Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

31.08.2015 р. [PERSON] звернулась до суду з названим позовом, у якому зазначила, що рішенням Сухолиманської сільської ради №161/1 від 03 серпня 2007 року [PERSON] була передана у власність земельна ділянка площею 0,063 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території [ADDRESS]. В наступному [PERSON] був виданий в установленому законом порядку державний акт, бланк серії [NUMBER], зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 12 червня 2008 року за №010852900061, на право власності на зазначену земельну ділянку. Постановою Овідіопольського районного суду від 13.08.2012 р., яка набрала законної сили 31.07.2013 р., у адміністративній справі за її, тобто позивачки, позовом до Сухолиманської сільської ради, з участю третіх осіб, правонаступників померлої [PERSON] [PERSON] і [PERSON], визнано недійсним та скасовано рішення Сухолиманської сільської ради №161/1 від 03 серпня 2007 року про передачу у власність [PERSON] зазначеної вище земельної ділянки, але не було скасовано державний акт на право власності [PERSON] на земельну ділянку та державна реєстрація цього права. З наведених підстав позивач, з урахуванням уточнень позову, просила визнати недійсним, виданий на підставі рішення Сухолиманської сільської ради №161/1 від 03 серпня 2007 року державний акт, бланк серії [NUMBER], зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 12 червня 2008 року за №010852900061, на право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,063 га, кадастровий номер [NUMBER], для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території [ADDRESS], та зобов'язати відділ Держгеокадастру в Овідіопольському районі і Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на цю земельну ділянку. (а.с. 29-31) В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] позов визнали повністю. Представники відділу Держгеокадастру в Овідіопольському районі та Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджено повідомленнями про отримання судових повісток, в судове засідання не з'явились, причини неявки суд не повідомили, у зв'язку з чим справа розглянута судом за їх відсутності, що відповідає положенням ст. 169 ЦПК України. (а.с.26-27) Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до пункту «б» частини першої статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Згідно із частинами першою, другою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Як передбачено частиною першою статті 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Частиною першою статті 155 ЗК України передбачено, що в разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Судом установлено, що рішенням Сухолиманської сільської ради №161/1 від 03 серпня 2007 року [PERSON] була передана у власність земельна ділянка площею 0,063 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території [ADDRESS]. В наступному [PERSON] був виданий в установленому законом порядку державний акт, бланк серії [NUMBER], зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 12 червня 2008 року за №010852900061, на право власності на зазначену земельну ділянку.(а.с. 5) Відповідно до частини першої статті 125, частини першої статті 126 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час прийняття селищною радою рішення) право власності [PERSON] на земельну ділянку виникло з моменту отримання нею державного акта та його державної реєстрації. Постановою Овідіопольського районного суду від 13.08.2012 р., яка набрала законної сили 31.07.2013 р., у адміністративній справі за позовом [PERSON] до Сухолиманської сільської ради, з участю третіх осіб, правонаступників померлої [PERSON] [PERSON] і [PERSON], визнано недійсним та скасовано рішення Сухолиманської сільської ради №161/1 від 03 серпня 2007 року про передачу у власність [PERSON] зазначеної вище земельної ділянки. (а.с. 6-13) У правовій позиції у справі №6-93цс13 від 23.10.2013 р., яка відповідно до ст. 3607 ЦПК Українимає враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, Верховний Суд України зазначив, що державний акт на право власності на земельну ділянку видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема статтями 116, 118 ЗК України. У зв'язку з тим, що рішення Сухолиманської сільської ради №161/1 від 03 серпня 2007 року, на підставі якого [PERSON] був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку та проведена державна реєстрація цього права, в установленому законом порядку визнано незаконним та скасовано, підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про скасування цього державного актата державної реєстрації зазначеного права власності на землю.

Outcome: approved