Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

30.07.2014 року до Бориспільського міськрайонного суду київської області надійшла позовна заява ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про зобов'язання Управління Державної міграційної служби України в Київській області зняти з реєстраційного обліку [PERSON], [INFO], зареєстрованого з 26.06.2012 в квартирі [ADDRESS], а також про виселення [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], з жилого приміщення, а саме з квартири [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним.15 лютого 2008 року між [PERSON] та АТ «ОТП Банк» був укладений Кредитний договір №ML-ODE/20/2008. 06 березня 2008 року між позичальником та Банком був укладений Додатковий договір №2, яким внесено зміни та доповнення до Кредитного договору № МL-ODE/20/2008, а сааме: у зв'язку із зміною прізвища Позичальником, преамбула кредитного договору була викладена в новій редакції. На забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 15 лютого 2008 року між [PERSON] та Банком був укладений Договір іпотеки №РМL-ODE/20/2008, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу [PERSON], за реєстровим №254, відповідно до якого в іпотеку Банку було передано нерухоме майно, а саме: квартира [ADDRESS], та належить іпотекодавцю на праві приватної власності. Відповідач [PERSON] зобов'язалась належним чином використати та повернути АТ «ОТП Банк» вказані кредитні кошти у строки, визначені кредитним договором, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом в порядку і на умовах, визначених в Кредитному договорі. В зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором Банком було подано позов до суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, та за результатами розгляду позовної заяви рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.08.2013 року позов задоволено. Як, в подальшому сало відомо позивачу за вказаною адресою: [ADDRESS] зареєстровано дві особи, а саме: [PERSON],1978 року народження, та [PERSON], 2008 року народження. Позивач стверджує, що відповідно до ч.3 ст.109 Житлового кодексу України та ч.1 і 2 ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Також, позивач зазначає, що відповідачем [PERSON] було порушено умови кредитного договору, а також п.5.2 договору іпотеки, а саме: зареєстровано право проживання третіх осіб на території (площі) предмета іпотеки без попередньо отриманої на те письмової згоди Іпотекодержателя. В зв'язку з цим позивач направив вимогу №1212 від 20 травня 2014 року, в якій вимагав добровільно звільнити житлове приміщення від всіх мешканців, яка була отримана відповідачем [PERSON] 26.05.2014 року, але в передбачений місячний термін квартира від мешканців не звільнена. Наявність мешканців в житловому приміщенні перешкоджає його реалізації та задоволенні вимог позивача. Крім того, обґрунтовуючи своє право звернення з позовом до суду, позивач зазначає, що за умовами Договору Факторингу від 20 березня 2014 року, Договору про відступлення права вимоги від 20 березня 2014 року та відповідно до ст.ст.512,514,1077,1078,1079,1082,1084, він є новим кредитором, в зв'язку з чим до ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» перейшли усі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги за кредитним договором № за кредитним договором №МL-ODE/20/2008 від 15 лютого 2008 року, а також іпотекодержателем за Договором іпотеки № РМL-ODE/20/2008 від 15.02.2008 року. В судовому засіданні представник позивача ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» повністю підтримала заявлені позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що в порушення п.4.3 ст.4 укладеного муж банком та позивачем договору факторингу [PERSON] не було повідомлено про його укладення. Він також вважає, що у зв'язку з прийняттям Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово відчужене нерухоме майно, яке використовується як місце постійного проживання позичальника, майнового поручителя, що є предметом іпотеки за договором споживчого кредиту, наданому в іноземній валюті. Представник відповідача Управління державної міграційної служби України в Київській області в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не подав. Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, Служби у справах дітей та сім'ї Бориспільської міської ради Київської області, надійшла заява, в якій представник Павленко Л.В. просила справу слухати за її відсутності, вважає, що задоволення позову суперечить інтересам дитини (а.с.71,92) Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подану заяву представника третьої особи, матеріали справи та надані представником позивача документи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 15 лютого 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та [PERSON] був укладений Кредитний договір №ML-ODE/20/2008 (а.с.5-9, 22-23). 06 березня 2008 року між позичальником та Банком був укладений Додатковий договір №2, яким внесено зміни та доповнення до Кредитного договору № МL-ODE/20/2008 відповідно до змісту якого у зв'язку із зміною прізвища Позичальником, преамбула кредитного договору №ML-ODE/20/2008 від 15 лютого 2008 року була викладена в новій редакції із зазначенням прізвища Сторони-2, позичальника, - [PERSON] (а.с.10). Відповідно до п.2 ч.1 Кредитного договору №ML-ODE/20/2008 від 15 лютого 2008 року відповідачу [PERSON] був наданий споживчий кредит в розмірі 106039 доларів США для придбання нерухомого майна і сплати комісії. Крім того, 15 лютого 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та [PERSON] був укладений Договір іпотеки №РМL-ODE/20/2008, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу [PERSON], реєстровий №254, відповідно до якого для забезпечення повного і своєчасного виконання Іпотекодавцем боргових зобов'язань за кредитним договором №МL-ODE/20/2008 від 15 лютого 2008 року в іпотеку Банку було передано нерухоме майно, а саме: квартира [ADDRESS], та належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 15 лютого 2008 року (а.с.11-13). Згідно з рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2013 року за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, позовні вимоги були задоволені, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №МL-ODE/20/2008 від 15.02.2008 року у розмірі 117476, 35 доларів США, що еквівалентно курсу НБУ станом на 02.04.2013 року 938988гривень 46 копійок, звернено стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № РМL-ODE/20/2008 від 15.02.2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстрованим в реєстрі №254, а саме: квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності, шляхом продажу квартири на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», визначивши, що початкова ціна встановлюється на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, та стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3441 гривня (а.с.16-17). Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду київської області від 17 квітня 2014 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2013 року залишено без змін (а.с.117-118). В судовому засіданні також встановлено, що 20 березня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (Фактор) був укладений договір факторингу, відповідно до змісту статті 1 та п.3.1 статті 3 якого, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Клієнт передає (відступає) Фактору портфель, який включає в себе права грошової вимоги за Кредитними договорами, перелік яких міститься в п.5.2 Договору та у Додатку 1 до цього Договору, а Фактор здійснює фінансування Клієнта за плату на умовах цього Договору (а.с.27-35). Відповідно до порядкового номеру 5 Додатку 1 до Договору Факторингу від 20 березня 2014 року до переліку кредитних договорів, що увійшли до Кредитного портфелю за вказаним договором факторингу, включені відомості щодо боржника [PERSON] за кредитним договором №МL-ODE/20/2008 від 15.02.2008 року, загальна сума боргу 130385,69 доларів США (а.с.36) На виконання умов договору факторингу ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» здійснено оплату фінансування за набуття відступлення права вимоги відповідно до пункту 5.1 Договору Факторингу в сумі 1786524 гривні 58 копійок (а.с.109-110). В судовому засіданні також встановлено, що 20 березня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» був укладений Договір про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 1032, відповідно до умов п.1.1 якого, у зв'язку з Укладення Договору факторингу №б/н від 20 березня 2014 року між Стороною-1 та Стороною-2, за яким Стороною-2 передала Стороні-1 права вимоги за Кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до даного Договору, укладеним між Стороною-2 та позичальниками Сторони-2, перелік яких міститься в Додатку №1 до даного Договору (надалі-Боржники), що забезпечений іпотекою/заставою за Договорами іпотеки/застави, перелік яких міститься в Додатку №1 до даного Договору (надалі -Договори забезпечення), укладеними між Стороною-2 (в Договорах забезпечення іменуються - Іпотекодержатель чи Заставодержатель), сторони домовились про наступне: п.1.1.1 : Сторона-2 передає та відступає Стороні -1 сукупність прав, належних Стороні-2 за Договорами забезпечення, включаючи, але не обмежуючись, правом звертати стягнення на заставлене майно(а.с.37-38) Згідно з п.1.2 Договору про відступлення права вимоги за цим договором до Сторони 1 переходять усі права Сторони-2 як сторони, що іменується «Іпотекодержатель»/»Заставодержатель » у зобов'язаннях, які виникли на підставі Договору забезпечення в обсязі і на умовах, що існують на момент набрання чинності цим Договором (включаючи право звернення на предмет іпотеки). Відповідно до порядкового номеру 18 Додатку 1 до Договору про відступлення права вимоги від 20 березня 2014 року до переліку договорів іпотеки, права вимоги за якими перейшли від ПАТ «ОТП Банк» до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», включені відомості щодо боржника [PERSON] за кредитним договором №МL-ODE/20/2008 від 15.02.2008 року та Договір іпотеки №РМL-ODE/20/2008 від 15.02.2008 року (а.с.39). Відповідно до вимог ст.513 ЦК України 15.02.2014 року проведено державну реєстрацію Договору про відступлення права вимоги від 20 березня 2014 року, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.111). З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що досліджені в судовому засіданні письмові докази повністю підтверджують доводи позивача про те, що відповідно до ст.ст.512,514,1077,1078,1079,1082,1084, що до позивача перейшли усі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» кредитора за кредитним договором №МL-ODE/20/2008 від 15 лютого 2008 року, а також права іпотекодержателя за Договором іпотеки № РМL-ODE/20/2008 від 15.02.2008 року МL-ODE/20/2008 від 15 лютого 2008 року, боржником та іпотекодавцем за якими є відповідач [PERSON]. Відповідно до ч.3 ст.109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідні положення містяться також і в Законі України «Про іпотеку», так згідно ч.1 ст.40 Закону стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.2 вказаної статті після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно з довідкою КП «ЖЕК №1» від 14.09.2013 року в належній відповідачу [PERSON] на праві приватної власності квартирі [ADDRESS] зареєстровані відповідачі: [PERSON], [INFO], з 01.04.2008 року, та [PERSON], [INFO], з 26.06.2012 року (а.с.18). Згідно з відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Київській області, [PERSON], 2008 року народження, зареєстрованим не значиться (а.с.48). Відповідно до вимог ч.2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Відповідно до п.2.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України від 22.11.2012 року №1077, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за №2109/22421, відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вносяться до заяви одного з них. Особа, яка досягла 14-річного віку, подає заяву про реєстрацію місця проживання особисто. При проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. Відомості про реєстрацію дитини, яка не досягла 14 років, вносяться до картки реєстрації того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, та до адресної картки. До адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України надсилаються відомості про реєстрацію місця проживання того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, у графу 14 цих відомостей вноситься інформація про дитину (прізвище, ім'я, по батькові, стать, дата і місце народження). З урахуванням наведеного суд прийшов до висновку, що письмова згода іпотекодержателя для реєстрації неповнолітньої дитини відповідача іпотекодателя [PERSON] чинним законодавством не передбачена та порушує право неповнолітнього [PERSON] на користування займаним приміщенням нарівні з власником. Як встановлено в судовому засіданні, відповідну вимогу про добровільне звільнення квартири було направлено позивачем відповідачу [PERSON] 20 травня 2014 року та отримано відповідачем 26.05.2014 року (а.с.19-21). Проте, на момент розгляду даної цивільної справи в суді, з 03 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до п.1 ст. 1 якого, протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Квартира [ADDRESS], в якій проживають та зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON], та яка є предметом Договору іпотеки від 15.02.2008 року, повністю відповідає вимог п.1 ст.1 вказаного Закону, оскільки вказана квартира є предметом іпотеки, наданим як забезпечення споживчого кредиту в іноземній валюті, має загальну площу 52,9 кв. м., а також є зареєстрованим місцем проживання відповідачів. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» про виселення відповідачів [PERSON] та [PERSON], а також про зняття з реєстрації відповідача [PERSON] задоволені бути не можуть, оскільки предметом позову є майно, яке підпадає під дію мораторію, а також за своєю природою є похідними вимогами від вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до вимог ст..88 ЦПК України, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у зв'язку з відмовою в задоволенні позову, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed