Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

9 липня 2018 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], заявник) звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису терміном на шість місяців шляхом заборони [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], заінтересована особа, разом - сторони): наближатись на відстань 100 метрів до місця проживання (перебування) заявника за адресою: [ADDRESS]; заборони наближатись на відстань 100 метрів до місця роботи заявника за адресою: м. Київ, Дніпровський узвіз, 1, 2-й поверх; заборони особисто і через третіх осіб розшукувати заявника, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON], переслідувати її та у будь-який спосіб спілкуватись з нею без її згоди на те; заборони вести листування, телефонні переговори, СМС та іншу переписку за допомогою стільникового зв'язку із заявником або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто; заборони використання та розповсюдження особистих даних заявника (фото, відео, телефонні контакти). Заява обґрунтована такими обставинами. З 2004 р. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO] Діти проживають разом з заявником за адресою: 02068, [ADDRESS], та знаходяться на її повному матеріальному утриманні. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22.04.2015 шлюб між заявником та заінтересованою особою був розірваний. [PERSON] за вказаною адресою наразі не зареєстрований, фактично там не проживає та не приймає будь-якої участі в утриманні дітей та заявника. Вказана квартира належить заявнику. Спорів та будь-яких судових справ щодо квартири чи іншого майна між сторонами немає. Після розірвання шлюбу [PERSON] почав застосовувати до заявника фізичне та психологічне насильство. Так, перший серйозний інцидент із застосуванням фізичного насильства стався 30.09.2017. В цей день, напередодні відрядження заявника за кордон, [PERSON] вчинив спробу знищити паспорти та інші документи для виїзду за кордон та згодом накинувся на заявника і почав завдавати їй ударів по тілу. Заявник попросила старшого сина викликати поліцію, але представники поліції не змогли потрапити до квартири, оскільки [PERSON] вихопив пістолет та почав погрожувати заявнику застосувати його у випадку, якщо та спробує відкрити двері представникам поліції. По телефону заявник пояснила представникам поліції, що двері вона не зможе відчинити, оскільки це може зашкодити їй та її дітям і попросила їх поїхати. Оскільки [PERSON] залякав заявника, вона не писала в поліцію будь-яких заяв та звернень щодо цього випадку. Наступний інцидент стався 07.02.2018, коли [PERSON] став вимагати від заявника залишити Україну упродовж 2-х місяців і у разі, якщо вона не виконає цю вимогу, погрожував її вбити. Заявник відмовилася і попросила його не втручатися у її життя, на що [PERSON] розлютився і розпочав сварку. Погрози супроводжувались нецензурною лайкою, образами та криком. Заінтересована особа сказав, що якщо заявник буде пручатися, то він «зламає їй шию», після чого схопив її за горло та почав душити. Заявник почала кричати та кликати на допомогу, і на її крик до кімнати увійшов 12-річний син, що врятувало її від подальшого насильства. Оскільки це був вже не перший випадок, коли колишній чоловік застосовував щодо заявника рукоприкладство та погрожував фізичною розправою, вона подала до Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві заяву про вчинення злочину, передбаченого ст. 129 КПК України. За цим фактом інформацію було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та 16.02.2018 зареєстровано кримінальне провадження за № 12018100020001473. В період часу з 28.02. по 03.03.2018 заявник знаходилась у службовому відрядженні за кордоном. На цей період часу з дітьми залишилась няня і тоді ж [PERSON], маючи ключі від квартири заявника, без будь-якого узгодження з нею, фактично вселився з власними речами до квартири. Після повернення з відрядження заявник запропонувала колишньому чоловіку залишити квартиру, але він відмовився та в образливій формі відповів, що залишить квартиру тільки в тому випадку, якщо з ним поїдуть діти. Крім цього він вказав, що навіть якщо вона викличе поліцію, то він піде та відразу повернеться, а заявник нічого не зможе з цим зробити. З цього часу він залишався у квартирі заявника та систематично влаштував сварки і здійснював постійний психологічний тиск на заявника, звинувачуючи її у власних проблемах та життєвих складнощах. Протягом цього часу [PERSON] змінив тактику своєї поведінки і почав знущатись над заявником з особливою жорстокістю та цинізмом. Під час чергових сварок він наносив удари по голові та тілу заявника таким чином, щоб не залишались сліди побоїв, душив та тягав заявника за волосся. Такі дії він вчиняв на очах дітей, завдаючи їм серйозних психологічних травм. Так все тривало до наступного інциденту з застосування фізичного насильства. Так, з метою захисту своєї квартири від несанкціонованих проникнень сторонніх осіб заявник звернулась до охоронної фірми ТОВ «Безпека ЛТД» для встановлення охоронної сигналізації. 11.04.2018 року об 11-30 год. заявник разом з двома представниками фірми прийшла до своєї квартири для встановлення охоронної сигналізації. В цей час у квартирі знаходився [PERSON], який в присутності працівників охоронної фірми почав озвучувати в бік заявника образи та погрози завдати шкоди здоров'ю та навіть життю. Заявник викликала поліцію, але після цього [PERSON] вдягнувся і вийшов з квартири, у зв'язку з чим поліція відмовилась прибувати за викликом. Через пів-години [PERSON] повернувся до квартири і, взявши на кухні ніж, почав погрожувати ним заявнику та співробітнику охоронної компанії [PERSON] Останній намагався піти з квартири, але [PERSON] йому цього не дозволив зробити. Погрожуючи ножем, [PERSON] кричав на заявника, ображав, принижував, погрожував скалічити та вбити. Так продовжувалось близько 3-х годин і заспокоївся він трохи лише тоді, коли до квартири повернулися 2-х річна дочка разом з нянею. Водночас [PERSON] відмовився залишити квартиру та продовжував озвучувати погрози на її адресу впродовж ще декількох годин, аж допоки заявник разом з дочкою не пішла на вулицю. 12.04.2018 увечері та 13.04.2018 зранку [PERSON] продовжив знущатися над заявником та наносити їй тілесні ушкодження. 13.04.2018 заявник звернулася до Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві із заявою про вчинення злочину, передбаченого ст. 125 КК України. За цим фактом інформацію було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та 13.04.2018 зареєстровано кримінальне провадження за № 12018100020003347. В рамках цього кримінального провадження заявник пройшла судово-медичного дослідження та було надано висновок, згідно з яким наявні у неї тілесні ушкодження утворилися від не менш тринадцяти дій тупого (тупих) предмету (предметів). Оскільки після побиття заявника та подачі нею заяви до поліції погрози не припинялись, заявник забрала доньку, та, з урахуванням того факту, що на той момент існувала реальна загроза її життю та здоров'ю з боку [PERSON], була вимушена без речей та документів поїхати до своєї родички [PERSON], у якої перебувала до 23.04.2018. 19.04.2018 заявник звернулась до Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві із заявою про систематичне домашнє насильство, безпідставне фактичне знаходження та проживання заінтересованої особи у її квартирі та просила вчинити дії щодо захисту її життя та здоров'я. 23.04.2018 заявник разом з дільничним інспектором [PERSON]., іншими співробітниками Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві та слюсарем прибула до своєї квартири з наміром вселитися та попросити [PERSON] покинути її житло. Двері квартири були зачинені, а заінтересована особа, який в цей час був у квартирі, відмовився їх відчиняти. З урахуванням цього слюсар [PERSON] був вимушений відкривати вхідні двері квартири спеціальним інструментом. Після відкривання вхідних дверей та потрапляння до квартири співробітників поліції, останні протягом майже 4-х годин вмовляли [PERSON] покинути квартиру та припинити насильницькі дії по відношенню до заявника. [PERSON] залишив квартиру заявника разом зі своїми речами пізнім вечором 23.04.2018. Але після вищевказаних подій [PERSON] не припинив свою агресію щодо заявника. Так, 01.05.2018 [PERSON] скориставшись тим, що заявник відчинила двері синові, увірвався до квартири та знову напав на неї. При цьому він погрожував її вбити, тягав за волосся, штовхнув на підлогу, бив та принижував її. Від таких дій у заявника на тілі залишились синці та подряпини. Ці дії він вчиняв на очах неповнолітніх дітей. Заявнику вдалося натиснути на тривожну кнопку на пульті охорони, і коли [PERSON] це побачив, він утік з квартири. За цим фактом заявником 02.05.2018 до Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві було подано заяву про вчинення злочину, передбаченого ст. 125 КК України. Відповідну інформацію було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та 03.05.2018 зареєстровано чергове кримінальне провадження за № 12018100020003971. В рамках цього кримінального провадження заявник пройшла судово-медичне дослідження та було надано висновок, згідно з яким у неї виявлено садна і синець. Така поведінка [PERSON] свідчить про те, що життя і здоров'я заявника, а також здоров'я дітей, зокрема, психічне, перебувають під постійною загрозою. Після усіх вищевказаних подій та з урахування існування реальної загрози життю та здоров'ю заявника вона була змушена винайняти особисту охорону і з 24.05.2018 її зранку від дому до роботи та увечері з роботи до дому супроводжує особистий охоронець [PERSON] Відтак систематичні випадки насильницьких дій заінтересованої особи щодо заявника впродовж останніх декількох місяців, систематичне жорстоке поводження з заявником при дітях та сторонніх особах, приниження честі та гідності заявника, а також психоемоційна неврівноваженість заінтересованої особи свідчать про те, що станом на сьогодні існує реальна загроза життю та здоров'ю заявника та загроза психічному здоров'ю неповнолітніх дітей. Заявник постійно переживає за своє життя та здоров'я, а заінтересована особа систематично продовжує свої неправомірні дії, чим завдає заявнику постійних душевних страждань. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав пославшись на викладені у ній обставини. Заінтересована особа [PERSON], який був належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не з'явився, проте його неявка не перешкоджає розгляду цієї справи. Заслухавши пояснення представника заявника, допитавши свідків та дослідивши письмові і інші докази, суд встановив такі обставини. З 04.09.2004 [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 22.04.2015. У шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO], а вже після розірвання шлюбу - дочка [PERSON], [INFO] Після припинення шлюбних стосунків сторін діти залишились проживати з матір'ю у квартирі за адресою: 02068, [ADDRESS]. Вказана квартира була придбана у шлюбі, але за особисті кошти дружини, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 16.10.2006 та нотаріально посвідченою заявою сторін. [PERSON] за вказаною адресою не зареєстрований і не проживає, будь-яких спорів та судових справ щодо квартири чи іншого майна між колишнім подружжям немає. Із заяви про видачу обмежувального припису вбачається, що починаючи з осені 2017 р. [PERSON] почав застосовувати до заявника фізичне та психологічне насильство, що полягає у завданні ударів та побоїв, спричиненні тілесних ушкоджень, словесних образах, погрозах, приниженні, переслідуванні, залякуванні тощо. Наведені у заяві факти застосування [PERSON] по відношенню до [PERSON] фізичного та психологічного насильства знайшли своє підтвердження в суді. Так, в провадженні слідчих слідчого відділу Дарницького УП ГУ НП у м. Києві перебувають три кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявами [PERSON] про погрози вбивством та спричинення тілесних ушкоджень, що мали місце 07.02.2018, 13.04.2018, 01.05.2018. В рамках зазначених кримінальних проваджень експертами Київського міського бюро судово-медичних експертиз було проведено судово-медичні дослідження [PERSON] Згідно з висновком експертного дослідження № 158 від 13.04.2018 на різних частинах тілі [PERSON] виявлені тілесні ушкодження у вигляді численних синців та крововилив на слизовій оболонці щоки, характер та морфологічні властивості яких свідчать про те, що вони утворилися від не менш тринадцяти дій тупого (тупих) предмету (предметів), за давністю можуть відповідати терміну 6-12 годин на момент судово-медичного обстеження і відносяться до легких тілесних ушкоджень. Відповідно до висновку експертного дослідження № 259 від 03.05.2018 у [PERSON] виявлено садна на долонній поверхні нігтьової (два) і проксимальної фаланг 4-го пальця лівої кисті та синець по передній поверхні лівого колінного суглобу, які спричинені тупим предметом (предметами), могли утворитись 01.05.2018 та відносяться до легких тілесних ушкоджень. Свідок [PERSON] - дружина дядька заявника, пояснила в суді, що у квітні 2018 р. впродовж приблизно двох тижнів у неї проживала [PERSON] з дочкою. Тоді заявник приїхала до неї без будь-яких особистих речей і не мала навіть у що перевдягнути дитину. Заявник була налякана, пригнічена і не могла працювати, а на її тілі свідок бачила численні сліди побоїв. Заявник розповідала, що її побив колишній чоловік, від якого вона утекла. Свідок також пояснила, що з осені 2017 р. вона неодноразово бачила на тілі [PERSON] сліди побоїв. При цьому остання неодноразово скаржилась їй на постійні погрози колишнього чоловіка убити та покалічити як її, так і дітей, демонстрацію останнім ножа та пістолета, приниження, побої та вимоги залишити квартиру. Сусідка заявника [PERSON] підтвердила в суді, що у квітні 2018 р. у вечірній час та наступного дня вранці вона чула звуки скандалу у квартирі заявника та голосний чи то жіночий, чи то дитячий, плач. Ознаки скандалів у квартирі заявника вона чула також і в інші дні. Зі слів заявника, яка була дуже засмученою, свідок дізналась, що чоловік її побив, у зв'язку з чим було викликано поліцію. Прослухавши наданий заявником аудіозапис, суд переконався, що зазначені у заяві обставини подій, які відбувалися у квартирі заявника 11.04.2018, дійсно мали місце. Відповідно до положень статті 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі д дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання,а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Частиною другою статті 3 цього Закону визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). До спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника (пункт 2 частини 1 статті 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству»). Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (частини 2, 3 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Отже на підставі оцінки наданих [PERSON] доказів і її пояснень, викладених у заяві, суд дійшов до висновку, що тривалі і систематичні насильницькі дії, які чинить [PERSON] щодо колишньої дружини, пов'язані з побоями та спричиненням тілесних ушкоджень, словесними образами, погрозами, приниженням, переслідуванням і залякуванням,жорстоке і образливе поводження з нею при дітях та при сторонніх особах, цинічне приниження її честі та гідності, в своїй сукупності вказують на існування реальної загрози її життю та здоров'ю та психічному здоров'ю малолітніх дітей сторін. Зважаючи на викладене, суд дійшов до переконання, що заявник як особа, яка постраждала від такого насильства, потребує захисту у порядку передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» шляхом видачі обмежувального припису стосовно [PERSON] з покладенням на нього заборони наближатись на відстань 100 метрів до місця проживання (перебування) та роботи заявника, заборони особисто і через третіх осіб розшукувати заявника, переслідувати її та у будь-який спосіб спілкуватись з нею без її згоди на те, заборони вести листування, телефонні переговори, СМС та іншу переписку, заборони використання та розповсюдження її особистих даних. На думку суду у даній конкретній ситуації видача обмежувального припису повинна забезпечити дієвий, ефективний та невідкладний захист заявника від домашнього насильства та буде сприяти недопущенню повторних випадків такого насильства. На підставі викладеного,

Outcome: approved