Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

6 травня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті її матері [PERSON], яка померла 23 березня 1997 року в с.Комаргород Томашпільського району Вінницької області, що складається із ? частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по вул.. Верхній, 11 в с.Комаргород Томашпільського району Вінницької області. Даний позов [PERSON] обґрунтувала наступним. 23 березня 1997 року в с.Комаргород померла [PERSON] яка являлася її матірю. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається із ? частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по вул.. Верхній, 11 в с.Комаргород Томашпільського району Вінницької області. За життя [PERSON] ? частину свого будинку заповіла онуці [PERSON], на іншу ? частину-єдиним спадкоємцем по закону залишилася позивачка. Позивачка [PERSON] зазначає, що фактично спадщину прийняла протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, а саме розпорядилася належним спадкодавцю майном, однак право на спадкове майно належним чином не оформила, оскільки вчасно не подала до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявився, однак подала до суду заяву, в якій просить справу за її позовом слухати у її відсутності, позов підтримує повністю, просить його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не зявився, однак голова сільської ради надіслав до суду заяву, згідно якої позов визнав, просить справу розглянути за відсутності представника. Суд, розглянувши заяви сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась 23 березня 1997 року в день смерті спадкодавця [PERSON] В цей час діяв ЦК УРСР (1963 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі обєкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Судом установлено, що 23 березня 1997 року в с.Комаргород Томашпільського району померла [PERSON]. Згідно довідки [PERSON] сільської ради Томашпільського району № 177 від 2 березня 2015 року після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, що складається із ? частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по вул.. Верхній, 11 в с.Комаргород Томашпільського району Вінницької області. Спадкоємцем по закону залишилася [PERSON], яка на протязі шести місяців прийняла спадщину. Факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем підтверджується копіями свідоцтва про народження та свідоцтва про одруження останньої. Як вбачається із відповіді нотаріальної контори, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] в звязку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа на житловий будинок. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин)). Таким чином, оскільки [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті своєї матері [PERSON], тобто спадщину прийняла та набула прав та обовязків спадкодавця, тобто придбала спадщину, суд уважає визнати за нею право власності на майно, що є предметом позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved