Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

31.05.2016 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] (відповідача) про надання дозволу на виїзд дитини за кордон та оформлення документів для виїзду за межі України без згоди батька. З урахуванням уточнення позовних вимог від 28.07.2016 позивача [PERSON] просить: надати дозвіл [PERSON] на виїзд [PERSON], [INFO], на відпочинок до Туреччини строком на 10 днів в період з вересня 2016 року по 30 червня 2017\~року; на відпочинок до Єгипту строком на 14 днів в період з листопада 2016 року по 30 червня 2017 року; для прийняття участі в танцювальних фестивалях та відпочинку до країн Європейського Союзу в період з жовтня 2016 по 31 травня 2018 року без дозволу (згоди) батька [PERSON]; та дозволити [PERSON] або її офіційному представнику без згоди батька [PERSON] оформлювати документи на виїзд або супроводу [PERSON], 12.08.2008 н.н., за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення ним повноліття; допустити негайне виконання рішення суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась. Подала суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повність, просить задовольнити позов і розглядати справу за її відсутності; проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], який викликаний до суду через оголошення у пресі і відповідно до ч. 9 ст. 76, ч. 3 ст. 122 ЦПК України вважається повідомленим про день, час та місце судового розгляду, в судове засідання не зявився, про поважні причини неявки суду не повідомив і клопотання про відкладення судового розгляду не подав. Письмові заперечення проти первісних чи змінених позовних вимог відповідач суду не подавав. Представник Служби у справах дітей Уманської міської ради, повідомленої про день, час та місце судового розгляду, в судове засідання не зявився. У зв'язку з вказаними обставинами суд ухвалив вирішити справу на підставі наявних у ній доказів ухвалити заочне рішення у справі, відповідно до положень статей\~224, 225 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.07.2007 по 04.02.2013. Шлюб між сторонами було розірвано рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24.01.2013 у справі №\~2318/6206/2012. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджено Свідоцтвом про народження від 21.08.2008. Син після розірвання шлюбу проживає з матір'ю [PERSON] в м. Умані, а батько [PERSON] проживає окремо, про що зазначено у довідці паспортного столу Уманського національного університету садівництва від 27.05.2016. Відповідно до наявної у справі довідки малолітній [PERSON] навчається в хореографічній студії «Уманська перлинка» колективі супутнику Народного аматорського ансамблю танцю профспілок України «Нивка» при Центрі культури і виховання студентів Уманського НУС. З довідки Уманської [PERSON] ступенів № 9, Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Уманського МВ ДВС від 05.05.2016, ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12.05.2016 вбачається, що відповідач [PERSON] не приймає участі в утриманні та вихованні, навчанні сина [PERSON] та був оголошений у розшук як боржник у виконавчому провадженні. Позивач [PERSON] бажає забезпечити повноцінний відпочинок і оздоровлення сина [PERSON] в країнах ближнього та дальнього зарубіжжя, підвищити його рівень духовного і морального розвитку, розширити світогляд. Танцювальна студія «Уманська перлинка» приймає активну участь в міжнародних фестивалях чергова поїздка планується на жовтень 2016 року до Польщі. Однак через те, що батько дитини не спілкується ані з сином, ані з позивачем, малолітній [PERSON] позбавлений можливості виїхати за межі України з матір'ю або з вповноваженою нею особою для відпочинку або разом із танцювальним колективом. Питання про порядок надання дозволу на виїзд дитини за кордон Сімейним кодексом України не врегульоване. Відповідно до ст. 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сімї та родичами не врегульовано цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Особисте немайнове право право на свободу пересування фізичної особи, закріплене у ст.\~313 ЦК України. Фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Конвенцією ООН про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина 1 статті 3 Конвенції ООН). Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України. Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 № 3857-ХІІ за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Підпунктом 2 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 р. № 724) передбачено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі предявлення рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України без згоди та супроводу другого з батьків. Документом на право перетинання дитиною державного кордону є проїзний документ дитини. На підставі наведеного вище суд дійшов висновку, що позовні вимоги про надання дозволу на виїзд за межі України малолітнього [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу його батька [PERSON], для відпочинку з матірю [PERSON] до Туреччини, Єгипту та для участі в танцювальних фестивалях в складі танцювальної студії «Уманська перлинка» в країнах ЄС, а також про надання дозволу на оформлення проїзного документу дитини в загальному є законними та обґрунтованими, відповідають інтересам дитини. Разом з тим суд вважає, що визначений позивачем період для виїздів до країн ЄС по 31.05.2018 є завищеним, і тому він підлягає скороченню. Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначений вичерпний перелік категорій справ, у який суд допускає негайне виконання рішення суду. Справи про надання дозволу дитині на виїзд за межі України без згоди другого з батьків та про надання дозволу на оформлення проїзного документа дитини до вказаного переліку не належать, тому вимога позивача допустити негайне виконання рішення суду суперечить закону і задоволенню не підлягає.

Outcome: partial