Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

29.08.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку уточнивши та обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом позивач [PERSON] є власником жилого будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Новоолексіївка, вул. Петровського, 14. 21 червня 2005 року після відбуття кримінального покарання був зареєстрований у вищезазначеному будинку її син [PERSON], але жодного дня в ньому не проживав. Цього ж року відповідач виїхав у невідомому їй напрямку, останнє відоме їй місце його проживання це Російська Федерація. Відповідач у спірному будинку не проживає більше шести місяців, не несе витрат по утриманню спірного будинку, не приймає участі у спільному побуті. Враховуючи вищевикладене, просить суд, визнати [PERSON] [INFO], ІПН: [NUMBER] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Новоолексіївка, вул. Петровського, 14 та зняти з реєстраційного обліку . До початку проведення судового засідання представник позивача [PERSON] надав суду заяву про можливість розгляду справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач у\~судове засідання\~не з'явився\~по невідомій\~суду причині,\~хоча належним\~чином був\~ повідомлений\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи. Своїм\~правом на\~подання відзиву\~на позовну\~заяву не\~скористався.Відповідно до ст. 187 ЦПК України виклик відповідача, також здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Таким чином, суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенню ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.10.1995 року [PERSON] є власником будинку розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Новоолексіївка, вул. Петровського, 14 ( а.с. 5). Відповідно до реєстраційного посвідчення та технічного паспорту на вищезазначений будинок виданих Синельниківським БТІ власником будинку розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Новоолексіївка, вул. Петровського, 14 значиться позивач у справі [PERSON] ( а.с. 6, 9 -10). В Довідці виданій виконавчим комітетом Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 16. 08.2018 року № 294 зазначено, що [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO] (Квітнева), 14, але фактично за вказаною адресою не проживає ( а.с.11). Згідно ст.\~405\~Цивільного кодексу\~України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. У відповідності до ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Виходячи з того, що Закон України від 11. 12. 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин виникнення, зміна чи припинення яких пов'язана з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Таким чином,\~з огляду\~на вищевикладене,\~та виходячи\~з того,\~що \~позивач є\~власником зазначеного\~вище будинку,\~а реєстрація\~відповідача в\~ньому створює\~позивачу перешкоди\~у володінні\~ним,\~позовні вимоги\~про усунення\~перешкод у\~здійсненні права\~власності шляхом визнання\~особи такою,\~що втратила\~право користування\~жилим приміщенням\~та зняття\~з реєстраційного\~облікупідлягають частковому задоволенню, виходячи з того, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється безпосередньо на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення особи права користування житловим приміщенням, тому дана вимога є передчасною, а тому задоволенню не підлягає. Відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У даному випадку на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок. На підставі викладеного, ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, ст. 41 Конституції України, Глава 23, ст. 391 ЦК України, Закон України від 11. 12. 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: partial