Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

31 липня 2018 року [PERSON], місце проживання якого: 84511, [ADDRESS], РНОКПП [NUMBER], звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], місце проживання якого: 84511, [ADDRESS], РНОКПП [NUMBER], про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 05 листопада 1991 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори та зареєстрованого за № 4153, він купив квартиру номер 1 по вулиці Залізничний розплідник в місті Артемівську Донецької області. Згідно з відміткою БТІ м. Артемівська, яка міститься на зворотній стороні вказаного договору та завірена печаткою, 15 листопада 1991 року за позивачем зареєстровано право власності на вказане домоволодіння. Відповідно до рішення Артемівської міської ради № 225 від 16 березня 2005 року проведено перейменування вулиці та номера будинку щодо вищевказаного домоволодіння та замість адреси квартира номер 1, вул. Залізничний розплідник, м. Артемівськ Донецької області присвоєно нову адресу: [ADDRESS], про що зроблено відповідний запис на домовій книзі та технічному паспорті зазначеного домоволодіння. Позивач у встановленому законом порядку набув права приватної власності на вказане майно домоволодіння за адресою: [ADDRESS] як на самостійний обєкт нерухомого майна. Згідно з домовою книгою за вказаною адресою на даний час, крім позивача, зареєстрований також відповідач, який не є родичем та членом сімї [PERSON], а є приятелем доньки позивача, якому було дозволено лише тимчасове проживання у будинку позивача. Разом з тим на даний час реєстрація відповідача в будинку позивача перешкоджає позивачу вільно користуватись та розпоряджатись належним йому майном, створює перешкоди в оформлені субсидії та змушує нести додаткові витрати на житлово-комунальні послуги, однак добровільно відповідач не знімається з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. Для поновлення порушених прав позивач вимушений подати до суду та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, з огляду на що звернувся до суду з зазначеною позовною заявою. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 07 серпня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 08 годину 30 хвилин 29 серпня 2018 року, яке в подальшому відкладено ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області на 27 вересня 2018 року на 08 годину 30 хвилин у звязку із неявкою відповідача. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином: у відповідності до частини 9 статті 128 ЦПК України засобом телефонного звязку, що оформлено відповідною телефонограмою. Ним подано до суду заяву, в якій він просить слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився за невідомою суду причиною, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином судовою повісткою, яка була направлена відповідно до п. 2 ч. 7\~ст. 128 ЦПК України\~за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У встановлений ухвалою від 30 липня 2018 року строк відзив на позовну заяву не надав. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про судове засідання, але причин неявки суду не повідомила, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України провести судове засідання без його участі. При цьому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. У зв'язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2\~статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, позивач є власником квартири № 1, розташованої в будинку № 12 по вулиці Лєскова (раніше Залізничний розплідник) у місті Бахмут (раніше Артемівськ) Донецької області на підставі договору купівлі-продажу квартири від 05 листопада 1991 року (а.с. 10-11), що також підтверджується технічним паспортом на жилий будинок індивідуального житлового фонду квартири № 1, розташованої в будинку № 12 по вулиці Лєскова (раніше Залізничний розплідник) у місті Бахмут (раніше Артемівськ) Донецької області (а.с. 12-14), домовою книгою для прописки громадян, які проживають у квартирі № 1, розташованої в будинку № 12 по вулиці Лєскова (раніше Залізничний розплідник) у місті Бахмут (раніше Артемівськ) Донецької області (а.с. 16-17). В свою чергу, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, сформованої судом 27 вересня 2018 року за № 139306992, інформація відносно квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], у зазначених реєстрах відсутня (а.с. 37). З відповіді першого заступника міського голови [PERSON] за вхідним № 24741 від 06 серпня 2018 року вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO] по теперішній час (а.с. 21). Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до\~статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.\~\~На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно\~ст. 391 Цивільного кодексу України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. При розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням суди мають встановлювати наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи є причини відсутності відповідача поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності.\~\~ При розгляді справи судом встановлено, що відповідач користувався житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], але він не є членом сімї наймача даної квартири і тому у відповідності до норм статті 71 ЖК УРСР за ним не зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Враховуючи викладене, суд вважає, що факт відсутності відповідача у вищезазначеній квартирі без поважних на те причин знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, у звязку з чим, суд вважає, що за відповідачем не може бути збережено право користування житловим приміщенням і тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Задовольняючи позов, суд, у відповідності до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України присуджує з відповідача понесені позивачем і підтверджені документально судові витрати, повязані з розглядом справи, у вигляді судового збору в розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved