Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-16 00:00:00

29.11.2016 року позивач звернулась до суду з позовом про визнання незаконним та скасування Розпорядження управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради №690 від 25.10.2014 року. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 25.10.2014 року управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради розглянуто пакет документів, який подано громадянином [PERSON]. На підставі наданих гр. [PERSON] документів та заяви, Відповідачем-1 прийнято Розпорядження №690 від 25.10.2014 року про наступне: узаконити перепланування з переобладнанням квартир № 14 за адресою: вул. Пастера, 3. після узаконення вважати по квартирі № 14 загальну площу 32,7 кв.м., житлову площу 12,8 кв.м. На підставі технічного паспорту ТОВ «КОНЦЕПТ К» інвентаризаційна справа № 891014 від 29.10.2014 року; зобов'язати власника квартири звернутись до суб'єкта господарювання, яким було .дійснено технічну інвентаризацію, для внесення до технічного паспорту даних про узаконення перепланування, а також зареєструвати внесені зміни в Реєстраційній службі Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області згідно цього розпорядження. Позивач стверджує, що на теперішній час, власником квартири є він на підставі договору від 02.07.2015 року. Вважає, що розпорядження № 690 від 25.10.2014 р. Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради підлягає визнанню незаконним, оскільки 09.10.2009 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу придбала квартиру [ADDRESS] (далі - квартира). В подальшому, [PERSON] здійснила перепланування придбаної квартири, що підтверджується чисельними судовими рішеннями. Викладене свідчить про те, що в 2014 році [PERSON] не був власником квартири та не здійснював ніякого перепланування квартири. Відповідно умов договору позики від 29.04.2015 р., укладеного між Позивачем та [PERSON], [PERSON] отримала грошові кошти, в якості забезпечення своїх грошових зобов'язань, [PERSON] передала в іпотеку належне їй нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. Договір іпотеки посвідчений нотаріусом 29.04.2015 р. Договір іпотеки та договір купівлі-продажу квартири, зареєстровані в Державному реєстрі речових прав. 02.07.2015 р. між [PERSON] та Позивачем укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, відповідно до якого право власності на квартиру зареєстровано за [PERSON] Зазначені договори (позики та задоволення вимог іпотекодержателя) є чинними та зареєстровані в державному реєстрі прав нерухомого майна. Позивач зазначає, що розпорядження № 690 порушує законні права та інтереси позивача, як власника квартири, що гарантовані Конституцією України та ст. 391 ЦК України, скільки Відповідач-2 в своєму розпорядженні визнав, що [PERSON] є власником спірної квартири, що не відповідає дійсності. Крім того, зазначає, що Відповідач-2 не є тим органом який наділений повноваженнями по визнанню права власності на нерухоме майно. Ухвалою суду від 30.11.2016 року відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 07.02.2017 року до участі у справі залучено третіх осіб: КП «ЖГ Кіровського району» Дніпропетровської міської ради, ТОВ «Концепт К», ПП «Енкобуд». 23.02.2017 року до суду надійшли заперечення Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради проти позову, у яких посилаються на те, що оспорюване розпорядження видане на підставі повного пакету документів, поданого саме [PERSON] у відповідності до Порядку узаконення внутрішнього перепланування квартири. 30.01.2018 року постановлено ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 30.01.2018 року до суду надійшла заява про зупинення провадження у справі у зв'язку з проведенням досудового розслідування Дніпровським ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області у кримінальному провадженні №12016040440002937 за ч.1 ст.190 КК України, яка судом відхиляється, оскільки у відповідності до ст.ст.251, 252 ЦПК України провадження у справі може бути зупинено лише у випадку об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається за правилами адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, тобто, розглядається судом. 02.02.2018 року до суду надійшли пояснення [PERSON] на позов, у яких зазначає, що він є опікуном недієздатного [PERSON]. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.10.2013 року спірна квартира витребувана від [PERSON] на користь [PERSON], з поверненням йому права влансості, отже на момент ухвалення спірного розпорядження [PERSON] був власником квартири. З моменту витребування квартири у [PERSON] припинилось її правоволодіння цією квартирою. Впродовж тривалого часу представник [PERSON] - опікуна недієздатного інваліда [PERSON], не мав можливості зареєструвати належним чином повернуте [PERSON] право власності на спірну квартиру, оскільки на об'єкт нерухомого майна були накладені декілька арештів. Крім того, квартира мала самовільні перепланування, які треба було узаконити, про що свідчить постанова державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 30.05.2014 року про повернення виконавчого документу стягувачеві. [PERSON] після ухвалення судом рішення про витребування квартири намагалась узаконити вказане перепланування за собою, але рішенням від 25.12.2013 року їй було відмовлено у зв'язку з наявністю обтяжень на об'єкт нерухомого майна. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, на який посилається позивач як на підставу правомірності своїх вимог, рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2016 року визнаний недійсним, як і два договори іпотеки. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2017 року вказане рішення залишено без змін. 23.09.2016 року за недієздатним інвалідом [PERSON] було належним чином зареєстровано право власності. Тобто, позивач власником спірної квартири не являється, правовстановлюючий документ, на підставі якого за нею було зареєстровано право власності, визнаний недійсним. Державна реєстрація права власності на вказаний об'єкт в реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] скасована. При таких обставинах, права [PERSON] оспорюваним нею розпорядженням ніяким чином не порушені, оскільки вона власником не являється. В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про зобов'язання виконати певні дії, де [PERSON] просить суд стягнути з відповідачів суму грошових коштів, які вона, начебто, витратила на те саме самовільне переобладнання, яке вважає невід'ємною частиною квартири та невідокремленим поліпшенням самої квартири. Тобто, [PERSON] та [PERSON] не можуть визначитись, чиї ж права щодо цього самовільного перепланування були порушені. В 2009 році [PERSON] як опікун неодноразово звертався до правоохоронних органів з заявами щодо шахрайства з боку [PERSON], [PERSON], приватного нотаріуса Рички Ю. відносно незаконного заволодіння спірною квартирою, але складу злочину ані органи поліції, ані органи прокуратури не вбачали. Крім того, позовна заява не містить правових підстав викладених вимог, норми Закону, на які посилається позивач, не передбачають правових підстав викладених вимог. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову за наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.09.2001 року [PERSON] став власником квартири [ADDRESS], загальною площею 30,5 кв.ма., житловою площею 21,2 кв.м. Дане свідоцтво було зареєстровано в КП «ДМБТІ» ДОР 22.10.2001 року. Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 14.06.2010 року [PERSON] визнано недієздатним та встановлено над ним опіку, опікуном призначено [PERSON]. 11.12.2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], на підставі якого [PERSON] стала новим власником квартири. Даний договір зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 15.12.2009 року. Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], виготовленого на замовлення [PERSON], станом на 08.12.2009 року загальна площа квартири становила 32,5 кв.м., житлова - 21,2 кв.м. Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], виготовленого на замовлення [PERSON], станом на 29.10.2014 року загальна площа квартири [ADDRESS] становила 32,7 кв.м., житлова - 12,8 кв.м. Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.11.2010 року визнано договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] укладений 09.10.2009 року між [PERSON] та [PERSON] - недійсним. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.09.2011 року рішення залишено без змін. Дані обставини встановлені рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.09.2017 року у справі за позовом [PERSON], в інтересах недієздатного [PERSON] до [PERSON] в її інтересах та інтересах її малолітнього сина [PERSON], треті особи - орган опіки та піклування Центральної районної у місті Дніпрі ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про усунення перешкод у користуванні квартирою, виселення та зняття з реєстраційного обліку. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2013 року, що набрало законної сили, позов [PERSON], діючого в інтересах недієздатного [PERSON], до [PERSON], треті особи - [PERSON], приватний нотаріус ДМНО [PERSON], КП «ДМБТІ», про витребування майна із чужого, незаконного володіння та повернення його у власність - задоволено. Вирішено витребувати у [PERSON] квартиру [ADDRESS] та повернути її у власність [PERSON] 12.11.2014 року [PERSON] звернувся до УЖГ Дніпропетровської міської ради з заявою про узаконення перепланування квартири. 12.11.2014 року [PERSON] отримав довідку КП «Житлове господарство Кіровського району» Дніпропетровської міської ради про відстуність порушень прав сусідів власника перепланованої квартири. 02.07.2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, за умовами якого [PERSON] як іпотекодержатель набула право власності на квартиру [ADDRESS]. Даний договір було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.07.2015 року за №10258715. 25.11.2014 року відповідачем Управлінням житлового господарства Дніпретровської міської ради прийнято Розпорядження №690 від 25.11.2014 року щодо узаконення перепланування з переобладнанням квартир №14 за адресою: вул. Пастера, 20, після узаконення вважати по квартирі № 14 загальну площу 32,7 кв.м., житлову площу 12,8 кв.м. На підставі технічного паспорту ТОВ «КОНЦЕПТ К» інвентаризаційна справа № 891014 від 29.10.2014 року; зобов'язано власника квартири звернутись до суб'єкта господарювання, яким було здійснено технічну інвентаризацію, для внесення до технічного паспорту даних про узаконення перепланування, а також зареєструвати внесені зміни в Реєстраційній службі Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області згідно цього розпорядження. 23.09.2016 року, на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 18.09.2001 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.10.2013 року право власності на квартиру було зареєстровано за [PERSON] Дані обставини встановлені рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.09.2017 року у справі за позовом [PERSON], в інтересах недієздатного [PERSON] до [PERSON] в її інтересах та інтересах її малолітнього сина [PERSON], треті особи - орган опіки та піклування Центральної районної у місті Дніпрі ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про усунення перешкод у користуванні квартирою, виселення та зняття з реєстраційного обліку. Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2016 року договір іпотеки квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений 29 квітня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ричка Ю.О., визнано недійсним; договір про задоволення вимог іпотекодержателя, виданий приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ричка Ю.О. 02 липня 2015 року, згідно якого іпотекодавець [PERSON] задовольнила вимоги іпотекодержателя [PERSON] шляхом передачі права власності на квартиру [ADDRESS], визнано недійсним; договір іпотеки, посвідчений 17 липня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], іпотекодержатель: [PERSON] іпотекодавець: [PERSON], предмет іпотеки: у житловому будинку літ. А-5 квартира [ADDRESS], визнано недійсним; скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON]; скасовано з Державного реєстру свідчення про іпотекодержателя квартири [ADDRESS] [PERSON]; скасовано заборону на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], накладену згідно договору іпотеки серія та номер 842, виданий 17 липня 2015 року, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], а також вирішено питання розподілу судових витрат. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2017 року рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2016 року залишено без змін. Отже, власником квартири [ADDRESS] на сьогодняшній день та на день подання цього позову був та є [PERSON] В свою чергу, на день винесення оскаржуваного розпорядження 25.11.2014 року, а не 25.10.2014 року як зазначає позивач, квартира [ADDRESS] вже була витребувана від [PERSON] та повернута у власність [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Таким чином, оскільки [PERSON] не є власником квартири [ADDRESS], не має на вказану квартиру інших речових прав, її права оскаржуваним розпорядженням від 25.11.2014 року за №690 жодним чином не порушені, а відповідачем таке розпорядження прийнято у межах та у спосіб передбачений законом, а саме, у відповідності до рішення виконкому Дніпровської міської ради №731 «Про порядок узаконення переобладнання конструктивних елементів в окремих квартирах багатоквартирних будинків житлового фонду усіх форм власності». Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання незаконним розпорядження - відмовити. На підставі ст.141 ЦПК України судовий збір відшкодуванню не підлягає.

Outcome: dismissed