Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

29 липня 2021 року позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13 вересня 2000 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Олицькою селищною радою Ківерцівського району Волинської області, актовий запис № 4. Від шлюбу у них є діти - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалось. На даний час вони проживають окремо. Спільного господарства не ведуть. Переконана, що подальше спільне життя та збереження сім`ї є неможливим. Категорично заперечує щодо надання терміну для примирення. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 13 березня 2000 року, зареєстрований Олицькою селищною радою Ківерцівського району Волинської області, актовий запис № 4. 31 серпня 2021 року позивач подала письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю. Просить позов задовольнити. 31 серпня 2021 року відповідач також подав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає повністю. Не заперечує щодо задоволення позову. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 13 вересня 2000 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Олицькою селищною радою Ківерцівського району Волинської області, актовий запис № 4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 13 вересня 2000 року (а. с. 5). У шлюбі у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , який на даний час є повнолітнім, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 01.07.2001 року та серії [NUMBER] від 18.09.2008 року (а. с. 6, 7). Подружнє життя сторін не склалося, позивач стверджує, що збереження сім`ї є неможливим, просить розірвати шлюб. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається зі ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач позовні вимоги визнав, що стверджується його письмовою заявою (а с. 31). Отже, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи зазначене, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення повністю. Згідно з ч.1 ст. 142 ЦПК України, з огляду на визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову до суду, а інші 50 відсотків судового збору, що сплачені позивачем, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved