Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

31 жовтня 2016 року [PERSON] звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області із позовом до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», третя особа: ВВД ФСС НВВ та ПЗУ у м. Красноармійськ Донецької області про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом. В обґрунтування позовних вимог вказує, що з відповідачем у справі він перебуває в трудових відносинах з 18 листопада 2015 року, працюючи гірноробочим очисного забою 4 розряду з повним підземним робочим днем в шахті. Позивач зазначає, що 30 квітня 2016 року о 00 год.30 хв. що під час виконання трудових обовязків з ним стався нещасний випадок, в результаті якого він отримав травму, а саме: забиті рани голови, лівого передпліччя, велика імпрегнація шкірних покровів обличчя, тулуба, верхніх кінцівок лівого стегна вугільним пилом. Нещасний випадок був пов'язаний з виробництвом, внаслідок чого йому було видано акт розслідування нещасного випадку форми Н-5 та акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом форми Н-1. Позивач вказує, що після отриманої травми він тривалий час знаходився на лікуванні, однак відновити своє здоровя він не зміг, у звязку з чим 07 липня.2016 року він пройшов МСЕК та йому було встановлено безстроково 25% втрати працездатності. Крім того, йому було рекомендовано медикаментозне лікування. Після встановлення втрати працездатності, відділенням виконавчої дирекції Фонду від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Красноармійськ йому були призначені страхові виплати: втрачений заробіток та одноразова допомога. У виплаті моральної шкоди Фондом йому було відмовлено. Позивач вказує, що спричинена моральна шкода полягає у завданні йому моральних та фізичних страждань з приводу пошкодження його здоровя, спотворення його обличчя та майже усього тіла, погіршенням життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації життя та порушенням звичайного способу життя. У звязку з отриманням травми він відчуває себе неповноцінним чоловіком, оскільки тривалий час із-за лікування не має можливість як раніше працювати та заробляти кошти на утримання своєї родини. Відтак,заподіяну йому моральну шкоду позивач оцінює в 200 000 грн., яку просить стягнути з відповідача по справі. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали у повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, а також вказав, що вимоги позивач є занадто завищеним, а тому просить суд ухвалити рішення із урахуванням загальної практики судів з розгляду аналогічних справ, тобто розрахувати шкоду із розрахунку 400-450 грн. за 1 відсоток втрати працездатності. Представник третьої особи Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Красноармійську належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, та ухвалення рішення у справі на розсуд суду. Суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних доказів у справі, за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно запису №20 у трудовій книжці, позивач [PERSON] з 18 листопада 2015 року по теперішній час перебуває у трудових відносинах з відповідачем по справі (а.с.6). Перебуваючи з відповідачем у трудових відносинах, позивач працює горно робочим очисного забою 4 розряду з повним підземним робочим днем у шахті. Під час виконання трудових обовязків у шахті з [PERSON] стався нещасний випадок, пов'язаний із виробництвом, що підтверджується [PERSON] № 24 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом (а.с. 42,43), [PERSON] розслідування нещасного випадку від 07 травня 2016 року, в пункті 6.1. вказано, що даний нещасний випадок повязаний з виробництвом, підлягає обліку на підприємстві, і по ньому необхідно скласти акт про нещасний випадок, повязаний з виробництвом, за формою Н-1, згідно п. 6.2. комісія дійшла висновку, що особами, що допустили порушення нормативних актів з питань охорони праці, невиконання яких привело до даного нещасного випадку є [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 44-46). Згідно довідки МСЕК серії 10 ААА № 124850 від 07.07.2016 року, [PERSON] було встановлено втрату професійної працездатності 25%, потребу в медикаментозному лікуваннібез визначення інвалідності (а.с.41). Оскільки Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві на час виникнення спірних відносин, в звязку із зміною спеціального закону, не відповідає за завдану моральну шкоду, то у разі отримання працівником виробничої травми чи професійного захворювання в цей період, він набуває права на відшкодування моральної шкоди на загальних підставах, встановлених законом. Згідно ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Відповідно до вимог ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, ст.237-1 - відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, тобто передбачає відшкодування моральної шкоди, яка спричинена з вини роботодавця. З виписки із медичної карти стаціонарного хворого №3292/393 від 13 травня 2016 року, історії хвороби вбачається, вбачається, що [PERSON] має діагноз: забиті рани голови, лівого передпліччя, велика імпрегнація шкірних покровів обличчя, тулуба, верхніх кінцівок лівого стегна вугільним пилом (а.с.9-40). Отже, моральну шкоду повинен відшкодовувати роботодавець, оскільки шкода здоровю завдана при виконанні позивачем трудових обовязків, про що свідчить акт розслідування нещасного випадку, висновок МСЕК та інші медичні документи, які є в справі. Що стосується доводів відповідача про відсутність доказів спричинення позивачу моральної шкоди, то суд не приймає такі до уваги, оскільки відповідно до чинного законодавства втрата працездатності, яка встановлена висновком МСЕК, вже сама по собі свідчить про спричинення моральної шкоди, так як стан здоровя позивача погіршено. Обовязкове призначення МСЕК з приводу встановлення факту спричинення моральної шкоди передбачається у випадку відсутності вищевказаних доказів. Частина 2 ст.237-1 КЗпП України містить посилання на те, що порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. В той же час є загальна норма ст. 23 ЦК України, якою передбачено певний порядок та визначення розміру моральної шкоди. Крім того, відповідно до ч.8 ст.8 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого виходить із загальних засад законодавства (аналогія права), ч.9 забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. Так, відповідно до вимог статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, до юридичних фактів, які має довести позивач, зокрема, належить доведення факту завдання моральної шкоди та розміру шкоди. Доведення цих обставин із боку позивача можливе на підставі доказів, перелічених у ст. 57 ЦПК України. До таких доказів належить і висновок експертизи, проте він не є як єдиним можливим і достатнім доказом спричинення шкоди, так і підставою визначення її розміру, оскільки згідно з ч.2 ст. 212 ЦПК України жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленого значення. Відтак, якщо позивач надав докази завдання йому шкоди, довів цими доказами певний її розмір і не просив суд про призначення медико-соціальної експертизи, то суд не має підстав для відмови в позові чи призначення експертизи з власної ініціативи, оскільки це не передбачено положеннями ЦПК України (ст.ст. 10, 143 - 145), які мають суто змагальний характер доказування. У разі якщо відповідач не погоджується з доводами позивача про наявність моральної шкоди та її розміром, визначеним позивачем, відповідно до вимог ст.. ст. 10, 60 ЦПК України відповідач не позбавлений можливості заявити клопотання про призначення такої експертизи. Відповідач у даній справі клопотання про проведення експертного дослідження не заявляв. Відповідно до розяснень № 4 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Позивач на підтвердження завданої моральної шкоди, у звязку із отриманою ним травмою на підприємстві надав суду листки непрацездатності № №447516,, 4417141, 691438, з яких вбачається, що [PERSON] у періоди з 30.04.2016 року по 15.05.2016 року, 24.05.2016 року по 14.06.2016 року, 24.06.2016 року по 04.07.2016 року перебував на лікарняному із діагнозами: забійні рани , лівого передпліччя, обширна імпрегнація кожних покровів обличчя, тулуба, верхніх кінцівок, лівого стегна вугільним пилом; а також виписки із медичної карти [PERSON] із консультативними висновками спеціалістів, в яких також зазначено вищевказані діагнози (а.с.9-40). Крім того, позивач надав суду фотокартки, на яких зображено обширна імпрегнацію кожних покровів його обличчя, тулуба, верхніх кінцівок, лівого стегна вугільним пилом. Тобто, обличчя і тіло позивача, який є чоловіком молодого віку, є спотвореним. З Довідки інституту пластичної хірургії «Віртус» № 03 від 10.10.2016 року вбачається, що під час огляду пацієнта [PERSON], встановлено, що при для лікування посттравматичної пігментації використовується лазерне лікування, вартість якого коштує 1 см 2 шкіри з імпрегнацією приблизно 100 грн. Для повного видалення імпрегнації, необхідно від 3 до 7 сеансів, Проміжок часу між сеансами мінімальний 2 тижні. З огляду на вищенаведене, судом встановлено, що в звязку з отриманою на підприємстві травмою позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, після нещасного випадку на виробництві він втратив 25% працездатності, а також отримав обширну імпрегнація вугільним пилом кожних покровів обличчя, тулуба, верхніх кінцівок, лівого стегна, які спотворили його обличчя, тулуб, верхні кінцівки, ліве стегно. Після отриманих травм та часткової втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, душевні переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного громадянина. Вищезазначене законодавство, а також розяснення Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (із змінами від 25 травня 2001 року) «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», повязують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих звязків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Судом встановлено факт заподіяння моральної шкоди позивачу і він має право на відшкодування цієї шкоди з відповідача. Однак з урахуванням того часу, який позивач пропрацював у відповідача, отриманих позивачем травм, ступінь втрати працездатності, характер, обсяг і тривалість страждань позивача, погіршення стану здоровя позивача, а також те, що професійна працездатність позивача в звязку із отриманими травмами втрачена на 25%, інвалідність не встановлена, необхідності отримання позивачем лазерного лікування для відновлення зовнішнього вигляду, суд вважає за можливе стягнути на його користь суму 40 000 грн., яка буде справедливою сатисфакцією за заподіяну моральну шкоду. Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, позивач за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору. Частиною 3 ст.88 ЦПК України, встановлено, що якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою встановлена ставка судового збору - 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду,- у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» №928- VIІІ від 25 грудня 2015 року з 01 січня 2016 року мінімальна заробітна плата складає 1378 грн. Отже, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 551,20 грн.

Outcome: partial