Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

29 січня 2015 р. [PERSON] звернулась до суду з заявою , в якій просить встановити той факт, що її син [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], який помер [INFO]. Вимоги заяви мотивувала тим, що з [PERSON] з 2006 р. по 2009 р. вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах, від яких [INFO] народила сина [PERSON]. В свідоцтві про народження сина батько записаний з її слів відповідно до положень ст.135 Сімейного кодексу України. [INFO] батько [PERSON] - [PERSON] помер . Встановлення факту, що [PERSON] є батьком [PERSON] має значення для реалізації особистих немайнових та майнових прав останнього, зокрема, прав на отримання пенсії по втраті годувальника , в зв'язку з чим просила суд її заяву задовольнити. В судовому засіданні заявниця вимоги заяви підтримала та просила її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Заінтересована особа - управління Пенсійного фонду в Барвінківському районі Харківської області просила справу розглядати у відсутності їх представника та винести рішення відповідно до вимог діючого законодавства. Вислухавши пояснення заявниці та її представника, покази свідків, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст. 130 Сімейного кодексу України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, або смерті жінки, котра вважалася матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Згідно з п. 15 абз. 3 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтво про народження певна особа не вказана батьком дитини і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. В силу абз.1 п.15 вказаної Постанови Пленуму ВСУ суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO], про що 04 квітня 2008 р. Григорівською сільською радою Барвінківського району видано свідоцтво про народження, Серія [NUMBER] (а.с.3) . Запис про батька [PERSON] вчинено відповідно до ст.135 Сімейного кодексу України. З копії свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] від 07.10.2009 р., убачається, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.5). З пояснень в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] убачається, що [PERSON] є позашлюбним сином заявниці та померлого [PERSON] , який з 2006 року по день смерті проживав спільно однією сім'єю з заявницею, вів з нею спільне господарство, завжди визнавав [PERSON] своїм сином, підтримував його матеріально та морально, брав участь у його вихованні. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] визнавав себе батьком [PERSON] , до дня своєї смерті піклувався про нього, займався його вихованням та утриманням. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що факт батьківства [PERSON], який помер [INFO], відносно [PERSON], [INFO], знайшов своє підтвердження, тому заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved