Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

31.03.2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на її користь на утримання синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] народження. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 14.02.2009 року. Від даного шлюбу у них народилися сини [PERSON] та [PERSON],які перебувають на її утриманні, відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги не надає. Належне утримання дітей передбачає певні матеріальні витрати на належне харчування, одяг, оздоровлення та відпочинок, тому вона була вимушена звернутись до суду. В судове засідання позивач не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, який про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, надав заяву, відповідно до якої позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог ( стаття 11 ЦПК України ) встановив наступне. Судом встановлено, що рішенням Фастівського міськрайонного суду від 18 жовтня 2016 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9) Від спільного подружнього життя сторони мають синів [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 16 червня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 01 квітня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управляння юстиції у Київській області(а.с.6-7). Відповідно до довідки № 8799 від 24.03.2017 року, виданої КП Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» [PERSON] проживає разом з дітьми [ADDRESS] (а.с. 4). Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі ( ст. 181 Сімейного кодексу України). За правилами статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обов'язку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини та порядку сплати аліментів не досягнуто. Згідно з приписами частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на наведене, суд вважає, що визначений позивачкою розмір аліментів у частковому відношенні не перевищує засад розумності та виваженості, відповідає встановленим судом фактичним обставинам по справі, тому, враховуючи наведені обставини, суд встановлює аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі однієї третьої частин від заробітку (доходу) їхбатька - [PERSON]. Уразі зміни обставин сторони не позбавлені можливості і мають право ставити вимоги в суді про збільшення чи зменшення присудженого розміру аліментів. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 60 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд визнає, що [PERSON] не виконує в повному обсязі у відношенні своєї неповнолітньої дитини передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки з її утримання, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення аліментів є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до положень частини 1 статті 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей за один місяць, згідно вимогам статті 367 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Позивача, на користь якого ухвалене судове рішення, у встановленому законом порядку звільнено від оплати судових витрат при зверненні до суду, тому відповідно до положень частини 3 статті 88 ЦПК України при постановленні рішення вони підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved