overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

29.10.2018позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті його баби - [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилась спадщина на нерухоме майно, до складу якої входить Ѕ частина житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишився заповіт, за яким вказане майно спадкодавець заповіла позивачу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є спадкоємцем за заповітом, однак не може оформити своїх спадкових прав після смерті баби, тому змушений звернутися до суду. В судове засідання сторони не з`явились. Позивач до суду подав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позов підтримує повністю. Від представника Іванопільської селищної ради Чуднівського району Житомирської області селищного голови Маркова І.А. до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника селищної ради, у якій одночасно зазначено, що селищна рада позов визнає повністю. На підставі статей 211, 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та здійснити судовий розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

29.10.2018 позивач звернувся до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що 27.04.2017 року він уклав шлюб з [PERSON]. За час шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Підставами для розірвання шлюбу вважає відсутність спільних інтересів, порозуміння в родині, різні погляди на життя. Зазначає, що дружиною спілкується тільки в межах виховання та утримання спільної дитини. У зв'язку із цим, позивач просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON], [INFO], який зареєстрований 27 квітня 2017 року Тростянецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумської області, актовий запис № 30. Ухвалою суду від 02.11.2018 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. У судове засідання сторони не з'явились, подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач у своїй заяві позов визнала. Суд дослідивши матеріали справи, мотивуючи рішення, зазначає про наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та від шлюбу мають сина. Дані обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого від 27.04.2017 та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 9,10). Згідно з положеннями ст.110, 112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін. Відповідачка позов визнала. Відповідно до ч. 1,4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

29.10.2018 позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказує на те, що 18.11.2004 уклала шлюб з відповідачем. За час шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Протягом останнього часу вони проживають окремо як чоловік та дружина, фактичні шлюбні відносини між ними припинено, спільного господарства протягом вказаного терміну вони не ведуть. За наведених обставин їх з відповідачем шлюб носить лише формальний характер, подальше його збереження та примирення з відповідачем неможливі. Сторони не з'явились. 05.12.2018 представник позивача - адвокат [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі та підтримання позову. 05.12.2018 від відповідача надійшла заява про визнання позову та розгляд справи без його участі. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Як вбачається з матеріалів справи, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 18.11.2004 у відділі РАЦС м. Дрогобича Дрогобицького МРУЮ Львівської області, актовий запис №512. У даному шлюбі народився [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що подружнє життя позивача з відповідачем не склалося, за час спільного проживання вони виявили несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. На даний час позивач прийшла до висновку, що їхній шлюб існує лише формально і зберегти його неможливо, подружжя не проживає разом протягом останнього часу, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Згідно ст. 24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Таким чином, суд дійшов висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату ними почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст. 55 СК України, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

29.10.2018 р. [PERSON] звернулась з цим позовом до суду, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] не виконує добровільно обов'язки надавати кошти на утримання малолітнього сина [PERSON] 02.11.2005р.н., вона самостійно утримувати малолітнього сина не має можливості, відповідач працює, але добровільно свій обов'язок по утриманню своєї малолітньої дитини не виконує, в зв'язку з чим просить щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] 02.11.2005р.н., в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з'явилась, письмово вимоги позову підтримала, справу просила розглядати у її відсутність (а.с.10). Відповідач в судове засідання не з'явився, письмово вимоги позову визнав повністю, справу просив розглядати у його відсутність (а.с.11). З урахуванням позицій сторін, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю з таких міркувань. Доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON] 02.11.2005р.н., але добровільно законного обов'язку по утриманню свого малолітнього сина не виконує, хоча працює, отримує заробітну плату та може надавати кошти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на утримання малолітньої дитини. Спірні правовідносини регулюються ст.ст. 180, 181, 182 ч. 2, 183 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного виконання законного обов'язку по утриманню свого неповнолітнього сина, чим порушує його права, то з нього необхідно щомісячно стягувати на користь [PERSON] для утримання малолітнього сина [PERSON] 02.11.2005р.н., аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивача до суду і до повноліття дитини, - в примусовому порядку; при цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним, відповідає інтересам дитини і не порушує інтересів відповідача. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

29.10.2018 р. до суду заявлено позов, в якому позивач просить визнати за ним право приватної власності на земельну ділянку площею 1,9794 га, кадастровий номер 0520883000:01:002:0060 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Кузьминецької сільської ради Гайсинського району Вінницької області, свої вимоги мотивує тим, що 14.02.2006 р. помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, зокрема, у виді земельної ділянки площею 1,9794 га, кадастровий номер 0520883000:01:002:0060 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Кузьминецької сільської ради Гайсинського району Вінницької області, він є спадкоємцем цієї спадщини за законом, у визначений строк [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття цієї спадщини, однак в звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на вказану земельну ділянку не може нотаріально оформити спадщину. Позивач в судове засідання не зявився, письмово вимоги позову підтримав, справу просив розглядати без нього (а.с.23). Представники Кунківської сільської ради Гайсинського району в судове засідання не зявився, письмово позовні вимоги визнав, справу просив розглянути без нього (а.с. 24). З урахуванням позицій сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Доведено, що 14.02.2006 р. помер [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, у виді земельної ділянки площею 1,9794 га, кадастровий номер 0520883000:01:002:0060 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Кузьминецької сільської ради Гайсинського району Вінницької області, [PERSON] є спадкоємцем цієї спадщини за законом, у визначений строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття цієї спадщини, однак в звязку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документу на вказану земельну ділянку не може нотаріально оформити спадщину. Вказані правовідносини регулюються: - ст.328 ЦК України, за якою право власності набувається на підставах, що не заборонені законом; - ч.5 ст.1268 ЦК України, відповідно до якої незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки [PERSON], [INFO] як спадкоємець за законом спадкового майна після смерті 14.02.2006 р. його батька [PERSON] земельної ділянки площею 1,9794 га, кадастровий номер 0520883000:01:002:0060 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Кузьминецької сільської ради Гайсинського району Вінницької області не може нотаріально оформити своє спадкове право в звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на вказану нерухомість, то суд визнає за необхідне позов задовільнити, визнати за позивачем право приватної власності вказаної земельної ділянки в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

29.10.2018 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про звільнення від сплати аліментів, які стягнуто з позивача на користь відповідача на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.02.2018 року. В обґрунтуванні позову вказує на те, що дочка достроково припинила навчання в Чернігівському національному технологічному університеті, що було підставою для стягнення з нього аліментів. У судовому засіданні позивач предявлений позов підтримав і наполягав на задоволенні. Відповідач позов не визнала. Вона хоча й підтвердила факт відрахування повнолітньої дочки [PERSON] з Чернігівського національного технологічного університету за власним бажанням з 01.09.2018 року, водночас вказала на те, що з 01.10.2018 року дочка навчається у Вроцлавському Природничому Університеті ([PERSON]), що на її думку не звільняє позивача від обовязку утримання повнолітньої дочки. Представник третьої особи при вирішенні спору послалася на розсуд суду. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.02.2018 року (цивільна справа № 750/62/18) стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку щомісячно, на час навчання дочки в Чернігівському національному технологічному університеті, починаючи з 28.12.2017 року і до 30.06.2021 року включно. Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Як убачається з копії рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.02.2018 року (а.с. 7, 8), підставою для стягнення з позивача аліментів на користь позивача є потреба в утриманні спільної повнолітньої дочки [PERSON], яка на час стягнення аліментів навчалася в Чернігівському національному технологічному університеті. Приєднаними до справи документами підтверджується факт відрахування [PERSON] з Чернігівського національного технологічного університету з 01.09.2018 року та її вступ 01.10.2018 року на навчання до Вроцлавського Природничого Університету ([PERSON]). Тобто, в даному випадку відбулася зміна закладу вищої освіти та періоду навчання [PERSON] (який збільшився), що впливає на період сплати аліментів, проте не звільняє позивача від обовязку їх сплати на час навчання дочки. Враховуючи ту обставину, що позивач не заявляє вимогу про зміну періоду і розміру стягнення аліментів, суд вважає необхідним звільнити позивача від сплати аліментів лише за вересень 2018 року (коли повнолітня дочка не навчалася), при цьому в задоволенні решти вимог слід відмовити. Таким чином, предявлений позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

29.10.2018\~року [PERSON]\~(далі\~ позивач)\~звернувся до\~суду з\~позовом про\~стягнення з\~приватного акціонерного\~товариства «Чернігівський\~завод радіоприладів» (далі відповідач) заборгованості по заробітній платі в сумі 39 605 грн. 46 коп. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач затримує виплату заробітної плати, чим порушує його право на належну оплату праці. Ухвалою судді від 01.11.2018 року відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 05.11.2018 року відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження в справі, проте у встановлений в ухвалі строк, відзив на позовну заяву на адресу суду не направив. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач працює у відповідача на посаді інженера-конструктора 3-ої категорії. Відповідно до положень статті 115 КЗпП України (далі Кодекс) заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Як випливає з матеріалів справи, відповідач вказане положення Кодексу не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість з виплати заробітної плати, яка станом на 01.10.2018 року становить 39 605 грн. 46 коп. Розмір заборгованості підтверджується копією розрахункового листа. \~ \~ \~ \~Таким чином, предявлений позов ґрунтується на вимогах закону, при цьому доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

29.10.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15.02.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану міста Камянець-Подільського Камянець-Подільського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 82. Ухвалою суду від 30.10.2018 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 19.11.2018 року проведено підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду, про що постановлено ухвалу суду і повідомлено учасників справи. Обгрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] вказує, що причиною розірвання шлюбу є виїзд дружини в 2015 році за кордон. Із-за чого стали чужими людьми і втратили почуття поваги та любові один до одного. Просить шлюб розірвати, так як сімя існує формально. Представник позивача [PERSON], який діє за довіреністю від 25.10.2018 року, в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав і просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON], який представляє інтереси [PERSON] на підставі довіреності від 19.09.2018 року, в судовому засіданні позов визнав і пояснив, що [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, так як сімя розпалася повністю і зберегти її вже не можливо. Заслухавши учасників справи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.02.2005 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що подружні відносини припинили у звязку з тим, що дружина залишила сімю і виїхала за кордон. За час окремого проживання втратили почуття поваги та любові один до одного, стали чужими людьми. Жити разом не бажають. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, так як сімя носить формальний характер і зберегти її вже не можливо. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.\~\~\~Тому суд вважає, що збереження шлюбу між подружжям [PERSON] є недоцільним. Спору про поділ майна та місце проживання дитини на даний час не має. Відповідно до ч. 3\~ст. 56 СК України\~кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини.\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі\~ст.110 Сімейного Кодексу України\~,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

29.10.2018 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 12.06.2003 року уклав шлюб з відповідачкою, сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки з відповідачко припинені з січня 2016, сторони мають різні розгляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, просить його розірвати. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов про розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі. Відповідач подав заяву про розгляд справи у її відсутність, позов про розірвання шлюбу визнає. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 12.06.2003 року сторони зареєстрували шлюб у Сумському міському відділі РАГС Сумського обласного управління юстиції, актовий запис № 508, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6). Сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Приймаючи до уваги, що обидві сторони згодні на розірвання шлюбу, подружні відносини між сторонами фактично припинені, сторони проживають окремо, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 142 ЦПК України, в звязку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету 50% сплаченого судового збору, та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 50% судового збору.

Outcome: approved