Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

30 грудня 2016 року Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Солом'янська районна в м. Києві державна адміністрація про позбавлення права користування житловим приміщенням. В подальшому судом в якості третьої особи залучено [PERSON], як співвласника будинку. Обґрунтовуючи свої вимоги [PERSON] зазначає, що в будинку [ADDRESS], власником якого на підставі свідоцтва про спадщину від 13 січня 1997 року є вона, зареєстровані Позивач, її колишній чоловік [PERSON], дочка [PERSON], та онук [PERSON] Позивач вказує, що шлюб між нею та Відповідачем 29 липня 2008 року був розірваний і з того часу [PERSON] фактично не проживає у спірному будинку, жодних стосунків вони не підтримують та спільного господарства не мають. У зв'язку з тим, що Відповідач в будинку [ADDRESS] не проживає, але залишається зареєстрованим, у Позивача виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг. На підставі викладеного Позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування спірним жилим приміщенням. Позивач в судове засідання не з'явилась, проте надала суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся за місцем реєстрації. [PERSON] в судове засідання не з'явилась, проте надала до суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Від Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації надійшло клопотання з проханням слухати справу у відсутність їх представника. Дослідивши матеріали справи, суд вирішив розглядати справу у заочному порядку відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про спадщину від 13 січня 1997 року (а.с. 9). [PERSON] є власником іншої частини на підставі свідоцтва про право власності від 20 грудня 2013 року. Згідно з довідкою форми №3 виданої Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» ЖЕД №902 за №7988 від 26 грудня 2016 року у будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 13). 29 липня 2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу повторно виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 10 лютого 2016 року (а.с.10). Як встановлено з матеріалів справи, Відповідач не проживає в будинку [ADDRESS], більше п'яти років, що підтверджується відповідними актами від 30 травня 2016 року та 01 грудня 2016 року (а.с. 11-12). Згідно з ст. 317, 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст. 386 ЦК власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на викладене, на підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає, що позовна заява про визнання Відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved