Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

31 серпня 2020 року до Берегівського районного суду Закарпатської області звернувся представник позивача адвокат Андрейчук О.М. в інтересах [PERSON] із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого Берегівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) за № 38 від 08.05.2015 року. Так, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 08 травня 2015 року, про що у Берегівському районному\~відділі державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Південно-Західного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Івано-Франківськ) зроблений актовий запис за № 38 (а.с. 5). Адвокат Андрейчук О.М. звернувся в суд в інтересах [PERSON] із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що сторони не змогли створити міцної сім`ї, сімейне життя у них не склалося, яке постійно погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. У зв`язку з цим подальше перебування в шлюбі суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 1 ст. 278 ЦПК України відповідач відзив щодо позову не подала. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. За приписом\~статті 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 24 СК України\~встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частинами третьою та п`ятою\~статті 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з усталеною судовою практикою, викладеною у пункті 10\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] дітей не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим та суперечить їх інтересам. За таких обставин позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Outcome: approved