Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

29 липня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. Позов мотивовано тим, що відповідач по справі є колишнім чоловіком. Шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний за рішенням суду. Під час шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Неповнолітній син [PERSON] проживає із нею та знаходться на її утриманні. На підставі судового наказу Садгірського районного суду м. Чернівці від 10.09.2018 року з відповідача на її користь стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення ним повноліття. Однак, неповнолітній син [PERSON] є дитиною-інвалідом з наступним діагнозом: наслідки перенесеного органічного ураження центральної нервової системи в ранньому віці з важкою розумовою відсталістю і вираженим порушенням поведінки та емоції; перебуває на «Д» обліку в кабінеті дитячого психіатра ЧПНД, що підтверджується випискою із медичної книги №165 та довідкою КМУ «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» від 07.02.2019 р. Посилається на те, що розмір аліментів в 50 відсотків прожиткового мінімуму, що становить на цей час 1159 грн., є просто мізерними і абсолютно недостатніми для утримання дитини-інваліда, яка постійно потребує лікування, підгузки (в силу хвороби і лежачого способу життя), ортопедичного взуття і цілодобового догляду. Однак, відповідач додаткових коштів не надає та не бере абсолютно ніякої участі в утриманні сина. Вказує на те, що відповідач є працездатною і фізично здоровою особою, на утриманні інших дітей, іншого із подружжя чи непрацездатнимх осіб не має, а отже, в змозі сплачувати аліменти в розмір 3000 грн. Посилаючись на ст. 192 СК України позивачка просить суд, збільшити розмір аліментів в твердій грошовій сумі, які стягуються з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на підставі судового наказу Садгірського районного суду м. Чернівців від 10.09.2018р. з 50 відсотків прижиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 3000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до настання дитиною повноліття. 18.08.2020 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву у якому зазначив, що позовні вимоги позивачки він не визнає. Зазначає що у нього заборгованості по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] відсутня. Зазначає що інваліди з дитинства та діти інваліди отримують державну соціальну допомогу, також отримує щомісячну грошову допомогу особа, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи ІІ групи в наслідок психічного розладу та передбачені певні пільги безплатне лікування та медичне обслуговування. Крім цього зазначає, що він намагається брати участь у житті його сина проте позивачка чинить йому перешкоди та вчиняє скандал, викликає працівників поліції. Вказує на те, що в силу відсутності постійних та стабільних заробітків він не має змоги сплачувати аліменти у розмірі 3000 грн. З цих підстав просить відмовити у задоволенні позову. Позивач та її представник-адвокат Загарія О.Д. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та надали суду пояснення згідно позовних вимог, які просили задовольнити повністю. Відповідач та його представник-адвокат Горецький Я.О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та надали суду пояснення згідно відзиву, просили відмовити у позові. Дослідивши матеріали, суд встановив, наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, шлюб розірвано на підставі рішення суду. Від шлюбу сторони мають двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та неповнолітній [PERSON] , [INFO] який проживає із позивачкою та знаходться на її утриманні. Судовим наказом Садгірського районного суду м. Чернівці від 10.09.2018 року по справі № 726/1608/18 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 20.08.2018 року і до досягнення повноліття дитиною. Неповнолітній син [PERSON] є дитиною-інвалідом з наступним діагнозом: наслідки перенесеного органічного ураження центральної нервової системи в ранньому віці з важкою розумовою відсталістю і вираженим порушенням поведінки та емоції; перебуває на «Д» обліку в кабінеті дитячого психіатра ЧПНД, що підтверджується випискою із медичної книги №165 та довідкою КМУ «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» від 07.02.2019 р. Норми права, та мотиви їх застосування. Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В ч.1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Позивач, як одержувач аліментів, довела свої вимоги про збільшення розміру аліментів, зокрема тому, що неповнолітній син є дитиною-інвалідом, на даний час прожитковий мінімум 1159 грн. є недостатнім для дитини-інваліда яка потребує постійного лікування, порівняно з 2018 роком, змінився вік дитини, а відповідно зросли потреби у забезпеченні дитини необхідним для проживання, харчування. Також позивач зазначила, що дитина потребує постійного догляду і через це вона не має можливості влаштуватися на роботу, а відповідно няню також фінансово не має змоги найняти. Суд при розгляді вимог позивачки про збільшення розміру аліментів враховує те, попередньо визначений судом розмір аліментів недостатній, а тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню. В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, місто Венеція, 25-26 березня 2011 року). Згідно з пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін. Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, суд дослідивши докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, позивачем (отримувачем аліментів) доведений факт зміни матеріального становища обумовлений інвалідністю (каліцтвом) дитини та поступовим погіршенням стану її здоров`я, зміною віку та росту, що є підставою для зміни розміру аліментів передбачених ст. 192 СК України, до 3000 гривень щомісячно, буде достатньою в даному випадку. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved