Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

29 червня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до Шосткинської міської ради Сумської області, в якому просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 26,5 кв. м. В обґрунтування позову зазначила, що в 1975 році її баба [PERSON] була вселена в квартиру [ADDRESS] , (далі Квартира-1). В квартирі-1 баба проживала зі своєю сім`єю. Позивач [PERSON] в Квартиру-1 була вселена 22 січня 1991 року, як онука [PERSON] , де і проживає по цей час. Позивач з часу заселення та по даний час продовжує добросовісно та безперервно користуватися Квартирою-1, відкрито володіє нею, доглядає, утримує робить в квартирі поточний та капітальний ремонт. На початку 2021 року позивач звернулася до Шосткинської міської ради Сумської області з питань передачі у власність Квартири-1 відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», але їй було відмовлено та роз`яснено, що набуття права власності на квартиру можливо лише у судовому порядку.\~ В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Мороко С.О. підтримали позовні вимоги. Представник відповідача Шосткинської міської ради Сумської області в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце його проведення повідомлений, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позов визнає. (а.с. 21,22) Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Із Акта здачи-прийому квартири від 03 травня 1961 року, вбачається, що Козолуп прийняв квартиру [ADDRESS] , загальною площею 26,7 кв.м. (а.с.4) Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області ухваленого 13 червня 2012 року у хваленим у справі №2-о67 2012р., встановлено факт, що [PERSON] є онукою [PERSON] , яка померла [INFO] . (а.с.7) З довідки виданої ТОВ «ТД Дизайн» від 29.07.2014, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 22 січня 1991 року. (а.с.9) З відповіді наданої заступником міського голови Могильним В. 03 березня 2021 року за №01-13/648-Л, адресованої [PERSON] , вбачається, що коренців ордерів на заселення в квартири від ТОВ «ШостХімбуд» до виконкому Шосткинської міської ради не надходили. Також позивачу роз`яснено, що питання набуття права власності на квартиру в даному випадку можливо лише у судовому порядку. (а.с.14) Відповідно до ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі- ЦПК України), за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно із ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. В судовому засіданні беззаперечно доведено, що з 1991 року позивача було\~ зареєстровано у Квартирі-1, як онуку [PERSON] . [PERSON] і після смерті баби [PERSON] залишилася відкрито проживати в Квартирі-1, постійно та безперервно володіє нею. Позивач фактично здійснює функції володільця, своїми правомірними діями позивач заволоділа майном і продовжує відкрито, безперервно володіти ним. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. З аналізу вказаної норми можна зробити висновок, що набувальна давність - це спосіб набуття права власності на нерухомість, який не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а виникає із сукупності певних обставин, а саме: майно може бути об`єктом набувальної давності; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність; відсутність інших осіб, які претендують на це майно; відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. Позивачем у справах про набуття права власності за набувальною давністю є володілець чужого майна. Також, згідно із п. 9, 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні встановити, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Враховуючи, що позивач володіє Квартирою-1, відкрито, безперервно та безперешкодно протягом більш як десять років, тому вона набуває право власності на вказаний житловий будинок за набувальною давністю. З врахуванням викладеного, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved