Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

30 червня 2017 року [PERSON] звернулася в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 16 січня 2017 року стягнуто з неї на користь [PERSON] аліменти на утримання їх синів ([PERSON] та [PERSON]) аліменти в розмірі 2000 гривень на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Зазначене рішення виконується нею в добровільному порядку в повному обсязі. Заборгованості по сплаті аліментів вона не має. Разом з тим, через зміну матеріального стану в подальшому сплачувати таку суму аліментів вона не має можливості, оскільки припинила підприємницьку діяльність та влаштуватися на роботу зі щомісячним окладом у розмірі 3200 гривень. Просить суд ухвалити рішення, яким зменшити розмір аліментів на утримання синів, що призначений їй рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 16 січня 2017 року, стягнувши з неї на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини заробітку на обох дітей, щомісячно, починаючи з 27 червня 2017 року до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 01 вересня 2017 року відкрито провадження в справі. Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Додатково вказала, що між нею та відповідачем довгий час тривав спір про поділ спільного майна. З метою припинення всіх судових тяганин нею прийнято рішення про відмову від своїх позовних вимог та визнання зустрічного позову відповідача, фактично залишивши усе майно, що набуте в шлюбі [PERSON] Крім того, відповідач запевнив її, що після подачі нею до суду заяви про відмову від своїх вимог щодо спільного сумісного майна, в рамках спору про зменшення розміру аліментів, він подав в Солом'янський районний суду м. Києва через представника заяву, в якій зазначено, що про зменшення розміру аліментів до 800 гривень на кожну дитину він не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився та час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 23 листопада 2017 року представником відповідача подано заяву, в якій зазначено, що [PERSON] визнає позовні вимоги та не заперечує проти зменшення розміру аліментів до 800 гривень щомісячно на кожну дитину (а.с. 29) Разом з тим, 13 грудня 2017 року [PERSON] подав заяву, в якій просив не враховувати попередню заяву, подану 23 листопада 2017 року його представником, оскільки він не уповноважував її на подачу заяви, яка не відповідає його інтересам та волевиявленню. Зауважив, що позов не визнає та заперечує проти його задоволення (а.с. 33). Також просив відкласти розгляд справи. 13 квітня 2018 року відповідач направив до суду заяву про повторне відкладення розгляду справи в зв'язку з його від'їздом у відрядження (а.с. 40). У якості доказу додав копію посадочного документа для проїзду до м. Миколаїв. Разом з тим, будь-яких доказів на підтвердження його перебування у відрядженні (наказ про відрядження) та неможливості з'явитись у судове засідання до суду подано не було. Свого представника до суду відповідач не направив. У зв'язку з цим, причини неявки відповідача визнані судом неповажними та відмовлено в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 7, 8). Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 17 серпня 2015 року визначено місце проживання дітей з батьком [PERSON] Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 16 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 23 лютого 2017 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 20 липня 2016 року до досягнення дітьми повноліття (а.с. 9-14). При визначенні розміру аліментів у такому розмірі суд, зокрема, керувався тим, що [PERSON] є суб'єктом господарювання - фізичною особою-підприємцем та отримує дохід від здійснення підприємницької діяльності. Звертаючись в суд з позовом про зменшення розміру аліментів [PERSON] посилається на те, що через зміну матеріального стану вона не має можливості сплачувати визначений судом розмір аліментів, оскільки припинила підприємницьку діяльність та влаштувалася на роботу з щомісячним окладом 3200 гривень. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Аналіз зазначеного положення закону вказує на те, що зобов'язання по утриманню дитини мають тривалий характер, проте згодом може виникнути необхідність у зміні розміру коштів, які надаються на утримання. При вирішення питання про зміну розміру аліментів має значення зміна матеріального стану платника аліментів. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). На підтвердження заявлених вимог, позивач надала суду письмові докази. Так, з наданого суду витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що 18 квітня 2017 року було зареєстровано припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем [PERSON] (позивач у справі) (а.с. 15-16). 11 травня 2017 року на підставі наказу № 1-к [PERSON] прийнята на основну роботу на конкурсній основі на посаду менеджера до фізичної особи-підприємця [PERSON] з окладом 3200 гривень (а.с. 17). Про зарахування [PERSON] на зазначену роботу також зроблений запис у трудову книжку позивача (а.с. 18-19). Відповідачем з часу відкриття провадження в справі та до дня ухвалення рішення судом не надавались докази на спростування вимог позивача та не заявлялось про необхідність їх витребування судом. Вбачається, що після стягнення аліментів з позивача на користь відповідача за рішенням суду відбулася зміна матеріального стану платника аліментів - зменшення доходу, що унеможливлює сплату нею аліментів в розмірі 2000 гривень на кожну дитину, тому її вимоги ґрунтуються на законі. Частинами 2, 3 ст. 183 СК України передбачено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. У такому випадку, суд вважає, що розмір аліментів, що стягується з позивача на користь відповідача, підлягає зменшенню та має бути визначений у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення найстаршою дитиною - [PERSON], [INFO], повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - з дня подання такої заяви. Позивач порушує питання не про стягнення, а про зміну розміру аліментів, тому аліменти в новому розмірі підлягають стягненню з дня набрання рішенням суду законної сили. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved