Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

30.10.2015 р. позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення частки померлого в праві власності подружжя на домоволодіння, визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 14.08.1949 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], прізвище після державної реєстрації шлюбу змінено на [PERSON], номер актового запису 272. [INFO]. у [PERSON] та відповідачки народилась донька - [PERSON] Під час шлюбу, в період з 1958 року по 1983 рік, [PERSON] та відповідачка збудували домоволодіння [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з ? частки домоволодіння [ADDRESS], так як цей будинок було набуто в період шлюбу, то це є часткою померлого в праві спільної сумісної власності подружжя. Заповіту [PERSON] не залишив. Спадкоємцями за законом, які фактично прийняли спадщину, є позивачка та відповідачка. Вони були зареєстровані та фактично постійно проживали на час відкриття спадщини, тобто володіли спадковим майном - житловим будинком. На час відкриття спадщини позивач у визначений законом строк не звернувся до державної нотаріальної контори за видачею йому свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з тим, що фактично вступив в управління та володіння спадковим майном спадкодавця протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, так як постійно проживає та користується цим будинком з 10.10.1984 року по теперішній час. Оформити свої спадкові права через нотаріуса та отримати свідоцтво про право на спадщину позивач не має можливості, так як свідоцтво про право власності на домоволодіння оформлено після смерті спадкодавця лише на ім'я відповідачки. В зв'язку із чим позивач вимушений звернутися до суду із цією позовною заявою. Позивачка просить суд визначити, що частка [PERSON], померлого [INFO] в праві спільної сумісної власності подружжя на домоволодіння [ADDRESS] складала ?, визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на ? частку домоволодіння [ADDRESS] після смерті [PERSON], померлого [INFO] та припинити право власності [PERSON] на ? частку домоволодіння [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON], який діє на підставі договору, у відкритому судовому засіданні надали пояснення аналогічні викладеним у позові, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі та просила позов задовольнити. Представник відповідачки [PERSON], [PERSON], який діє на підставі довіреності, у відкритому судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, посилаючись на те, що їх мати за життя бажає розділити домоволодіння [ADDRESS] між ним та сестрою порівну. Даний будинок був побудований в період шлюбу [PERSON] та [PERSON] [PERSON] помер у 1996 році. На момент смерті в даному будинку проживали він, мати та сестра, зареєстровані він, мати, сестра та її племінник. Свідок [PERSON] суду пояснила, що по [ADDRESS] проживає з 1972 року. З позивачкою сусіди через будинок. Спірний будинок будували її батько та мати. Батько помер у 1996 році. В будинку проживає позивачка з дітьми, її чоловік та мати. Сина в цьому будинку бачили рідко. У 1996 році в даному будинку не проживає, він побудував будинок в Першотравневому районі м. маріуполяю. Зараз в будинку живе [PERSON], її діти, чоловік та мати. Син претендує на будинок. Свідок [PERSON] суду пояснила, що по вул. [ADDRESS] проживає з 1950 року. Спірний будинок [PERSON] - дружина та чоловік. В будинку проживають дружина, донька з сім'єю. На похоронах вона не була. Син в будинку не жив, йому побудували будинок і він у ньому жив. У 1996 році [PERSON] жила у цьому будинку, допомагала у дворі і зараз живе з сім'єю. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він чоловік позивачки, з нею у шлюбі з 1980 року, зареєстрували шлюб у 1981 році та став проживати по [ADDRESS] і одразу став там проживати. Будинок належить [PERSON] та його дружині. На момент смерті [PERSON] у будинку жила дружина [PERSON] та їх сім'я. Син не проживав на момент смерті батька у даному будинку, у нього був свій дім. . Вислухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обгрунтувані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу, серія [NUMBER] виданого 12.07.1982 року відділом ЗАГС Приморського райвиконкому, [PERSON] та [PERSON] 14.08.1949 року уклали шлюб, актовий запис №272. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові [PERSON], дружині - [PERSON]. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] виданого відділом (бюро) запису актів громадянського стану 17.02.1981 року, [PERSON] та [PERSON] 17.02.1981 року уклали шлюб, актовий запис №514. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові [PERSON], дружині - [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про народження, серія [NUMBER], виданого Приморським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Маріуполя 31.05.1996 року, [PERSON] народилася [INFO], батьком записано - [PERSON], матір'ю - [PERSON], актовий запис №498. Згідно свідоцтва про право власності [NUMBER] посвідченого 11.12.2002 року Виконкомом Маріупольської міської ради, домоволодіння [ADDRESS] в цілому належить [PERSON] на праві приватної власності. Свідоцтво видане на підставі рішення Приморського райвиконкому та акту прийомки від 07.05.1991 року №139/10, зареєстровано в реєстровій книзі №42504 від 11.12.2002. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 29.09.2015 року Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] помер [INFO], актовий запис № 233. Після смерті [PERSON], померлого [INFO] заведена спадкова справа №508/1996. Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, що діяв на час виниклих правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ст.28 Кодексу про шлюб та сім'ю України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Таким чином, частка померлого [PERSON] у спільній сумісній власності з [PERSON] складає ? частину будинку [ADDRESS], а ? належить на праві власності [PERSON] Таким чином, судом встановлено, що в період шлюбу [PERSON] та [PERSON] придбали будинок, який є спільною сумісною власністю подружжя. Дані обставини підтверджуються письмовими доказами по справі. Таким чином, право на спадкування за законом виникло на ? частку спірного будинку, яка належала померлому. Згідно паспорту [PERSON], остання була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 10.10.1984 року, таким чином на момент смерті батька позивачка була зареєстрована у спадковому будинку. Відповідно до ст. 526 ЦК України ( в ред 1963 р, яка діяла на час виникнення вказаних правовідносин ) часом відкриття спадщини визнається день смерті. Відповідно до ст. 548 ЦК України ( в ред 1963 р)для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України ( в ред 1963 р), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно із пунктом 124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріальними конторами УРСР, затвердженої наказом Мінюсту УРСР 31 жовтня 1975 року № 45/5, яка діяла на час відкриття спадщини, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини. Доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути: довідка про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взяте майно спадкодавця; довідка фінансового органу, органу держстраху чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому окладному страхуванню або збори; квитанція про сплату податку, платежу, збору; запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Крім фактичного проживання із спадкодавцем та наявності реєстрації в будинку на момент смерті [PERSON], його донька [PERSON] продовжувала проживати у даному будинку разом із своєю родиною, сплачувала комунальні платежі за спадковий будинок, утримував спадкове майно, користується спадковим будинком до теперішнього часу. Дані дії [PERSON]. свідчать про те, що вона фактично прийняла спадщину після смерті батька та вступила у володіння та управління спадковим майном. Відповідно до ст..529 ЦК України ( в ред. 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Таким чином, позивачка - донька померлого [PERSON] та відповідачка, дружина померлого в рівних частках мають право на ? частку спадкового будинку, тобто по ? кожна. Отже, вивчивши зібрані по справі докази, аналізуючи вищевикладені норми права, суд приходе до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на ? частину будинку після смерті [PERSON], померлого [INFO].

Outcome: approved