Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

5 лютого 2014 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернувся [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь борг у розмірі 24 292,23 грн. та сплачений судовий збір у сумі 243, 60 грн. В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначив, що 21 листопада 2011 року [PERSON] отримав від нього під розписку грошові кошти у сумі 15 200,00 грн., які зобов'язавсь повернути до 1 березня 2012 року, однак станом на 23 грудня 2013 року відповідач зобов'язання перед ним не виконав та не повернув борг. В судове засідання позивач не з'явився від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги він підтримав у повному обсязі і зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач до суду не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд має можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідності до вимог ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Встановлено, що 21 листопада 2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 15 200,00 грн., що підтверджується письмовою розпискою відповідача від 21.11.2012 (а. с. 12). Відповідно до умов домовленості між сторонами відповідач мав здійснити повернення суми позики до 1 березня 2012 року. У відповідність положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж кількості. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 625 боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦПК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як вбачається з матеріалів справи, позивач передав відповідачу кошти у сумі 15 200,00 грн., однак станом на день подання позивачем позову до суду, відповідач не вчинив жодних дій з приводу погашення суми заборгованості. Згідно до ч. 1 ст. 527 ЦК, України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Сума боргу, за вказаними договором позики, відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 24 грудня 2013 року становить 24 292,23 грн., що складається з наступного: - 15 200,00 грн. - борг за розпискою; - 9 092,23 грн. - три проценти річних від простроченої суми боргу за розпискою (665 днів). Згідно вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, у межах заявлених вимог та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики у повному обсязі. Також суд, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача сплачені позивачем судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved