Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-29 00:00:00

30.04.2020 року [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із вказаною заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у м. Краснодон Луганської області. В обґрунтування заяви заявник вказала, що її вітчим, [PERSON] , мав захворювання, однак він помер [INFO] у місті Краснодон Луганської області в приміщенні Краснодонської центральної міської багатопрофільної лікарні, яка розташована за адресою: Луганська область, м. Краснодон, вул. Зенухова, буд. 121, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 399 від 29.11.2019 року, свідоцтвом про смерть, яке видано на тимчасово не підконтрольній Україні Луганської області, довідкою про поховання. Органом РАЦС заявнику було відмолено в реєстрації смерті [PERSON] з посиланням на те, що свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 29.11.2019 року, не створює юридичних наслідків, тому що видане на території, яка не підконтрольна органам державної влади України. Встановлення юридичного факту, а саме факту смерті [PERSON] необхідно [PERSON] для реєстрації смерті вітчима відповідно до вимог чинного законодавства України та оформлення спадкових прав. Заявник у судове засідання не з`явилась. Від [PERSON] в матеріалах справи є заява, згідно якої, вона просить розглядати цивільну справу без її участі. Вознесенівський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у судове засідання свого представника не направив. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявнику Вознесненівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відмовлено у державній реєстрації смерті [PERSON] , який помер [INFO] , свідоцтво про смерть [NUMBER] видане 29.11.2019 року Кроаснодонським міс ькрайонним відділом запису актів цивільного стану Луганської області,Україна, про що свідчить лист відмова у проведенні реєстрації смерті від 26.03.2020 року № 05/17.5-06-153. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Таким чином, право на звернення до суду по даній справі мають тільки родичі померлого або їх представники. Згідно статті 2 ч. 2 Сімейного кодексу України, Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком. Родичами є: чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дідусь, бабуся, прадідусь, прабабуся, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун або піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, зокрема особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі. Законними представниками є батьки (усиновлювачі), опікуни. Проте, заявником не було надано жодних доказів, які б підтверджували, що дійсно [PERSON] є її вітчимом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно правового змісту ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тому, суд вважає, що заявником не доведено, що померлий [PERSON] є її вітчимом, оскільки, будь яких належних доказів, які б підтвердили даний факт, заявником, не було надано. Крім цього слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, факт того, що померлий [PERSON] є вітчимом [PERSON] , може бути підтверджений тільки письмовими належними доказами. За таких обставин, враховуючи, що заявником на виконання вимог ч. 1 с. 317 ЦПК України не надано належних доказів, що вона є родичем померлого [PERSON] , суд вважає, що вона на час звернення до суду не має право вимоги за даними правовідносинами, а тому її заява задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed