Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

30 грудня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просила розірвати шлюб, укладений між ними. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 24 жовтня 2009 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає разом із нею. Сімейні відносини у них не склалися, вони перестали розуміти один одного. З часом почали виникати сварки. Причиною розпаду сім'ї стало те, що з їх відносин зникли щирість та взаєморозуміння, а замість цього з'явилися відчуженість та психологічна несумісність. До того ж з боку відповідача були випадки застосування до неї фізичної сили, що відбувалося на очах у дитини, що мало наслідком психічний розладу сина. У зв'язку з цим, вона змушена була звертатися до дитячого психолога З 15 грудня 2012 року сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. На сьогодні вона проживає з іншим чоловіком, з яким має намір укласти шлюб. Спору щодо місця проживання дитини та щодо поділу майна у них наразі немає. За таких обставин, просить шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище -[PERSON]. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоч був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не подавав. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України.. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 24 жовтня 2009 року Калінінським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області за актовим записом № 324 (а.с.7). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). який проживає разом із позивачкою. Сімейні відносини у сторін не склалися, вони перестали розуміти один одного. З часом почали виникати сварки. Причиною розпаду сім'ї стало те, що з їх відносин зникли щирість та взаєморозуміння, а замість цього з'явилися відчуженість та психологічна несумісність. З боку відповідача були випадки застосування до позивачки фізичної сили, що відбувалося на очах у дитини, що мало наслідком психічний розладу сина. У зв'язку з цим, позивачка змушена була звертатися до дитячого психолога З 15 грудня 2012 року сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. На сьогодні позивачка проживає з іншим чоловіком, з яким має намір укласти шлюб. Вказані обставини сторонами підтверджуються матеріалами справи та відповідачем не спростовані. У відповідності із ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам позивачки. Дитина за домовленістю сторін залишається із матір'ю.. У відповідності із ст.. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З огляду на викладене, враховуючи той факт, що позивачка просить залишити їй шлюбне прізвище, суд приходить до висновку, що слід його залишити. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачкою сплачений судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с. 1). Отже, підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved