Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

29 жовтня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про видачу обмежувального припису щодо кривдника [PERSON] . В обґрунтування\~заяви покликається\~на ту\~обставину,\~що вона\~з кривдником\~перебувала у\~зареєстрованому шлюбі,\~від якого\~мають доньку,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] . Сімейне життя між подружжям не склалося, рішенням Турійського районного суду Волинської області від 23 червня 2020 року шлюб було розірвано. Однією з причин розірвання шлюбу стало те, що стосунки між ними значно погіршилися, сумісний побут вести не виходило, весь час виникали суперечки. Шлюб носив формальний характер. В процесі розірвання шлюбу чоловік в стані алкогольного сп`яніння неодноразово погрожував їй та її матері фізичною розправою. Після розірвання шлюбу бувший чоловік продовжує вчиняти фізичне та психологічне насильство щодо неї, її матері та у присутності спільної неповнолітньої дитини. Це все впливає на психологічний та емоційний стан дитини. Останньою краплею терпіння стало те, що [PERSON] під час словесного конфлікту умисно погрожував заявниці вбивством, тримаючи в руках ніж, в ході цього інциденту вона викликала поліцію та написала заяву про вчинення кримінального правопорушення. Відомості про вказаний факт внесено до ЄРДР, та розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12020035060000146, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України. Зазначає, що вона перебуває на обліку у Володимир-Волинському міському центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, як особа постраждала від домашнього насильства. У зв`язку з викладеними обставинами, оскільки існує вірогідність продовження вчинення домашнього насильства, просить суд встановити обмежувальний припис відносно кривдника строком на 6 місяців, яким заборонити [PERSON] наближатись ближче ніж 500 м до місця проживання (перебування) [PERSON] , обмежити спілкування з постраждалою дитиною, [PERSON] , заборонити наближатись ближче 100 м до заявниці, заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будьякий спосіб спілкуватись з нею; заборонити йому вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. 30 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі. У судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] заяву підтримали та просять її задовольнити з викладених у ній підстав. Заінтересована особа [PERSON] та його представник [PERSON] заперечили проти задоволення заяви, просять відмовити у її задоволенні, однак згодом змінили позицію та не заперечили проти встановленні обмежувального припису, однак просять в частині обмеження спілкування [PERSON] з дитиною відмовити в задоволенні заяви. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідка, дослідивши та оцінивши всі докази в сукупності суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що заявниця з кривдником перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку, [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між подружжям не склалося, рішенням Турійського районного суду Волинської області від 23 червня 2020 року шлюб було розірвано. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до ч. 3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 1 даного Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Таким чином, відповідно до вищевказаного Закону, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Так, [PERSON] не заперечив обставин, що з причини домашнього насильства заявниця перебуває на обліку, що відносно домашнього насильства вона неодноразово зверталась в органи поліції та за її зверненнями відкрито два кримінальні провадження та його винуватість у цьому встановлена наявною в матеріалах справи постановою суду. Окрім цього, допитана як свідок [PERSON] ствердила в суді факти вчинення фізичного та психологічного насильства зі сторони [PERSON] по відношенню до її доньки [PERSON] та до неї особисто. Оскільки [PERSON] та його представник [PERSON] визнали обставини, викладені у заяві про видачу обмежувального припису та не заперечили щодо необхідності видачі обмежувального припису щодо нього в частині обмежень в спілкуванні з заявницею, і суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання, тому суд прийшов до висновку, що заяву в цій частині вимог слід задовольнити. Разом з тим, в ході розгляду справи не здобуто достатніх даних про вчинення будь-якого насильства зі сторони [PERSON] по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] . Натомість свідок [PERSON] ствердила, що дитина любить свого батька, а батько любить дитину, і вони хочуть спілкуватись. За таких обставин справи, суд не знаходить правових підстав для обмеження у даній справі прав батька на участь у вихованні своєї малолітньої дитини, а тому в цій частині заявлених вимог відмовляє.

Outcome: partial