Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

29 липня 2019 року [PERSON] та її представник [PERSON] звернулися до суду з вказаною заявою та просять\~ видати стосовно [PERSON] обмежувальний припис, яким заборонити йому наближатися до заявниці ближче ніжна два метри, а також заборонивши йому переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися з [PERSON] , вести листування, телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Встановити строк дії обмежувального припису 6 (шість) місяців, який рахувати з дня ухвалення рішення суду. Заяву мотивує тим, що з 15 серпня 1981 року по 02 липня 2018 року заявниця перебувала в шлюбі з [PERSON] . Сторонам на праві спільної сумісної власності належить 3-кімнатна /квартира за адресою: [ADDRESS] , в якій сторони зареєстровані та проживають. [PERSON] здійснює догляд за своєю матір`ю [PERSON] , яка проживає разом з нею. Після розлучення та на даний час колишній чоловік [PERSON] вчиняє психологічне і фізичне насильство в сім`ї проти [PERSON] . З даного приводу заявник неодноразово зверталась до правоохоронних органів (поліції) та за її зверненнями заінтересовану особу було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї. 17 січня 2019 Постановою Зарічного районного суду м. Суми було встановлено, що о 19:00 год. перебуваючи за місцем мешкання за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] вчинив словесну сварку з колишньою дружиною [PERSON] , а саме: висловлювання на її адресу нецензурною лайкою, ображав її та погрожував пошкодити меблі в квартирі, внаслідок чого завдав шкоду її психологічному здоров`ю. Заінтересовану особу було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. [PERSON] вчинив сварку за місцем спільного проживання за адресою: [ADDRESS] , з колишньою дружиною [PERSON] через побут в квартирі та пошкодив належний їй телефон. Згідно довідки про результати розгляду матеріалів ЄО №46435 від 26 червня 2019 року з [PERSON] була проведена профілактична робота про недопущення порушень публічного порядку, а також йому винесено офіційне попередження про недопущення вчинення конфліктів. 11 липня 2019 року постановою Зарічного районного суду м. Суми було встановлено, що [PERSON] 01 липня 2019 року близько 20:00 год. за місцем мешкання вчинив домашнє насильство відносно колишньої дружини [PERSON] та тещі [PERSON] , висловлювався нецензурною лексикою, погрожував. Заінтересовану особу було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Однак, образи і фізичне насилля щодо заявниці та її матері з боку заінтересованої особи не припиняються. Окремо зазначає, що ані наявність заяв про вчинення адміністративних правопорушень, що пов`язані з домашнім насильством, ані наявність численних протоколів про адміністративне правопорушення, передбачених як ч. 1, так і ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, ані наявність постанов суду про притягнення заінтересованої особи до адміністративної відповідальності, ані ймовірність настання відповідальності за вчинені правопорушення, не впливають належним чином на Заінтересовану особу та не сприяють припиненню проявів домашнього насильства різних форм щодо Заявниці та щодо її матері, яка проживає разом з нею. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 29 липня 2019 року відкрито провадження по справі, призначено судовий розгляд справи на 31 липня 2019 року о 10 год 40 хв. В судовому засіданні заявниця підтримала заяву. Заінтересована особа не заперечував проти видачі обмежувального припису, проте не згоден з забороною наближення до заявниці, посилаючись на те, що спільне проживання в квартирі не дозволить належним чином виконувати такий припис. Представник заявниці в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, від нього надійшло клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з зайнятістю в розгляді кримінальної справи. Під час судового розгляду відмовлено в задоволенні клопотання представника заявника з огляду на вимоги п. 3 ч. 3 ст. 223 ЦПК України та відсутності заперечень заявниці щодо розгляду справи за відсутності її представника. Вислухавши думку осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.\~ Під час судового розгляду встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який згідно рішення Зарічного районного суду м. Суми від 02 липня 2018 року розірваний (а.с. 13). [PERSON] та [PERSON] спільно з [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Згідно довідки про склад сім`ї зареєстрований у житловому приміщенні осіб Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 17 січня 2019 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 170 грн. З постанови суду вбачається, що [PERSON] 18 грудня 2018 року о 19 год. 00 хв., перебуваючи за місцем мешкання за адресою: [ADDRESS] , вчинив словесну сварку з колишньою дружиною [PERSON] , а саме: висловлювання на її адресу нецензурною лайкою, ображав її та погрожував пошкодити меблі в квартирі, внаслідок чого завдав шкоду її психологічному здоров`я (а.с. 14). Згідно довідки ДОП Сумського ВП ГУНП в Сумській області Шепеля А. від 08 липня 2019 року за повідомленням [PERSON] стосовно конфлікту з колишнім чоловіком 25 червня 2019 року з [PERSON] була проведена профілактична робота про недопущення порушень публічного порядку, а також йому винесено офіційне попередження про недопущення вчинення конфліктів (а.с. 15). Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 11 липня 2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 510 грн. З постанови суду вбачається, що [PERSON] 01 липня 2019 року близько 20 год. 00 хв. за місцем мешкання вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини [PERSON] та тещі [PERSON] , висловлювався нецензурною лексикою, погрожував (а.с. 16). Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є\~Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої\~статті 1 Закону України\~«Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої\~статті 24 Закону України\~«Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою\~статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої\~статті 350-4 ЦПК України\~у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої\~статті 350-6 ЦПК України\~розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У відповідності до ст.\~24\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. З огляду на встановлені судом обставини щодо наявності психологічного та фізичного насильства, що чинить [PERSON] по відношенню до [PERSON] , а також наміри останнього, що виражаються у погрозах застосувати фізичну силу,\~суд вважає, що заявник, як жертва домашнього психологічного і фізичного насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а тому приходить до висновку про обґрунтованість заяви про видачу обмежувального припису\~щодо [PERSON] . В той же час, згідно з ч. 2 ст.\~26\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання\~(перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Зазначені у вказаній нормі заходи, які можуть бути застосовані за обмежувальним приписом, містять виключний перелік та розширеному тлумаченню не підлягають. Заявлений [PERSON] спосіб обмежувального припису у виді заборони [PERSON] наближатися до заявниці ближче, ніж на два метри, не відповідає заходам, визначеним у ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а тому в цій частині заява задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 3 ст.\~350-5\~ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться за рахунок держави. Згідно ч. 4 ст.\~350-6\~ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. На підставі викладеного,

Outcome: partial