Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

30 травня 2018 року до суду звернувся заступник керівника Прилуцької місцевої прокуратури Дятел В.С. в інтересах держави в особі КЛПЗ «Варвинська ЦРЛ» з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров'я на лікування потерпілого від злочину, у сумі 3539 гривень 83 копійки. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у провадженні слідчих СВ Варвинського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області перебувало кримінальне провадження №12017270100000225 від 05 жовтня 2017 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 05 жовтня 2017 року, близько 12 години, на автодорозі Озеряни-Кухарка Чернігівської області, в районі електроопори №60, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки АС Фургон малотоннажний-В під керуванням водія [PERSON] та автомобіля марки ВАЗ 21099 під керуванням [PERSON] Останній не вибрав безпечної швидкості руху, виїхав на зустрічну смугу руху, скоїв лобове зіткнення з автомобілем марки АС Фургон малотоннажний-В. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, водій автомобіля марки ВАЗ 21099 [PERSON] та його дружина [PERSON] отримали тілесні ушкодження. Згідно висновку судово-медичної експертизи у [PERSON] мали місце тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров'я терміном більше 21 дня та могли утворитися в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки потерпіла [PERSON] звернулась із заявою про те, що у неї відсутні претензії до чоловіка, кримінальне провадження за ч. 1 ст. 286 КК України, яке відноситься до кримінальних проваджень у формі приватного обвинувачення, постановою слідчого від 30 березня 2018 року закрито у зв'язку з відсутністю складу злочину та направлено матеріали для складання адміністративного протоколу. 23 квітня 2018 року Варвинським районним судом Чернігівської області винесено постанову про визнання [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок отриманих ушкоджень [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КЛПЗ «Варвинська ЦРЛ» в період часу з 05 жовтня 2017 року по 23 жовтня 2017 року, на її лікування заклад охорони здоров'я затратив кошти у сумі 3539,83 грн., що підтверджується калькуляцією вартості одного ліжко-дня у хірургічному відділенні КЛПЗ «Варвинська ЦРЛ». В судовому засіданні прокурор Волошина Л.П. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник комунального лікувально-профілактичного закладу «Варвинська центральна районна лікарня» в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від головного лікаря через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника КЛПЗ «Варвинська ЦРЛ», згідно з якою позовні вимоги підтримують у повному обсязі (а.с. 37). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, у якій зазначив, що позовні вимоги визнає (а.с. 38). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З постанови слідчого Карась В.В. від 30 березня 2018 року про закриття кримінального провадження вбачається, що у провадженні СВ Варвинського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області перебувало кримінальне провадження №12017270100000225 від 05 жовтня 2017 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а.с. 7-8). Під час досудового розслідування встановлено, що 05 жовтня 2017 року, близько 12 години, на автодорозі Озеряни-Кухарка Чернігівської області, в районі електроопори №60, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки ВАЗ 21099, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався зі сторони с. Озеряни в напрямку с. Кухарка та скоїв зіткнення з автомобілем марки АС Фургон малотоннажний-В, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався у зустрічному напрямку. Під час проведення перевірки по даному факту було встановлено, що [PERSON] не вибрав безпечної швидкості руху та, виїхавши на зустрічну смугу руху, скоїв лобове зіткнення з автомобілем марки АС Фургон малотоннажний-В. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, водій автомобіля марки ВАЗ 21099 [PERSON] та його дружина [PERSON] отримали тілесні ушкодження та звернулись у Варвинську ЦРЛ за медичною допомогою. Згідно висновку судово-медичної експертизи у [PERSON] мали місце такі тілесні ушкодження: закритий перелом 6-7 ребер зліва по попередньо-паховій лінії, синець лівої бічної ділянки грудної клітки, забій рани волосистої частини голови, підборіддя. Зазначені тілесні ушкодження відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров'я терміном більше 21 дня та могли утворитися в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки потерпіла [PERSON] звернулась із заявою про те, що у неї відсутні претензії до чоловіка, кримінальне провадження за ч. 1 ст. 286 КК України, яке відноситься до кримінальних проваджень у формі приватного обвинувачення, закрито у зв'язку з відсутністю складу злочину та направлено матеріали для складання адміністративного протоколу. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 23 квітня 2018 року Варвинським районним судом Чернігівської області винесено постанову про визнання [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів (а.с. 9). Вищевказана постанова слідчого Карась В.В. від 30 березня 2018 року про закриття кримінального провадження та постанова Варвинського районного суду Чернігівської області від 23 квітня 2018 року відповідачем [PERSON] не оскаржувалися. Внаслідок отриманих в результаті ДТП ушкоджень [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КЛПЗ «Варвинська ЦРЛ» в період часу з 05 жовтня 2017 року по 23 жовтня 2017 року, на її лікування заклад охорони здоров'я затратив кошти у сумі 3539,83 грн. Згідно з наданою КЛПЗ «Варвинська ЦРЛ» калькуляції вартість одного ліжко-дня у хірургічному відділенні по КЛПЗ «Варвинська ЦРЛ» на 2017 рік становить 186,31 грн. (а.с. 14). Сума витрат на лікування хворої за 19 днів за підрахунками КЛПЗ «Варвинська ЦРЛ» становить 3539,83 грн. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, використання транспортних засобів), відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Диспозиція статті 1206 ЦК України передбачає цивільно-правову відповідальність особи, яка вчинила злочин. При цьому факту засудження цієї особи за вчинення злочину зазначена стаття не передбачає. Отже, матеріалами справи підтверджується склад правопорушення (порушення правил дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження); неправомірність дій відповідача [PERSON]; шкода, завдана закладу охорони здоров'я; а також причинно-наслідковий зв'язок між правопорушенням і завданою шкодою. Згідно з п. 3 Постанови № 11 Пленуму Верховного суду України від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно зі ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки згідно п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача. Однак, зважаючи на положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України в частині повернення 50% суми судового збору при визнанні позову відповідачем, а також на положення ч. 3 ст. 141 ЦПК України щодо поведінки відповідача під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що потрібно стягнути з відповідача на користь держави 50 відсотків судового збору, що становить 881 (вісімсот вісімдесят одну) гривню 00 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved