Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

2 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] з вимогою стягнути аліменти у розмірі 2/5 частин його заробітку щомісяця на утримання їх сина [PERSON], [INFO], до його повноліття. Позивач зазначала, що з відповідачем перебуває у шлюбі, від якого вони мають сина [PERSON], [INFO]. З листопада 2013 року вона з сином проживає окремо від відповідача, у зв'язку з чим вважає за необхідне отримувати аліменти на його утримання за рішенням суду. При визначенні розміру аліментів просила врахувати, що вона оплачує харчування сина в школі, витрати на міський транспорт, на часті лікування сина, придбання футбольної форми, взуття, на поїздки на змагання, які вона самостійно не може забезпечити, оскільки не має постійного місця роботи. Відповідач має постійне місце роботи, не має утримань за виконавчими листами і за своїм матеріальним становищем може надавати матеріальну допомогу на утримання сина у зазначеному розмірі. Відповідач подав заперечення на позовну заяву, де просив при визначенні розміру аліментів врахувати, що він добровільно бере участь у вихованні та утриманні сина, в т.ч. на купівлю одягу та взуття. Син хворіє не систематично і не потребує постійних витрат на лікування та оздоровлення. Витрати позивачки на купівлю для сина спортивної форми та оплату його поїздок на змагання доказами не підтверджені. Просив врахувати, що за станом здоров'я він потребує двічі на рік стаціонарного лікування, вартість якого становить від 500 до 800 грн.. Крім того, йому необхідно постійно приймати ліки, на що необхідні витрати грошей. Крім того, він надає матеріальну допомогу своїм батькам, які є пенсіонерами. Він також самостійно несе витрати по утриманню спільного з позивачкою та дитиною житла. У зв'язку з цим може сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі ? частини заробітку, а розмір позовних вимог в іншій частині вважає необгрунтованим. Позивач у судовому засіданні просила задовольнити позов у повному обсязі. Суду пояснила, що суму витрат на лікування відповідача йому компенсує підприємство, де він працює. Батьки відповідача матеріальної допомоги від нього не потребують, оскільки живуть у селі, обоє отримують пенсію, а батько ще і працює. Відповідач позов визнач частково і просив задовольнити його у розмірі ? частини заробітку, пославшись на обставини, вказані у письмових запереченнях. Суду пояснив, що раніше підприємство дійсно йому компенсувало витрати на лікування, але за останнє лікування ще не компенсували і не відомо, чи компенсують. Від участі в утриманні сина, його вихованні, лікуванні та розвитку не відмовляється і буде надалі цим займатися, крім сплати аліментів. Вислухавши сторони та перевіривши надані докази, з'ясувавши відповідні правовідносини, суд дійшов такого висновку. Встановлено, що згідно свідоцтва про одруження, копія якого долучена до справи, [PERSON], який народився [INFO] в с. Мньов Чернігівського району Чернігівської області, громадянин України і [PERSON], яка народилася [INFO] в м. Чернігові, громадянка України, одружились 26 лютого 2000 року, про що в Книзі реєстрації актів про одруження 26.02.2000 р. зроблено запис за № 1. Прізвища після одруження: чоловіка [PERSON]; дружини [PERSON]. Місце реєстрації: виконком Мньовської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. Згідно наданої копії свідоцтва про народження, виданого виконкомом Мньовської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, [PERSON] народився [INFO], актовий запис про народження № 3 від 24.06.2000 р.. Батьки: батько - [PERSON]; мати - [PERSON]. Довідкою КП ЖКЦ від 21.01.2014 р. підтверджено, що [PERSON], [PERSON] і [PERSON] з 18.06.2003 р. зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Копіями свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витягу про державну реєстрацію прав підтверджено, що кімната у гуртожитку за вказаною адресою приватизована і належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Оплата комунальних послуг з листопада 2013 року проводиться відповідачем, що підтверджено наданими ним суду копіями квитанцій та випискою з особового рахунку. Сторонами визнано ту обставину, що вони спільно не проживають і не ведуть спільне господарство з листопада 2013 року. При цьому позивачка з сином фактично проживають у м. Чернігові і користуються житлом сестри позивачки, їх син навчається у загальноосвітній школі в м. Чернігові, що також підтверджено наданою суду довідкою ЗОШ № 27 м. Чернігова. Згідно довідки з місця роботи відповідача [PERSON] він має постійне місце роботи в КП «УЖКГ», за яким за останні шість місяців нараховано заробітної плати на загальну суму 29010,08 грн.. З наданої позивачкою виписки з амбулаторної картки [PERSON], [INFO], видно, що він звертався до ДЗ СМСЧ-5 м. Славутича за медичною допомогою у 2011 році 13 разів, у 2012 році - 4 рази, у 2013 році - 5 разів. У грудні 2013 року йому рекомендовано санаторно-курортне лікування з приводу патології органів дихання. З наданих відповідачем виписних епікризів з історії хвороби [PERSON] видно, що в 2012 році та в 2014 році він перебував на стаціонарному лікуванні міопії високого ступеню, дистрофічної форми обох очей, периферичної дегенерації сітківок обох очей. Ним також надано копії товарних та касових чеків, які підтверджують придбання медикаментів та інших виробів медичного призначення на суми 524,37 грн., 46,58 грн., 240,44 грн.. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст.181 цього Кодексу право на одержання аліментів на утримання дитини має той з батьків, з ким проживає дитина, у разі їх окремого проживання. Згідно ч. 3 ст. 181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 цієї статті мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено судом, дитина систематично звертається за медичною допомогою, надання якої потребує відповідних витрат грошей, що необхідно врахувати при визначенні розміру аліментів, оскільки вони мають систематичний характер. Суд також бере до уваги, що відповідач має стійке захворювання очей, яке потребує двічі на рік стаціонарного лікування, а також постійного прийняття ліків, що потребує систематичних витрат, які також необхідно врахувати при визначенні розміру аліментів на утримання дитини. Беручи до уваги зазначені обставини, враховуючи також матеріальне становище відповідача, який має постійне місце роботи та достатній заробіток, не має на утриманні інших осіб, матеріальне становище дитини, мати якої не має постійного місця роботи, суд вважає правильним визначити аліменти у розмірі 3/10 частин заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що забезпечить необхідну участь батька в її утриманні. В іншій частині позовні вимоги та заперечення проти них суд вважає необгрунтованими і непереконливими, у зв'язку з чим до уваги не бере. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково. Відповідно до правила ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір».

Outcome: partial