overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

31 травня 2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. Вимоги обґрунтовує тим, що її батькам [PERSON] та [PERSON] належало по 1/2 частині житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: вул.Зелена, 26а, м.Нововолинськ Волинської області. 28 березня 2009 року помер її батько [PERSON], 30 листопада 2012 року померла її мати [PERSON], заповіт батьками складено не було. Відповідач [PERSON], який є братом позивача, від прийняття спадщини відмовився. Вона звернулась до нотаріуса, проте оформити нотаріально спадщину на житловий будинок після смерті [PERSON] не може у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа про право власності на нього. Просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок №26а, що по вул.Зелена в м.Нововолинську Волинської області. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявились, позивач подала до суду письмову заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов визнає повністю, не заперечує щодо його задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із п.п.1.2 п.1 Глави 2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України 22.02.2012 №296/5, право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, земельну ділянку, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема, рішенням суду. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, а також те, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для встановлення права власності, суд позов задовольняє і визнає за позивачем [PERSON] право власності на житловий будинок №26а, що по вул.Зелена в м.Нововолинську Волинської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер 28 березня 2009 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

31 травня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. У судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач уточнила та просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини, відповідач уточнені позовні вимоги в розмірі 1/4 частини його доходів - визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

31 травня 2017 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину в твердій грошовій сумі 1426 грн., а також аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі 1684 грн., щомісяця, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач тривалий час ніяких коштів на утримання дитини не надає, хоча повинен забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Самостійно вона не має змоги забезпечити належне утримання дитини, оскільки в даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, тому сама потребує матеріального забезпечення зі сторони відповідача. В судовому засіданні позивачка змінила свої позовні вимоги, просила стягувати з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1000 грн., а від стягнення аліментів на її утримання відмовилась. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, згідний сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1000 грн. З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Беззаперечно доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO], але добровільно не виконує свого законного обов'язку по утриманню малолітньої дитини, інших утриманців не має. Зазначені правовідносини регулюються ст. ст.180, 181 п.3, 182, 184 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; при ухилянні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду, зокрема в твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки, відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обов'язку по утриманню дитини, чим порушує її права, то з метою захисту майнових прав малолітньої дитини, з нього необхідно стягувати аліменти на користь позивачки в твердій грошовій сумі, яку суд визначає з урахуванням майнового стану відповідача, відсутності у нього інших утриманців, а також виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості, що не суперечитиме інтересам малолітньої дитини, в розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

31 травня 2017 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], вказавши на те, що відповідач є його батьком. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 30.06.2017 року. Подружнє життя не склалось. Відповідач проживає окремо від позивача та сина. Неповнолітній син перебуває на повному утриманні матері. Добровільно допомагати утримувати сина належним чином відповідач відмовляється, хоча зобовязаний це виконувати. Відповідач є працездатною людиною, має можливість забезпечити належне виховання та утримання дитини, а тому позивач просить стягувати з [PERSON] аліменти в її користь на утримання неповнолітнього сина щомісячно в примусовому порядку в твердій грошовій сумі у розмірі 2000, 00 грн. В судове засідання позивач та представник позивача подали заяву, в якій позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили розгляд справи проводити у їх відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач в судове засідання не зявився хоча належним чином був повідомлениий про час та місце розгляду справи. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про народження дитини (а.с.5). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Всупереч вимогам ст. 181 Сімейного Кодексу України сторони не досягли домовленості щодо утримання сина, а тому даний позов підлягає до задоволення. Сторони проживають окремо, свого обовязку утримувати дитину відповідач не виконує, неповнолітній син проживає з матірю та перебуває на її утриманні, а тому суд приходить до висновку, що на користь позивача слід стягнути аліменти з відповідача на утримання неповнолітнього сина. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліменти у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище позивача та відповідача, який є працездатною, інших утриманців у нього немає. Суд вважає, що [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу неповнолітньому сину в розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 640,00 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

31 травня 2017 року [PERSON] звернулася до Коршачинської сільської ради з позовом, в якому вказує, що [INFO] року померла [PERSON], у зв'язку з чим відкрилася спадщина. Посилаючись на те, що строк для прийняття спадщини пропустила через поважні причини, просить постановити рішення, яким визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю два місяці. У судове засідання [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явилися, останній подав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Коршачинської сільської ради у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без участі представника ради. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа - приватний нотаріус Бойко О.І. в судове засідання також не з'явилася, причин неприбуття суду не повідомила, хоча належним чином була сповіщена про день, час і місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 01 березня 2002 року №68 [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,81 га, розташовану на території Коршачинської сільської ради, призначену для ведення товарного сільськогосподарського товариства, про що видано Державний акт серії [NUMBER] (а. с. 5). 10 липня 2003 року [PERSON] склала заповіт, яким вказану вище земельну ділянку заповіла [PERSON] (а. с. 6). [INFO] року [PERSON] померла (а. с. 4). З довідки виконавчого комітету Коршачинської сільської ради від 19 травня 2017 року вбачається, що [PERSON] постійно до дня смерті проживала разом з невісткою [PERSON], яка померла [INFO] року. Після смерті спадщину прийняла племінниця [PERSON] шляхом користування речами покійної та зберіганням державного акту (а. с. 7). Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (а. с. 11). Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З огляду на положення абз. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 вирішуючи питання при визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визначити [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю два місяці. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

31 травня 2017 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. На підтвердження своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона з відповідачем [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 2007, від цього шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачкою. Відповідач, [PERSON], добровільно матеріальної допомоги не надає. За таких підстав позивачка звернулася з даним позовом до суду. [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дитини у розмірі ? всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка, [PERSON], в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій розгляд справи просила провести у її відсутність. Позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутність. Позовні вимоги визнав у повному обсязі. Вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з з 24 листопада 2007 року (свідоцтво про шлюб а.с.2), від даного шлюбу мають спільну дитину: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження, а.с.3). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, визнання цього позову ним не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON]. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А тому з [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

31 травня 2017 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеною заявою. Свої вимоги заявниця обґрунтовувала тим, що її син [PERSON], [INFO], страждає на психічне захворювання. Він не розуміє значення своїх дій, не може себе контролювати та керувати своїми діями. потребує постійного стороннього догляду. Посилаючись на викладене, просила визнати недієздатним [PERSON], встановити над ним опіку та призначити її опікуном останнього. У судовому засіданні заявниця свої вимоги підтримала у повному обсязі. Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування Очаківської районної державної адміністрації Миколаївської області у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. [PERSON] народився [INFO] та є сином заявниці [PERSON], що підтверджується копією паспорта останньої серії [NUMBER] (а. с. 13-14). Як вбачається з довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії № 8811 від 16 травня 2017 року (а. с. 16), [PERSON] є інвалідом І групи з дитинства безстроково. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 232 від 11 липня 2017 року [PERSON] страждає вродженим слабоумством - тяжкою розумовою відсталістю, ускладненою судомним синдромом, і за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними (а. с. 38-41). Заявниця проживає разом із сином та чоловіком у власному будинку, де створено належні умови для проживання. За місцем проживання характеризується позитивно як порядна, ввічлива людина. Вказані обставини підтверджуються довідкою про склад сім'ї № 299 від 30 травня 2017 року, характеристикою, актом обстеження матеріально-побутових умов (а. с. 20-22). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у випадку визнання її недієздатною та призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Висновком органу опіки та піклування Очаківської районної державної адміністрації від 19 вересня 2017 року рекомендовано призначити заявницю [PERSON] опікуном недієздатного [PERSON]. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення йому опікуна. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

31 травня 2017 року близько о 15 год. 50 хв. [PERSON] знаходячись за місцем свого проживання за адресою: [INFO], перебуваючи в стані алкогольного спяніння, вчинив сімейну сварку, під час якої висловлювався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою на адресу своєї дружини [PERSON], [INFO], чим вчинив психологічне насильство в сімї, тобто скоїв правопорушення передбачене ст. 173-2 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. [PERSON] про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення\~ повідомлявся належним чином, але до суду не з'явився, а тому на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП вважаю можливий розгляд справи у його відсутність на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Провина [PERSON] у вчиненні зазначеного правопорушення підтверджується протоколом про прийняття заяви про повідомлення про вчинене правопорушення від 31 травня 2017 року; протоколом про адміністративне правопорушення АА №956272 від 31 травня 2017 року; висновком Інспектора СРПП №3 Дніпровського РВП [PERSON] про результати розгляду повідомлення від 31 травня 2017 року; поясненнями [PERSON], поясненнями потерпілої [PERSON] Враховуючи обставини правопорушення, вважаю необхідним піддати [PERSON] адміністративному стягненню у вигляді громадських робіт строком 40 (сорок) годин. Згідно ст. 283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору. Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом (ст. 40-1 КУпАП). Згідно Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 1 січня 2017 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1600 гривень. Ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

31 травня 2017 року до Овідіопольського районного суду в Одеській області надійшла вищеназвана позовна заява в якій позивач просить визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини у розмірі 3-х місяців. Представник позивача позовні вимоги позивача підтримав та просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, при цьому направив заяву з якої видно, що з позовом погоджується. Представник відповідача сільської ради в судове засідання не зявився, при цьому направила заяву з якої видно, що справу просить розглянути без участі відповідача відповідно до чинного законодавства. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений своєчасно належним чином, причини не явки суду не відомі. Відповідно до ст. 1272 ч.3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає можливим задовольнити в позові з наступних підстав. Так судом встановлено, що 24 квітня 2014 року померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серією І-ЖД № 377374 видане Овідіопольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 302 від 07.05.2014 року. Після її смерті залишилась спадщина. Позивач своєчасно не звернувся до нотаріуса для прийняття спадщини, в звязку з тим, що позивач знаходився на лікування в іншому населеному пункту, тому суд вважає, що відстань мешкання позивача та необізнаність позивача, є поважною причиною для пропущення строку для прийняття спадщини. Інших спадкоємців в ході розгляду цивільної справи судом не встановлено, що підтверджується інформаційної довідкою № 48508367 від 24.07.2017 року. Заборон та арештів на спадкове майно з боку інших осіб на час розгляду справи не має, що підтверджується інформаційною довідкою № 91801993 від 12.07.2017 року. В звязку з вищевикладеним суд вважає, що причини пропущення строку для прийняття спадщини позивачкою є поважними, а позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає, що вини відповідача у поданому позові не має, а тому судові витрати по справі розподілу не підлягають.

Outcome: approved