overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

29 липня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 25 листопада 2009 року у відділі РАЦС по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 432, від спільного проживання мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], також зазначила, що брачно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивачка вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 25 листопада 2009 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 432, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом РАЦС по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області (а.с.9). Сторони від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом РАЦС по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області (а.с.9), мешкають окремо, брачно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

29 липня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 01 лютого 2003 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, про що є актовий запис № 58, посилаючись на те, що між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені, спільне господарство сторони не ведуть. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка залишається проживати з позивачкою. Сторони по справі направили суду заяви, в яких просять розглянути справу у їхню відсутність, позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, відповідач позов визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 01 лютого 2003 року, про що є актовий запис № 58 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені, спільне господарство сторони не ведуть. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка залишається проживати з позивачкою. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

29 липня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 10 вересня 2010 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, про що є актовий запис № 417, посилаючись на те, що між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені, спільне господарство сторони не ведуть. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка залишається проживати з позивачкою. Позивач та відповідач у судове засідання не з*явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 10 вересня 2010 року, про що є актовий запис № 417 у Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені, спільне господарство сторони не ведуть. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка залишається проживати з позивачкою. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

29 липня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини. В заяві зазначила, що з 24 квітня 1999 року по 28 травня 2004 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. В сім'ї народилася дитина, син [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю, знаходиться на її утриманні, оскільки відповідач ухиляється від надання будь - якої матеріальної допомоги на утримання дитини, тому позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини. В судове засідання позивачка не з'явилася, але від неї надійшла заява про слухання справи за її відсутністю, позов підтримує, просить задовольнити позов в повному об'ємі. Відповідач в судовому засіданні був відсутнім, як вбачається із його заяви просить слухання справи проводити за його відсутністю, позов визнає, не заперечує проти задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 24 квітня 1999 року сторони зареєстрували шлюб. 28 травня 2004 року шлюб між ними розірвано, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого 29 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Валківського районного управління юстиції у Харківської області, актовий запис № 58. В їх сім'ї народилася дитина, син [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження, серії [NUMBER] виданого 23 липня 2002 року Старомерчицькою селищною радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 17. Дитина проживає разом з матір'ю, знаходиться на її утриманні, про що свідчить довідка Старомерчицької селищної ради Валківського району Харківської області від 18 липня 2014 року № 426. Відповідач є батьком дитини, він не надає матеріальної допомоги на її утримання. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів судом враховується, стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також ті обставини, що відповідач аліментів на утримання інших дітей не сплачує, підстав для зменшення розміру стягнутих аліментів з відповідача не вбачається, відповідач не перебуває на обліку в зв'язку з тяжким станом здоров'я, тому позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до Закону України «Про судовий збір» суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

29 липня 2014 року позивач, направивши позов поштою, звернулась із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 07 червня 2003 року, від шлюбу сторони мають двох дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Разом з чим зазначає, що на протязі останніх років сімейне життя між подружжям погіршувалось, виникали непорозуміння та суперечки, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час не проживають однією сім'єю та не ведуть спільного господарства, а примирення між ними вважає за неможливе. У судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві та просила суд шлюб розірвати. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та проти розірвання шлюбу не заперечував, йому було роз'яснено судом наслідки визнання позову, передбачені ст. 174 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено. 07 червня 2003 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції м. Києва, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 235 (а.с.10). Від шлюбу сторони мають двох дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження (а.с.11-12). Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

29 липня 2014 року позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. Просив стягнути з [PERSON], [PERSON] в солідарному порядку заборгованість за послуги теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в сумі 7172,22 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідачі до суду не з'явилися, причини своєї неявки суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про день та час проведення судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. На підставі вищезазначеного, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що взаємовідносини підприємства «Полтаватеплоенерго» та відповідачів по наданню послуг з теплопостачання регулюються ЖК України та «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення». Підприємство надавало послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання в кватиру відповідачів [ADDRESS], загальною опалювальною площею 33,5 кв.м. Відповідно до зазначених «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення» споживачі зобов'язані сплачувати за спожиті послуги не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяця. Розмір щомісячної плати за надані послуги становить: за послуги центрального опалення - 101,84 грн., за послуги гарячого водопостачання - 125,58, разом - 227,42 грн. Відповідачі порушили умови Правил, обов'язок по оплаті спожитих послуг теплопостачання виконували неналежним чином. Покладені законодавством зобов'язання, щодо оплати послуг з теплопостачання, відповідачі виконували частково, що відповідно до ст. 264 ЦК України свідчить про визнання відповідачем свого боргу та перериває перебіг строку позовної давності. За період з 01.10.2011 року по 01.06.2014 року утворилася заборгованість в сумі 6264,23 грн. (а.с. 5-6). Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, зобов'язаний сплатити суму заборгованості із урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми. За період з 01.11.2011 року по 01.06.2014 року нараховано індекс інфляції в сумі 645,19 та 3% річних в сумі 262,8 грн. Загальна сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних становить 7172,22 грн. (а.с. 7-8). У відповідності до ст.ст. 526, 527,530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, та такий, що підлягає до задоволення. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

29 липня 2014 року представник позивача звернувся з позовом до суду, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь АТ «Дельта Банк» заборгованість у розмірі 15817,55 гривень за кредитним договором та 243,60 гривень судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився; на адресу суду направив заяву в якій позов підтримує та просить розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотань чи заяв від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що 27 листопада 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено договір №001-28160-271111, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 17483,06 гривень. В силу укладеного кредитного договору відповідач мав виконати взяті на себе зобов'язання про погашення отриманого кредиту у передбачений договором строк, також врегульовано ст. 1054 ЦК України. Однак відповідач, порушуючи умови договору, не виконував свої зобов'язання належним чином. Станом на 07.04.2014 року загальна заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором становить15817,55 грн., а саме: - заборгованість за кредитом 9166,83 грн.; - заборгованість по відсоткам 0,47 грн.; - заборгованість за комісіями 6650,25 грн. Відповідно до вимог ст.ст. 526 та 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк. Таким чином, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову у повному обсязі, оскільки він ґрунтується на законних підставах. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати слід стягнути з відповідача. На основі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

29 липня 2014 року прокурор району звернувся з позовом до [PERSON], в якому вказав, що відповідач 22 квітня 2014 року умисно завдав тілесні ушкодження потерпілій [PERSON], яка проходила лікування в Полонській районній лікарні. На лікування потерпілої лікарня затратила кошти в сумі 3597,73 грн. Просить стягнути з відповідача цю суму на користь Полонської районної ради, яка здійснює фінансування лікарні. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримує. Відповідач до суду не прибув, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується наявними у справі документами про доставлення судової повістки за місцем реєстрації проживання [PERSON] Суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення прокурора, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Вироком Полонського районного суду від 26 червня 2014 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Від злочину потерпіла [PERSON] отримала тілесні ушкодження . На стаціонарне лікування [PERSON] у Полонській центральній районній лікарні затрачені кошти в сумі 3597,73 грн. . Вказані обставини встановлені з пояснень прокурора та письмовими доказами - вироком суду і розрахунком вартості лікування [PERSON] в Полонській ЦРЛ. Відповідно до чч.1,3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, а якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності або у власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. З огляду на встановлені обставини та правові положення суд вважає, що вина відповідача [PERSON] у вчинені злочину доведена, тому витрати Полонської ЦРЛ на лікування потерпілої [PERSON] він повинен відшкодувати на користь бюджету Полонської районної ради, яка здійснює фінансування діяльності лікарні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

29 липня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 011-05510-090712, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач не виконує свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту. Представник позивача - Духота І.В. в судове засідання не з'явився, проте в позовній заяві просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи (про що свідчать поштові повідомлення а.с.19, 20) відповідач не з`явився до суду, не повідомивши про причини неявки. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення з таких міркувань. 9 липня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 011-05510-090712, за яким відповідачу була відкрита кредитна лінія на загальну суму 50000 грн. та на день укладення кредитного Договору встановлено ліміт Кредитної лінії на рахунку в суму 15000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом. Відповідно до умов договору кредиту позивач виконав свої зобов'язання з надання кредиту, в повному обсязі. Через невиконання відповідачем своїх зобов'язань виникла заборгованість в розмірі 22566 грн. 93 коп., з них: - тіло кредиту - 10014 грн. 48 коп.; - прострочене тіло кредиту - 4685 грн. 96 коп.; - заборгованість за відсотками - 7866 грн. 49 коп.; - заборгованість за комісіями - 0 грн. 0 коп. Згідно зі ст.ст.1049, 1054 ЦП України, позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст.526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст.530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Оскільки відповідач станом на 14.05.2014р. заборгував Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» 22566 грн. 93 коп., то з метою захисту прав позивача, як сторони кредитного договору, з [PERSON] на його користь необхідно стягнути вказані кошти в примусовому порядку, а також понесені ним у справі судові витрати у виді судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

29 липня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредит Колекшн Груп» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0102/0807/50-13350 від 11.08.2007р., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач не виконує свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та плати за користування кредитом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти винесення заочного рішення, позовні вимоги підтримав. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи (про що свідчить поштове повідомлення (а.с.18) відповідач не з`явився до суду, не повідомив про причини неявки. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких міркувань. 11.08.2007р. між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] був укладений договір кредиту № 0102/0807/50-13350, за яким відповідачу був наданий кредит у розмірі 12050 грн. Відповідно до умов договору кредиту позивач виконав свої зобов'язання з надання кредиту. Через невиконання [PERSON] своїх зобов'язань виникла заборгованість в розмірі 21457, 51 грн. 23.03.2011р. ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Кредит Колекшн Груп» уклали договір факторингу № 6, згідно якого ПАТ «Сведбанк» передав позивачу право вимоги від боржників належного виконання всіх зобов'язань за кредитними договорами в тому числі і з [PERSON] Відповідно до ст.526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.ст.1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Оскільки відповідач станом на 05.03.2014р. заборгував ТОВ «Кредит Колекшн Груп» 21457, 51 грн., та добровільно не сплачує борг, то з метою захисту прав позивача, як сторони кредитного договору, з [PERSON] на його користь необхідно стягнути вказані кошти в примусовому порядку, а також понесені ним у справі судові витрати у виді судового збору в розмірі 246 грн. 41 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved