Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

30 квітня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту її перебування на утриманні [PERSON]. В обґрунтування заяви, [PERSON], вказує, що з осені 1970 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], з яким вона жила разом та вела спільне господарство. В період трудової діяльності [PERSON] працював на високооплачуваній роботі, а позивач перебувала на його утриманні. Доходи чоловіка були основним джерелом існування сімї. 28 червня 1998 року помер [PERSON]. Після його смерті все майно, в тому числі і частина належного йому домоволодіння фактично було успадковане заявником, відповідно до положень ст. 549 ЦК України 1963 року, оскільки [PERSON] на момент смерті чоловіка проживала разом з ним однак заяву про прийняття спадщини в установленому законом порядку подано не було. Коли в 2014 році [PERSON] звернулася з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину постановою нотаріуса Другої миргородської державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка. Інших спадкоємців після смерті чоловіка немає. В судовому засіданні представник заявника, [PERSON], вимоги заяви підтримав, просив встановити факт перебування [PERSON] на утриманні [PERSON], який помер 28 червня 1998 року. Представник Савинцівської сільської ради в судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання сільська рада повідомлена належним чином. Вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.2 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного [PERSON] України Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення від 31.03.1995 р. №5: передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Відповідно до копії свідоцтва про смерть судом встановлено, що [PERSON] помер 28 червня 1998 року (а.с.11). Згідно довідки виданої виконкомом Савинцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області №88 від 25.02.2014 року судом встановлено, що [PERSON] спільно проживала та вела господарство до дня смерті [PERSON] який помер 28.06.1998 року. (а.с.10) Заявниця, [PERSON], з січня 1985 року отримує пенсію за віком, що підтверджується відповідною довідкою (а.с.19 ас.27) , [PERSON] почав отримувати пенсію лише з червня 1995 року (а.с.57-а.с.58). Тобто більш ніж 10 років заявниця перебувала на утриманні померлого. Той факт, що пенсія [PERSON] була дещо меншою ніж пенсія яку отримувала заявниця у період з 1995- по 1998 роки, на думку суду не має істотного значення, оскільки [PERSON] значний проміжок часу утримував [PERSON]. Свідки, [PERSON] та [PERSON], в судовому засіданні підтвердили факт того що [PERSON] та [PERSON] з 1970 року проживали разом та вели спільне господарство, зазначили що [PERSON] до самої своєї смерті утримував заявницю, був головою сімї та керував господарством. За таких обставин, оскільки встановлення факту перебування на утриманні має для заявниці юридичне значення і необхідне для оформлення спадщини, суд вважає за необхідне встановити факт перебування [PERSON] на утриманні свого чоловіка [PERSON], який помер 28 червня 1998 року. На підставі п.1 ч.1 ст.256, 257, 259 ЦПК України,

Outcome: approved