Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

29.12.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду в інтересах неповнолітніх дітей із вищезазначеною позовною заявою, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 23.04.2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області Пітько Владиславом Романовичем по виконавчому провадженню №51670103 про стягнення з неї [PERSON] коштів у розмірі 30\~187 гривень 50 копійок користь [PERSON] - було накладено арешт на все її нерухоме майно в тому числі на житловий будинок, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] , що є грубим порушенням прав 2-х неповнолітніх дітей, її прав як інваліда та інших прав. На момент накладення арешту її дітям було по 14 років. На сьогоднішній день вони теж навчаються у школі. Своїми незаконними діями виконавець [PERSON] порушує вимоги ч.1 ст.62 Закону України « Про виконавче провадження», якою зазначено «звернення на будинок, квартиру, інше приміщення, земельну ділянку, що є нерухомим майном проводиться у разі відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна». В останню чергу звертається стягнення на квартиру чи будинок. Згідно довідки про склад сім`ї у вищезазначеному будинку зареєстровані та проживають: вона (позивач) [PERSON] , двоє дітей: [PERSON] , [PERSON] , а також пенсіонерка [PERSON] . Державний виконавець при накладенні арешту на вказаний будинок не визвав та не встановив яке майно є у нього взагалі, яке та що вона може надати добровільно та не повідомив про ці дії органи опіки та піклування, які захищають інтереси дітей. Будь-які дії направлені на спробу відчуження житла власником та користувачам є неправомірними без дозволу органу опіки та піклування, про що зазначено в ст.12. Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» та ст.18 Закону України «Про охорону дитинства». Державний виконавець грубо порушив ст.153 п.3 ЦПК України права боржника та перевищив свої службові повноваження, за борг 30187 гривень.50 коп. було накладено арешт на житловий будинок вартість якого 700\~000 800\~000 грн. (ринкова ціна). Види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими стягувачем вимогами. На письмову вимогу позивача за період з 2014 по дійсний час постанову про накладення арешту від 23.04.2014 року їй не було надано. Слід вважати, що порушено її Конституційне право на оскарження, а саме ст.55 Конституції України. Просить суд зобов`язати відділ державної виконавчої служби звільнити майно з під арешту, а саме житловий будинок у [ADDRESS] . До початку проведення судового засідання позивач надала суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи без її присутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений, про день, час і місце розгляду справи. Третя особа Відділ державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції у судове засідання не з`явилась, хоча про день та час розгляду справи були належним чином повідомлені. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений власності. Право приватної власності є непорушним. 13.03.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про позику грошей, за умовами якого [PERSON] позичила у [PERSON] гроші в сумі 30\~187,5 грн. (тридцять тисяч сто вісімдесят сім) гривень,50 копійок, що еквівалентно 2875,00 (дві тисячі вісімсот сімдесят п`ять) доларів США, (курс 10,50 грн.) без сплати процентів за користування вказаною сумою грошей, із строком виплати боргу по 13 квітня 2014 року. Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ковальовою Є.Є. та зареєстровано в реєстрі за №246. 14.04.2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ковальовою Є.Є. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №341, згідно якого пропонувала стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] невиплачені в строк на підставі Договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ковальовою Є.Є. 13.03.2014 року в реєстрі за №246, грошові кошти у розмірі 30\~187,5 грн. (тридцять тисяч сто вісімдесят сім) гривень,50 копійок, що еквівалентно 2875,00 (дві тисячі вісімсот сімдесят п`ять) доларів США, (курс 10,50 грн.) Постановою про відкриття виконавчого провадження від 14.07.2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Синельникіського міськрайонного управління юстиції Хелемендик В.В. було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №341 виданий 14.04.2014 року, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ковальовою Є.Є про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу 30187,50 грн. Боржнику було встановлено строк для добровільного виконання сплати заборгованості за виконавчим документом , а саме до 21.07.2016 року. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 10.01.2019 року за №152215171, а саме щодо майна [PERSON] ІПН2476016643, вбачається наявність постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер : ВП №43079468, виданий 23.04.2014 року, видавник: державний виконавець відділу державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції Пітько В.Р., державний реєстратор : Зуб О.А.,Синельниківське міськрайонне управління юстиції Дніпропетровської області. Постановою про повернення виконавчого документа стягувачу від 22.12.2018 року було повернуто [PERSON] виконавчий документ, а саме виконавчий напис №341 виданий 14.04.2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ковальовою Є.Є. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу 30187,50 грн. у зв`язку з відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення для погашення заборгованості. Згідно довідки виданої квартальним комітетом №11 від 22 травня 2017 року [PERSON] вбачається, що остання проживає за адресою [ADDRESS] разом зі своїми дітьми: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з реєстрацією. Статтею 41\~Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ч. 2 ст.19\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; договорів, укладених у порядку, встановленому законом. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно ч.1 ст.56\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частиною 2 цього Закону передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Частиною 4 ст.59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» передбачені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст.50 ЗаконуУкраїни «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Таким чином, на даний час на належне позивачу [PERSON] майно безпідставно накладено арешт, чим порушені її майнові права щодо розпорядження власністю. Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Арешт майна це накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Коли на майно накладено заборону, то власник конкретного об`єкта нерухомого майна не може розпорядитися ним, оскільки не має одного з елементів права власності розпорядження цим майном. Таким чином суд приходить до висновку про задоволення позову. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved