Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

31 березня 2016 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із вказаним позовом. Свої вимоги мотивують тим, що 22.11.2001 року на підставі договору купівлі - продажу [PERSON] придбала у власність домоволодіння та земельну ділянку площею 0,1 га по [ADDRESS] 11.12.2001 року [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю площею 0,1 га для індивідуального житлового будівництва за вищевказаною адресою. Оскільки вказане майно придбане в період шлюбу, воно належить позивачам на праві спільної сумісної власності. Власниками суміжної земельної ділянки по [ADDRESS] в рівних частинах є [PERSON], [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 21.09.2006 року. В подальшому [PERSON], [PERSON] самовільно перемістили межу, що поділяє їхні земельні ділянки в сторону земельної ділянки, що належить позивачам, та побудували паркан на відстані, яка суперечить чинним нормативним документам в галузі будівництва, санітарних норм і правил, чим позбавили позивачів можливості доглядати за своїм будинком та спорудами з їх сторони. Вказані події стали підставою для звернення [PERSON] до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Під час розгляду даної цивільної справи (№583/2436/13-ц) було встановлено, що в технічній документації із землеустрою зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS], знаходиться акт прийомки - передачі межових знаків на зберігання та погодження (встановлення), закріплення в натурі меж земельної ділянки від 08.12.2006 року, в якому є підпис [PERSON] як суміжного землекористувача, що стало підставою для відмови у позові [PERSON] Оскільки [PERSON] не підписувала акт прийомки - передачі межових знаків та закріплення в натурі меж земельної ділянки від 08.12.2006 року, вона звернулася із заявою до Охтирського МВ УМВС України в Сумській області, внаслідок чого було порушене кримінальне провадження, в ході якого була проведена почеркознавча експертиза. Згідно висновку почеркознавчої експертизи від 19.08.2015 року, підпис [PERSON] виконаний не нею, а іншою особою. З висновку судової будівельно - технічної експертизи від 18.12.2013 року, проведеної у справі №583/2436/13-ц, вбачається, що фактичне розташування межі, яка поділяє земельні ділянки за адресою [ADDRESS], не відповідає даним земельно-кадастрової документації. Межа між даними земельними ділянками проходить через житловий будинок та сарай [PERSON], хоча нею з часу придбання житлового будинку та земельної ділянки ніяких добудов не проводилося. Відстань між парканом та житловим будинком №8 [PERSON] 0,55 м не відповідає вимогам ДБН, згідно яких ця відстань повинна становити не менше 1 м. Таким чином, відсутність підпису позивачів по справі в акті прийомки - передачі від 08.12.2006 року та невідповідність технічної документації фактичному розташуванню земельних ділянок [ADDRESS], є підставою для визнання державних актів на право власності на землю недійсними, та відновлення становища, що існувало до порушення прав позивачів. В зв'язку з чим, просять усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, що знаходиться по [ADDRESS] з боку [PERSON], [PERSON], які є власниками в рівних частинах земельної ділянки [ADDRESS], шляхом демонтування паркану, що перекриває доступ до обслуговування будинку та господарських споруд, а також відновлення межі між суміжними земельними ділянками у відповідності з п. 3.25 ДБН 360-92, тобто на відстань 1 метру від найбільш виступаючої конструкції стіни споруд по [ADDRESS]; визнати недійсними та скасувати державну реєстрацію у Національній кадастровій системі державних актів на право приватної власності на землю: серії [NUMBER], [NUMBER], виданих 16.05.2007 року на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки від 21.09.2006 року, площею 0,05 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS], на ім'я [PERSON], [PERSON]; державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданий 11.12.2001 року на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки від 22.11.2001 року, площею 01 га для індивідуального житлового будівництва по [ADDRESS] на ім'я [PERSON] Позивачі [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, з підстав викладених у позовній заяві, просили задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та їхні представники [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували, надали суду письмові заперечення в яких зазначено, що вимога [PERSON] про скасування державної реєстрації державних актів не має правових підстав, так як стаття 125 Земельного кодексу України не містить такого способу захисту своїх прав, як скасування державної реєстрації державних актів у Національній кадастровій системі. [PERSON] вперше звернулася до суду 25.06.2013 року, а державні акти видавалися в 2001 та 2006 роках, тобто їй було відомо про наявність спірних відносин стосовно межі, починаючи з моменту видачі державних актів, отже, нею був пропущений строк позовної давності для звернення до суду з захистом своїх прав. Крім того, позивачі не надали суду доказів свого твердження, що відповідачі перемістили межу. Відповідно до ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на житловий будинок, що знаходиться на земельній ділянці, до набувача переходить право користування відповідною земельною ділянкою в тому обсязі, що був у попереднього землекористувача. Отже, до відповідачів переходить право користування земельною ділянкою, в тих межах які були в попереднього власника. В зв'язку з чим просили відмовити в задоволенні позову. Представник Управління Держгеокадастру в Охтирському районі Сумської області в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи в їх відсутність. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що приблизно у 2005 - 2006 роках він часто бував у [PERSON], який мешкав по [ADDRESS], інколи заходив у справах до [PERSON], яка мешкала по сусідству. В цей час між домоволодіннями по [ADDRESS] та [ADDRESS] стояв дерев'яний штахетник, який розташовувався від самого виступаючого кутка будинку [PERSON] на відстані 1,10 - 1,20 м., а в даний час ця відстань складає близько 0,40 м. Вислухавши пояснення сторін у справі, свідків, проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що на земельну ділянку площею 0, 1000 га для індивідуального житлового будівництва, розташовану по [ADDRESS] м. Охтирка, 25.02.2000 року [PERSON] був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] (а.с.65). 22 листопада 2001 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі - продажу вказаної земельної ділянки, а також розташованого на ній житлового будинку з господарчими спорудами (а.с.23-24). На підставі рішення виконкому Охтирської міської Ради народних депутатів від 30.12.1993 року №611, договору купівлі - продажу від 22.11.2001 року АЕІ № 093970, [PERSON] 11.12.2001 року видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1000 га в м. Охтирка по [ADDRESS], для індивідуального житлового будівництва (а.с.30). Позивачі [PERSON], [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.08.1986 року (а.с.29). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 14.09.2006 року на підставі рішення Охтирської міської ради п'ятої сесії п'ятого скликання від 31.08.2006 року, [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,1000 га по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування жилого будинку, госопдарських будівель і споруд (а.с. 66). 21 вересня 2006 року між [PERSON] та покупцями [PERSON], [PERSON] укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої по [ADDRESS] (а.с.99). Згідно державних актів на право приватної власності на землю, виданих 16.05.2007 року на підставі вищевказаного договору, [PERSON] та [PERSON] належать земельні ділянки площею по 0,0500 га кожній, розташовані по [ADDRESS]. Сторони не заперечують, що між домоволодіннями [NUMBER] на час придбання їх сторонами стояв напівзруйнований дерев'яний паркан. В 2012 році відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON] встановили новий паркан, після чого між сторонами розпочалися спори щодо межі. Згідно акту погодження (встановлення) та закріплення в натурі меж земельної ділянки [PERSON] від 18.01.2000 року, [PERSON] погодила межу по дерев'яній огорожі (а.с.92 на звороті), а згідно акту погодження (встановлення) та закріплення в натурі меж земельної ділянки [PERSON] від 27.11.2001 року, [PERSON] також погодила межу по дерев'яній огорожі (а.с.88). Отже, на момент виготовлення технічної документації та видачі державних актів про право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] (2006 рік) спорів щодо межі у сторін не було, оскільки межа погоджувалася обома сторонами та попередніми власниками обох домоволодінь по дерев'яному паркану. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №558/559/1008/1009 від 31.10.2016 року, фактична площа земельної ділянки по [ADDRESS] становить 2888 кв.м., а фактична площа земельної ділянки по [ADDRESS] становить 2092 кв.м., тобто обидві сторони користуються земельними ділянками значно більшої площі, ніж надано їм у власність згідно державних актів. По сьомому питанню судовий експерт дійшов висновку, що існує невідповідність фактично існуючої спільної межі між земельними ділянками по [ADDRESS] межам, визначеним державними актами [PERSON], [PERSON], даним Поземельної книги і обмінного файлу. Невідповідність являє собою певну відстань між межами у характерних точках та становить 0,59 м - 0,33 м - 0,10 м - 0,12 м - 0,25 м; також додатково, для земельної ділянки №8: 0,33 м - 0,40 м, що не відповідає вимогам ст..79 Земельного кодексу України та п.3.10 «Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками» (а.с.236 - 257 т.1). З викладеного вбачається, що при встановленні у 2012 році нового паркану відповідачі дещо відійшли від межі, що визначена згідно правовстановлюючих документів, тим самим захопивши частину земельної ділянки позивачів. Враховуючи, що дана обставина призвела до порушення прав позивачів, оскільки відстань від одного кута житлового будинку [PERSON] до паркану становить 0,36 м (0,69 - 0,33) замість встановлених не менше 1 м згідно п.3.25 ДБН 360-92, суд вважає за необхідне позов [PERSON], [PERSON] частково задовольнити, усунувши їм перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом перенесення паркану відповідно до правовстановлюючих документів, а саме, в сторону земельної ділянки по [ADDRESS] Сумської області на 0,59 м - 0,33 м - 0,10 м - 0,12 м, встановивши паркан відповідно до лінії зеленого кольору у додатку №7 висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №558/559/1008/1009 від 31.10.2016 року. При цьому суд не вирішує питання про перенесення паркану в кінці городу в бік позивачів на відстань 0,25 м, 0,33 м, 0,40 м, так як з пояснень у судовому засіданні експерта вбачається, що дані відхилення не порушують прав відповідачів у справі, оскільки далі земельна ділянка знаходиться за межами їх державного акту. Крім того, дане питання знаходиться за межами виниклого спору. Суд зауважує, що в разі необхідності, питання здійснення необхідного догляду за будівлею по вул.Луначарського, 8 м.Охтирка та її ремонту може бути вирішено шляхом встановлення сервітуту на сусідню земельну ділянку. Позовні вимоги про визнання недійсними державних актів задоволенню не підлягають, оскільки не надано доказів на підтвердження того, що межа згідно правовстановлюючих документі між спірними земельними ділянками проходить через житловий будинок та сарай [PERSON]. Також судом не встановлено, де саме на момент виготовлення технічної документації та видачі державних актів у 2006 році проходила межа між спірними земельними ділянками, що позбавляє можливості перевірити правильність лінійних розмірів земельних ділянок вказаних у правовстановлюючих документах. Той факт, що [PERSON] могла не підписувати акт прийомки - передачі межових знаків та закріплення в натурі меж земельної ділянки від 08.12.2006 року, у даній справі правового значення не має, оскільки вона в судовому засіданні не заперечувала, що станом на цю дату спору між сторонами щодо межі не було. Невідповідність лінійних розмірів меж та площі земельної ділянки по [ADDRESS] відповідно до даних державного акту серії [NUMBER] від 25.02.2000 року даним Генерального плану 02.02.1953 року та договору про встановлення права забудови від 15.05.1947 року правового значення у справі не має, оскільки власник земельної ділянки [PERSON] свій державний акт серії [NUMBER] від 25.02.2000 року не оспорювала, а права [PERSON], яка придбала земельну ділянку у 2001 році, вищевказаною невідповідністю не були порушені. Отже, судом не встановлено істотних порушень чинного законодавства при виготовленні державних актів сторін у справі, які б потягли за собою їх недійсність. В справі представником відповідача адвокатом [PERSON] заявлено про застосування судом строку позовної давності, однак суд не вбачає підстав для застосування позовної давності до вимоги про перенесення паркану, так як зайняття частини чужої земельної ділянки є триваючим порушенням. У справі маються судові витрати: судовий збір в розмірі 2204,80 грн. на кожного позивача, 6606,00 грн. витрат [PERSON] на оплату судової експертизи та 2000 грн. витрат [PERSON] на оплату послуг землевпорядної організації, залученої за клопотанням експерта (а.с.165 т.1), що підтверджено квитанціями про оплату, договором із ПП «Бюро землевпорядного проектування». Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивачів підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, яка складає 17,25% (з чотирьох позовних вимог задоволено частково, на 69%, тільки одну вимогу, про перенесення паркана на 0,69 м від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку по [ADDRESS], в той час як у позові позивачі просили перенести на 1 метр). Управління Держгеокадастру в Охтирському районі Сумської області не є належним відповідачем у справі, тому судові витрати пропорційно до задоволеного позову підлягають стягненню із [PERSON], [PERSON] У справі також заявлені до відшкодування витрати на правову допомогу в сумі 10000 грн., які позивачі сплатили фізичній особі - підприємцю [PERSON] за юридичні послуги згідно квитанції №607539 та договору про надання правової допомоги від 16.03.2016 року. При цьому розрахунок таких витрат, акт наданих послуг - відсутні. Згідно нотаріально посвідчених довіреностей від 21.10.2015 року та від 16.03.2016 р., [PERSON], [PERSON] уповноважили [PERSON] бути їх представником в судових органах України, тобто останній брав участь у справі в якості представника позивачів, а не в якості особи, яка надавала їй правову допомогу. ЦПК України не відносить до судових витрат витрати за послуги представника у суді. Під час розгляду справи позивач клопотання про допуск [PERSON] до участі у справі як особи, що надає правову допомогу, не заявляла, відповідно, суд своєю ухвалою дане питання не вирішував. Відповідно до ч.1 ст.56 ЦПК України, правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Згідно з роз`ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними у п.п.47- 48 постанови Пленуму «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року за № 10, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. В матеріалах справи відсутні докази того, що фізична особа - підприємець [PERSON] є фахівцем у галузі права, свідоцтво про державну реєстрацію та про сплату єдиного податку таким документом не є, крім того, відсутній розрахунок витрат на правову допомогу. В зв'язку з цим суд не вбачає підстав при прийнятті рішення для розподілу витрат на правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: partial