Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-10 00:00:00

30 травня 2019 року з вищевказаною позовною заявою до Миргородського міськрайонного суду звернулася [PERSON] . На підтвердження позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником будинковолодіння [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстровані як члени її сім`ї: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , 1977 року народження, які не є співвласниками вказаного будинковолодіння. [PERSON] не проживає в будинку понад п`ять років, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має. На даний час наявність реєстрації відповідача в будинку обмежує права позивача, що стало підставою для звернення до суду. В судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити з підстав вказаних у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився без пояснення причини неявки, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином (а.с.32). Допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт того, що відповідач [PERSON] дійсно не проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] понад п`ять років, будь-яких перешкод у проживанні в даному будинку з боку позивача йому не створювалося, речей, які б належали відповідачу у даному домоволодінні не залишилося. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є одноособовим власником будинковолодіння [ADDRESS] . Її право власності підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину по заповіту від 12 квітня 2005 року та копією договору дарування частини житлового будинку від 17 березня 2009 року (а.с.4-5). Згідно домової книги в будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] з 21.07.2004 року та [PERSON] , [INFO] з 22.02.1994 року (а.с.16). Згідно довідки голови вуличного комітету по вулиці Хорольські та пров [ADDRESS] Петрівський від 18.09.2019 року [PERSON] , 1988 року народження, зареєстрований в будинковолодінні за адресою [ADDRESS] фактично 5 років за даною адресою не проживає та особисті речі його за даною адресою відсутні (а.с.15). Згідно копії довідки № 524 від 12.11.2018 року складеної Ярмаківською сільською радою Миргородського району, [PERSON] , [INFO] , проживає в с.Єрки Миргородського району, прв [ADDRESS] Зубковського, 3 без реєстрації (а.с.12). Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач [PERSON] не проживає у будинку більше року, то він, відповідно до ст. 72 ЖК України, втратив право на користування вищевказаним житловим приміщенням. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись своїм майном , на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, а тому [PERSON] необхідно визнати таким, що втратив право на користування приміщенням будинковолодіння [ADDRESS] . Згідно з ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до\~розміру задоволених\~позовних вимогна підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved