Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

29 березня 2019 року позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , про стягнення заборгованості по аліментам, просить суд відповідно до ст. ст. 180-184, 194,195-196 СК України, стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментам у розмірі 12 887, 10 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 500 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у 2012 році Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області винесено рішення по цивільній справі №2-4463 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 500 грн. щомісячно на утримання дитини, доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно виконавчого листа аліменти призначено з 2012 року, але відповідач злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини. Так, вказує, що за період з 01.10.2013 року по 24.07.2018 року утворилась заборгованість сумі 12 887,10 грн. За вказаних вище обставин вона і звернулась до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, матеріали справи містять її заяву про розгляд справи за її відсутності, з проханням позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог повністю заперечувала, вказуючи на їх безпідставність у зв`язку із відсутністю жодної заборгованості по аліментам відповідача. Вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 04.02.2019 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області Березнюк А.В. був складений розрахунок заборгованості, згідно якого встановлена заборгованість по аліментах боржника [PERSON] , відповідно до вимог виконавчого листа, виданого 01.03.2020 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом, на виконання рішення по справі № 2-4463, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 500 грн. щомісячно на утримання дитини: доньки [PERSON] , [INFO] , де борг на момент досягнення дитиною повноліття станом на 24.07.2018 року складає 12887,10 грн. /л.с.5/. Разом з тим, матеріалами справи встановлено, що ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.08.2019 року по справі № 495/3159/19, скаргу [PERSON] , суб`єкт оскарження - Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, державний виконавець Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Березнюк А.В., стягувач за виконавчим документом - [PERSON] на рішення державного виконавця - задоволено. Визнано неправомірними дії державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Березнюк А.В. по складенню розрахунку заборгованості по аліментам від 04.02.2019 року та від 25.03.2019 року в рамках виконавчого провадження АСВП № 31604644. Визнано неправомірними та скасовано розрахунки заборгованості по аліментам, складені державним виконавцем Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Березнюк А.В. від 04.02.2019 року, 25.03.2019 року в рамках виконавчого провадження АСВП № 31604644. Визнано неправомірною та скасовано постанову ВП № 31604644 державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Березнюк А.В. від 22.02.2019 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання. Визнано неправомірною та скасовано постанову ВП № 31604644 державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Березнюк А.В. від 22.02.2019 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії. Визнано неправомірною та скасовано постанову ВП № 31604644 державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Березнюк А.В. від 22.02.2019 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. Визнано неправомірною та скасовано постанову ВП № 31604644 державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Березнюк А.В. від 22.03.2019 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Визнано неправомірною та скасовано постанову ВП № 31604644 державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Березнюк А.В. від 25.03.2019 року про арешт майна боржника. Визнано неправомірною та скасовано постанову ВП № 31604644 державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Березнюк А.В. від 25.03.2019 року про розшук майна боржника. Визнано неправомірною та скасовано постанову ВП № 31604644 державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Березнюк А.В. від 29.03.2019 року про арешт майна боржника. Визнано виконавче провадження АСВП № 31604644 закінченим, у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Підставою скасування оскаржуваного розрахунку заборгованості стало розкриття банківської інформації за ухвалою суду, згідно якої стало відомо, що [PERSON] своєчасно сплачував в повному обсязі аліменти за виконавчим листом № 2-4463. Таким чином, судом встановлено відсутність заборгованості відповідача [PERSON] у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом та скасуванням розрахунку заборгованості від 04.02.2019 року, а отже позовні вимоги [PERSON] заявлено необґрунтовано. Більш того, варто звернути увагу на норми діючого законодавства з питання стягнення заборгованості по аліментам. Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначається законом - ст. 79-91, 194-197 СК України та статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження». У разі неможливості стягнення аліментів із заробітної плати чи інших доходів боржника протягом трьох місяців підряд, якщо боржник не працює і не одержує доходів, стягнення звертається на майно боржника. Розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Державний виконавець у разі надходження виконавчого документа повинен підрахувати розмір заборгованості по аліментах і повідомити про нього стягувача і боржника. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; за власною ініціативою; в інших передбачених законом випадках. Спір щодо розміру заборгованості (не спір про стягнення заборгованості) із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (ст. 447 ЦПК). Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувались у зв`язку з розшуком платника аліментів, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. ( ч.2, 4 ст.194 СК України). Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а в разі спору - судом (ч.4 ст. 195 СК України). Виходячи зі змісту вищенаведених законодавчих норм, спір щодо розміру заборгованості за аліментами виникає між стороною виконавчого провадження (стягувачем та/чи боржником) і державним виконавцем, до компетенції якого законодавець відніс обчислення розміру заборгованості за аліментами. Стягнення заборгованості за аліментами за рішенням суду сімейне законодавство (ч.3 ст. 194 СК України) передбачає лише у випадку відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника (ст. 187 СК України). У даному випадку стягнення аліментів на утримання дитини відбувалося за рішенням суду. Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються за рішенням суду, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів. В рамках даної справи заявлені вимоги про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, а не про обчислення розміру заборгованості по сплаті аліментів. Виходячи з наведених положень сімейного законодавства та Закону України «Про виконавче провадження» у контексті обставин даної справи, навіть факт наявності у відповідача заборгованості по аліментам за вказаний період, обчисленої згідно з розрахунком заборгованості державного виконавця, не може бути розцінений судом в якості підстав для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку за окремим рішенням суду. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно вимог ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. З ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, оскільки позивачем заявлено позов необґрунтовано, не доведено факту заборгованості, який за вимогами чинного законодавства має стягуватись відповідним органом державної виконавчої служби, то відповідно й вимоги щодо стягнення на її користь витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають. Разом з тим, відповідачем заявлено вимоги про стягнення з позивача витрат, понесених ним у зв`язку з правничою допомогою. В якості обґрунтування вказаних вимог приєднано до матеріалів справи, копію договору № 02-05-19 про надання правової допомоги від 13.05.2019 року, з Додатком № 1 до договору та Акт виконаних робіт - наданих послуг. З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити про наступне. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з тим, в Акті виконаних робіт - наданих послуг не зазначено часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг). Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Згідно п.3 Додатку №1 до договору про надання правової допомоги від 13.05.2019 року, оплата послуг адвоката здійснюється на умовах 100% попередньої оплати. Однак, належних та допустимих доказів оплати відповідачем послуг адвоката не надано, матеріали справи не містять ані квитанцій про сплату послуг, ані платіжного доручення, що свідчило б про фактично понесені відповідачем витрати на правничу допомогу. За таких обставин, враховуючи усе вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги відповідача про стягнення витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed