Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

29 грудня 2020 року позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулося до суду з позовом про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. На обґрунтування своїх вимог посилається на ті обставини, що 15 грудня 2016 року між ПІІ «ВІП-РЕНТ» та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група», був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-2700/17-АVIS, предметом якого є страхування транспортного засобу «Мазда», державний № [NUMBER] . 16 січня 2018 року у м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Мазда», державний № [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «Шевроле», державний № [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Згідно з постановою Святошинського районного суду від 08 лютого 2018 року вище вказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм, - [PERSON] п. п. 2.3 б, 13.1 Правил дорожнього руху. 17 січня 2018 року до Позивача звернувся страхувальник - ПІІ «ВІП-РЕНТ», із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування в зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору № 28-0199-2700/17- АVIS. 06 березня 2018 року Позивачем на підставі Рахунку №СФ-000080 від 29 січня 2018 року та рахунку №СФ-0000161 від 16 лютого 2018 року, було складено страховий акт №СТОКА-5141. Позивач, на підставі вищевказаних документів, здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 217 378 (двісті сімнадцять тисяч триста сімдесят вісім) гри. 98 коп., що підтверджується платіжним дорученням №4627 від 06 березня 2018 року. Цивільну відповідальність транспортного засобу винної сторони, а саме Відповідача, «Шевроле», державний № [NUMBER] , було застраховано у Моторне (транспортне) страхове бюро України, як учасника бойових дій, посвідчення учасника бойових дій [NUMBER] , видане Києво-Святошинським районним воєнкоматом. Ліміт відповідальності 100 000,00грн.. 17 грудня 2018 року Моторне (транспортне) страхове бюро України перерахувало страхове відшкодування в розмірі 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп. на рахунок Позивача. Сума яка покладається на Відповідача становить: 217 378 (двісті сімнадцять тисяч триста сімдесят вісім) грн. 98 коп. -100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп. = 117 378 (сто сімнадцять тисяч триста сімдесят вісім) грн. 98 коп. Тому на підставі вище наведеного позивач просив суд стягнути з Відповідача, - [PERSON] , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», як відшкодування шкоди, суму в розмірі 117 378 (сто сімнадцять тисяч триста сімдесят вісім) грн. 98 коп. та сплачений судовий збір в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.. Представник позивача в позовній заяві зазначив клопотання, в якому просив розгляд справи проводити у його відсутності, вимоги позову підтримав, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. У судове засідання відповідач не з`явився, через канцелярію суду подав клопотання в якому зазначив, що просить проводити розгляд справи за його відсутністю, позов визнає та просив суд розстрочити сплату відшкодування шкоди Приватному акціонерному товариству «Українська страхова група» на шість місяців у зв`язку із скрутним матеріальним становищем викликаним через тривалу хворобу дружини, яка померла, хворобу сина, який визнаний інвалідом І групи та потребує дорого вартісної операції, а також у зв`язку з тим, що є пенсіонером. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст. ст.19,274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. Судом встановлено, що 15 грудня 2016 року між ПІІ «ВІП-РЕНТ» та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-2700/17-АVIS, предметом якого є страхування транспортного засобу «Мазда», державний № [NUMBER] . 16 січня 2018 року у м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Мазда», державний № [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «Шевроле», державний № [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Згідно з постановою Святошинського районного суду від 08 лютого 2018 року вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм, - [PERSON] п. п. 2.3 б, 13.1 Правил дорожнього руху. 17 січня 2018 року до Позивача звернувся страхувальник - ПІІ «ВІП-РЕНТ», із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування в зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору № 28-0199-2700/17- АVIS. 06 березня 2018 року Позивачем на підставі Рахунку №СФ-000080 від 29 січня 2018 року та рахунку №СФ-0000161 від 16 лютого 2018 року, було складено страховий акт №СТОКА-5141. Позивач, на підставі вищевказаних документів, здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 217 378 (двісті сімнадцять тисяч триста сімдесят вісім) гри. 98 коп., що підтверджується платіжним дорученням №4627 від 06 березня 2018 року. Цивільну відповідальність транспортного засобу винної сторони, а саме Відповідача «Шевроле», державний № [NUMBER] , було застраховано у Моторне (транспортне) страхове бюро України, як учасника бойових дій, посвідчення учасника бойових дій [NUMBER] , видане Києво-Святошинським районним воєнкоматом. Ліміт відповідальності 100 000,00грн.. 17 грудня 2018 року Моторне (транспортне) страхове бюро України перераховано страхове відшкодування в розмірі 100 000 (сто тисяч) грн.. 00 коп. на рахунок Позивача. Сума яка покладається на Відповідача становить -117 378 (сто сімнадцять тисяч триста сімдесят вісім) грн. 98 коп.. З наданих відповідачем документів до матеріалів справи вбачається, що 08 серпня 2019 року дружині відповідача [PERSON] було встановлено інвалідність І Б групи, що підтверджується копією довідки до акта МСЕК Серія АВ №0995934. [INFO] дружина відповідача померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] . 26 січня 2021 року сину відповідача [PERSON] встановлено інвалідність І Б група, що підтверджується копією довідки до акта МСЕК Серія 12ААБ №443780. Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] відповідач є учасником бойових дій. Тому дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Право вимоги до особи, винної у завданні шкоди, виникає у постраждалої особи на підставі ст. 1166 ЦК України, якою встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Це право вимоги перейшло до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» через дію ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування»: «до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За правилами ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV(стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IVстраховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом статей 9, 22-28, 35 Закону №1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. При цьому страховик, який виплатив страхове відшкодування потерпілому, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ч. 2 ст. 82 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Приватне акціонерне товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону; Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України). Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У п. 2 ч. 7 ст. 265 ЦПК України передбачено, що у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення. Згідно з ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. В результаті аналізу правових норм, з огляду на встановлені у ході розгляду справи обставини суд приходить до наступних висновків. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована не у повному обсязі, то відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу позивача завдану шкоду. Стосовно клопотання відповідача про розстрочення рішення суду у разі задоволення вимог позивача, то суд вважає його обґрунтованим і задовольняє його, так як йому було надано докази того, що відповідач знаходиться у скрутному становищі, яке викликане тривалою хворобою дружини, яка померла, хворобою сина, який визнаний інвалідом І групи та потребує дорогої операції, а також у зв`язку з тим, що відповідач є особою пенсійного віку. Тому у разі задоволення судом вимог позивача можливості відразу сплатити всю суму у відповідача вочевидь не буде, і це поставить його та його сім`ю у скрутне матеріальне становище. Доказів же того, що у відповідача є інші доходи або майно, за рахунок яких можна було б задовольнити вимоги позивача у ході дослідження матеріалів справи, суду надано не було, тому задоволення клопотання відповідача про розстрочення рішення суду не порушуватиме права позивача, який з огляду на фінансовий стан відповідача та інші його зобов`язання у примусовому порядку не зможе отримувати від нього більшої суми погашення заборгованості. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача. Відповідно до ст.ст. 993, 1191, 1194 ЦК України, та

Outcome: approved