Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

29 вересня 2014 року позивач звернулась в суд з позовною заявою до відповідача про зміну розміру аліментів, в якій просить стягувати з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 700,00 гривень, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття сина. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона перебувала в шлюбних відносинах з 1995 р. по 2007 р., рішенням суду шлюб був розірваний. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 01.04.2005 року та стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 150 грн. Вона вважає, що на сьогоднішній день сума аліментів не достатньою для матеріального утримання сина. На даний час позивач не працює, оскільки перебуває по догляду за дитиною до 4-х років. Відповідач не має стабільного доходу, але має можливість надати матеріальну допомогу. Позивач у судове засідання не прибула. Подала письмову заяву, в якій, уточнила свої позовні вимоги та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили до повноліття дитини та розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не прибув, подав письмову заяву, в якій просить справу слухати без його участі, зазначаючи, що уточненні позовні вимоги в розмірі 500 грн. визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 13.09.2002 року [PERSON] та [PERSON], сторони у справі - є батьками неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] (а.с.7). 31 липня 2007 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с.6) Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 01.04.2005 року з відповідача на користь позивача стягувались аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі по 150 грн. щомісячно, починаючи з 10.03.2005 року і до повноліття доньки Діани (а.с.8). Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач - є здоровою та працездатною особою молодого віку, постійного офіційного місця роботи не має, має нерегулярний мінливий дохід. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите і в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обов'язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає до задоволення та в порядку збільшення розміру аліментів стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 500 грн., які відповідач, з урахуванням обставин, встановлених ст. 182 СК України, спроможний сплачувати. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved