Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

30.03.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовомдо відповідача [PERSON] з позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі, яка дорівнює 20\~000 грн. щомісячно з індексацією цієї суми відповідно до закону, починаючи з дня подачі позову та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 14.06.2018 року позивач [PERSON] подала уточнений позов, в якому збільшила розмір позовних вимог і просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі, яка дорівнює 50\~000 грн. щомісячно з індексацією цієї суми відповідно до закону, починаючи з дня подачі позову та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона 19.01.2013 року зареєструвала з відповідачем шлюб. Позивач та відповідач мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюб з [PERSON] не розірвано. Діти проживають разом з позивачем. Відповідач має нормальний стан здоровя, інших неповнолітніх дітей [PERSON] немає. Згідно наданих податкових декларацій платника єдиного податку суму доходу відповідача склала за 2016 р. 1\~934 562,60 грн.; за 2017 р.- 3\~008 150,66 грн., 1 кв. 2018 року 344 879,52 грн., тобто середній щомісячний дохід відповідача, за підрахунками позивача, складає 195 836,74 грн. Крім того, як зазначено в уточненому позові, [PERSON] має право власності на 10 обєктів нерухомого майна, які відповідач здає в оренду та отримує з цього дохід. За таких обставин, позивач вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 50 000 грн., що складає значно менше 1\\3 частини його доходів. При цьому позивач вказує, що [PERSON] добровільно матеріально в достатньому обсязі не забезпечує дітей, тому позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. На уточнений позов відповідачем [PERSON] подано відзив , в якому останній вказує, що з квітня 2018 року він придбав дітям одяг на суму 4 794, 80 грн. Окрім цього, щомісяця відповідач сплачує за навчання доньки у приватній школі «Харківський колегіум» в сумі 4 050 грн., відвідування сином приватного дошкільного навчального закладу «Солнишко» в сумі 6 000 грн. та годування в цьому закладі в сумі 780 грн. Крім того, щомісяця відповідач перераховує на рахунок позивача грошові кошти на утримання дітей в сумі 3 000 грн. Таким чином, відповідач самостійно повністю забезпечую своїх дітей усім необхідним, і як сумлінний батько збирається і надалі продовжувати це робити. При цьому позивач умисно вводить суд в оману, стверджуючи, що відповідач не бажає сплачувати аліменти на утримання дітей. Також відповідач зазначає, що не відповідає дійсності та нормам закону твердження позивача про отримання відповідачем середнього місячного доходу в сумі 195836, 74 грн., оскільки зареєстрований він як приватний підприємець, платник податку другої групи, отже, всі кошти, що надійшли на розрахунковий рахунок, який відкрито фізичною особою для здійснення підприємницької діяльності, включаються до валового доходу фізичної особи-підприємця - платника єдиного податку. Таким чином, відповідач зауважує, що позивач намагається рахувати дохід відповідача виходячи з отриманого валового доходу, який не тотожній отриманому прибутку. Також відповідач вказує, що позивачем не наведено жодного розрахунку або доказу того, скільки вона витрачає на утримання дітей, нею не надано суду жодного документу на підтвердження її матеріального становища і на підтвердження того, що вона має можливість матеріально забезпечувати дітей на тому ж рівні, на якому жадає цього від відповідача. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.04.2018 року позов прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі, призначено судове засідання. 14.05.2018 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова розгляд справи за вищевказаним позовом ухвалено проводити за правилами загального провадження, замінено судове засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова 14.05.2018 року клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів\~задоволено, витребувано з Центрального обєднаної державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області відомості про доходи [PERSON], який зареєстрований як фізична особа підприємець за адресою м. Харків, вул. Торгова, 19 за останні два роки з 2016 по перший квартал 2018 року. Відповідно до розпорядження керівника апарату Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.06.2018 року у даній справі призначено повторний автоматизований розподіл справи на підставі п.п. 2.3.13, 2.3.17, 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.п.5.4, 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу Жовтневого районного суду м. Харкова. Відтак, для розгляду даної справи автоматизованою системою документообігу суду визначено суддю Жовтневого районного суду м. Харкова Баркову Н.В. та ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.06.2018 року вказану цивільну справу прийнято до провадження судді Жовтневого районного суду м. Харкова Баркової Н.В. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.09.2018 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] уточнений позов підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. При цьому позивач надала пояснення про те, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі, однак вона забрала дітей та проживає окремо у звязку з погіршенням стосунків з відповідачем через його характер. Також позивач зазначила, що за час шлюбу з відповідачем вона ніде не працювала, займалась дітьми, однак на даний час вимушена працювати на двох роботах, однак все рівно не може забезпечити дітям рівень життя, до якого вони звикли, не має можливості купити стіл для дітей, зробити ремонт в помешканні, де живуть діти. При цьому [PERSON] пояснила, що доньку вона змогла забрати від відповідача лише після того, як відмовилась від претензій на все майно, що придбано за час шлюбу. Позивач також не заперечувала, що відповідач дійсно сплачує за дитячий садок та навчання дітей, купує їм деякі речі, однак пояснила, що вона кожного разу не впевнена чи виявить таке бажання відповідач, крім того навчання і речі не забезпечують всіх потреб дітей, тому позивач звернулась до суду з даним позовом. Представник відповідача [PERSON] та відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову частково заперечували, відповідач визнав позовні вимоги в розмірі 3000 гривень, зазначив, що вже сплачує аліменти у вказаному розмірі, як зазначено у відзиві, однак одночасно пояснив, що має пятьох дітей, троє з яких повнолітні, всім їм він допомагає і буде допомагати, забезпечить їх всім необхідним, підтвердив, що витрачає на неповнолітніх дітей більше 10\~000 грн. на місяць тільки на перебування в дитячому садку та школі, додатково купує їм речі. Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши письмові доказ, проходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 19.01.2013 року [PERSON], [INFO], уклав шлюб з [PERSON], [INFO], який зареєстровано у Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №24 і підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ №200123 виданого 19.01.2013 року. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] (а.с.6). За час шлюбу у позивача та відповідача народилися діти [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ №405996, виданого 27.06.2015 року, та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ №238635, виданого 13.04.2011 року (а.с. 7-8). На даний позивач та відповідач проживають окремо, діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачем [PERSON], що визнано сторонами в судовому засіданні. З наданих відповідачем до матеріалів справи копій чеків та квитанцій вбачається і ніким не заперечувалось, що відповідач [PERSON], починаючи з березня 2018 року, направляє [PERSON] перекази в розмірі 3000 грн. на місяць, але з різними інтервалами сплати, про що свідчать чеки (а.с.20, 21, 114-117). Також [PERSON] сплачує за навчання [PERSON] 4050 грн. на місяць та сплачує за послуги навчання у дошкільному закладі [PERSON] від 4400 грн. до 6000 грн. на місяць та додатково за харчування, що вбачається з відповідних виписок та чеку (а.с.22-27). Крім того, відповідач купував дітям одяг, що ніким не заперечувалось та вбачається із чеків (а.с.28-31). Також [PERSON] сплачує за навчання своїх повнолітніх дітей, що також ніким не заперечувалось і вбачається з дублікатів квитанцій та виписок (а.с.32-41). На виконання ухвали суду Центральною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області надано відомості про суми виплачених доходів [PERSON], а саме зазначено, що останній перебуває на податковому обліку з 06.04.2004 року та у період з 01.01.2016 року по 31.03.2018 року підприємницьку діяльність здійснював на спрощеній системі оподаткування. Згідно наданих податкових декларацій платника єдиного податку сума доходу склала за 2016 рік 1\~934\~562, 60 грн., за 2017 рік 3\~008\~150, 66 грн., 1 кв. 2018 року 344\~879,52 грн. (а.с.62-65). Також суду надані дані з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що [PERSON] є співзасновником Товариства з обмеженою відповідальністю «Шагія» (а.с.99-100). Крім того, [PERSON] є кінцевим бенефіціарним власником-контролером власником Товариства з обмеженою відповідальністю «МОЛАВТОПРОМ» (ЄДРПОУ:36225259), Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННТЕКТ» (ЄДРПОУ:35070768), Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЯЖОР» (ЄДРПОУ:32337545) (а.с.104-112). Вказані відомості [PERSON] також не заперечував в судовому засіданні. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна [PERSON], як фізична особа має право власності на: 1.квартиру №6 по пров. Карбишева, 3 в м. Харкові, загальною площею 119,5 кв.м; 2.квартиру № 107 по вул. Греківській,5 в м. Харкові, загальною площею 76,5 кв.м; 3.нежитлову будівлю літ. «Т/1-1» площею 519,2 кв.м по вул. Драгомирівській, 10 в м. Харкові; 4.житловий будинок загальною площею 179,5 кв.м з земельною ділянкою, яка передана у приватну власність смт. Есхар, вул. 152 Стрілецької дивізії, буд. № 17; 5.житловий будинок загальною площею 246,9 кв.м. по вул. Торговій, 109 в м. Харкові; 6.нежитлові приміщення 2-го поверху № 110,1 15,117,122,123,124,125,126 загальною площею 218,7 кв.м у житловому будинку літ. «А-12-16» по пр. Гагаріна 41/2 в м. Харкові; 7.квартиру №7 загальною площею 308,7 кв.м по вул. Полтавський Шлях, 6, 36 в м. Харкові; 8. квартиру № 21 загальною площею 56,3 кв.м по вул. Полтавський Шлях, 36 в м. Харкові; 9. квартиру № 17 загальною площею 26,7 кв.м. по вул. Полтавський Шлях, 36 в м, Харкові; 10. квартиру № 89 загальною площею 70,3 кв.м по вул. Електровозній 17-А в м. Харкові (а.с.72-75). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з\~ч.2\~ст.\~182\~СК України\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст. 182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч.1,2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Частиною першою ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Положеннями ч. 1\~ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до частини 2\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини на підставі наданих суду доказів та визнаних сторонами обставин, суд приходить до висновку, що позивач, з якою проживають неповнолітні діти, має право звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів, визначивши їх у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд виходить з тих обставин, що відповідач [PERSON] не довів суд із наданням відповідних доказів неможливість сплати аліментів у звязку з його станом здоровя, наявністю інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, або у звязку з його матеріальним становищем. При цьому відповідач навпаки стверджував, що має можливість і бажання забезпечити дітям належний рівень життя, до якого вони звикли, підтвердив, що тільки на навчання дітей він витрачає більше 10\~000 грн. на місяць, а також додатково купує речі та інше. Суд також враховує наявність у відповідача на праві власності значної кількості нерухомого майна та корпоративних прав, наявність постійного доходу, розмір якого значно перевищує мінімальний розмір заробітної плати, встановлений в Україні. За таких умов суд вважає необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дітей, які звикли до певного рівню життя, який здатний і бажає забезпечити відповідач, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 20\~000 грн. щомісячно, з індексацією\~відповідно до\~закону,\~починаючи з дня предявлення позову до суду та досягнення найстаршою дитиною повноліття. При цьому суд вважає, що позивачем не доведено на підставі належних доказів, що розмір аліментів має бути визначений в саме у сумі 50000 грн., враховуючи потреби дітей, у звязку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Таким чином, задовольняючи позов частково на 40%, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь\~держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягає стягненню судовий збір, від якого позивач звільнена, в розмірі 281 гривня 92 копійки. В задоволенні іншої частини позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити у з вязку з їх недоведеністю. Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial