Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

30.07.2019 року [PERSON] , за участю заінтересованої особи: Слов`янський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті. В обґрунтування заяви зазначив, що [INFO] у м. Торезі Донецької області помер його батько - [PERSON] , [INFO] . На даний час органи ДРАЦС на території м. Тореза діють незаконно і всі документи видані ними є недійсними та не відповідають вимогам діючого в Україні законодавства. У зв`язку із наведеним, через відсутність можливості зареєструвати смерть [PERSON] у встановленому законом порядку та отримати свідоцтво про його смерть відповідного державного зразка іншим чином аніж як через звернення до суду, просив суд ухвалити рішення яким встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Н-Хутір, Глазунівського району, Орловської області, Російська Федерація, помер [INFO] у м. Торезі, Донецької області. Заявник [PERSON] та його представник - адвокат Фальченко І.В., який діє на підставі Договору про надання правової допомоги та представництва інтересів від 30.07.2019 року (а.с.11), будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви з проханням розгляд справи проводити у їх відсутності, вимоги заяви просили задовольнити. Представник заінтересованої особи: Слов`янського міського ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника Відділу, рішення просив ухвалити згідно із вимогами діючого законодавства. Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. За роз`ясненнями п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення », суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Згідно із п. 1 вказаної Постанови, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. [PERSON] доводився сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.04.1965 року (а.с.5). Згідно із довідкою про причину смерті до форми № 106/у № 94, виданою медичним закладом м. Тореза 27.05.2019 року, [PERSON] помер [INFO] у віці 80 років (а.с.8). Вказане підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 94 від 27.05.2019 року (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.05.2019 року, [PERSON] помер [INFO] у м. Торезі (а.с.7). Згідно із відмовою у проведенні державної реєстрації смерті Слов`янського міського ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 15.22-1315/62 від 30.07.2019 року, [PERSON] було відмовлено у проведенні реєстрації смерті [PERSON] у зв`язку із тим, що на підтвердження її смерті було пред`явлено документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 6). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно із Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними якщо ці органи створені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (документ), виданий цими органами є недійсним і не створює правових наслідків. Тобто зазначені довідка про причину смерті, та свідоцтво про смерть [PERSON] видані на тимчасово окупованій території України, не створюють правових наслідків. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. У рішенні Європейського суду з прав людини «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» від 23.02.2016 року ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами...». Таким чином суд бере до уваги відомості, які зазначені в довідці про причину смерті, та свідоцтві про смерть [PERSON] враховуючи неможливість у інший спосіб отримати відомості, зазначені в цих документах, хоча й не визнає зазначені довідку про причину смерті та свідоцтво про смерть офіційними документами. Факт, про встановлення якого просить заявник має для нього юридичне значення, оскільки породжує правові наслідки отримання свідоцтва про смерть [PERSON] у відділі ДРАЦС на території підконтрольній державній владі України. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені вимоги про встановлення факту смерті [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Відповідно до положень ч. 4 ст. 317 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Враховуючи, що м. Торез є тимчасово окупованою територією України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання цього рішення суду.

Outcome: approved