Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

29 жовтня 2015 року [PERSON] звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із зазначеним позовом, де просить визнати укладеним між ним та ВАТ «Південний радіозавод» договір купівлі-продажу нерухомого майна придбаного на відкритих торгах 03 вересня 2015 року та визнати за ним право власності на нежитлові виробничі будівлі (літ №27-27в, 30, 30а, 47) загальною площею 1237,1 кв.м., що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Залізнична, 5, та що складаються з: нежитлова будівля інв. №010022, літ.27-27в, площа -1049,8м2 площа забудови -922,3м2, висота 6,51 м.; нежитлова будівля інв.№010075, літ №30, площа 57,4м2, площа забудови -78,3м2, висота -2,83м.; навіс літ.№30а, площа 111,8м2, площа забудови 112,3м2, висота 5,25м.; нежитлова будівля інв.№010042 літ.47, площа -18,1 м2, площа забудови 29,3м2, висота 2,91м. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказує на те, що 03 вересня 2015 року на «Правобережній товарній біржі» (м. Дніпропетровськ) були проведені відкриті торги (аукціон) з реалізації майна ВАТ «Південий радіозавод». Переможцем торгів було визнано його [PERSON]. Фіксування проведення аукціону було здійснено шляхом складання Протоколу №1 про проведення аукціону. За умовами відкритих торгів та проекту Договору купівлі-продажу він повністю сплатив Відповідачу вартість придбаного за договором купівлі-продажу нерухомого майна. Далі, за результатами торгів між ним та ВАТ «Південий радіозавод» повинен бути укладений письмовий договір купівлі-продажу нежитлової виробничої будівлі (літ.№27-27в, 30, 30а, 47) загальною площею 1237,1 кв.м, що розташований по вул. Залізнична, 5 в м. Жовті Води, Дніпропетровська область. Нотаріальне посвідчення таких договорів визначається Законом України «Про нотаріат» та порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року.) При нотаріальному посвідченні договорів про відчуження нерухомого майна нотаріус вимагає подання документів, які підтверджують право власності на вказане майно, у передбачених законодавством випадках документи. Що підтверджують державну реєстрацію прав на це майно в осіб, які його відчужують. Оскільки відповідач не надає документи, що підтверджують державну реєстрацію прав на вказане вище майно, він не взмозі здійснити нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу майна банкрута придбаного на аукціоні 03 вересня 2015 року, що позбавляє його можливості повністю реалізувати своє право власності на нерухоме майно. Таким чино, вважає за доцільне вирішення питання про визнання права власності за покупцем в судовому порядку посилаючись на ст.220 ЦК України. У судове засідання сторони та треті особи не зявилися, і всі вони подали заяви про розгляд справи без їхньої участі. Окрім цього, у цих заявах: позивач просить задовольнити його позов; повноважний представник відповідача визнає позовні вимоги позивача та не заперечує проти їх задоволення; треті особи заперечень, щодо позову також не мають. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та обєктивно оцінивши зібрані по справі докази вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі. Кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У частині 2 ст.220 ЦК України вказано, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджуються письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але один із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином, позивач вважає за доцільне вирішення питання про визнання права власності за покупцем нежитлових виробничих будівель (літ№27-27в, 30, 30а, 47), загальною площею 1237,1 кв.м., що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Залізнична,5, згідно договору №1 купівлі продажу майна банкрута на аукціоні від 03 вересня 2015 року право якого не визнається. Судом встановлено, що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2014 року у справі № Б38/26/15/183/06 ліквідатором банкрута ВАТ «Південний радіозавод» призначено арбітражного керуючого [PERSON]. Згідно ч.2 ст. 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня призначення ліквідатора до нього переходять права керівника юридичної особи банкрута. Відповідно до ч.1 ст.25 Закону, ліквідатор з дня свого призначення приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження, виконує функції з управління та розпорядження майном, виконує повноваження керівника банкрута, очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу, вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб тощо. 05 серпня 2014 року був проведений інвентаризаційний опис основних засобів ВАТ «Південний радіозавод», зокрема обєктів нерухомого майна за адресою Залізнична,5. Згідно довідки КП «Жовтоводське МБТІ» від 01.06.2016 року №120, право власності на нерухоме майно, за адресою Залізнична,5 не зареєстровано. 03 вересня 2015 року в залі торгів Правобережної товарної біржі було проведено аукціон з продажу майна, зокрема, Лоту №1 нежитлові виробничі будівлі (літ.№27-27в, 30, 30а, 47), загальною площею 1237,1 кв.м, що розташовані по вул. Залізнична, 5 в м. Жовті Води, Дніпропетровська область, та що складаються з: нежитлова будівля інв. №010022, літ.27-27в, площа -1049,8м2 площа забудови -922,3м2, висота 6,51 м.; нежитлова будівля інв.№010075, літ №30, площа 57,4м2, площа забудови -78,3м2, висота -2,83м.; навіс літ.№30а, площа 111,8м2, площа забудови 112,3м2, висота 5,25м.; нежитлова будівля інв.№010042 літ.47, площа -18,1 м2, площа забудови 29,3м2, висота 2,91м. За результатами аукціону було виявлено переможця [PERSON] та складено протокол №1 про проведення аукціону від 03.09.2015 року про що було складено протокол №1 від 03.09.2015 року, який підписаний продавцем - ВАТ «Південний радіозавод» в особі ліквідатора [PERSON], покупцем [PERSON] та організатором аукціону Правобережної товарної біржі. За результатами торгів між позивачем та відповідачем повинен бути укладений письмовий договір купівлі-продажу нежитлової виробничої будівлі (літ.№27-27в, 30, 30а, 47), загальною площею 1237,1 кв.м, що розташовані по вул. Залізнична, 5 в м. Жовті Води, Дніпропетровська область, В день проведення відкритих торгів, позивач сплатив відповідачу вартість придбаного майна 6980,17 грн./а.с.14/ Далі, між продавцем - ВАТ «Південний радіозавод» в особі ліквідатора [PERSON] та покупцем [PERSON] укладено договір №1 купівлі- продажу від 14 вересня 2015 року(а.с.75-76). Також в матеріалах справи міститься підписаний акт про передачу права власності на куплене майно, але без зазначення дати складання даного акту(а.с.8-10). Відповідно до ст.650 ЦК України, особливості укладання договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. Частиною 4 ст.50 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено, що укладений на аукціонах договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню. Згідно п.п.4.1-4.4 Глави 12 порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Придбання нерухомого майна на аукціоні при його продажі в провадженні у справі про банкрутство оформлюється нотаріусом відповідно до ст.75 Закону, за місцезнаходженням такого майна шляхом видачі набувачу відповідного свідоцтва. Свідоцтво про придбання майна на аукціоні видається нотаріусом на підставі акта про передання права власності на придбане майно, що підписується сторонами, та протоколу про проведення аукціону, складеного організатором аукціону. До протоколу обовязково має бути доданий засвідчений організатором текст договору, вказаний в оголошені про проведення аукціону. Таким чином, даним порядком передбачено, що за результатами проведення аукціону та на підставі протоколу про проведення такого аукціону нотаріусами видається набувачу свідоцтво. Із наданих суду доказів позивачем та відповідачем, встановлено, що між сторонами відсутній спір про право, оскільки Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачена особлива процедура відчуження та набуття права власності на обєкти нерухомого майна, придбані з аукціону, а відтак відсутні підстави, передбачені ст.392 ЦК України для задоволення позову. У відповідності до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до ст. 213 ЦПК України: рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін. Згідно ч. 1, 2 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов'язки сторін. Всі ці складові могли бути з'ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ст. 10 ЦПК, всебічне і повне з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають обєктивні підстави вважати, що позов не підлягає задоволенню. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed