Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

30.03.2020 [PERSON] звернулась в Дарницький районний суд м. Києва з позовною заявою, в якій просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , 2011 р.н. у розмірі 1/3 частки з усіх доходів відповідача щомісячно, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за час спільного проживання у зареєстрованому шлюбі з відповідачем мають спільного сина [PERSON] , 2011 р.н., який постійно проживає з нею, вона його виховує та утримує самостійно. Відповідач участі у її вихованні не приймає, добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Відповідач на даний час офіційно не працює, працює в таксі та здає в оренду свої дві квартири, щомісячно одержує орендну плату у розмірі 17 000 грн., інших дітей у нього не має, і аліменти він нікому більше не сплачує. 10.04.2020 ухвалою суду відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, роз`яснено відповідачу право подати до суду відзив на позовну заяву. Позивач у судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала позовні вимоги, щодо ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою реєстрації місця проживання та телефонограмою, відзив не подав. Враховуючи думку позивача викладеної в заяві, суд розглянув справу у відсутність учасників справи з постановлення заочного рішення у відповідності до вимог ст. 280,281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини Сторони мають спільного малолітнього сина - [PERSON] , який народився [INFO] (а.с. 7). Як зазначила позивач, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та не надає кошти на утримання дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За нормою ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до абз 1 ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що сторони не дійшли згоди стосовно порядку та розміру надання матеріальної допомоги сину. Позивачем не надано суду доказів, що обраний нею розмір аліментів є необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дитини, враховуючи, що обов`язок по утриманню дитини лягає на обох батьків в рівних частках. З огляду на вказане, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів малолітньої дитини, враховуючи покладення законом на батьків обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття, стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частки з усіх його доходів. Суд вважає, що розмір аліментів у зазначеному розмірі на дитину визначений щомісячно є достатнім, не є завищеним та не буде порушувати майнові права. Жодних заперечень проти позову та доказів неспроможності сплачувати аліменти відповідач не подав, а тому за таких обставин, суд вважає необхідним позов задовольнити частково. При цьому, суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. На підставі ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави.

Outcome: partial