Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

29.10.2020 року представник позивача подав до суду позовну заяву, в якій просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 25198 грн. 91 коп. і сплачений судовий збір у розмірі 2102 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що 31.10.2012 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір б/н, відповідно умов якого йому було відкрито кредитний рахунок, видано кредитну картку з встановленим початковим кредитним лімітом, який в подальшому збільшився до 5000 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі, встановленому договором. Оскільки відповідач умови кредитного договору не виконував за ним перед банком виникла сума заборгованості, яка станом на 21.09.2020 року становить в загальному розмірі 25198 грн. 91 коп. та складається з наступного: 15637 грн. 33 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 5464 грн. 48 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит відповідно ст.625 ЦК України, 4097 грн.10 коп. - нарахована пеня. В добровільному порядку відповідач не погашає наявну заборгованість. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 17.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, на адресу реєстрації місця його проживання, була направлена копія ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та додатками. Також на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет 05.03.2021 року було викладено судове повідомлення, в якому зазначено, що в провадженні суду знаходиться вказана вище справа і у разі неявки відповідача в судове засідання, суд буде проводити розгляд справи у його відсутність на підставі наявних у справі даних та доказів, з урахуванням вимог ст.223 ЦПК України. Відповідач про причини неявки суду не повідомив, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. Відповідно до вимог ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. За таких обставин, у відповідності до положень ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 31.10.2012 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір б/н, відповідно якого [PERSON] було відкрито кредитний рахунок, видано кредитну картку з встановленим початковим кредитним лімітом, який в подальшому збільшився до 5000 грн. Проте, отримавши в користування доступ до кредитних коштів, відповідач свої зобов`язання з погашення кредиту та відсотків за його використання належним чином не виконує. Вказані обставини встановлені судом на підставі наданої представником позивачакопії анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, підписаної 31.10.2012 року [PERSON] , з якої вбачається, що відповідач виявив бажання оформити на своє ім`я кредитну картку за тарифом обслуговування «Універсальна» (а.с.17), та витягом з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», в якому вказано, що з 01.01.2013 року всі карти «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» переведено на тарифний план «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та відповідно зазначено фінансові умови надання кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду та приклади розрахунку сум плати за використання кредитних коштів з якими був ознайомлений відповідач і копією Умов та правил надання банківських послуг. 14.06.2018 року відбувалася державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічного Акціонерного Товариства Комерційного банку «Приватбанк» на Акціонерне Товариство Комерційний банк «Приватбанк». Отримання кредитних коштів та наявність заборгованості за кредитним договором б/н від 31.10.2012 року підтверджується наданим представником позивача розрахунком, з якого вбачається, що станом на 21.09.2020 року заборгованість відповідача перед банком становить в загальному розмірі 25198 грн. 91 коп. та складається з наступного: 15637 грн. 33 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 5464 грн. 48 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит відповідно ст.625 ЦК України, 4097 грн.10 коп. - нарахована пеня. Відтак, встановлені обставини свідчать про те, що між сторонами виник спір з правовідносин зобов`язального характеру, для вирішення якого підлягають застосуванню положення Книги П`ятої Цивільного Кодексу України, зокрема, Глави 48, 49, параграф 2 Глави 71 та умови кредитного договору, укладеного між сторонами. Аргументи позивача, викладені на обґрунтування наявності підстав для задоволення позову, підтверджуються наданою суду копією анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, підписаної відповідачем, що свідчить про його волевиявлення на отримання кредитного ліміту та розрахунком заборгованості, який підтверджує, як отримання, так і використання відповідачем кредитних коштів, а також наявність заборгованості з погашення кредиту, відсотків та пені за його використання. Право позивача на встановлення і зміну розміру кредитного ліміту визначено умовами кредитного договору, на що відповідач надав свою згоду при укладенні договору, зокрема на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Відповідно умов кредитного договору, власник карткового рахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Крім того, суд приймає до уваги, що відповідно умов та правил договору кредиту сторонами досягнуто домовленості про те, що в разі виникнення прострочки за кредитними зобов`язаннями, позичальник має сплатити банку пеню у розмірі зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування. При порушенні позичальником строків платежів, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань позичальника з погашення кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% -для картки «Універсальна»; 84% - для картки «Універсальна Голд». Відтак, суд доходить висновку, що зазначені обставини, які встановлені судом, свідчать про порушення відповідачем прав позивача на належне виконання боржником своїх зобов`язань. Для захисту порушеного права позивача суд застосовує наступні норми права. Частину 1 ст.526 ЦК України, якою встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) - частина 1 ст. 610 ЦК України. За приписом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ч.1 ст. 638 та ч.1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Відповідно до ст.ст.12,13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку банку не повернені. За змістом частини другої статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Позивачем надано належним чином завірені копії відповідних документів. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved