Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

29 травня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], у якому просив стягнути з відповідача на його користь борг за розпискою у розмірі 234 долари США, що еквівалентно 6116 грн. 76 коп., відсотки у розмірі 13029 грн. 49 коп., витрати на правову допомогу в сумі 1600 грн. та сплачений ним судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.. Позовна заява мотивована тим, що позивач позичив під розписку відповідачу грошові кошти у сумі 300 доларів США, під 1 % за кожен день прострочення та кінцевою датою повернення боргу до 25 жовтня 2017 року. Позивач свої зобовязання виконав, однак відповідач порушує взяті на себе зобовязання щодо повернення грошових коштів, здійснила платежі на загальну суму 66 долари США, внаслідок чого вона має заборгованість у розмірі 234 долари США, що еквівалентно 6116 грн. 76 коп., а також заборгованість за відсотками в сумі 13029 грн. 49 коп.. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовільнити їх з підстав наведених у позові. Представник позивача, адвокат [PERSON] в судовому засіданні також підтримав позовні вимоги та просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики, відсотки за прострочення виконання зобовязання, витрати за надання правової допомоги та сплачений позивачем судовий збір. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позов визнають частково. Вказала на те, що дійсно вона особисто 20 квітня 2017 року отримала від [PERSON] борг, але в сумі 200 доларів США, а позивач під час написання розписки змусив відповідача написати, що саме [PERSON] отримала від нього 300 доларів США., зазначиши, що 100 доларів це вже є проценти. Після чого відповідач не одноразово сплачувала позивачу борг, різними сумами, але він не кожного разу їх записував у розписку. Тому відповідач визнає суму боргу лише в розмірі 120 доларів США та 100 доларів США відсотків за прострочення виконання зобовязання. Дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. 20 квітня 2017 року позивач уклав договір позики з відповідачем шляхом надання останньому грошових коштів під розписку у розмірі 300 доларів США, та в разі невиконання зобовязань [PERSON] взяла на себе обовязок сплати 1% за кожен день прострочення з кінцевим терміном повернення до 25 жовтня 2017 року (а.с.7, 42). Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 526 ЦК України вказує на те, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання, що вказано в ч. 1 ст. 625 ЦК України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що\~ договір є обовязковим для виконання сторонами. У силу вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). В разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Таким чином, сторони в належній формі уклали договір позики, за яким відповідач взяла на себе зобов'язання повернути позичені у позивача кошти\~ у термін до 25 жовтня 2017 року. Як вбачається з розписки (а.с.42 зворот) відповідач тричі сплачувала позивачу борг за розпискою в загальній сумі 66 доларів США. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Ч.1 ст.81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем на підтвердження свої позовних вимог надано суду розписку відповідача, а також розрахунок суми боргу. Відповідачем же та її представником, окрім усних заперечень в судовому засіданні щодо отриманої суми позики та нарахованих відсотків, а чи написання самої розписки під тиском, жодних доказів на підтвердження цих фактів до суду не надали. За змістом ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. З виписки НБУ вбачається, що станом на 20 квітня 2017 року (день отримання коштів відповідачем) 1 долар США складав 2678,70 грн. (а.с.8). Всупереч вище викладеним положенням, відповідач свої зобовязання належним чином не виконала, допустила прострочення повернення грошових коштів, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за договорами позики, яка становить 234 долари США, що еквіваленто 6116 грн. 76 коп..( згідно курсу НБУ на день подачі позову 1 долар США -26 грн.14 коп.). Окрім того розпискою передбачено, що в разі прострочення повернення боргу до 25 жовтня 2017 року відповідач повинен сплатити 1 % за користування коштами за кожен день такого прострочення. Ч. 2 ст. 625 ЦК вказує на те, що\~ боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач в обумовлений термін, а саме до 25 жовтня 2017 року суму боргу не повернула, а тому відповідно до розписки повинна сплатити 13029 грн. 49 коп. відсотків за користування позикою (за 208 днів прострочення: 6264,18 коп. х1%х208 = 13029 грн. 49 коп.). Суд погоджується з наданим позивач розрахунком (а.с.3). Відповідач всупереч положенням статті 77, 81 ЦПК України не надала суду жодних доказів, які б спростовували факт існування вказаної заборгованості перед позивачем, а чи її наявність у меншому розмірі. Позивач відповідно до дублікату квитанції № 26 від 29 травня 2018 року (а.с.1) сплатив судовий збір за подання позову до суду в сумі 704 грн. 80 коп. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов [PERSON] підлягає до задоволення то судовий збір у повному обсязі в сумі 704 грн. 80 коп. підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. Окрім того відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На підтвердження своїх вимог щодо стягнення з відповідача витрат за надання правової допомоги в сумі 1600 грн. позивач надав до суду акт виконаних робіт 21 травня 2018 року (а.с.19), квитанцію № 08-18 від 21 травня 2018 року (а.с.20), попередній розрахунок (а.с.21), квитанцію № 12-18 від 24 липня 2018 року (а.с.40) та розрахунок суми витрат, які позивач поніс під час судового розгляду (а.с.41), тому ці витрати також підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved