Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

31 серпня 2015 року [PERSON], який діє на підставі довіреності в інтересах [PERSON], звернувся до суду із позовом до Слов?янської міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання за [PERSON] право власності на спадкову квартиру, яка залишилася після смерті [PERSON] У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав, на обґрунтування яких послався на обставини і факти, викладені у позовній заяві та зазначив, що [INFO] померла [PERSON] - двоюрідна сестра позивачки [PERSON], якій на праві власності належала трикімнатна квартира [ADDRESS]. Заповітів при житті [PERSON] не залишала, спадкоємців за законом, крім позивачки, не має, бо чоловік та син спадкодавця померли. У шестимісячний строк [PERSON] звернулася до Першої Слов'янської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але згідно постанови державного нотаріуса Причепа В.Р. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, з посиланням на те, що документально нею не було підтверджено факт родинних відносин із спадкодавцем та не було надано правовстановлюючого документу- копії рішення суду від 16 липня 2009 року про визнання за [PERSON] право власності на 1/3 частки цієї квартири у порядку спадкування після смерті [PERSON] У жовтні 2014 року [PERSON] зверталася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області із заявою про визнання в України рішення Севського районного суду Брянської області РФ від 10 вересня 2013 року, згідно якого було встановлено факт родинних відносин між нею та спадкодавцем [PERSON], але у задоволенні такої заяви їй було відмовлено з посиланням на те, що встановлення такого факту у судовому порядку стосувалось прийняття спадщини у вигляді нерухомого майна, яке знаходиться на території України, а це відноситься до виключної компетенції суду України. Ця ухвала суду набрала законної сили 03 грудня 2014 року після розгляду апеляційним судом Запорізької області. Після цього [PERSON] звернулася до Слов'янського міськрайсуду Донецької області з позовом про визнання за нею у порядку спадкування за законом права власності на спадкову квартиру і судом розглядався спір між нею та [PERSON], яка також заявляла про своє право бути спадкоємицею за законом четвертої черги після смерті [PERSON] Рішенням суду від 22 червня 2015 року, яке набрало законної сили 06 серпня 2015 року, у задоволенні первісного та зустрічного позову [PERSON] було відмовлено. Зазначені обставини і є підставою для звернення представника [PERSON] до суду з цим позовом, бо без встановлення у судовому порядку факту родинних відносин її із [PERSON] не можливо оформити спадкові права, а наявність відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, перешкоджає їй після встановлення такого факту у судовому порядку, оформити спадщину через нотаріат. На підтвердження факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] як двоюрідних сестер, представник позивачки зазначив про наявність рішення Севського районного суду Брянської області РФ від 10 вересня 2013 року, яке набрало законної сили 11 жовтня 2013 року та показання свідків, пояснивши суду, що мати позивачки - [PERSON], яка померла [INFO], та батько [PERSON]- [PERSON] були рідними братом та сестрою, але документально це на даний час неможливо підтвердити з причини відсутності свідоцтва про їх народження та про зміну прізвища. Звернення до органів реєстрації та архіву не мали позитивних результатів. Стверджував, що [PERSON] спілкувалася із [PERSON] і передавали один одному гостинці, а останні роки через похилий вік вже не могли приїздити у гості. Посилаючись на положення статей 1220-1222, 1258, 1265 та 1270 ЦК України, статті 257-259 ЦПК України, представник позивачки просив суд: 1) встановити факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON], яка померла [INFO], що вони є двоюрідними сестрами; 2) визнати за [PERSON] право власності на спадкову квартиру, у порядку спадкування за законом як спадкоємиці п'ятої черги. Представник відповідача - Слов'янської міської ради, незважаючи на належне повідомлення про час та місце судового розгляду, у судове засідання не прибув. 14 вересня 2015 року та 23 вересня 2015 року на адресу суду надійшли листи в.о. міського голови, секретаря Слов'янської міської ради Зонтова О.В. з клопотанням про проведення розгляду справи у відсутність представника ради, винесення рішення на розсуд суду, з урахуванням наявних у справі матеріалів. ( а.с. 77, 84) Враховуючи наявність такого клопотання, суд вважає можливим провести розгляд справи по суті у відсутність представника відповідача по справі. Вислухавши пояснення представника позивачки, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) встановив наступне. Відповідно до даних, наданих суду КП « Бюро технічної інвентаризації» м. Слов'янська та інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, квартира [ADDRESS] на праві власності належала [PERSON] на підставі: 1/3 частка - свідоцтва про право власності від 03 березня 2003року, яке видане Слов'янським держлісгоспом: 1/3 частка - свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її сина, яке 10 червня 2008 року було видано Першою слов'янською державною нотаріальною конторою, реєстровий номер 2-941; 1/3 частка - рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 16 липня 2009 року ( справа №2-3192-2009) ( а.с.14,103,80). [INFO] у віці 71 років [PERSON] померла, про що за місцем її смерті - місто Слов'янськ Донецької області, відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області 18 квітня 2012 року було складено відповідний актовий запис за № 559.( а.с.8,53). Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, як це передбачено статтею 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Місцем відкриття спадщини, відповідно до частини 1 статті 1221 ЦК України, є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Положеннями частини 1 статті 1268 та частини 1 статті 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Із матеріалів спадкової справи № 782/2012, фотокопію якої було надано суду, убачається, що до Першої слов'янської державної нотаріальної контори, у шестимісячний строк після відкриття спадщини, надійшли заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] від наступних осіб: 28 вересня 2012 року від [PERSON] та 12 жовтня 2012 року від [PERSON]. ( а.с. 45-76). Згідно постанови державного нотаріуса Першої слов'янської державної нотаріальної контори Донецької області Причепа В.Р. від 16 жовтня 2013 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру після смерті [INFO] [PERSON] з причини того, що [PERSON] не було надано документів, які б підтверджували факт родинних відносин між нею та спадкодавцем, та не було надано належного правовстановлюючого документу - копії рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 16 липня 2009 року на підтвердження права власності спадкодавця [PERSON] на 1/3 частку квартири. ( а.с.66-67,12-13). Відсутність можливості надання [PERSON] нотаріусу копії такого рішення суду підтверджено письмовою відмовою Слов'янського міськрайонного суду від 15 жовтня 2013 року за № 53320/13 у видачі такого документу ( а.с.104) Зазначену відмову нотаріусу [PERSON] оскаржила у судовому порядку і як убачається із ухвали Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 05 серпня 2014 року ця заява [PERSON] була залишена без розгляду на підставі положень пункту 5 частини 1 статті 207 ЦПК України.( а.с.73, 112) Згідно постанови державного нотаріуса Першої слов'янської державної нотаріальної контори Донецької області Причепа В.Р. від 17 жовтня 2013 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру після смерті [INFO] [PERSON] ( а.с. 68). Із матеріалів цієї спадкової справи та вищевказаних постанов нотаріусу убачається, що інших заяв про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріату не надходило, заповіти від імені спадкодавця не посвідчувалися; свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] не видавалися. Згідно рішення Севського районного суду Брянської області РФ від 10 вересня 2013 року за заявою [PERSON] було встановлено факт родинних відносин між нею та спадкодавцем [PERSON] як двоюрідних сестер.( а.с.9-11) У жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з клопотанням про визнання в Україні цього рішення суду. Згідно ухвали Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 03 грудня 2014 року у задоволенні клопотання [PERSON] було відмовлено, з посиланням на те, що встановлення такого факту рішенням іноземного суду стосувалось прийняття спадщини у вигляді нерухомого майна, яке знаходиться на території України, а це відноситься до виключної компетенції суду України. Ця ухвала суду набрала законної сили 03 грудня 2014 року після розгляду апеляційним судом Запорізької області. (а.с. 23-24,25-26). У лютому 2014 року [PERSON] звернулася до Слов'янського міськрайсуду Донецької області з позовом до Слов'янської міської ради, [PERSON] про визнання за нею у порядку спадкування за законом права власності на спадкову квартиру. [PERSON] було подано зустрічний позов до [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю у період з літа 2002 року до 14 серпня 2009 року та з літа 2002 року до [INFO], визнання за нею права власності на квартиру у порядку спадкування за законом, як спадкоємиці четвертої черги. Згідно рішення суду від 22 червня 2015 року, яке набрало законної сили 06 серпня 2015 року, у задоволенні первісного та зустрічного позову було відмовлено. Підставами відмови суду у задоволенні позовних вимог [PERSON] було зазначено про те, що суду, з урахуванням посилання представника [PERSON] тільки на рішення Севського районного суду Брянської області РФ від 10 вересня 2013 року, яке не було визнано в Україні, не було надано допустимих та достовірних доказів того, що [PERSON] є двоюрідною сестрою [PERSON], а вирішення спірних спадкових відносин залежить від наявності родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] У задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] судом було відмовлено з посиланням на недоведеність перед судом факту проживання її зі спадкодавцем однією сім'єю у зазначений нею час. (а.с.113-118,22, 86-87) Нормами частин 1 та 2 статті 234 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення для підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Правилами пункту 1 частини 1 статті 256 ЦПК України до даної категорії справ віднесені справи про встановлення родинних відносин між фізичними особами. Згідно копії форми № 1 Слов'янського РВ ГУМВС Донецької області 30 серпня 1999 року, за заявою [PERSON], [INFO], яка народилася у селі Голишино, Севського району Брянської області, було проведено заміну паспорту. У цій заяві [PERSON] були зазначені наступні відомості про її батьків ( далі- мовою документу) «[PERSON] и [PERSON]».( а.с.88,89,133-135). Як убачається із повідомлення управління запису актів цивільного стану Брянської області РФ від 18 жовтня 2012 року, в архіві відсутній актовий запис за період з 01 січня 1942 року по 31 грудня 1942 року про народження [PERSON]. (а. с.101) Згідно письмової інформації Державного архіву Брянської області від 19 жовтня 2010 року ( далі - мовою документу) « в архивном фонде «Церкви Севского уезда» в метрических книгах церкви Святых Великомучеников Флора и Лавра села Голышино за 1895-1899, 1901-1905 г.г. сведений о рождении [PERSON] не имеется».( а.с.92) Як убачається із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, [PERSON] помер [INFO] у віці 64 років, місце смерті - місто Авдіївка Донецької області. ( а.с.99,100). [PERSON] ( за даними паспорту [NUMBER], який було видано 21 листопада 2001 року, код підрозділу 322-026 її прізвище російською мовою - [PERSON]) є громадянкою Російської Федерації, її дата народження -1934 рік, місце народження- с.Голишино Севського району Брянської області, місце реєстрації- [ADDRESS]( а.с.5-6) Згідно довідки Новоямської сільської адміністрації Новоямського сільського поселення Севського району Брянської області від 14 серпня 2014 року [PERSON] зареєстрована та фактично проживає за адресою: [ADDRESS]. ( а.с.30) Відповідно до довідки Севської центральної районної лікарні від 13 серпня 2014 року [PERSON], 1934 року народження, за станом здоров'я пересувається з ускладненням. ( а.с. 30) Як убачається із копії свідоцтва про шлюб, яке було 07 березня 1956 року видано Голишинською сільською радою Севського району Брянської області, до вступу 07 березня 1956 року у шлюб прізвище [PERSON] було ( далі - мовою документу) « [PERSON]». ( а.с.95) Згідно довідки про народження № II-238 від 03 грудня 2012 року в архіві управління запису актів цивільного стану Брянської області є запис про народження [INFO] (далі - мовою документу) «[PERSON] по Голышинскому сельскому Совету Севского района Брянской области за №44 от 15 сентября 1934 года; родители: отец- [PERSON], мать- [PERSON]» ( а.с. 98). Відповідно до інформації провідного спеціалісту районного архіву адміністрації Севського муніципального району Брянської області від 02 жовтня 2012 року у погосподарських книгах по селищу Голишино Севського району Брянської області, які знаходяться на зберіганні у Севському районному архіві ( далі- мовою документу) « за 1943-1945 годы нет сведений о родителях [PERSON], 1934 года рождения и [PERSON], 1942 года рождения».( а.с.94) Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] ( далі- мовою документу) «[PERSON], 1900 года рождения, место рождения- с. Голышино, Севский район,Брянская область, умерла [INFO], о чем 1977 года августа месяца 05 числа составлена запись акта о смерти № 05, место смерти- с. Голышино, Севский район, Брянская область» ( а.с. 96) Згідно письмової інформації Державного архіву Брянської області від 15 жовтня 2012 року (далі- мовою документу) « в архивном фонде «Церкви Севского уезда» в метрических книгах церкви Святых Великомучеников Флора и Лавра села Голышино за март - декабрь 1900 года сведений о рождении [PERSON] не имеется. Метрических записей о рождении вышеуказанной церкви за январь-февраль 1900 г. на хранении в архиве нет ».( а.с.93) Як убачається із повідомлення управління запису актів цивільного стану Брянської області РФ від 05 жовтня 2012 року, в архіві відсутній актовий запис за період з 01 січня 1919 року по 31 грудня 1925 року ( далі- мовою документу) « о заключении брака [PERSON] и [PERSON] » (а.с.91) Допитаний судом свідок [PERSON] пояснив у судовому засіданні, що він народився у селі Чемлиж, Севського району Брянської області, а зареєстрований і фактично проживає у місті Слов'янську. У Севському районі Брянської області у нього проживають батьки, яких він періодично відвідує. З родиною [PERSON] він познайомився у 2005 році і під час розмови [PERSON], дізнавшись про його фактичне проживання у місті Слов'янську, звернулася до нього з проханням передати її двоюрідній сестрі - [PERSON], яка проживала у місті Слов'янську, гостинець від неї. І таку послугу свідок неодноразово надавав позивачці [PERSON] протягом 2008-2010 років. [PERSON] також передавала для [PERSON] гостинці. Зазначені свідком обставини його місця народження та проживання підтверджуються копією його паспорту. ( а.с.106-107). Допитаний судом у якості свідка [PERSON] пояснив, що при житті спадкодавець [PERSON], яка протягом тривалого терміну була його сусідкою, у розмові пояснювала, що має двоюрідну сестру у Росії, з якою листувалася. Свідок [PERSON] зазначив у судовому засіданні про те, що [PERSON] має у Росії двоюрідну сестру, якій його дружина і повідомила про смерть [PERSON] у квітні 2012 року. У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність відомостей, повідомлених свідками, викладені ними обставини підтверджуються іншими об'єктивними доказами. Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені в силу положень ст.60 ЦПК України докази в їхній сукупності, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні знайшло підтвердження, що [PERSON] та [PERSON], яка померла [INFO], є двоюрідними сестрами. Таким чином, заявлені вимоги у цій частині підлягають повному задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Положеннями частини 1 статті 1298 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу, згідно статті 1261 ЦК України, право на спадкування на спадщину за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.(стаття 1262 ЦК України) У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. (стаття 1263 ЦК України) Положеннями статті 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш п'яти років до часу відкриття спадщини. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближнього ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.(стаття 1265 ЦК України) Враховуючи те, що [PERSON] у судовому порядку згідно рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 22 червня 2015 року було відмовлено у визнанні її спадкоємицею за законом четвертої черги та під час судового розгляду знайшли своє підтвердження позовні вимоги про те, що [PERSON] та [PERSON] є двоюрідними сестрами, інших спадкоємців за законом судом не встановлено, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] має право на спадкування після смерті [PERSON] як спадкоємиця за законом п'ятої черги. Згідно роз'яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Із матеріалів справи убачається, що [PERSON] відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру після смерті [INFO] [PERSON] Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог представника [PERSON] про визнання за нею права власності на спірну квартиру у порядку спадкування за законом як спадкоємиці п'ятої черги, бо в іншому - позасудовому порядку, спадкоємиця позбавлена можливості оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, тому її права підлягають захисту у судовому порядку. Суд вважає зайвим зазначення у резолютивній частині рішення відомостей щодо технічної характеристики (розміру площі) кожної із жилих кімнат, підсобних приміщень спадкової квартири, як про це зазначено у позовній заяві. Представник позивачки не вимагав компенсації за понесені судові витрати, пов'язані зі зверненням до суду і розглядом судової справи.

Outcome: approved