Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

31 травня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та присвоєння прізвища. В заяві зазначає, що шлюб з відповідачем зареєстрований 26.07.2005 року Березівською сільською радою Радехівського району Львівської області, актовий запис за № 5. Від даного щлюбу народилося двоє неповнолітніх дітей. Відповідач тривалий час зраджував подружню вірність, вів аморальний спосіб життя. Їх відносини погіршувалися, ставали нестерпними. Позивач на грунті поведінки чоловіка, почала хворіти. В лютому 2016 року відповідач залишив сімю і проживає з того часу окремо. Позивач жити в шлюбі надалі не бажає. Вони не підтримують жодних стосунків і примирення між ними неможливе. Просить розірвати шлюб з відповідачем зареєстрований 26.07.2005 року Березівською сільською радою Радехівського району Львівської області, актовий запис за № 5. та після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, на адресу суду надіслав заяву про те, що на розірвання шлюбу з [PERSON] згідний, просить шлюб розірвати та справу слухати буз його участі (а.с.9). Тому, згідно з ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи, чого не заперечила позивач. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 26.07.2005 року Березівською сільською радою Радехівського району Львівської області, актовий запис за № 5. (а.с.5) Від шлюбу народилося двоє неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с.5,6). Сторони спільно не проживають, подружніх стосунків не підтримують, їх сімя фактично розпалася й подальше подружнє життя є неможливим. Причинами розпаду сімї є відчуження один від одного, відсутність взаєморозуміння. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя, який виявив прояв з власної ініціативи, з поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Узагальнюючи наведене, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачений при зверненні до суду судовий збір у сумі 551 ( п»ятсот п»ятдесять одну) гривню 20 (двадцять) копійок.

Outcome: approved