Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

31 березня 2020 року адвокат Михайленко О.В., який є представником [PERSON] , звернувся до суду з позовом, предметом якого є: визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 05 лютого 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., зареєстрований в реєстрі за №2956 за вимогою ТОВ «Кредитні Ініціативи» про стягнення з позивача 6 770 грн 99 коп. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в квітні 2019 року позивач дізнався, що з його заробітної плати за місцем служби на підставі постанови приватного виконавця здійснюється стягнення коштів на погашення заборгованості за кредитним договором. Оскільки вказану заборгованість не можна вважати безспірною, а сам виконавчий напис вчинений з порушенням встановленого законом порядку, зокрема поза межами строку позовної давності, просив визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Останній надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, в якому також просив розглянути справу за відсутності представника (а.с. 39-56). Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши позовну заяву та долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 27 вересня 2013 року ПАТ «Альфа Банк», з одного боку, та [PERSON] , з другого боку, уклали кредитний договір №630036140, за умовами якого банк надав позивачу кредитні кошти у вигляді карткового кредитного ліміту в сумі 75 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом не зі сплатою відсотків в розмірі 36 % від суми кредиту на рік (а.с. 41-43). З матеріалів справи вбачається, що 14 листопада 2016 року ПАТ «Альфа Банк» відступило свої права вимоги до позичальників, зазначених у акті прийому-передачі до цього Договору, ТОВ «Кредитні ініціативи» (а.с.44-54). 05 лютого 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи», заборгованості за кредитним договором №630036140 від 27 вересня 2013 року в розмірі 6 770 грн 99 коп. за період з 15 жовтня 2016 року по 20 листопада 2018 року, а також 650 грн - витрати на оплату послуг нотаріуса. З отриманих на запит до приватного нотаріуса документів слідує, що виконавчий напис про стягнення з позивача грошових коштів було вчинено на підставі заяви представника ТОВ «Фінансова компанія «Кредитні Ініціативи». До вказаної заяви долучено заяву про вчинення виконавчого напису, виписку з розрахунку заборгованості, анкету заяву на укладення Договору про комплексне обслуговування, витяг з договору факторингу, статут товариства, довіреність. Вирішуючи спір, суд виходить з такого. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування, насамперед, встановлюється Законом України «Про нотаріат» (далі - Закон) та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок). Відповідно до статті 87 Закону, виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, вчиняються нотаріусами для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Статтею 88 Закону та пунктами 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку визначено умови вчинення виконавчих написів. Так, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо: - подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (підпункт 3.1). Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (підпункт 3.3). Умови до форми та змісту письмової заяви стягувача на вчинення виконавчого напису визначені підпунктами 2.1, 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку. Відповідно до підпунктів 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку, безспірність заборгованості підтверджується документами, чітко визначеними Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). Пунктом 2 Переліку документів передбачено, що для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, необхідно надати: - оригінал кредитного договору; - засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Отже, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Боржник в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Виходячи з такого підходу до вирішення зазначеної категорії спорів, Верховний Суд України у постанові від 5 липня 2017 року (справа №6-887/цс17) зазначив, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Враховуючи викладене, а також той факт, що кредитор у зобов`язанні змінювався і що матеріали справи не містять доказів того, що новий кредитор направляв боржнику повідомлення про заміну кредитора, і що це повідомлення було вручено чи не вручено з певних причин, як немає доказів того, що боржник отримував претензію щодо виплати заборгованості, і своєю пасивною поведінкою погодився з її розрахунком, а сам розрахунок, кредитний договір та додаток до нього в наданих нотаріусом документах відсутні, суд дійшов висновку, що заборгованість, яку стягнуто за виконавчим написом, не можна вважати безспірною, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню.

Outcome: approved