overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

29 березня 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 18 жовтня 1975 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через непорозуміння, різні погляди на сімейне життя та несхожості характерів, внаслідок чого виникали сварки, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного, і взагалі відповідач вже тривалий час живе своїм особистим життям, родині нічім не допомагає та не спілкується ані з нею, ані з дітьми. Шлюбні відносини припинили на початку 2015 року з того часу спільне господарство разом не ведуть, хоча і проживають за однією адресою. Спору щодо поділу майна не мають. У зв'язку з відмовою відповідача у звернення до органів РАЦС в добровільному порядку, вона вимушена звернутись до суду із вищезазначеною позовною заявою та просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В судове засідання сторони не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 18 жовтня 1975 року, про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу Відділом РАГС с. Тасиво Красноярського краю Російської Федерації зроблено запис за № 87 та видане свідоцтво про укладання шлюбу (а.с. 6). Спільне життя з відповідачем не склалося через непорозуміння, різні погляди на сімейне життя та несхожості характерів, внаслідок чого виникали сварки, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини між сторонами припинені на початку 2015 року, з того часу спільне господарство вони не ведуть, хоча і проживають за однією адресою. У своїх письмових заявах, поданих до суду, сторони наполягали на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

29 березня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 22 серпня 1997 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану м.Макіївки, актовий запис № 1302. Від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини з 2014 року у звязку зі сварками, відсутністю взаєморозуміння. Позивач вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала нотаріально посвідчену заяву про розгляд справи у її відсутності, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с.6). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином у порядку ст.ст.74, 76 ЦПК України шляхом публікації оголошення у друкованому засобі масової інформації газеті центральних органів виконавчої влади «Урядовий курєр» (а.с.19-20), тому суд має можливість розглянути справу у його відсутності та на підставі наявних документів доказів винести заочне рішення по справі. Суд, зясувавши позицію позивачки, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 22 серпня 1997 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану м.Макіївки, актовий запис № 1302, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-НО № 402032 (а.с.4). Сторони від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО № 088435, виданим Гірницьким відділом реєстрації актів громадянського стану м.Макіївки Донецької області (а.с.5). Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини з 2014 року у звязку зі сварками, відсутністю взаєморозуміння. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

29 березня 2016 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем не зійшлися характерами та поглядами на життя, чоловік не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, систематично влаштовує сварки, проявляє неповагу. Збереження шлюбу вважає неможливим. Просить розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала і вказала, що останнім часом між ними постійно виникають сварки. Відповідач не піклуються про сім'ю, ніде не працює, не дає коштів на утримання сина. Миритись з чоловіком не бажає. Відповідач вдруге не з'явився у судове засідання, хоча своєчасно був повідомлений про дату і час розгляду справи рекомендованими листами з рекомендованими повідомленнями. Клопотань про розгляд справи без його участі від нього не надходило. Сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Подружнє життя сторін не склалося, між ними відсутні взаєморозуміння і повага. Позивач не бажає налагодити подружні стосунки і вважає, що збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, отже, необхідно ухвалити рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

29 березня 2016 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона з відповідачем з 27 вересня 2002 року перебуває у шлюбі, зареєстрованому Маріупольським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 687. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені три місяці тому, спільне господарство не ведуть. Причиною припинення шлюбних відносин стали втрата взаємоповаги, довіри один до одного, почуття любові. Просила позов задовольнити, шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила шлюб розірвати. Відповідач до судового засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 27 вересня 2002 року Маріупольським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №687, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу прізвище позивачу залишити без змін - «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

29 березня 2016 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 19 лютого 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області актовий запис № 41. Від спільного подружнього проживання у них народилась дочка - [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріально сімю належним чином не забезпечує та в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Їй важко самостійно утримувати сімю, дитина росте потребує багато додаткових витрат. Оскільки відповідач має нерегулярний мінливий дохід, оскільки працює на сезонних будівельних роботах, стан здоровя та матеріальне становище відповідача дають йому можливість сплачувати щомісячно аліменти на утримання дочки, то просить суд стягувати з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки: [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву, згідно якої позов визнає частково, посилаючись на те, що він на даний час ніде не працює та не має у власності ніякого майна, а тому просить суд стягувати з нього аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 450 грн. щомісячно. Зясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO] /а.с.2/. На сьогоднішній день відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дочки не надає. Дитина перебуває на утриманні позивачки. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Згідно статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач офіційно не працює, однак він є здоровим, працездатним чоловіком, інших дітей та непрацездатних членів сімї, яких він зобовязаний утримувати відповідно до СК України немає, а тому суд приходить до висновку, що необхідно стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі по 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.,ст. 180-182, 184 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

29 березня 2016 року позивач, ПАТ КБ ПриватБанк, звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом про стягнення заборгованості по кредитному договору № б/н від 22.06.2009 року. Посилався на те, що 22.06.2009 року по вказаному кредитному договору відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 9500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує умови договору, має заборгованість за кредитом у сумі 42 864 грн. 38 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 7 324 грн. 91 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 30 522 грн. 12 коп., заборгованість за пенею та комісією 2500 грн. 00 коп.; штраф (фіксована частина)- 500 грн., штраф (процентна складова) - 2017 грн. 35 коп. Просили стягнути з відповідача на їхню користь \~ заборгованість по кредитному договору та судові витрати по справі. Представник позивача надав заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимог підтримав, просив розглядати справу у заочному провадженні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність не надавав. Враховуючи клопотання представника позивача, суд ухвалив розглядати \~ справу у відсутність \~ \~ відповідача, у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що між банком та відповідачем [PERSON] 22.06.2009 року укладений кредитний договір № б/н. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 9500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] не виконує умови кредитного договору, має заборгованість за кредитом у сумі 42 864 грн. 38 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 7 324 грн. 91 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 30 522 грн. 12 коп., заборгованість за пенею та комісією 2500 грн. 00 коп.; штраф (фіксована частина)- 500 грн., штраф (процентна складова) - 2017 грн. 35 коп. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). \~ Оскільки позичальник, [PERSON], не виконує умови кредитного договору, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Підлягають також задоволенню вимоги про стягнення судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

29 березня 2016 року позивач Полтавське об'єднання управління Пенсійного фонду України в Полтавській області звернулось в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення переплати пенсії, в якому просило суд винести рішення про примусове стягнення з [PERSON] на користь Управління Пенсійного фонду України Київського району в м.Полтаві переплату пенсії в розмірі 469 грн. 48 коп. В судовому засіданні представник Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області Силка І.О. позов підтримала. Просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] з позовом не згодна. Просила суд в задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю. Суд, заслухавши представника Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області Силку І.О., відповідача [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] у зв'язку з втратою годувальника з 24.09.2010 року по 17.11.2015 року одержувала пенсію. Розпорядженням УПФУ Київського району в м.Полтаві від 17.11.2015 року припинено виплату пенсії [PERSON] у зв'язку з досягненням 23 років (а.с.7). Згідно перерахунку по розпорядженню від 09.12.2015 року по особовому рахунку [PERSON] за період з 01.05.2015 року по 30.06.2015 року виникла переплата індексації пенсії в сумі 469 грн. 48 коп. внаслідок працевлаштування на підприємство з іноземними інвестиціями «Макдональдс Юкрейн ЛТД» (а.с.8). Згідно ст.102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов'язані повідомити орган, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодовувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Відповідно до ч.1 ст.50 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області до [PERSON] про стягнення переплати пенсії На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

29 березня 2016 року позивач пред`явив суду позов до відповідачки про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 05 листопада 1997 року Шевченківським відділом реєстрації актів громадського стану м. Львова, актовий запис № 542. В обґрунтування своїх вимог зазначав про те, що 05 листопада 1997 року зареєстровано шлюб між сторонами. Від спільного шлюбу у них народилася донька [PERSON], 17 червня 1998 року та син [PERSON], 10 грудня 2003 року. Подружнє життя з відповідачкою не склалося. Протягом тривалого часу сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Вважає, що шлюб носить формальний характер та його слід розірвати. В звязку з цим він звернувся до суду. Позивач в судове засідання не зявився, однак подав суду заяву в якій позов підтримав, справу просив слухати без його участі. Відповідачка в судове засідання не зявилася, однак подала суду заяву в якій проти задоволення позову не заперечила, справу просила слухати без її участі. Зясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

29 березня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частину рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. Суд виявив, що під час постановлення рішення не вирішено питання про судові витрати. Під час виготовлення повного тексту рішення встановлено, що судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Іх присутність не є обовязковою. Сторони надали заяви про вирішення питання щодо судових витрат без їх участі. Судом встановлено, що позивачем [PERSON] сплачено судовий збір за подання до суду позовної заяви у розмірі 551,20 грн. На підставі частини 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з платіжного доручення про сплату судового збору, розмір судових витрат, понесених позивачем, складає 551,20 гривень, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судових витрат по сплаті судового збору, пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 3600 грн. *100% : 5110,44 грн. ціни позову = 70,44%), тобто 70,44 % від суми сплаченого судового збору (70,44% * 551,20 грн.:100% = 388,26 грн.), що складає 388,26 грн. Тобто, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 388,26 грн., оскільки судове рішення ухвалено на користь позивача частково.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

29 березня 2017 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбі, в якому зазначив, що проживав з відповідачем у цивільному шлюбу до 3 листопада 2016 року. 3 листопада 2016 року він офіційно зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них народилося двоє синів: [PERSON], 23 липня 2010 року та [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось. Однією сімєю вони не проживають, шлюбних стосунків не підтримують. Подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. У судове засідання позивач не зявився, проте у позовній заяві просить розглянути справу за його відсутності, на розірванні шлюбу наполягає. У судове засідання відповідач не зявилася, проте від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу з підстав, зазначених у позові, не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 3 листопада 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія І-АМ № 185139 (а.с. 4). Від спільного шлюбу у сторін народилися сини: [PERSON], 23 липня 2010 року та [PERSON], [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження Серії 1-АМ № 164173 та І-АМ № 208326 відповідно (а.с. 5, 6). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною його рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя. Збереження шлюбу та примирення між ними неможливе. Разом сторони не проживають, подружніх стосунків не підтримують. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітньої дитини. Окрім того, відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved