Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

29.12.2016 року Одеський державний університет внутрішніх справ (далі - Університет) звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування витрат за період навчання в загальній сумі 47 746 гривень 14 копійок. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] відповідно до вимог ЗУ «Про міліцію» проходив службу в органах внутрішніх справ України з 10.08.2009 року по 02.09.2014 року. У 2009 році він був зарахований до Університету та поставлений на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового утримання у відповідності до наказу №124 о/с від 10.08.2009 року. Після закінчення Університету відповідач отримав диплом фахівця та був відряджений для подальшого проходження служби до ГУМВС України в Одеській області згідно наказу №92 о/с від 29.06.2013 року. Згідно наказу ГУМВС України в Одеській області за №595 о/с від 27.08.2014 року відповідач звільнений з органів внутрішніх справ за п.64 «Ж» (за власним бажанням). Про звільнення молодого фахівця [PERSON] з органів внутрішніх справ Університету стало відомо 30.09.2014 року з листа ГУМВС України в Одеській області за №9/5050 від 26.09.2014 року, а необхідний для подання до суду пакет документів надійшов лише 08.12.2016 року листом Головного управління Національної поліції в Одеській області за №9/7090 від 06.12.2016 року. У зв'язку з тим, що відповідач звільнився із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України за власним бажанням, протягом значного проміжку часу добровільно не відшкодував понесені витрати на його навчання, Університет вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Сторони, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися. Позивач звернувся із заявою про підтримання позову та розгляд справи у відсутності його представника. Відповідач клопотання про відкладення розгляду справи не надіслав, своєї думки щодо позову не висловив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 10.08.2009 року згідно наказу №124 о/с [PERSON] був зарахований до Університету та поставлений на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового утримання (а.с.5 звор.). 08.09.2009 року між відповідачем і Університетом укладено Договір про підготовку фахівця (далі - Договір), предметом якого є підготовка за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» за напрямком підготовки «Право». Як вбачається з п.2.3.6 Договору, у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відповідач зобов'язується відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком (а.с.23-24). 01.02.2013 року між відповідачем і Університетом укладено Додатковий договір до Договору від 08.09.2009 року (далі - Додатковий договір), згідно з п.3 якого підставами відшкодування фактичних витрат на підготовку є: дострокове розірвання договору через небажання особи продовжувати навчання, через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу; звільнення особи зі служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни (а.с.25). Батьки відповідача - батько [PERSON] та мати [PERSON] у заяві на ім'я ректора Університету погодилися із тим, щоб син уклав Договір, за умовами якого він буде зобов'язаний у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком (а.с.26). 01.07.2013 року [PERSON] закінчив Університет за спеціальністю «Правознавство», освітній рівень «бакалавр» та відряджений для подальшого продовження служби до ГУМВС України в Одеській області (а.с.5 звор.). 27.08.2014 року наказом начальника ГУМВС України в Одеській області за №595 о/с [PERSON] звільнений з органів внутрішніх справ за п.64 «Ж» (за власним бажанням) (а.с.12, 14, 18-22). За змістом пояснень [PERSON] та [PERSON] від 14.04.2014 року із витратами на навчання ознайомлені, вимушений звільнитися із органів внутрішніх справ за сімейними обставинами (а.с.16, 17); 30.09.2014 року листом УКЗ ГУМВС України в Одеській області за № 9/5050 Університет було повідомлено про звільнення [PERSON] з органів внутрішніх справ України (а.с.42). Відповідно до ч.6 ст.18 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року за №565-ХІІ особи начальницького складу органів внутрішніх справ України, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. За змістом п.2 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 2007 року №313, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносії. Порядок розрахунку витрат установлює МВС разом з Мінфіном України. Згідно розрахунку фактичних витрат, пов'язаних з утриманням курсанта [PERSON] в Університеті відповідно до постанови КМ України від 01.03.2007 року №313 за період з 01.09.2009 року по 29.06.2013 року, витрати на навчання складають 47 746 гривень 14 копійок (а.с.27). Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦПК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги Університету до [PERSON] про відшкодування витрат за період навчання обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь Університету підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в сумі 1 378 гривень.

Outcome: approved