Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

4 грудня 2009 року позивачка звернулася до суд із позовною заявою до відповідачів, в якій вказувала наступне. Вона мешкає за адресою: Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. М. Рильського, 61. ЇЇ сусіди, які є відповідачами по справі, проживають в [INFO] м. Первомайська. Протягом декількох років відповідачі, в порушення державних будівельних норм (ДБН-360-92**), Правил благоустрою м. Первомайська, Санітарно-гігієнічних Правил та норм, вимог СанПин № 5.02.12/н від 1 жовтня 1989 року, та земельного законодавства, здійснюють за місцем свого проживання розведення кіз у великій кількості: від 40 до 80 голов, тобто фактично створили тваринницьку ферму. Посилаючись на те, що вказаними порушеннями відповідачі здійснюють шкідливий вплив на її здоровя та здоровя інших сусідів, а також на навколишнє середовище, тому просила припинити діяльність відповідачів з незаконного розведення кіз та зобовязати їх вивезти стадо кіз за межі м. Первомайська. Під час розгляду справ позивачка уточнила свої вимоги вимагаючи зобовязати відповідачів усунути перешкоди в користуванні жилим приміщенням шляхом зобовязання привести розведення кіз до встановлених норм і правил та зобовязати їх привести земельну ділянку, виділену для житлового будинку до санітарних вимог. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи проти задоволення позову не заперечував, оскільки на підставі звернення громадян та проведених перевірок було підтверджено, що відповідачі з порушенням санітарних норм розводять за місцем свого проживання значну кількість кіз без належного забезпечення їх утримання. Суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення, оскільки позивачка та представник третьої особи не заперечують проти такого розгляду, а наявних матеріалів у справі достатньо для її вирішення по суті. Заслухавши пояснення позивачки та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів суд вважає, що вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 20 квітня 1971 року рішенням Первомайської міської ради № 451 громадянці [PERSON] було надано у користування земельну ділянку під індивідуальне будівництво житлового будинку з кількістю кімнат від однієї до пяти за адресою: м. Первомайськ, вул. Кооперативна, 65. В подальшому на відведеній земельній ділянці нею було побудовано будинок та господарчі споруди, які були прийняті в експлуатацію. Однак, останнім часом [PERSON] та її син, які є відповідачами у справі і проживають за вказаною адресою, розводять в домоволодінні кіз, кількість голів яких коливається від 40 до 80 голів. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» від 24 лютого 1994 р. (з наступними змінами, далі - Закон) гро\-мадяни мають право на: безпечні для здоров'я і життя умови побуту, відпочинку та навколишнє природне середовище; відшкодування шкоди, завданої їх здоров'ю внаслідок порушення підприємствами, установами, організаціями, громадянами санітарного законодавства. Також, положеннями ст. ст. 5, 15 вказаного Закону на громадян покладено обов'язок: - не шкодити здоров'ю інших громадян; - виконувати розпорядження та вказівки посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби при здійсненні ними державного санітарно-епідеміологічного нагляду; - при будівництві виробничих об'єктів і споруд будь-якого призначення дотримуватися вимог санітарного законодавства. Як вже було зазначено відповідачці [PERSON] було надано земельну ділянка для будівництва та обслуговування інди\-відуального житлового будинку. Однак, всупереч цільовому призначенню земельної ділянки та вказаних Правил, відповідачка та її син в межах житлової зони, без отримання відповідних дозволів та погоджень, перетворили житловий будинок та інші господарчі споруди на ферму для вирощування й утримання кіз. Даний факт підтверджується перевіркою, проведеною Управлінням ветеринарної медицини в Первомайському районі. Відповідно до акту перевірки від 22 жовтня 2009 року було проведено обстеження домоволодіння відповідачів, під час якої було встановлено, що на території домоволодіння утримується 58 голів кіз, в тому числі 20 голів цапів та 22 голів молодняку 2009 року. Поголівя кіз утримується на площі 0,04 га, умови у тримання тварин відповідно до їх біологічних та видових особливостей не створені, відсутнє приміщення для утримання, вони утримуються під навісом площею 9 кв.м., який не забезпечує необхідний простір та температурно-вологісний режим, забезпечення кормом відсутнє. За результатами перевірки був складений припис про заборону розведення кіз у вищевказаному господарстві. Вказані обставини також підтверджуються матеріалами справ про адміністративні правопорушення відносно відповідачів № № 271-274. Окрім цього, листом від 9 вересня 2009 року санітарно-епідеміологічної станції м. Первомайсткого району та м. Первомайська вказано, що кількість кіз, які розводять відповідачі, повинно утримуватися на малій тваринницькій фермі, яка має розташовуватися за межами салітебної території на відстані не менше 25 метрів від житлової забудови, у виробничій зоні або на спеціально відведеній земельній ділянці. Відповідно до вимог Санітарних правил і норм розміщення, устрою і експлуатації малих ферм для утримання тварин (скоту, птиці, звірів) в населених пунктах (СанПиН № 5.02.12/н) мала тваринницька ферма виробничий обєкт для утримання обмеженої кількості сільськогосподарських тварин (свиней чи крупного рогатого скота від 10 до 250 голів, овець від 25 та 500 голів, кролів від 50 до 500 голів, птиці від 50 до 1000 голів) з неповним набором основних і допоміжних будівель і споруд, запроектованих та побудованих в різних обємно-планованих і конструктивних рішень із застосуванням розрізнених засобів механізації. За такого суд дійшов висновку, що розведення відповідачами кіз в такій кількості повинно здійснюватися у відповідності до вимог, передбачених для малої тваринницької ферми, що ними не виконується. Відповідачами відповідного дозволу на утворення ферми на земельній ділянці, наданій для житлового будівництва, не отримано, а утримання поголів'я кіз здійснюється з порушенням діючих санітарних правил. Також, відповідачі використовують земельну ділянку не за цільовим призначенням. Випасання худоби, вигулювання, залишення фекалій тварин здійснюється не у відведених для цього місцях, чим порушують п. 3.17 ч. 17 розділу 3 та п. 3.17 ч. 21 розділу 3 Правил благоустрою м. Первомайська Миколаївської області, а також порушують вимоги ст. ст. 96, 103, 104, 211 ЗК України. Незважаючи на приписи та заборони, ферма відповідачів на вказаній земель\-ній ділянці продовжує функціонувати, завдаючи шкоди навколишньому середовищу та негативно впливаючи на стан здоров'я позивачки. В добровільному порядку відповідачі відмовляються привести своє господарство по розведенню кіз до існуючих норм і правил добросусідства. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, які, зокрема, означають можливість належним чином використовувати річ для своїх потреб за її призначенням. Власник житлового будинку має право використовувати його для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (ч. 1 ст. 383 ЦК України). При здійсненні права власності згідно зі ст. 319 ЦК України власник зобов'язаний дотримуватися вимог закону і моральних засад суспільства і не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Нормами ст. 41 Конституції України, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 293 ЦК України передбачено право особи на повагу до житла і до приватного життя, на безпечне для життя і здоров'я довкілля. Діяльність фізичної та юридичної особи, яка порушує ці права особи, є незаконною і може бути припинена за рішенням суду. У силу ст. ст. 386, 391 ЦК України власник, права якого порушені, має право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би вони й не були пов'язані з порушенням права володіння, та право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. Згідно з ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст 16. ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Також, ч. 1 ст. 1163 ЦК України фізична особа, життю, здоров'ю або майну якої загрожує небезпека, а також юридична особа, майну якої загрожує небезпека, мають право вимагати її усунення від того, хто її створює. Ч. 1 ст. 1164 ЦК України передбачено, що у разі неусунення загрози життю, здоров'ю, майну фізичної особи або майну юридичної особи заінтересована особа має право вимагати вжиття невідкладних заходів щодо усунення загрози. За такого суд вбачає за необхідне захистити права позивачки шляхом зобовязання відповідачів усунути порушення її права та привести розведення кіз відповідно до норм та правил. На підставі викладеного,

Outcome: approved