Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

29 січня 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» надіслало на адресу суду засобами поштового зв'язку позовну заяву до [PERSON], в якому просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» в розмірі 646 377 грн. 99 коп., а саме: заборгованість за кредитом, яка складає 467\~908, 56 грн., а саме: загальна сума боргу по кредиту 400\~483, 08 грн., сума простроченого боргу по кредиту 2\~327, 07 грн., сума нарахованих процентів - 30 098, 46 грн., сума прострочених процентів - 34 999, 95 грн., а також урахування індексу інфляції та 3% річних, що станом на 05 січня 2016 року становить 178\~469, 43 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки однокімнатну квартиру №135, загальною площею 51,9 кв.м., житловою площею 29,1 кв. м., що знаходиться за адресою: місто Донецьк, проспект Панфілова, будинок 21, корпус 3, реєстраційний номер обєкта за РПВН 32005692, шляхом надання Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» права на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, та стягнути з відповідача судові витрати. Позов мотивовано тим, що 28 вересня 2011 року між публічним акціонерним комерційним «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 237/2011-86 від 28 вересня 2011 року, згідно умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 412\~000, 00 грн., зі строком кредитування до 26 вересня 2031 року під 17% річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача за кредитним договором, 28 вересня 2011 року між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки, за умовами якого відповідач передав в іпотеку однокімнатну квартиру №135, загальною площею 51,9 кв.м., житловою площею 29,1 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Донецьк, проспект Панфілова, будинок 21, корпус 3, реєстраційний номер обєкта за РПВН 32005692, договір зареєстрований приватним нотаріусом донецького міського нотаріального округу [PERSON] в Державному реєстрі правочинів 28 вересня 2011 року за № 4052. 28 вересня 2011 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 237п/2011-86 від 28 вересня 2011 року. 10 липня 2015 року між публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами « 100715нв, відповідно до якого позивач набув право нового кредитора до відповідного кредитного договору. Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором, проте, всупереч умов кредитного договору відповідач не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам, чим тривалий час порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Відтак, заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів становить 467 908 грн. 56 коп. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, та у разі неявки відповідача провести заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомленим належним чином, причину неявки суду не повідомив. Третя особа в судове засідання не зявилась, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи. Про причини своєї неявки суд не повідомила. Суд враховуючи думку представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.224 ЦПК України. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 28 вересня 2011 року між публічним акціонерним комерційним «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 237/2011-86 від 28 вересня 2011 року, згідно умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 412\~000, 00 грн., зі строком кредитування до 26 вересня 2031 року під 17% річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача за кредитним договором, 28 вересня 2011 року між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки, за умовами якого відповідач передав в іпотеку однокімнатну квартиру №135, загальною площею 51,9 кв.м., житловою площею 29,1 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Донецьк, проспект Панфілова, будинок 21, корпус 3, реєстраційний номер обєкта за РПВН 32005692, договір зареєстрований приватним нотаріусом донецького міського нотаріального округу [PERSON] в Державному реєстрі правочинів 28 вересня 2011 року за № 4052. 10 липня 2015 року між публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами « 100715нв, відповідно до якого позивач набув право нового кредитора до відповідного кредитного договору. Відповідно до договору факторингу права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, без права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами первинних договорів, та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день підписання цього договору. Згідно витягу з реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги №1 від 10 липня 2015 року відступлення право вимоги здійснюється за кредитним договором № 100715 від 10 липня 2015 року, укладеним з [PERSON], дата закінчення кредиту 26 вересня 2031 року, загальна сума заборгованості договору 467\~908, 56 грн. Відповідно до\~ст. 514 Цивільного кодексу України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як передбачено п. 1 ч. 2\~ст. 11 Цивільного кодексу України\~підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. На підставі\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1050 ЦК України\~наслідки порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно з вимогами ст. ст.\~610,\~611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання і при цьому порушенні наступають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1\~ст. 530 ЦК України\~передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1\~ст. 7 Закону України «Про іпотеку»\~за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Частиною 1\~ст.12 Закону України «Про іпотеку»\~передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до\~ст. 33 Закону України «Про іпотеку»\~\~разі невиконання або неналежного\~\~виконання\~\~боржником основного зобов'язання потекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет\~\~іпотеки,\~\~якщо\~\~інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених\~статтею 12 цього Закону. Положеннями ч. 1\~ст. 39 Закону «Про іпотеку»\~передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої\~статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Так, згідно з ч. 1\~ст. 38 Закону України «Про іпотеку», я кщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Частиною 5 вищеназваної статті установлено, що дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Водночас у ч. 6\~ст. 38 Закону «Про іпотеку»\~закріплено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Частинами 1, 2\~ст. 43 Закону «Про іпотеку»\~установлено, що п рилюдні торги проводяться в двомісячний строк з дня одержання організатором\~\~ прилюдних торгів заявки державного виконавця на їх проведення.\~\~Початкова\~\~ ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за\~\~ згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 27 травня 2015 року у справі № 6-61цс15, від 08 червня 2016 року у справі № 6-1239цс16, виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм\~\~ст. ст.\~38,\~39 Закону України «Про іпотеку», у розумінні норми\~ст. 39 Закону України «Про іпотеку»\~встановлення початкової ціни предмета іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою ч. 6\~ст. 38 цього Закону. На виконання ч.1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає справу за зверненням позивача в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, оскільки згідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.\~60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи те, що відповідачі не виконали взяті на себе зобов'язання по сплаті заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача. Відповідно до\~ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема, витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь сплачений судовий збір в розмірі 1 378 грн., що підтверджується платіжним дорученням. На підставі\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved