Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

31.08.2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], у зв'язку з припиненням шлюбних відносин. Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 04.09.2017 року провадження у справі відкрито. В обгрунтування своїх вимог позивачка покликається на те, що шлюб з відповідачем зареєстрований 03.06.2016 року в Підберізцівській сільській раді Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 2. Від подружнього життя у них народилася донька [PERSON], [INFO] Позивачка просить суд розірвати шлюб, покликаючись на те, що протягом тривалого часу шлюбні відносини між подружжям припинені та проживають окремо один від одного. За час спільного проживання переконалися, що у них немає спільних інтересів, різні погляди на життя. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. В сім'ї часто виникали непорозуміння, сварки та скандали, які переростали у фізичне та психологічне насильство відносно неї з боку відповідача, свідком яких є малолітня дитина, що негативно впливає на її розвиток. Подальше сумісне життя буде суперечити її інтересам та сім'ї в цілому. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просить задоволити. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги позивачки не визнав вважає доводи позивачки необгрунтовними та безпідставними, а тому просить задоволенні позову відмовити. Зважаючи на вимоги ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд не може примушувати сторони до продовження шлюбних відносин. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберегти шлюб. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності із положеннями ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги доводи сторін, відсутність клопотань на примирення, суд вважає, що наведені позивачкою причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення, внаслідок чого позовні вимоги підлягають задоволенню. Окрім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, таким чином прохання позивача про те, щоб після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище «[PERSON]» є законним та обґрунтованим.

Outcome: approved