Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

29.12.2020 року [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, яка зареєстрована судом 27.01.2021 року, мотивуючи тим, що їй на підставі договору дарування житлового будинку від 29.08.2000 року належить будинок за адресою: [ADDRESS] ( [ADDRESS] ), а також земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, згідно державного акту про право власності на земельну ділянку від 14.12.2004 року, площею 0,1605 га за вказаною адресою. На дату оформлення вказаних документів у неї був паспорт у якому було записано неправильно прізвище, а саме: « [PERSON] », а необхідно « [PERSON] ». Причиною неправильного написання прізвища є невірне переведення його з російської мови на українську мову. Так, у свідоцтві про одруження її прізвище записано, як « [PERSON] », тому для виправлення вказаної помилки був виданий новий паспорт 13.03.2006 року, де прізвище зазначено, як « [PERSON] ». Внаслідок такої помилки винила певна невідповідність між документами, що посвідчують її особу та правовстановлюючими документами, а саме договору дарування житлового будинку та державними актами на право власності на земельні ділянки. Тому, просила встановити факт належності їй правовстановлюючих документів, а саме: договору дарування житлового будинку серії ВВН №803032 від 29.08.2000 року, державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯА №229333 від 14.12.2014 року площею 0,1605 га за адресою: [ADDRESS] та державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯА №229332 від 14.12.2014 року площею 0,5211 га за адресою: [ADDRESS] . 29.01.2021 року судом постановлено ухвалу, про надання заявнику строку для усунення недоліків та залишено заяву без руху. 09.03.2021 року [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила прийняти до розгляду заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, та розглянути справу в частині вимог щодо встановлення факту належності їй договору дарування житлового будинку серії ВВН №803032 від 29.08.2000 року, а решту вимог вона відкликає. 11.03.2021 року судом прийнято до розгляду заяву в частині вимог про встановлення факту належності заявнику договору дарування житлового будинку серії ВВН №803032 від 29.08.2000 року, відкрито провадження у справі, витребувано з Білоцерківської районної державної нотаріальної контори належним чином завірену копію матеріалів нотаріальної справи щодо посвідчення договору дарування житлового будинку серії АВН №803032 від 29.08.2000 року, зареєстрований в реєстрі за №1-2449 та призначено справу до розгляду по суті. 30.04.2021 року Білоцерківської районної державної нотаріальної контори подала до суду докази на виконання ухвали суду від 11.03.2021 року. 16.04.2021 року [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю та просила заяву задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання свого представника не направила, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] ( а.с.1,7). Зі свідоцтва по народження серії [NUMBER] ( а.с.9), вбачається, що [INFO] народилася [PERSON] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.10), 16.07.1969 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище на « [PERSON] ». Також, встановлено, що 29.08.2000 року було укладено Договір дарування житлового будинку, серії АВН № 803032, посвідчений завідуючою Білоцерківською районною державною нотаріальною конторою Приймак А.Г., зареєстрований у реєстрі за № 1-2449 ( а.с.4), відповідно до якого [PERSON] , яка діяла в інтересах [PERSON] на підставі доручення, посвідченого виконавчим комітетом Піщанської сільської ради 24.07.2000 року за № 05-1-11, іменована надалі «Даритель» з однієї сторони і [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , іменована надалі «Обдарована» з іншої сторони, склали цей договір про таке: « Даритель » подарував, а «Обдарована» прийняла у дар житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 25.02.2021 року [PERSON] звернулася до Білоцерківської районної державної нотаріальної контори із питанням щодо оформлення договору дарування житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та отримала постанову про відмову в оформленні даного договору ( а.с.24), оскільки має місце розбіжність у прізвищі у правовстановлюючому документі та у паспорті особи, яка звернулася. З матеріалів нотаріальної справи, наданої до суду Білоцерківської районної державної нотаріальної контори (а.с. 37-40) вбачається, що для оформлення Договору дарування житлового будинку, серії АВН № 803032, посвідчений завідуючою Білоцерківською районною державною нотаріальною конторою Приймак А.Г., зареєстрований у реєстрі за № 1-2449, нотаріусу були надані наступні документи: свідоцтво про право власності на житловий будинок від 24.12.1987 року, виданий виконавчим комітетом сільської Ради народних депутатів с. Піщана, відповідно до якого житловий будинок та належні до нього споруди за адресою: [ADDRESS] , належать [PERSON] ; довідка - характеристика БТІ від 19.07.2000 року за № 37, згідно якої право власності на вказаний будинок з відповідними спорудами зареєстровано за [PERSON] ;довідка виконавчого комітету Піщанської сільської ради за № 170, згідно якої за вказаною адресою проживають: [PERSON] , його дочка - [PERSON] , 1951 р.н., зять - [PERSON] , 1945 р.н. та онука - [PERSON] , 1985 р.н.; доручення від 24.07.2000 року, посвідчене секретарем Піщанської селищної Ради народних депутатів, зареєстроване у реєстрі за № 05-1-11, видане [PERSON] , який уповноважив [PERSON] подарувати належний йому будинок за вказаною адресою та земельну ділянку - [PERSON] . Згідно зі ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. В п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. З п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить їй і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно із листом Верховного Суду України 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У даному конкретному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності правовстановлюючого документу особі. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати, зокрема, особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй. Так, аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що при оформленні документів для вчинення Договору дарування було помилково здійснено переклад прізвища заявника та вважає доведеним факт належності [PERSON] , [INFO] , Договору дарування житлового будинку, серії АВН № 803032, посвідчений завідуючою Білоцерківською районною державною нотаріальною конторою Приймак А.Г., зареєстрований у реєстрі за № 1-2449, в якому її прізвище зазначено як « [PERSON] ». Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, враховуючи, що встановлення вказаного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] підлягає до задоволення, Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved