Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

31.08.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Азот» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 7000 гривень та середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі за період в сумі 80266,68 грн., вказавши, що з 15.07.2011 року він працював слюсарем-ремонтником на ПАТ «Азот». Був звільнений на підставі наказу від 03.04.2017 року за згодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. На день звільнення відповідачем не було проведено з ним розрахунку, а саме не виплачено заробітну плату. Оскільки заробітна плата на час звернення до суду з даним позовом не виплачена, то вважав, що відповідач має сплати йому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Ухвалою суду від 03.09.2018 позов залишено без руху та визначено строк для усунення недоліків. У встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви. Ухвалою суду від 13.09.2018 позов прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та відкрито провадження у справі. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. 10.10.2018 року ПАТ «Азот» надало відзив на позов. 09.11.2018 року [PERSON] подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій, з урахуванням довідок наданих відповідачем, просив стягнути з ПАТ «Азот» на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 9533,02 гривні, середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 03.04.2017 по 09.11.2018 в сумі 142912,39 гривень. Ухвалою суду від 15.11.2018 справу призначено до розгляду по суті у судовому засіданні з повідомленням сторін. В судове засідання [PERSON] надав заяву, в якій підтримав уточнені позовні вимоги та просив розглянути справу без його участі. Представники відповідача ПАТ «Азот» в засідання не зявилися. У відзиві на позов, ПАТ «Азот» позовні вимоги [PERSON], не визнало повністю. При цьому посилалося на те, що невиплата належних позивачу сум при звільненні сталась не з вини ПАТ «Азот», а через відсутність обєктивної можливості здійснити таку виплату. З урахуванням співмірності вважали, що розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку має бути суттєво зменшено. Крім того у разі задоволення позовних вимог [PERSON], сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає зменшенню на суму податку на доходи фізичних осіб та військового збору, які ПАТ «Азот» повинен буде сплатити до бюджету. З урахуванням викладеного ПАТ «Азот» просило повністю відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог. Суд вивчивши заяви сторін по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до записів у трудовій книжці [PERSON], він наказом №159-ук від 11.07.2011 був прийнятий на посаду слюсаря-ремонтника 5 розряду, служби механіка, дільниці з ремонту обладнання відділення ХВО цеху ХВО в ПАТ «Азот», а Наказом №170-вк від 03.04.2017 року звільнений з роботи на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін (а.с. 3-4). Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок (ст. 47 КЗпП). Згідно ст. 116 КЗпП України, - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Частиною 2 ст. 117 КЗпП України передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідач визнав наявність заборгованості по заробітній платі перед [PERSON] за лютий, березень та квітень 2017 року в сумі 9533,37 гривень, що підтверджено довідкою ПАТ «Азот» №557 від 04.10.2018 року (а.с. 59). Однак в своєму відзиві відповідач посилався на те, що розрахунок з позивачем при звільненні не був проведений не з вини підприємства, а через зупинку виробництва та накладений державним виконавцем арешт на банківські рахунки підприємства, що унеможливило проведення будь яких банківських операцій. Оскільки ПАТ «Азот» не надано доказів відсутності у відповідача коштів, що перевищують обсяг фінансового ресурсу, який був арештований, а також наявність/відсутність інших банківських рахунків, тому доводи відповідача про неможливість здійснення повного розрахунку із [PERSON] в день його звільнення суд не приймає. Виходячи з правової позиції Верховного Суду України, сформульованої у Постанові від 13.03.2017 року по справі №6-259цс17, - у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Тому суд відхиляє доводи ПАТ «Азот» щодо зменшення суми середнього заробітку входячи зі співмірності із сумою боргу по зарплаті. Обчислення строку заборгованості по виплаті нарахованої на день звільнення заробітної плати слід відраховувати починаючи з наступного після звільнення дня, а не з дня звільнення, як це вказує [PERSON] У позові [PERSON] наведено розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.04.2017 року по 09.11.2018 року. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.04.2017 року (наступний день після звільнення) по 09.11.2018 (в межах заявлених позовних вимог) суд виходить з наступного. Згідно довідки ПАТ «Азот» від 04.10.2018 року № 558 (а.с. 60) розмір заробітної плати [PERSON] за два місяці, які передували звільненню становить: лютий 2017 року 7269,62 грн. за 20 робочих днів; березень 2017 року 7698,81 грн. за 22 робочих днів. Середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 356,39 гривні, із розрахунку (7269,62 грн. + 7698,81 грн.) / (20+22) = 356,39 гривні. За період\~з 04.04.2017\~(наступний\~день після\~звільнення)\~по 09.11.2018\~року (в\~межах позовних\~вимог)\~пройшло 401\~робочих днів,\~а саме\~квітень 2017\~ 18\~робочих днів;\~травень 2017\~ 20\~робочих днів;\~червень 2017\~ 20\~робочих днів;\~липень 2017\~ 21\~робочий день;\~серпень 2017\~ 22\~робочих днів;\~вересень 2017\~ \~21\~робочий день;\~жовтень 2017 21 робочий день; листопад 2017 22 робочих дні; грудень 2017 20 робочих днів; січень 2018 21 робочий день; лютий 2018 20 робочих днів, березень 2018 21 робочий день, квітень 2018 20 робочих днів, травень 2018 21 робочий день, червень 2018 20 робочих днів, липень 2018 22 робочих днів; серпень 2018 22 робочих днів; вересень 2018 20 робочих днів; жовтень 2018 22 робочих днів; листопад 2018 7 робочих днів. При визначенні кількості робочих днів суд виходить із пятиденного робочого тижня [PERSON], даних викладених у [PERSON] України від 05.08.2016 року №11535/0/14-16/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік» та Розясненні [PERSON] України з розрахунку норм тривалості робочого часу на 2018 рік. Отже розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.04.2017 по 09.11.2018 року становить 142912,39 гривень (із розрахунку 356,39 грн. х 401 днів), яка і підлягає до стягнення з ПАТ «Азот» на користь [PERSON] Оскільки розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] в сумі 142912,39 грн. визначено із нарахованої заробітної плати до утримання податків та обовязкових платежів, то середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.04.2017 по 09.11.2018 в сумі 142912,39 гривень на користь [PERSON] необхідно стягнути із відрахуванням (утриманням) при виплаті податків та обовязкових платежів передбачених законодавством України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при звернення до суду з даним позовом за вимоги про стягнення середнього заробітку було сплачено судовий збір в сумі 802,67 гривень, що підтверджено квитанцією від 11.09.2018 року (а.с. 22) та в сумі 627 гривень, що підтверджено квитанцією від 14.11.2018 року (а.с. 70).\~ Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір, - 1% від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволено, то із відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати у виді судового збору в сумі 1429,12грн., що становить 1% від суми задоволених вимог про стягнення середнього заробітку. Відповідно до ст. 430 ч.1 п.2 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині присудження виплати заробітної плати за один місяць. На підставі ст. 115-117 КЗпП України,

Outcome: approved