Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

31.12.2020 до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якій представник позивача просить стягнути з відповідача завдані збитки в порядку зворотної вимоги (регресу) в сумі 5940 грн. 00 коп., витрати по сплаченому судовому збору в розмірі 840 грн. 80 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що 23.11.2019 року о 02:30 по вул. Академіка Павлова, 44Б в м. Харкові мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілю DAEWOO LANOS, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля NISSAN LEAF, д.н.з [NUMBER] під керуванням [PERSON] . 22.01.2020 року постановою Московського районного суду м. Харкова встановлено, що ДТП відбулося внаслідок порушення водієм [PERSON] п.п. 2.3. (б), 10.1. ПДР України. Внаслідок ДТП автомобілю NISSAN LEAF, д.н.з [NUMBER] було завдано механічні ушкодження. Загальна вартість відновлювального ремонту якого склала 23\~100 грн. 00 коп. В зв`язку з укладеним 02.07.2019 р. між ПрАТ «СК ВУСО» та [PERSON] договором добровільного страхування наземного транспорту, страхувальник зазнав матеріальних збитків.ПрАТ «СК ВУСО» виплатило страхове відшкодування у загальному розмірі 8900 грн.00 коп. Так як цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія, було застрахована в ПрАТ «СК «УНІКА», то ПрАТ «СК ВУСО» звернулося до них з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу та ПрАТ «СК «УНІКА» відшкодувала ПрАТ «СК ВУСО» частину завданих відповідачем збитків в розмірі 2960 грн.00 коп. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням за полісом становить 5940 грн. 00 коп. Позивач зазначає, що на підставі договору про відступлення права вимоги набув від ПрАТ «СК ВУСО» право вимоги на відшкодування в порядку регресу збитків завданих за договором страхування, в тому числі отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором укладеним між ПрАТ «СК ВУСО» та [PERSON] . В добровільному порядку відповідач не відшкодовує у порядку регресу виплачену суму регламентної виплати, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 18.01.2021 р. відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся у встановленому законом порядку, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна поштова кореспонденція, яка була повернута оператором поштового зв`язку у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано. Відповідно до пункту 3 частини 8 статті 128\~ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно частини 4 статті 223\~ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Відповідно до вимог частини 2 статті 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх \~у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Постановою Московського районного суду м.Харкова від 22.01.2020 року [PERSON] визнано винним в порушенні п.п. 2.3. (б), 10.1. Правил дорожнього\~руху України, що стало причиною вчинення дорожньо-транспортної пригоди (далі -ДТП), яка сталася 23.11.2019 року о 02:30 по вул. Академіка Павлова, 44Б в м. Харкові за участі транспортних засобів автомобілів DAEWOO LANOS, р.н.. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та NISSAN LEAF, д.н.з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (а.с.18). Станом на час вчинення ДПТ, цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів була застрахована в ПрАТ «СК «УНІКА» за полісом №АО3779502 (а.с.27). Відповідно до даних, які містяться у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля NISSAN LEAF, р.н. [NUMBER] , який отримав пошкодження в результаті ДТП, є [PERSON] (а.с.20). Між [PERSON] та ПрАТ «СК ВУСО» укладений договір добровільного страхування наземного транспорту №7744704-02-21-01 від 02.07.2019 року, предметом якого є майнові інтереси ПрАТ «СК ВУСО», пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням її транспортним засобом NISSAN LEAF, р.н. [NUMBER] (а.с.15-17). Згідно з даними, які містяться у акті виконаних робіт №PE00003080 від 16.12.2019 ФОП [PERSON] загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу NISSAN LEAF, д.н.з [NUMBER] внаслідок пошкодження транспортного засобу в ДТП складає 23\~100 грн. 00 коп. (а.с.23). На підставі розрахунку суми страхового відшкодування, складного ФОП [PERSON] , та згідно страхового акту №15295-02 до договору страхування наземного транспорту №7744704-02-21-01 від 02.07.2019 року складеного ПрАТ «СК ВУСО власнику транспортного засобу [PERSON] підлягає виплата страхового відшкодування в розмірі 8\~900 грн. 00 коп. (а.с.24, 25). Згідно відомостей довідки-підтвердження заліку страхового відшкодування від 27.01.2020 р. страхове відшкодування в розмірі 8\~900 грн. 00 коп. зараховано 03.12.2019 р. [PERSON] в якості заліку за рахунок несплаченого страхового платежу за договором добровільного страхування наземного транспорту №7744704-02-21-01 від 02.07.2019 року (а.с. 26). Так як цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів була застрахована в ПрАТ «СК «УНІКА, то за зверненням ПрАТ «СК ВУСО, остання відшкодувало частину завданих відповідачем збитків в розмірі 2\~960 грн. 00 коп. Тобто, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням за полісом №АО3779502 складає 5\~940 грн. 00 коп. Відповідно до договору № 15/07/2020 про відступлення права вимоги від 15.07.2020 [PERSON] набув від ПрАТ «СК ВУСО» право вимоги на відшкодування в порядку регресу збитків завданих за договором страхування, в тому числі, отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором укладеним між ПрАТ «СК ВУСО» та [PERSON] №7744704-02-21-01 від 02.07.2019 року (а.с. 9-14). Доказів щодо визнання недійсним договору № 15/07/2020 про відступлення прав вимоги від 15.07.2020 суду не надано. Відповідно до частини першої\~статті 1166 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою\~статті 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої\~статті 1188 ЦК України). Відповідно до частини третьої\~статті 988 ЦК України\~страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі\~статтею 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1\~статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим\~Законом\~порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. За змістом\~статті 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.\~\~ Відповідно до частин першої, другої\~статті 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил\~статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі\~статтею 1194 ЦК України\~відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Відповідно до\~ статті 12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно частини 1 статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частини 2 статті 77 ЦПК України. Згідно частини 1 статті \~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає доведеною вину [PERSON] у скоєнні ДТП та завданні шкоди автомобілю NISSAN LEAF, р.н. [NUMBER] , що підтверджується, зокрема, обставинами, викладеними у постанові Московського районного суду м.Харкова від 22.01.2020 року у справі №643/20361/19, які\~відповідно до\~ частини 6\~ статті 82 ЦПК України, є обов`язковими для суду в межах розгляду даної справи. Крім того, існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України» та від 28.10. 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії»). Оскільки вартість майнового збитку, завданого пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням у сумі 5940 грн. 00 коп. За таких обставин саме відповідач, як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Що стосується вимоги про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Згідно з частиною першою статті 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом першим частини третьої статті 133\~ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої четвертої статті 137\~ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до частини восьмоїстатті 141 ЦПК Українирозмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на професійну допомогу у розмірі 3000,00 грн. позивач надав суду: договір про надання правової допомоги №30/01/19 від 30 січня 2019 року та додаткову угоду до нього № 30 від 30 грудня 2020 року; свідоцтво на право заняття адвокатською діяльністю серії КВ №6314 та посвідчення адвоката; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30 грудня 2020 р. до договору №30/01/19 від 30 січня 2019 року; платіжне дорученням №Р24А834538338А60259 від 03.12.2020 р. Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі\~3 000 грн. Згідно з частини 1 статті 141\~ ЦПК України \~з відповідача\~ підлягає стягненню\~на користь\~позивача\~судовий збір у розмірі 840,00 грн.

Outcome: approved