Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

30.10.2019 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати зареєстрований між ними шлюб. Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 27.07.2012 р. Від цього шлюбу не мають неповнолітніх дітей. Спільне життя подружжя не склалось, що призвело до припинення шлюбних відносин з лютого 2019 року. Вважає, що примирення не можливе, що стало причиною для звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу. 19.11.2019 р. вказаний позов прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче засідання. 12 лютого 2020 р. від відповідача надійшла заява, в якій останній просить надати подружжю строк для примирення 1 рік, мотивуючи тим, що позов подано дружиною під емоційним впливом так як у них були тимчасові матеріальні скрутності. На даний час матеріальне становище покращилось, він з дружиною спілкується нормально, в зв`язку з чим вважає необхідним вжити всіх заходів для примирення і збереження сім`ї. 22 квітня 2020 року ухвалою суду у задоволенні клопотання [PERSON] про надання строку для примирення відмовлено, закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. Позивач до судового засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить його розписка, наявна в матеріалах справи, про причини неявки суду не повідомив. Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 липня 2012 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 333. Сторони мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки сторони припинили, сумісне господарство не ведуть. Згідно відомостей з Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) встановлено, що за заявою позивача [PERSON] щодо вжиття заходів до її чоловіка [PERSON] , який 28.03.2020 наніс їй тілесні ушкодження, 28.03.2020 внесені відомості до ЄРДР з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 125 КК України та розпочато досудове розслідування Заводським ВП ГУНП в Миколаївській області. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Отже, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, позивач звернулась до органів поліції із заявою про вчинення відносно неї чоловіком кримінального правопорушення, наполягає на розірванні шлюбу, причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхніх дітей, що має істотне значення, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За змістом ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: approved