Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

30.03.2020 позивачка звернулась в суд з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини його заробітку щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку. В обґрунтування позову послалася на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 16.03.2013. У шлюбі у них народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею та перебувають на її утриманні. На даний час вони з відповідачем проживають окремо. Відповідач аліменти не сплачує, іншим чином матеріально дітям не допомагає. Вона не працює, так як здійснює догляд за дитиною, якій виповнилось 2 роки. Тому просить позовні вимоги задовольнити. 15.04.2020 у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи з повідомленням сторін. Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, заяв та клопотань не подали, відповідач відзиву не подав, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності. Згідно із ч.5 ст.279 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оцінивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.03.2013, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від подружнього життя у сторін є син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Рішенням суду від 25.06.2020 шлюб між сторонами розірвано. Діти проживають з позивачкою та перебувають фактично на її утриманні. Згідно із ч.1 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно із ч.4 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Врахувати майновий стан позивачки, яка не працює, так як здійснює догляд за двохрічним сином, та який проживає з нею, беручи до уваги відсутність відомостей про матеріальний стан та доходи відповідача, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на дружину до досягнення сином [PERSON] трирічного віку у розмірі у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку(доходу), починаючи з дня звернення з позовом до суду 30.03.2020, до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку - до [INFO] . Тому позовні вимоги слід задовольнити. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved