Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

\~\~\~ 31.08.2016 року [PERSON] звернувся з позовом до комунального підприємства «Міський центр фізичного здоровя «Спорт для всіх» (далі по тексту- МЦ «Спорт для всіх») про визнання незаконним п. 1.3. наказу від 08.06.2016 року № 23 та наказу від 21.06.2016 року № 34-К, а 29.09.2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, які ухвалою суду від 31.10.2016 року обєднані в одне провадження.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15.11.2013 року він був прийнятий на посаду завідуючого господарства комунального закладу «Міський центр фізичного здоровя «Спорт для всіх». 23.06.2016 року він отримав наказ № 34-К про попередження щодо наступного вивільнення, згідно змісту якого, у відповідності до вимог пункту 1.3 наказу від 08.06.2016 року «Про внесення змін до штатного розкладу МЦ «Спорт для всіх», підлягає скороченню посада яку він обіймав завідуючий господарством. У подальшому, 26.09.2016 року, згідно наказу № 54-К, його було звільнено у порядку ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Вважає, що такі рішення відповідачем прийняті незаконно, оскільки його звільнення відбулося з грубим порушенням існуючого законодавства, а саме: ст.ст. 22, 41Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та 252 КЗпП України, оскільки: фактично в організації відбулася заміна посад, а не зміни в організації виробництва; про звільнення його було повідомлено з порушенням строку, визначеного ст.22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»; відсутня згода на його звільнення, як голови первинної профспілкової організації, з боку обласного обєднання профспілок, а також те, що на його звернення йому не було запропоновано зайняти іншу вакантну посаду в організації, хоча такі були в наявності. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав викладених в позовах. Представник\~ відповідача в судове засідання не зявився, надавши заперечення в яких позовних вимог [PERSON] не визнав вказавши, що на виконання вимог рішення одинадцятої сесії VІІ скликання Ніжинської міської ради від 30.05.2016 року були внесені зміни до штатного розкладу КЗ «Міський центр фізичного здоровя «Спорт для всіх», відповідно до яких була скорочена посада - завідуючий господарством, яку на той час обіймав позивач. З дня вручення попередження, щодо вивільнення [PERSON] було вжиті заходи, щодо запобігання звільнення, а саме: проведенні консультації особисто з ним як з завідуючим господарством та головою первинної професійної спілки МЦ «Спорт для всіх», також особисто [PERSON] було вручено лист з пропозиціями щодо заміщення вакантних посад, одна з яких була вищою за раніше займану ним, згоди на які останній не надав. Крім того, 23.08.2016 року [PERSON] як голові первинної професійної спілки працівників «Спорт для всіх» було надано подання про надання згоди на звільнення завідуючого господарством «МЦ Спорт для всіх», на що відповіді, у визначений ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» надано не було тому, такі дії, відповідно до цієї ж норми закону, вважаються такими які дають згоду на розірвання трудового договору. Оскільки керівнику центру, який діяв на підставі статуту, було відомо про існування лише первинної професійної спілки працівників МЦ «Спорт для всіх», і не було відомо про існування інших первинних профспілкових організації працівників, а також входження первинної професійної спілки працівників МЦ «Спорт для всіх» до інших профспілкових обєднань, та враховуючи ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», а саме якщо працівник одночасно є членом кількох первинних профспілкових організацій, які діють на підприємстві, в установі, організації, дозвіл на його звільнення дає той профспілковий орган, до якого звернувся роботодавець, то саме таке рішення взято за основу. Заслухавши\~ пояснення\~ позивача та\~його представника,\~врахувавши заперечення представника відповідача та дослідивши\~ письмові\~ докази,\~ що\~ є\~ в\~ матеріалах\~ справи,\~ суд\~ приходить\~ до наступних\~ висновків. З копії трудової книжки серії БТ-ІІ № 2498191 (а.с. 4) вбачається, що [PERSON] 15.11.2013 року був прийнятий на посаду завідуючого господарства комунального закладу «Міський центр фізичного здоровя «Спорт для всіх». Судом встановлено, що діяльність комунальної установи Ніжинської міської ради Чернігівської області МЦ «Спорт для всіх» спрямована на залучення населення до занять фізичною культурою і масовим спортом, активного відпочинку за місцем проживання та у місцях масового відпочинку. Центр створений рішенням Ніжинської міської ради Чернігівської області від 14.12.2010 року, заснований на спільній власності територіальної громади міста Ніжина (міська комунальна власність). Комунальна установа «Міський центр фізичного здоровя «Спорт для всіх» є юридичною особою та діє на підставі статуту затвердженого рішенням Ніжинської міської ради від 04.10.2013 року (а.с. 26-29). Як встановлено судом в «МЦ «Спорт для всіх» в звязку з необхідністю оптимізації структури підприємства та відсутністю необхідного бюджетного фінансування, інших несприятливих факторів та кризових явищ, які відбулися в країні та впливали на виплату заробітної плати за рахунок бюджетних коштів, відбулося скорочення чисельності штату комунальної установи. На виконання рішення одинадцятої сесії VІІ скликання Ніжинської міської ради від 30 травня 2016 року № 39-11/2016 «Про затвердження штатного розкладу комунального закладу «Міський центр фізичного здоровя «Спорт для всіх» Ніжинської міської ради Чернігівської області в новій редакції, у звязку з організаційно-штатними змінами з метою оптимізації діяльності 08 червня 2016 року директором «МЦ «Спорт для всіх» [PERSON] видано наказ № 23 «Про внесення змін до штатного розкладу керованого ним підприємства, яким зокрема виведено із штатного розкладу (скорочено) посаду «Завідуючий господарством (1 ставка) (п. 1.3 наказу) займану позивачем (а.с. 9). Наказом від 21.06.2016 року № 34-к, який [PERSON] отримав 23.06.2016 року, останнього попереджено про наступне вивільнення (а.с. 33). За наказом директора від 21 червня 2-2016 року № 54-к звільнено [PERSON] завідуючого господарством з 26.09.2016 року у звязку із скороченням штату працівників на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до ч.1 ст. 62 Господарського кодексу України підприємство - самостійний суб'єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб'єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Згідно ч.3 ст. 64 підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Отже власник на свій розсуд має право формувати штат і структуру підприємства, установи або організації, змінити чисельність працівників певного фаху і кваліфікації та чисельність одних посад зменшити, здійснити звільнення працівників, що не забороняє одночасно прийнявши рішення про прийняття на роботу працівників іншого фаху і кваліфікації, змінити чисельність інших посад. Враховуючи викладене при вирішенні трудового спору щодо поновлення на роботі працівника, звільненого у звязку зі скороченням чисельності штату працівників суд зобовязаний перевірити наявність підстав для звільнення та дотримання відповідачем порядку вивільнення працівника за ініціативою власника або уповноваженого ним органу, зокрема, чи мало місце скорочення чисельність штату або чисельності працівників. Проте, суд не має права вирішувати питання про доцільність змін в організації виробництва та наступне скорочення штату працівників, а також наявність підстав для утворення інших структур підрозділів та їх функціональне навантаження. Вирішення вказаних питань належить до виключної компетенції роботодавця (власника або уповноваженого ним органу). Відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України скорочення чисельності штату працівників охоплюється поняттям змін в організації виробництва і праці, що в свою чергу може містити скорочення одних підрозділів підприємства, установи, організації із вивільненням їх працівників і одночасне створення інших підрозділів із заповненням їх новими посадами, що в кінцевому результаті може мати місце кількісну більшість фактичних працівників в підприємстві, установі чи організації в цілому, однак це не може свідчити про те, що зміни в організації виробництва та праці і відповідно скорочення чисельності штату працівників не мали місце, оскільки такі внутрішні процеси формування структури і штату працівників вирішує виключно власник або уповноважений ним орган на свій розсуд. Враховуючи правову позицію висловлену Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України в ухвалі від 28.01.2009 року у справі № 6-14292св08, нормами трудового законодавства не передбачено право суду перевіряти доцільність скорочення працівників, оскільки власник підприємства або уповноважений ним орган самостійно вирішує питання організаційної структури, чисельності та штатів працівників, ці питання стосуються суто внутрішньої господарської діяльності окремого субєкта господарювання і не є предметом доказування у судових спорах. Однією з гарантій прав громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збережені роботи. Відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Скорочення полягає у зменшенні чисельності (штату) працівників і є різновидом змін в організації виробництва і праці. Такі зміни відповідно до статті 40 КЗпП України є підставою для розірвання трудового договору, яке відбувається з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Частиною другою ст. 40 Кодексу законів про працю України встановлено, що звільнення з підстав зазначених в пунктах 1,2,6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Як зазначено в положеннях ч.1 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у звязку зі змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Згідно ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обовязок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду, тощо. В порядку ст. 49-2 КЗпП України наказом №34-к від 21.06.2016 року [PERSON] попереджено про наступне вивільнення, не пізніше ніж за два місяці від дати ознайомлення. Факт отримання вказаного наказу засвідчується підписом позивача 23.06.2016 року в наказі, та не заперечується сторонами по справі. Згідно копій листів від 04.07.2016 року № 67 та від 22.08.2016 року № 95, що на а.с. 34, 35 [PERSON] пропонувалися до заміщення посади, які були вакантними на той час у закладі, такі листи [PERSON] отримував про що свідчать підписи останнього у вказаних листах. З огляду на вказане суд відноситься критично до тверджень позивача, що вакантні посади у закладі йому не пропонувалися. Отже на момент звільнення позивач відмовився від вакантних посад, які були йому запропоновані відповідачем. Аналізуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що підстави для скасування п. 1.3 наказу від 08.06.2016 року № 23 та наказу від 21.06.2016 року № 34-к виданих відповідачем, відсутні. Як встановлено судом [PERSON] був головою профспілкового комітету первинної професійної спілки працівників «МЦ «Спорт для всіх». Згідно інформації від 23.06.2016 року № 64, що на а.с. 32, до відома первинної профспілки працівників МЦ «Спорт для всіх», було доведено про здійснення змін в штатному розкладі. Відповідно до ч.1 ст.43 КзпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 \~цього кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою профспілкового органу.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ З подання від 22.08.2016 року № 96 (а.с. 36) вбачається, що МЦ «Спорт для всіх» звертався до голови профспілкової організації закладу [PERSON] з метою отримання згоди на звільнення позивача з займаної ним посади, подання отримано 23.08.2016 року. Відповіді на таке подання, як зазначає представник відповідача заклад не отримав. 05.09.2016 року голова профспілкової організації, яким є позивач, що діє на підприємстві інформував відповідача про те, що профспілковий комітет на засіданні 04 вересня 2016 року вирішив відмовити у наданні згоди на звільнення його як голови первинної профспілкової організації. (а.с. 11). Підставами для відмови в звільненні позивача зазначено проведення скорочення займаної [PERSON] посади з грубим порушенням чинного трудового законодавства та те, що не було проведено жодних консультацій з профспілками про заходи запобігання звільненню, що є порушенням прав профспілки та особи, яка скорочується. Відповідно до рішення №1президії від 12.01.2016 року первинна професійна спілка працівників «МЦ «Спорт для всіх» увійшла до складу Територіального форуму профспілкових організацій Чернігівської області, що діє з 14.09.2010 року, метою діяльності якої є захист трудових прав та інтересів членських організацій яких вони обєднують. Згідно ч.3 ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» у разі, якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв'язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень. Відповідно до ч.2 ст.252 КЗпП України звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об'єднання професійних спілок). Як встановлено судом позивач є головою первинною профспілкової організації, що діє в МЦ «Спорт для всіх», тому процедура його звільнення має відбуватись з врахуванням вимог ч.2 ст.252 КЗпП України. З огляду на викладене\~\~ суд вважає що звільнення\~ [PERSON] відбулося з порушенням\~\~ вимог\~ трудового законодавства, оскільки\~ роботодавець всупереч вимог ч.2 ст.252 КЗпП України не звернувся до вищого виборного органу професійної спілки Територіального форуму профспілкових організацій Чернігівської області з поданням про звільнення позивача з займаної посади. За таких обставин позивач підлягає поновленню. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Тому з відповідача на користь держави\~ слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 гривень.

Outcome: partial