Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

31.07.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та визначення місцем проживання малолітнього сина [PERSON] разом із ним, за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову послався на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сімєю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин. У судовому засіданні позивач предявлений позов підтримав і наполягав на його задоволенні; представник органу опіки та піклування з позовом погодився; відповідач не зявилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася належним чином. За згодою позивача, 28.09.2017 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 16.05.1998 року, при цьому мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Внаслідок психологічної несумісності та зловживання відповідачем алкогольними напоями між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сімї. З 2015 року сторони проживають окремо, вони припинили сімейні відносини та не ведуть спільне господарство; подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України (далі Кодекс) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що позивач не бажає збереження шлюбу та спільного проживання з однією сімєю з відповідачем шлюб підлягає розірванню. Згідно із частинами першою, другою статті 161 Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом; під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення; орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Як убачається з висновку органу опіки та піклування про доцільність визначення місцем проживання малолітнього [PERSON] разом із батьком, а також пояснень учасників цивільного процесу, після припинення шлюбних відносин син залишився проживати разом із батьком, де йому створено належні умови для духовного та фізичного розвитку. Водночас, відповідач ніде не працює та зловживає алкогольними напоями. За місцем проживання відповідача для [PERSON] відсутнє навіть місце для сну, навчання та відпочинку. Під час бесіди зі спеціалістом органу опіки та піклування, [PERSON] висловив бажання залишитися проживати разом із батьком, який фактично здійснює його виховання та матеріальне утримання. За інформацією загальноосвітньої школи № 4, де навчається дитина, мати не підтримує звязки зі школою, не відвідує батьківські збори, навчальним процесом сина не цікавиться та на запрошення адміністрації школи не зявляється; упродовж останніх трьох років навчанням і вихованням [PERSON] займається тільки батько. Зазначене, з урахуванням приписів статті 161 Кодексу, дає суду підстави для висновку про необхідність визначення місцем проживання малолітнього [PERSON] разом із батьком. Таким чином, предявлений позов ґрунтується на законі, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved