Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

31 січня 2011 року державним виконавцем Центрального відділу Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Чепурною М.В. при примусовому виконанні виконавчого листа №2а-4635 від 11 січня 2010 року був накладений арешт на майно [PERSON] автомобіль «ВАЗ 21104», державний реєстраційний номер [NUMBER] та оголошено заборону на його відчуження, про що була винесена відповідна постанова ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на те, що між банком та [PERSON] 15 вересня 2006 року був укладений договір застави, відповідно до якого [PERSON] передав в заставу банку автомобіль «ВАЗ 21104», а при підготовці документів для реалізації транспортного засобу виявилося що на автомобіль накладено арешт, в звязку з чим банк не може одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами, звернувся в суд з позовом в якому просить визнати переважне право ПАТ КБ «ПриватБанк» перед іншими кредиторами задовольнити свої вимоги за рахунок заставного майна та зобовязати центральний відділ ДВС Черкаського міського управління юстиції зняти арешт з автомобіля «ВАЗ 21104», державний реєстраційний номер [NUMBER].. Представник позивача в судовому засіданні свої вимоги підтримав. Представник відповідача Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що арешт на автомобіль накладено відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень судів про стягнення з [PERSON] заборгованості. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного. 15 вересня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого, [PERSON] отримав кредит в сумі 8375 доларів США на купівлю автомобіля та 2159,26 доларів США на сплату страхових платежів на строк з 15 вересня 2006 року по 15 вересня 2011 року. В цей же день, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір застави рухомого майна, відповідно до умов якого, [PERSON] надав в заставу банку автомобіль «ВАЗ 21104», державний реєстраційний номер [NUMBER].. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2011 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 15 вересня 2006 року в розмірі 52088 грн. 32 коп., що є еквівалентом 6844,45 дол. США звернуто стягнення на предмет застави автомобіль «ВАЗ 21104», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Як вбачається з документів, наданих в судовому засіданні представником відповідача, на виконанні в Центральному відділі ДВС Черкаського міського управління юстиції перебуває зведене виконавче провадження №281-10/11 від 21 червня 2010 року по примусовому виконанню виконавчого листа №2-2883 від 16 жовтня 2007 року, №2-1223 від 29 червня 2009 року, №2-1472 від 1 січня 2010 року, 32а-4635 від 31 січня 2011 року, №2-1472 від 1 листопада 2010 року, виданих Придніпровським районним судом та Черкаським окружним адміністративним судом про стягнення коштів з [PERSON] на користь КС «Обереги» у сумі 5512 грн. 72 коп., на користь ДПІ у м. Черкаси боргу у сумі 1351 грн. 33 коп., на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу у сумі 28649 грн. 55 коп. Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Постановою від 31 січня 2011 року державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Чепурної М.В. було накладено арешт на автомобіль «ВАЗ 21104», державний реєстраційний номер [NUMBER]., який належить боржнику [PERSON] Згідно з ч.1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобовязання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих про строчкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором,- неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченою заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні представником не доведено те, що арешт, накладений на автомобіль «ВАЗ 21104», державний реєстраційний номер [NUMBER], є перешкодою позивачу одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Крім того, відповідно до ст. 24 Закону України «Про заставу», у випадках, коли суми, вирученої від продажу предмета застави,недостатньо для повного задоволення вимог заставодержателя, він має право, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення вимоги, з іншого майна боржника в порядку черговості, передбаченої законодавством України. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно і про звільнення майна з-під арешту. У відповідності зі ст. 59 Закону України Про виконавче провадження по незакінчених виконавчих провадженнях арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Доказів того, що автомобіль «ВАЗ 21104», державний реєстраційний номер [NUMBER] належить КБ ПАТ «Приватбанк» представник позивача суду не надав. На підставі наведеного, ст.ст.57 59 Закону України Про виконавче провадження, Закону України «Про заставу»,

Outcome: dismissed