних результатів не дали. Подружжя не підтримує спільних відносин, спілкуються виключно під час спільних прогулянок з дитиною. Таким чином, вказані обставини призвели до фактичного припинення шлюбних відносин між ними. На думку позивача, подальше збереження шлюбу неможливе, у зв`язку з цим просить суд шлюб з відповідачем розірвати. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 08 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 06 жовтня 2021 року, яке з підстав перебування судді на лікарняному було відкладене на 04 листопада 2021 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні (а.с. 28). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою про здійснення розгляду справи без її участі, заявлені до неї позовні вимоги визнала в повному обсязі та наполягала на розірванні шлюбу з позивачем. У зв`язку з цим, посилаючись на ч. 1 ст. 142 ЦПК України, просила стягувати з неї судовий збір у розмірі 50% (а.с. 23). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що з 21 грудня 2018 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають у шлюбі, зареєстрованому Варвинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис №54, на підставі чого було видано відповідне Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). До реєстрації зазначеного шлюбу у сторін народився спільний син [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 8). З копії рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 22 квітня 2021 року вбачається, що з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9-10). Як вбачається з матеріалів справи, спільне життя подружжя не склалось. Шлюбні відносини між ними фактично припинилися. Сторони останні шість місяців проживають окремо та не підтримують спільних відносин. Збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, примирення неможливе. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та про необхідність ухвалення рішення про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач [PERSON] під час реєстрації вказаного шлюбу прізвище не змінювала, то підстави для його зміни після розірвання, також відсутні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір у сумі 908 гривень. Разом з тим, зміст ч. 1 ст. 142 ЦПК України визначає, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved