Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

8 квітня 2010 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість згідно кредитного договору № 1062006 від 22 грудня 2006 року, а саме заборгованість по кредиту прострочена - 3623,76 доларів США, заборгованість по кредиту строкова - 3321,79 доларів США, заборгованість по процентах прострочена - 1792,97 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 29,30 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів - 13,89 грн., а всього: 8 738,52 доларів США та 43,19 гривень. Стягнути з [PERSON] штраф за невиконання умов кредитного договору та договору застави щодо страхування предмета застави у сумі 2287,50 грн. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1062006 від 22.12.2006р. звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки ВАЗ 21124, 2006 року випуску, кузов (шасі, рама) №ХТА21124070448051, чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СРБ №379058, виданого Першим МРВ ДАІ УМВС України в Хмельницькій області та зареєстрованого 21.12.2006 року, а також судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 22 грудня 2006 року було укладено кредитний договір №1062006, на підставі якого банк надав відповідачу кредит в сумі 9059,41 доларів США терміном до 22 грудня 2011 року зі сплатою 12,5% річних за користування кредитом. 22 грудня 2006 року між ПАТ АБ «Укргазбанк», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки згідно якого [PERSON] виступила поручителем за виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором. Також, 22 грудня 2006 року для забезпечення виконання зобовязання між позивачем та [PERSON] був укладений договір застави, предметом якого є автомобіль марки «ВАЗ 21124», 2006 року випуску, кузов (шасі, рама) №ХТА21124070448051, колір - чорний, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СРБ №379058, виданого Першим МРВ ДАІ УМВС України в Хмельницькій області та зареєстрованого 21 грудня 2006 року. Вказує, що позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит, однак відповідач не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобовязання. Станом на 10 березня 2010 року заборгованість відповідача - [PERSON] перед Банком за кредитним договором складає: заборгованість по кредиту прострочена - 3623,76 доларів США, заборгованість по кредиту строкова - 3321,79 доларів США, заборгованість по процентах прострочена - 1792,97 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 29,30 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів - 13,89 грн., а всього: 8 738,52 доларів США та 43,19 гривень. А тому позов просить задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримала та просила задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов визнали. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволеня, з наступних мотивів. Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, судом встановлено, між позивачем та відповідачем [PERSON] 22 грудня 2006 року було укладено кредитний договір №1062006, на підставі якого банк надав відповідачу кредит в сумі 9059,41 доларів США терміном до 22 грудня 2011 року зі сплатою 12,5% річних за користування кредитом. Строк (термін) виконання зобовязань Позичальника перед Банком щодо повернення всієї суми кредиту, нарахованих процентів, можливої неустойки та інших випадків, передбачених кредитним договором, слід вважати таким, що настав у разі настання строку, визначеного п.1.1 кредитного договору, а також за рішенням Банку у разі (неналежного від настання строку, на який надано кредит згідно п.1.1 цього договору або термінів часткової сплати кредиту та/або сплати процентів, встановлених цим договором) настання будь-якої обставини передбачених п.п. 1), 2), 3), 4) п.3.2.4; п.п. 1), 2) п. 3.2.5 та/або неналежного виконання будь-яких умов п.п. 3.3.9 - 3.3.14 цього договору та/або у разі прострочення (включаючи одноразове прострочення) термінів сплати процентів та/або часткового погашення кредиту згідно п.п. 3.3.1, 3.3.2 цього договору (згідно п. 1.2 кредитного договору). Згідно п.3.3.1. кредитного договору, [PERSON] зобовязався повернення суми кредиту здійснювати згідно графіку, визначеного кредитного договору, а саме щомісячно 20/21 чи 22 числа кожного місяця у сумі 150,99 доларів США, а останній платіж здійснити 21.12.2011 року у сумі 151,00 доларів США. Відповідно до абз. 1 п. 3.3.2. кредитного договору [PERSON] зобовязався сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно, виходячи із 12,5% річних, не пізніше останнього банківського дня місяця, а також в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п.1.1. цього договору, в день дострокового погашення заборгованості по кредиту, в день дострокового розірвання цього договору або у разі настання строку (терміну) виконання зобовязань у відповідності до п 1.2 цього договору. Відповідно до п.3.1.8. кредитного договору, Банк має право на залишок простроченої заборгованості за простроченим кредитом проценти нараховувати, виходячи 13,5% річних» починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості. Абзацом 2 Пункту 3.3.2. кредитного договору передбачено, що Позичальник зобовязується, у разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом, сплачувати проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки, встановленої п.3.1.8. цього договору, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості. Згідно п. 5.3. кредитного договору, за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Позичальник зобовязується сплатити Банку пеню в розмірі 0,1 % річних від суми невиконаного зобовязання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності. Сплата неустойки (штрафу, пені) за цим договором не звільняє Позичальника від відшкодування збитків, завданих Банку в повному обсязі. 22 грудня 2006 року між ПАТ АБ «Укргазбанк», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки згідно якого [PERSON] виступила поручителем за виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором. Відповідно до п.1.3 договору поруки Поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж обємі, що і Позичальник - за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафу, пені) за невиконання чи неналежне виконання зобовязань - в повному обємі. Також, 22 грудня 2006 року для забезпечення виконання зобовязання між позивачем та [PERSON] був укладений договір застави, предметом якого є автомобіль марки «ВАЗ 21124», 2006 року випуску, кузов (шасі, рама) №ХТА21124070448051, колір - чорний, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СРБ №379058, виданого Першим МРВ ДАІ УМВС України в Хмельницькій області та зареєстрованого 21 грудня 2006 року. Згідно зі ст. ст.526,\~527,\~530 ЦК України\~зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно до\~статті 629 Цивільного кодексу України\~договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Відповідно до вимог\~статті 527 Цивільного кодексу України\~боржник зобовязаний виконати свій обовязок за договором та погасити заборгованість перед кредитором. Відповідно до п. 2 ч.1\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання. Відповідно до\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право нараховувати відсотки за користування кредитними коштами до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.1ст.546 та\~ст.549 ЦК України\~виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання (п.3ч.1ст.611\~ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті530,\~631 ЦК України). Частиною 1\~статті 553 цього ж Кодексу\~передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Частинами 1,2 ст. 554 цього Кодексу\~встановлено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 11 березня 2015 року у справі №6-35 цс/15\~\~статтею 554\~ЦК України\~передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно приписів п.п. 3.1.5., 3.1.6. та 6.1. - 6.3. договору застави, у випадку, якщо в момент настання терміну виконання зобовязань за кредитним договором (сплата процентів та/або повернення кредиту), зобовязання Заставодавцем у повному обсязі або в частині виконано не буде, Банк має право одержати задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет застави, а саме: за рахунок коштів, виручених від реалізації предмета застави, одержати задоволення своїх вимог на свій розсуд переважно перед іншими кредиторами. Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. У ч. 2 ст. 590 ЦК України зазначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається із виписки по рахунку, банк належно виконав свої зобовязання за договором, надавши відповідачу кредитні кошти, однак відповідач [PERSON] не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобовязання. Станом на 10 березня 2010 року заборгованість відповідача - [PERSON] перед Банком за кредитним договором складає: заборгованість по кредиту прострочена - 3623,76 доларів США, заборгованість по кредиту строкова - 3321,79 доларів США, заборгованість по процентах прострочена - 1792,97 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 29,30 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів - 13,89 грн., а всього: 8 738,52 доларів США та 43,19 гривень. Разом з тим, як розяснено в абз. 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року N 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. При цьому, у відповідності до правової позиції Верховного Суду України, висловленої ним в постанові від 2.07.2014 року у справі N 6-79цс14, аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст. ст. 192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов'язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і його виконання є національна валюта України - гривня. Офіційний курс НБУ станом на час ухвалення рішення суду становить 2653.5904 гривень за 100 доларів США. Таким чином, еквівалент заборгованості за тілом кредиту та відсотками в національній валюті згідно вище вказаного офіційного курсу Національного банку України становитиме: 8 738,52 доларів США х 2653.5904 гривень гривень : 100 доларів США = 231 885 грн. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що відповідачем [PERSON] не було виконано своїх зобовязань згідно кредитного договору та заборгованість не погашено, а відповідачем [PERSON] - зобовязань/згідно договору поруки, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість, а тому суд приходить до висновку, що з відповідачів необхідно солідарно стягнути на користь позивача заборгованість у сумі 8738,52 доларів США (еквівалент 231 885 грн.) та 43 грн. 19 коп., а у рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет застави - «ВАЗ 21124», 2006 року випуску, кузов (шасі, рама) №ХТА21124070448051, колір - чорний, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СРБ №379058, виданого Першим МРВ ДАІ УМВС України в Хмельницькій області та зареєстрованого 21 грудня 2006 року. При цьому, слід відмовити в частині стягнення з [PERSON] штрафу за невиконання умов кредитного договору та договору застави щодо страхування предмета застави у сумі 2287,50 грн., оскільки судом не встановлено, а позивачем не надано доказів того, що [PERSON] порушив п. п. 3.3.4 та 4.2 договору застави. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial