Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

29.10.2019 р. позивач звернувся у суд з позовом до відповідачки, у якому просить визначити з ним місце проживання їхнього малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначив, що відповідачка веде аморальний спосіб життя, участі у вихованні дитини не приймає, нехтує своїми батьківськими обов`язками. Вважає, що на відміну від відповідачки він може забезпечити дитині належне виховання й матеріальне утримання. 13.03.2020 р. сторони у судове засідання сторони не з`явилися. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує та на заочному розгляді справи не заперечує. Відповідачка подала заяву про визнання позову. Представник третьої особи подав заяву про розгляд справи у його відсутності. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст. 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] 25.09.2019 [INFO] та 16.10.2019 р. майстер КП «ЧЖКС» склав акт, у якому зафіксував факт проживання сторін з сином без реєстрації за адресою [ADDRESS] . Як видно з медичних довідок від 16.10.2019 р., позивач не перебуває на обліках у психіатра чи нарколога. Згідно з довідкою ВП «Шахтра «Червоноградська» від 25.09.2019 р., позивач працює на посаді гірника підземного та отримує стабільний дохід. Відповідно до виробничої характеристики від 15.10.2019 р., позивач позитивно характеризується за місцем праці. Як видно з характеристики від 16.10.2019 р., складеної директором ЗДО № 12, у переважній більшості позивач займається вихованням [PERSON] , [INFO] . Згідно з побутовою характеристикою від 16.10.2019 р., за місцем проживання скарги на позивача не надходили. Згідно з рішенням виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 28.11.2019 р. № 218 «Про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини», є доцільним проживання сина [PERSON] , [INFO] , з позивачем. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 3 ст. 200 ЦПК України). Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ч. 2 ст. 1 Європейської Конвенції про здійснення прав дітей (1991р), предметом цієї Конвенції є підтримка у найвищих інтересах дітей їхніх прав. Зі змісту ст. 3 Конвенції вбачається, що першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Як вбачається з матеріалів справи, малолітній син проживає з позивачем, останній забезпечує належні умови виховання та проживання дитини. Відповідач позов визнала, таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин суд вважає, що на даний час існують підстави для визначення місця проживання дитини з батьком, і що таке відповідатиме інтересам дитини, сприятиме належним умовам його проживання, гармонійного розвитку та виховання, належному матеріальному забезпеченню. За таких обставин і міркувань позов підлягає задоволенню. Крім цього, враховуючи визнання позову відповідачкою до початку розгляду справи по суті, у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову згідно з квитанцією № 13 від 24.10.2019 р.

Outcome: approved