Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

5 листопада 2018 року уповноважений представник позивача звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що на підставі Свідоцтва про право власності від 10.10.2007 позивач є власником житлового будинку номер 61 по вулиці Українська в селі Усівка Згурівського району Київської області. У цьому будинку зареєстрований відповідач, який з 2010 року у ньому не проживає, не ставиться до нього як до основного місця проживання, не несе витрат по його утриманню. Реєстрація відповідача за зазначеною адресою порушує права позивача як власника, у звязку з цим їй може бути відмовлено в оформленні субсидії та вона змушена буде нести додаткові витрати на комунальні послуги, тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням, у якому не проживає понад один рік без поважних причин, в разі задоволення позову просить застосувати щодо відповідача положення ст. 141, 142 ЦПК України. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, відповідач повторно в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду був оповіщений у встановленому порядку за зареєстрованою адресою його місця проживання чи місця перебування, не проживає за такою адресою. Відповідне оголошення було розміщене також на сайті «Судова влада». Відтак відповідач є таким, якому судовий виклик вручено належним\~ чином.\~ Про причини неявки суду не повідомив, своїх заперечень та відзиву на позов не надав. В судовому засіданні представник позивача надав пояснення, які повністю відтворюють зміст позовних вимог. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він є сином позивача, з якою проживав до недавнього часу тривалий період. Відповідача він усиновив у малолітньому віці. Після того як він розлучився із матірю відповідача, останній залишив місце свого проживання та реєстрації та виїхав приблизно десять років тому, забравши всі свої речі. Із реєстрації [PERSON] не був знятий на прохання його матері. В судовому засіданні свідок [PERSON] є сусідкою позивача та підтримує з нею дружні стосунки. Відповідач не проживає за спірною адресою тривалий час, понад один рік. Не цікавиться житлом, не несе витрати по його утриманню. \~\~ Оцінюючи наведені у справі аргументи, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно зясованих обставин, об'єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що будинок номер 61 по вулиці Українська (до перейменування - Кірова) в селі Усівка Згурівського району Київської області належить на праві власності позивачу [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності від 10.12.2007, серія ЯЯЯ № 363945 (а.с.5, 10, 35 \~виписка з погосподарської книги, копія Свідоцтва про право власності та рішення сільської ради). 26.01.2008 право власності\~позивача на\~цей будинок\~було зареєстровано\~Яготинським бюро\~технічної інвентаризації,\~реєстраційний номер 21901072 (а.с.11 -\~копія Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно). Згідно з довідками Виконавчого комітету Усівської сільської ради Згурівського району Київської області, витягу із погосподарської\~книги та\~акта депутатського\~обстеження житла\~[PERSON] за\~адресою вулиця\~Українська,\~будинок №\~61\~в селі\~Усівка Згурівського\~району Київської\~області зареєстровані сторони у справі. Відповідач за цією адресою не проживає (а.с.6, 7, 8, 16). Це житло не є його постійним місцем проживання та він не відноситься до нього як такого, не веде з позивачем власником будинку спільного господарства, не несе витрати по його утриманню. В ході розгляду справи не встановлено, що між сторонами існують договірні відносини з приводу користування житлом. Зазначені обставини підтвердили також свідки [PERSON] та [PERSON] Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, від 4.11.1950 року, підписаної від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікованої\~Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. \~ \~ \~ \~В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві (рішення від 27 травня 2004 р. у справі «Коннорс проти Сполученого Королівства») \~ \~ \~ \~Відповідно до п.п. 19, 22 Рішення Європейського суду з прав людини про справі «Кечко проти України» (Заява № 63134/00) від 08 листопада 2005 року кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України, частини першої\~статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За\~статтею 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою\~статті 383 ЦК України\~та\~статтею 150 ЖК УРСР\~закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які\~\~мають у приватній власності\~\~будинок\~\~(частину будинку),\~\~квартиру,\~\~користуються\~\~ним\~\~ (нею)\~\~ для\~\~ особистого проживання і\~\~проживання\~\~членів\~\~їх\~сімей\~\~та інших осіб,\~\~мають\~\~право розпоряджатися\~\~цією\~\~власністю на\~\~свій\~\~ розсуд. Аналогічну норму містить також\~стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої\~статті 156 ЖК УРСР\~до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони\~\~постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони\~\~постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За положеннями\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які\~\~постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов\~ висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, так як в судовому засіданні доведено, що відповідач відсутній у спірному будинку без поважних причин понад один рік, між сторонами не існують договірні відносини з приводу користування житлом, тому він втратив право на користування спірним будинком, що належить позивачу на праві приватної власності. Позивач при предявленні позову сплатила судовий збір у розмірі 704,80 грн (а.с.1 - квитанція), який підлягає стягненню із відповідача на її користь0. На підставі викладеного,

Outcome: approved