Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

31 липня 2014 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, підтримуючи який в судовому засіданні пояснила, що вона є власником домоволодіння [ADDRESS]. Право власності на зазначений будинок зареєстровано за нею 19 травня 2014 року на підставі рішення Коломийського міськрайонного суду від 03 грудня 2013 року. Весною 2009 р., вона із [PERSON],[INFO], перестарілою, одинокою жителькою [ADDRESS], домовилися про те, що вона буде доглядати за [PERSON]. Догляд за нею був необхідний, так як вона часто хворіла і була не в силі проживати самостійно. До жовтня вказаного року вона доглядала за нею та надавала її всю життєво-необхідну допомогу без оформлення будь-яких документів. Так як у [PERSON] з кожним днем погіршувався стан здоров'я, то 13 жовтня 2009 р. вона оформила заповіт та призначила її своїм спадкоємцем. Усвідомлюючи свій обов'язок по утриманню та догляду [PERSON], вона виконувала всі роботи по утриманню в належному чині будинку та господарства, обробляла земельну ділянку. У вересні 2011 р. [PERSON] важко захворіла і злягла, не могла самостійно підніматись та рухатись, перебувала в лежачому положенні, але вона продовжувала доглядати за нею до її смерті. Одного дня вона прийшла надавати [PERSON] допомогу та побачила, що в будинку знаходилась гр. [PERSON] із своїми дітьми, жителька с. Скопівка, яка являється дружиною племінника [PERSON] Вона на той час знайшла ключ і самовільно зайшла в будинок. На її вимогу покинути приміщення вона не реагувала, а виражалась в її сторону нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою, мотивуючи тим, що вона родичка і вона має доглядати за одинокою, хоча остання була проти. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на будинковолодіння [ADDRESS]. Право власності на спадкове будинковолодіння вона зареєструвала 19.05.2014 року на підставі рішення Коломийського міськрайонного суду від 03 грудня 2013 року. По факту неправомірних дій відповідачки вона зверталася із заявою до Коломийського МВ УМВС, однак отримала висновок про те, що між ними існують цивільно-правові відносини і їй було рекомендовано звернутися із відповідним позовом до суду. Вона неодноразово пропонувала відповідачці добровільно залишити належний їй будинок, але вона відмовляється, а тому просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: будинковолодінням [ADDRESS], Івано-Франківської області, зобов'язати відділ Коломийського ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції усунути перешкоди в користуванні їй будинковолодінням [ADDRESS], Івано-Франківської області, шляхом примусового виселення [PERSON] без надання іншого житла, стягнути з відповідачка на її користь судові витрати. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, в тому числі і через засоби масової інформації, і від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд розглядає справу у заочному порядку на підставі наявних у ній доказів. З'ясувавши обставини, на які позивачка посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Встановлено, що з весни 2009 року [PERSON] доглядала за перестарілою [PERSON], оскільки вона хворіла та потребувала сторонньої допомоги. Позивачка виконувала всі роботи по утриманню в належному стані будинку та господарства, обробляла земельну ділянку. 13 жовтня 2009 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно та належні їй права заповіла [PERSON]. У вересні 2011 р. [PERSON] важко захворіла і злягла, не могла самостійно підніматись та рухатись, перебувала в лежачому положенні, але позивачка продовжувала доглядати за нею до її смерті. Прийшовши надавати [PERSON] допомогу, позивачка побачила, що в будинку знаходилась [PERSON] із своїми дітьми, яка знайшла ключ і самовільно зайшла в будинок. На її вимогу покинути приміщення відповідачка не реагувала, виражалась в її сторону нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою, мотивуючи тим, що вона родичка і вона має доглядати за одинокою, хоча [PERSON] була проти. Самовільне вселення підтверджується довідкою за № 683 від 17.07.2014 року Ліснохлібичинської сільської ради Коломийського району. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на будинковолодіння [ADDRESS]. Право власності на спадкове будинковолодіння [PERSON] зареєструвала 19.05.2014 року на підставі рішення Коломийського міськрайонного суду від 03 грудня 2013 року. По факту неправомірних дій відповідачки [PERSON] зверталася із заявою до Коломийського МВ УМВС, однак їй було роз'яснено, що між ними існують цивільно-правові відносини і рекомендовано звернутися із відповідним позовом до суду. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] здійснювала догляд за перестарілою [PERSON] до її смерті, доглядала за будинковолодінням, обробляла земельну ділянку, а відповідачка самовільно вселилася в будинок та перешкоджає позивачці користуватися та розпоряджатися своїм майном. Згідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України). Стаття 47 Конституції України гласить, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як в судовому порядку і на підставі закону. Тому виселення із займаного житлового приміщення проходить тільки в судовому порядку. Згідно ч. 3 ст. 98 ЖК України передбачено, що тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сім'ї, які проживають разом з ним, зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідачка має постійне місце проживання і зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою Ліснохлібичинської сільської ради Коломийського р-ну за № 709 від 22.07.2014 року. Позивачка неодноразово пропонувала відповідачці добровільно залишити належний їй будинок, але вона відмовляється, чим порушує право власності позивачки, а тому суд приходить до висновку, що необхідно визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: будинковолодінням [ADDRESS], Івано-Франківської області, зобов'язати відділ Коломийського ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції усунути перешкоди в користуванні [PERSON] будинковолодінням [ADDRESS], Івано-Франківської області, шляхом примусового виселення [PERSON] без надання іншого житла, стягнути з відповідачка на користь позивачки судові витрати. Наведене стверджується: копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с.6/, довідками Ліснохлібичинської сільської ради № 683 від 17.07.2014р. та № 709 від 22.07.2014р. /а.с.7-8/, копією рішення Коломийського міськрайонного суду від 03.12.2013р. /а.с.9-10/, копією висновку Коломийського МВ УМВС /а.с.11/, копіями повідомлень Лісохлібичинської сільської ради /а.с.12-15/, копіями заяв /а.с.16-17/. На підставі ст., ст. 316, 317, 321 ЦК України, ст.,ст. 98, 168 ЖК України та

Outcome: approved