Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

30.07.2019 до суду звернувся позивач [PERSON] з позовом про усунення перешкод щодо участі у вихованні і вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від дитини до відповідача [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей Верхньодніпровської районної державної адміністрації 30.08.2019 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. 02.09.2019 року відкрите провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального провадження в підготовчому судовому засіданні на 28.10.2019 року. 28.10.2019 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений в зв`язку з неявкою позивача в судове засідання. Справа призначена до розгляду на 21.11.2019 року 21.11.2019 року проведене підготовче судове засідання. Справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 12.12.2019 року. 12.12.2019 року розгляд справи відкладений в зв`язку з неявкою сторін в судове засідання. Справа призначена до розгляду на 16.01.2020 року 16.01.2020 року в судовому засіданні оголошено перерву. Справу призначено до розгляду на 02.03.2020 року. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 02.03.2020 року оголошена вступна і резолютивна частина рішення. Згідно заявлених позовних вимог за позовною заявою позивач просить зобов`язати відповідача не перешкоджати йому у вихованні та вільному спілкуванні з сином - [PERSON] , [INFO] наступним чином: -Безперешкодні зустрічі з дитиною без будь-яких інших осіб - щоп`ятниці з 17-00 години до щонеділі до 20-00 години. - Безперешкодне проведення відпустки з дитиною без участі відповідача щороку у літній період строком на 14 діб; -Безперешкодна участь у святкуванні дня народження сина ( з можливою участю інших осіб) - кожного року 20 березня з 08-00 години до 22-00 години. -Безперешкодна участь у святкуванні державних свят України - а кожне державне свято з 08-00 години до 22-00 години Зобов`язати відповідача за два дні до його участі із сином, надавати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомляти про це його особисто на наступний день з дня настання таких обставин В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 06.07.2012 року він зареєстрував шлюб із [PERSON] у Дніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 250, про що видане свідоцтво про шлюб. В період шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . За рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 21 жовтня 2013 року шлюб між ними було розірвано. На теперішній час його колишня дружина змінила прізвище на « [PERSON] » та проживає окремо від нього, разом з їхнім сином. Фактично з самого моменту розлучення у нього з відповідачем почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, його відвідуванні. Відповідач почала створювати йому штучні перешкоди стосовно можливості нормального спілкування із сином. Всі його спроби мирним шляхом врегулювати даний спір приводить лише до конфліктів, оскільки відповідач перешкоджає йому, не бажає його присутності та штучно створює такі обставини через які він не може нормально зустрічатись із сином. Після марних спроб вирішити розбіжності мирним шляхом він звернувся до комісії з питань захисту прав дитини при Верхньодніпровській райдержадміністрації. 23.05.2019 року даною комісією було прийняте рішення № 11 у відповідності до якого йому рекомендовано за доцільне звернутись до Верхньодніпровського районного суду із позовною заявою про визначення днів та годин спілкування із сином - [PERSON] , [INFO] , що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав за підставами, викладеними в позовній заяві. Також позивач пояснив, що відповідач чинить йому безпідставні перешкоди у спілкуванні із сином та участі у його вихованні. Виховує в дусі неповаги до нього. Його зустрічі із сином будує на матеріальному підґрунті. Тобто відпускає сина до нього, коли він щось може дати дитині. Часто влаштовує скандали. Лише після пред`явлення даного позову відповідач дещо змінила свою поведінку та почала відпускати сина до нього. Він зміг провести вихідні дні та частину канікул із сином. Він вважає, що відповідачку треба зобов`язати, щоб вона виховувала сина в дусі належного ставлення до нього та його родини та суспільства в цілому. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що вона не перешкоджає позивачеві спілкуватись із сином. Крім того вона вважає, що не вона з дитиною повинна підлаштовуватись під позивача щодо його зустрічей з дитиною, а відповідач повинен влаштовувати свої зустрічі із сином у вільний у дитини час. Крім того позивач навчається в м. Києві і кожної п`ятниці їздить туди на заняття. Дитина також навчається в школі, відвідує гуртки а позивач не бажає враховувати на ці обставини, та бажає бачитись із дитиною коли йому забажається. Крім того відповідач не має підходу до дитини і бажає брати сина навіть тоді, коли він не бажає їхати до нього. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: служби у справах дітей Верхньодніпровської райдержадміністрації , в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши учасників розгляду справи, вислухавши дітей сторін, свідків, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 06.07.2012 року. Шлюб між сторонами зареєстрований у Дніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 250, про що видане свідоцтво про шлюб. В період шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому сторони записані батьками дитини. За рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 21 жовтня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується копією рішення суду. Після розірвання шлюбу син сторін залишився проживати з відповідачкою, що сторонами не заперечується. Відповідно до ч.1, 2 ст. 141 СК України - мати батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. крім випадку, передбаченого частиною п`ятою ст. 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 150,180 СК України - батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя, поважати дитину, утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Відповідно до ч.1, 2 ст. 155 СК України - здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 157 СК України той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Обгрунтовуючи позовні вимоги, як в позовній заяві так і в судовому засіданні, позивач зазначає, що внаслідок того, що відповідачка систематично перешкоджає йому здійснювати свої батьківські права щодо участі у вихованні і спілкуванні з сином. Позивач змушений був звертатись для вирішення цього питання до комісії з питань захисту прав дитини при Верхньодніпровській райдержадміністрації. 23.05.2019 року даною комісією було прийняте рішення № 11 у відповідності до якого йому рекомендовано за доцільне звернутись до Верхньодніпровського районного суду із позовною заявою про визначення днів та годин спілкування із сином - [PERSON] , [INFO] . Проте даним рішення не визначений сам спосіб участі відповідача у спілкуванні та вихованні дитини. А відповідач порушує його права щодо спілкування із сином та участі у його вихованні. Суд частково погоджується із доводами позивача, що відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні із сином та участі у його вихованні. Даний факт підтверджується позицією відповідачки в судовому засіданні під час розгляду справи, яка заперечувала проти задоволення позовних вимог. На пропозицію суду самій запропонувати спосіб участі батька у спілкуванні із сином та участі у його вихованні, не запропонувала жодного способу, за яким син би міг бачитись із батьком з урахуванням інтересів її, дитини та позивача. В судовому засіданні було досліджено чисельні звернення позивача до органів поліції щодо перешкоджання відповідачкою йому у спілкуванні та вихованні сина. За якими відбирались пояснення у сторін, відповідач зазначала, що вона не перешкоджає бачитись із дитиною. Зі сторонами проводились бесіди та пропонувалось вирішити питання щодо встановлення способу участі батька у спілкуванні із сином та участі у його вихованні В судовому засіданні також були оглянуті відеозаписи за участю сторін та працівників органів поліції на яких зафіксовані конфлікті ситуації між сторонами з приводу участі батька у спілкуванні та вихованні із сином. З оглянутих відеозаписів встановлено, що у всіх зафіксованих випадках дитина була у батька. З чого суд приходить до висновку, що сторонами певним чином вирішувались питання щодо можливості батька у побаченнях з дитиною і доводи відповідачки, що вона не перешкоджає батькові бачитись із сином заслуговують на увагу. Проте, коли відповідач з`являлась, щоб забрати дитину, між сторонами виникали затяжні конфлікти. А саме: позивач залишав сина в квартирі, наполягаючи на тому, щоб син ще залишився у нього і він потім сам привезе його до відповідачки. При цьому відповідачку не пускав до квартири та до дитини. Відповідач влаштовувала істерики, грубо порушуючи громадський порядок та правила співжиття незважаючи на те, що з дверима знаходився її син і все це чув. Позивач вперто не хотів впустити відповідачку до дитини та віддати дитину матері. При цьому жодна із сторін не йшла на поступки, що свідчить про те, що сторони керувались лише власними амбіціями та інтересами, не бажаючись поступитись одне одному. При цьому забували за дитину, за її психічний розвиток, про те, що дитина ставала свідком даних конфліктів, що негативно впливало на її духовний розвиток та сприйняття поведінки своїх батьків. З чого суд приходить до висновку, що у ситуації, яка виникла між сторонами є вина обох сторін, а не лише відповідачки. Проте, подальша невизначеність щодо участі батька у вихованні та спілкуванні із сином матиме наслідком поглиблення конфлікту між сторонами, подальший негативний вплив на розвиток дитини та її ставлення до обох із батьків. Дані обставини мають наслідком необхідність чіткого визначення участі позивача у спілкуванні із сином та його виховання. Встановлення такого способу визначить обов`язки для сторін, щодо можливості позивача бачитись із дитино у чітко визначений час і не залежатиме від волі відповідачки, яка постійно погрожує в подальшому не відпускати дитину до батька. А також створить і обов`язки для позивача щодо своєчасного повернення дитини матері. А не виконання даних обов`язків сторонами стане можливістю застосування до них відповідного виду відповідальності. Відповідно до ч.1, 2 ст. 159 СК України - якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ч.4, 5, 6 ст. 19 СК України - При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. До участі в розгляді зазначеного спору залучений орган опіки і піклування, а саме: служба у справах дітей Верхньодніпровської райдержадміністрації, який своєчасно і належно повідомлявся про дати, час і місце проведення судових засідань, тому будь-яких порушено з цього приводу немає. Також судом встановлено, що питання участі позивача у вихованні і спілкуванні з дитиною був предметом розгляду органу опіки та піклування, а саме служби у справах дітей Верхньодніпровської райдержадміністрації, яким ухвалювалось рішення про необхідність встановлення способу участі батька у спілкуванні та вихованні із сином. Таким чином позивачем дотриманий досудовий порядок вирішення даного спору. Крім того відповідно до положень ст. 159 СК України позивач має право звернутись безпосередньо до суду для вирішення зазначеного питання. Позивачем запропонований його спосіб участі у спілкуванні із сином та у часті у його вихованні. А саме: - Безперешкодні зустрічі з дитиною без будь-яких інших осіб - щоп`ятниці з 17-00 години до щонеділі до 20-00 години. - Безперешкодне проведення відпустки з дитиною без участі відповідача щороку у літній період строком на 14 діб; - Безперешкодна участь у святкуванні дня народження сина ( з можливою участю інших осіб) - кожного року 20 березня з 08-00 години до 22-00 години. - Безперешкодна участь у святкуванні державних свят України - а кожне державне свято з 08-00 години до 22-00 години. Суд повність погоджується із встановленням безперешкодного проведення відпустки з дитиною без участі відповідача щороку у літній період строком на 14 діб, оскільки даний спосіб не порушить прав та інтересів сторін і дитини, оскільки кожен із батьків матиме достатньо часу для спілкування і виховання дитини, матиме можливість забезпечити дозвілля дитини та здійснити її оздоровлення на власний розсуд. А вік дитини дозволяє бути із батьком протягом такого періоду без присутності матері. Єдиним обмеженням, яке вважає за доцільне встановити суд, це завчасне погодження між сторонами періоду у 14 днів, протягом якого син буди перебувати з батьком. Щодо запропонованого позивачем способу участі його у спілкуванні та вихованні сина шляхом безперешкодних зустрічей з дитиною без будь-яких інших осіб - щоп`ятниці з 17-00 години до щонеділі до 20-00 години. Суд вважає, що запропонований спосіб повинен мати певні обмеження, оскільки мати також має право на проведення вільного часу з дитиною під час вихідних днів. Крім того в судовому засіданні встановлено, що батько у п`ятницю та суботу перебуває на навчанні поза межами місця свого проживання, тому суд вважає за необхідне визначити батькові спосіб участі його у спілкуванні та вихованні сина шляхом безперешкодних зустрічей з дитиною щонеділі з 08.00 години до 18.00 години, без присутності матері дитини, двічі на місяць, кожного місяця, з повідомленням матері про день побачення не раніше ніж за добу та своєчасного повернення дитини матері за місцем проживання матері або батька за домовленістю між сторонами. Визначаючи такий спосіб суд виходить ще й з того, що сторони проживають в різних населених пунктах, тому даний спосіб забезпечить дитині повноцінний відпочинок протягом вихідних днів. Вчасне повернення дитини додому та можливості підготуватись до наступних занять в школі Виходячи з зазначених позицій суд вважає за можливе визначити позивачеві і спосіб його участі в день народження сина - [PERSON] , [INFO] , та у святкові дні шляхом його участі у попередньо, за добу, у письмово погоджений між сторонами час, за місцем проживання батька або матері дитини з повідомленням матері про день побачення не раніше ніж за добу та своєчасного повернення дитини матері за місцем проживання матері або батька за домовленістю між сторонами. Оскільки як вже зазначалось вище мати також має право на участь у святкуванні дня народження сина та проведення з ним святкових днів. Тому сторони мають ретельно обговорити, хто з них і протягом якого часу буде із сином у день його народження чи у святкові дні. При цьому суд вважає, що перебування дитини у батька не може бути визначатись до 22 години, оскільки виходячи з віку дитини, остання повинна лягати спати раніше зазначеного часу. При цьому дитини повинна своєчасно повернутись додому до іншого населеного пункту. Інших обмежень суд не вбачає необхідності встановлювати для позивача щодо його участі у спілкуванні та вихованні сина. Оскільки сторонами не надано жодних доказів, які б свідчили про наявність у них негативних звичок, зловживання алкогольними напоями, наркотичну залежність, тощо. Також ненадані докази про наявність психічних чи нервових розладів, чи інших обставин, які б свідчили про те, що спілкування батька з дитиною перешкоджає нормальному розвитку дитини. Посилання відповідача на те, що дитина відвідує гуртки тому батько повинен підлаштовуватись під розпорядок дня сина, суд не приймає до уваги. Оскільки, якщо у визначений день для побачення батька із сином, син буде відвідувати гурток, суд не вбачає жодних перешкод для до того, щоб саме батько відвів дитину на заняття в гуртку, забрав його після занять гуртка та провів подальший визначений для нього час із дитиною. З поведінки дитини в судовому засіданні, судом встановлено, що дитина однаково відноситься як до матері так і до батька. Дитина вільно переходила до кожної із сторін, знаходилась частково біля батька , частково біля матері, не виявляла будь-якої настороги, побоювання чи хвилювання по відношенню до батька. З чого суд приходить до висновку, що дитина однаково сприймає як батька так і матір, знає їх і вільно спілкується з кожним. Відповідно визначений судом спосіб участі батька у спілкуванні із сином та участі у його виховані негативно не вплине на фізичний та духовний розвиток дитини. З такої ж поведінки дитини суд вважає безпідставними і посилання сторін, про те, що мати неналежно виховує сина по відношенню до нього та принижує його в очах дитини, а батько не находить підходу до дитини, оскільки при наявності цих обставин дитина так би вільно не спілкувалась з кожним із батьків, як робила це під час розгляду справи. Також суд вважає за можливе зобов`язати відповідачку надавати позивачеві точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання чи перебування дитини, а у разі настання таких змін повідомляти батька особисто на наступний день з дня настання таких обставин, оскільки батько має право знадити де знаходиться його син, та я кі зміни відбуваються у його житті. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 384 грн., 20 коп., тобто пропорційно задоволених позовних вимог та враховуючи, що необхідністю у розгляді даного спору стала поведінка обох батьків. В іншій частині витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Outcome: partial