Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

30.04.2015 року [PERSON](далі по тексту позивач) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON](далі по тексту відповідач) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області (далі по тексту третя особа) про зобов ?язання провести демонтаж сараю (а.с.2-4). Так, позивач просить суд зобов'язати [PERSON] здійснити демонтаж двоповерхового дерев ?яного сараю по вул. Червоноармійській,43 в м. Білгород-Дністровському Одеської області, який знаходиться на відстані 0,3 м. від гаражу літ. «З» по вул. Червоноармійській,41 в м. Білгород-Дністровському Одеської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого в м. Білгород-Дністровському по вул. Червоноармійській,41 та знаходиться на земельній ділянці, яка належить [PERSON] на праві власності. Сусідом [PERSON] [PERSON], у 80-ті роки побудовано дерев ?яний сарай, який знаходиться на відстані 0,3 м. від гаражу [PERSON] під літ. «З». Зазначений сарай [PERSON] знаходиться у аварійному, непридатному до використання та у незадовільному стані, заподіює шкоди приватній власності [PERSON] гаражу під літ. «З», що підтверджується відповідними листами ВК Білгород-Дністровської МР та Білгород-Дністровського МВ ГУДСНС України. Крім того, з листа ДАБК в Одеській області вбачається, що вказаний сарай [PERSON] не є капітальним будівництвом, а має характер тимчасової споруди. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.05.2015 року відкрито провадження по справі № 495/2939/15-ц за позовом [PERSON]до [PERSON] за участю третьої особи ВК Білгород-Дністровської МР про зобов ?язання провести демонтаж сараю. Справу призначено до розгляду (а.с.24). Відповідачем [PERSON], подано до суду заперечення на позовну заяву [PERSON] та додаток до заперечення, відповідно до яких відповідач просить закрити провадження у справі у зв ?язки з тим, що 09.11.2011 року [PERSON] вже звертався до суду з позовом про знесення самовільного будівництва, у задоволенні якого рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.10.2013 року було відмовлено. Рішення вступило в законну силу 13.02.2014 року (а.с.49-55, 86-88). Крім того, відповідач посилається на те, що позивачем не доведений факт порушення будь-яких його прав власника будинку та гаражу під літ. «З». Зазначені позивачем листи ВК Білгород-Дністровської МР та Білгород-Дністровського МВ ГУДСНС України не підтверджують доводів та вимог позивача. Аварійність стану сараю встановлена лише шляхом візуального обстеження та стосується тільки відповідача. Більш того, актом ІДАБК від 10.06.2014 року встановлено, що тимчасовий дерев ?яний сарай не потребує отримання дозвільних документів на його розміщення та гр. [PERSON] порушень містобудівного законодавства не вчинено. Представник позивача [PERSON], в судових засіданнях заявлені [PERSON]позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON], та його представник [PERSON], в судових засіданнях заперечували проти заявлених [PERSON]позовних вимог в повному обсязі та просили у їх задоволенні відмовити. Представник третьої особи [PERSON], залишив вирішення спору на розсуд суду та просив прийняти законне і обґрунтоване рішення. Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши в судових засіданнях пояснення учасників судового процесу, суд дійшов до наступних висновків. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої власності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до статей 316-317 Цивільного кодексу України право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник вправі вимагати усунення будь-яких порушень своїх прав, навіть якщо вони не поєднані з позбавленням права володіння (ст.391 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, згідно рішення ВК Білгород-Дністровської МР № 2795 від 20.08.1992 року було вирішено продати [PERSON] житловий будинок № 43 по вул. Красноармійській в м. Білгород-Дністровському Одеської області (а.с.68). Так, 12.12.1992 року між ВК Білгород-Дністровської МР (Продавець) та [PERSON] (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу № 2-4992, відповідно до умов якого Продавець продав, а Покупець купив житловий будинок № 43 по вул. Красноармійській в м. Білгород-Дністровському Одеської області (а.с.67, 69). Згідно із складеним 18.01.1993 року технічним паспортом (інвентарний номер 3532, реєстровий номер 39-5111), власником житлового будинку № 43 по вул. Красноармійській в м. Білгород-Дністровському Одеської області є [PERSON] (а.с.70). 04.06.1994 року між [PERSON] (Дарувальник) та [PERSON] (Обдарований) було укладено договір дарування № 1-2102, відповідно до умов якого Дарувальник подарив, а Обдарований прийняв у дар житловий будинок № 41 по вул. Красноармійській в м. Білгород-Дністровському Одеської області, до складу якого входить, зокрема, гараж ячеїсто-бетонний під літ. «З». 19.03.2004 року між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу серії ВЕВ № 979819, зареєстрований в реєстрі за №1188 відповідно до умов якого Продавець продав, а Покупець купив житловий будинок № 41 по вул. Красноармійській в м. Білгород-Дністровському Одеської області, до складу якого входить, зокрема, гараж ячеїсто-бетонний під літ. «З». 20.09.2006 року між [PERSON] (Дарувальник) та [PERSON] (Обдарований) було укладено договір дарування серії ВЕС № 225506, зареєстрований в реєстрі за №4410, відповідно до умов якого Дарувальник подарив, а Обдарований прийняв у дар житловий будинок № 41 по вул. Красноармійській в м. Білгород-Дністровському Одеської області, до складу якого входить, зокрема, гараж ячеїсто-бетонний під літ. «З» (а.с.6). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 503401, виданого відділом Держкомзему у місті Білгород-Дністровський Одеської області 12.08.2010 року на імя [PERSON] на підставі рішення Білгород-Дністровської міської ради Одеської області від 26.02.1998 року № 332-ХХІІ, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011050600338 від 15.07.2010 року, [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0573 га в межах згідно з планом, яка розташована по вулиці Червоноармійська,43, місто Білгород-Дністровський Одеської області та призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.78). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 009219, виданого відділом Держкомзему у місті Білгород-Дністровський Одеської області 15.04.2011 року на імя [PERSON] на підставі рішення Білгород-Дністровської міської ради Одеської області від 29.04.2010 року № 992-V, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01.11.506.00091 від 06.04.2011 року, [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0581 га в межах згідно з планом, яка розташована по вулиці Червоноармійська,41, місто Білгород-Дністровський Одеської області та призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.8). 10.06.2013 року ПМП «ЕКС» на виконання ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.09.2012 року по цивільній справі № 2-4823/11 було складено висновок № 07/02-1 судової будівельно-технічної експертизи (а.с.62-66), яким встановлено наступне. Фактичні лінійні розміри земельної ділянки по вул. Червоноармійській,41у м. Білгород-Дністровському Одеської області не співпадають з лінійними розмірами меж, яківказані у державному акті на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №009219 від 15.04.2011 року, асаме: по суміжній межі з боку вулиці Червоноармійській (по зовнішній стіні гаражу літ. «З») фактичний лінійний розмір межі складає 6,46 м., що на 2,09 м. більше ніж лінійний розмір, вказаний в державному акті - 4,37 м. = 1,22 м. + 3,15 м. Фактичні лінійні розміри земельної ділянки по вул. Червоноармійській,41в м. Білгород-Дністровському Одеської області не співпадають з лінійними розмірами меж, які вказані у технічному паспорті, а саме:з боку вулиці Червоноармійській фактичний лінійний розмір межі складає 23,99 м., що на 0,44 м. більше ніж лінійний розмір, вказаний в технічному паспорті-23,55 м. Фактичні лінійні розміри меж земельної ділянки по вул. Червоноармійській,43 в м. Білгород-Дністровському Одеської області не співпадають з лінійними розмірами меж, які вказані у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯК №503401 від 12.08.2010 року, а саме:з боку вул. Виноградної фактичний лінійний розмір межі складає 14,00 м., що на 0,87 м. більше ніж лінійний розмір, вказаний в державному акті - 13,13 м.;з боку перехрестя вулиць фактичний лінійний розмір межі складає 2,02 м., що на 0,83 м. менше ніж лінійний розмір, вказаний в державному акті - 2,85 м.; з боку вул. Червоноармійська фактичний лінійний розмір межі складає 35,80 м, що на 0,09 м. менше ніж лінійний розмір, вказаний в державному акті - 35,89 м. = 19,41 м. + 3,48 м. + 13,00 м.;по суміжній межі з боку вулиці Червоноармійській (по зовнішньої стіні гаражу літ. «З») фактичний лінійний розмір межі складає 6,46 м., що на 2,09 м. більше ніж лінійний розмір, вказаний в державному акті - 4,37 м. = 1,22м. + 3,15 м. Фактичні лінійні розміри меж земельної ділянки по вул. Червоноармійській,43 в м. Білгород-Дністровському Одеської області не співпадають з лінійними розмірами меж, які вказані у технічному паспорті, а саме:з тильної сторони фактичний лінійний розмір межі складає 37,35 м., що на 0,65 м більше ніж лінійний розмір, вказаний в технічному паспорті - 36,70 м.;з боку вулиці Виноградної фактичний лінійний розмір межі складає 14,00 м., що на 1,00 м. більше ніж лінійний розмір, вказаний в технічному паспорті - 13,00 м.;з боку перехрестя вулиць фактичний лінійний розмір межі складає 2,02 м., що на 1,00 м. менше ніж лінійний розмір, вказаний в технічному паспорті - 3,02 м.;з боку вулиці Червоноармійської фактичний лінійний розмір межі складає 35,80 м., що на 0,60 м. більше ніж лінійний розмір, вказаний в технічному паспорті - 35,20 м. Відповідно до плану земельної ділянки належна [PERSON] земельна ділянка межує з ділянкою [PERSON] Позивач у поданій до суду позовній заяві та його представник в судових засіданнях посилалися на те, що сусідом [PERSON] [PERSON], у 80-ті роки побудовано дерев ?яний сарай, який знаходиться на відстані 0,3 м. від гаражу [PERSON] під літ. «З». Зазначений сарай [PERSON] знаходиться у аварійному, непридатному до використання та у незадовільному стані, заподіює шкоди приватній власності [PERSON] гаражу під літ. «З», що підтверджується відповідними листами ВК Білгород-Дністровської МР та Білгород-Дністровського МВ ГУДСНС України. Крім того, з листа ДАБК в Одеській області вбачається, що вказаний сарай [PERSON] не є капітальним будівництвом, а має характер тимчасової споруди. За таких обставин, [PERSON] та його представник [PERSON]вважають, що зазначений сарай [PERSON] безпосередньо накладається на гараж під літ. «З», якому завдається шкода у вигляді руйнування, а його аварійний стан загрожує життю та здоров ?ю [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Так, [PERSON]звернувся до суду з позовом до [PERSON] за участю третьої особи ВК Б-Дністровської МР про зобов ?язання провести демонтаж сараю. Між тим, суд з такими доводами, твердженнями та вимогами [PERSON] погодитися не може, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, виходячи з наступного. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.10.2013 року по цивільній справі № 2-4823/11, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 04.12.2013 року, залишеними без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.02.2014 року (а.с.94-98, 71), встановлено, що на території житлового будинку № 43 по вул. Червоноармійській в м. Білгород-Дністровському [PERSON] здійснив будівництво дерев'яного сараю, який не відображений у технічному паспорті на вищевказаний будинок. Стосовно зустрічних позовних вимог [PERSON] про знесення самовільно збудованого [PERSON] дерев'яного сараю, судом було встановлено, що у зустрічній позовній заяві [PERSON] просв суд знести дерев'яний сарай, який самовільно побудований [PERSON] на межі земельних ділянок № 41 та № 43 по вул. Червоноармійській в м. Білгород-Дністровському. З правовстановлювальних документів на будинок № 43 по вул. Червоноармійській в м. Білгород-Дністровському видно, що будинок складається в цілому з літ. «А» - житлового будинку, літ. «Б» - сараю, літ. «В» - сараю, № 1 та № 2 споруд, літ. «Г» - туалету, тобто самовільно побудованим є лише вказаний [PERSON] дерев'яний сарай. Згідно актів за результатами розгляду заяв [PERSON] та [PERSON], існуючий дерев'яний сарай використовується [PERSON] для утримання голубів, в інвентаризаційних документах він відсутній. Інших доказів існування цього самовільно збудованого сараю на час звернення [PERSON] з позовом, відсутні. Таким чином, судом встановлено, що у зустрічній позовній заяві [PERSON] не вказано, яку саме самовільно споруду він просить знести, ці обставини представником [PERSON] не уточнювались. Також представником [PERSON] суду не надано докази на підтвердження істотних порушень будівельних норм та правил при будівництві вказаного дерев'яного сараю, а також не надано доказів на підтвердження порушення прав [PERSON] або суспільних інтересів самовільно збудованим сараєм. Відповідно до ч.3 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. [PERSON] та її представник посилаються на те, що факт заподіяння матеріальної шкоди та аварійного стану сараю підтверджується, зокрема, листами ВК Білгород-Дністровської МР від 13.08.2009 року № Ю1156/1533, від 29.06.2010 року, № Г-275-02/о/п/1790, від 20.10.2009 року № Ю-1634/2132, від 03.02.2012 року № Ю-110/313, від 17.03.2014 року № Ю-33-05/о/п/1/461, актом комісії від 27.01.2012 року, листом Білгород-Дністровського МВ ГУДСНС України від 27.08.2014 року № 1738. Листи ВК Білгород-Дністровської МР від 13.08.2009 року № Ю1156/1533, від 29.06.2010 року, № Г-275-02/о/п/1790, від 20.10.2009 року № Ю-1634/2132, від 03.02.2012 року № Ю-110/313 та акт комісії від 27.01.2012 року (а.с.9-11) були досліджені судом при розгляді справи за зустрічним позовом [PERSON] про знесення самовільно збудованого [PERSON] дерев'яного сараю, їм була дана відповідна оцінка та винесено рішення про відмову в задоволенні таких вимог [PERSON] Актом комісії у складі першого заступника міського голови, головного спеціаліста управління містобудування та архітектури, головного інженера КП «Білгород-Дністровське БТІ», головного спеціаліста юридичного відділу, начальника управління комунальної власності від 30.10.2014 року на виїзному засіданні встановлено, зокрема, що на земельній ділянці, яка належить [PERSON] знаходиться дерев ?яний сарай, який у інвентаризаційних документах відсутній. При візуальному огляді сараю виявлено, що його технічний стан незадовільний (а.с.14-15, 82-83). Отже, даний акт, по-перше, складений лише при візуальному огляді та без проведення жодних досліджень і експертиз, а, по-друге, в ньому взагалі не визначено про порушення будь-яких прав [PERSON] Крім того, згідно із заявленим представником позивача клопотанням, в судове засідання 27.07.2015 року для допиту та дачі пояснень по справі прибув свідок [PERSON] (головний інженер КП «Білгород-Дністровське БТІ»), яка була приведена до присяги та повідомлена про кримінальну відповідальність за неправдиві показання (а.с.123-124). Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила факт складання та підписання 30.10.2014 року Акту, а також обставини, викладені у Акті. В свою чергу, свідок пояснив, що дійсно обстеження сараю [PERSON] проводилось лише візуально, без проведення будь-яких досліджень та експертиз. Згідно із листами Білгород-Дністровського МВ ГУДСНС України від 14.02.2015 року № 149 та від 27.08.2014 року № 1738, перевіркою встановлено, що 2-х поверхова надвірна споруда, яка збудована на земельній ділянці № 43 по вул. Червоноармійській збудована з порушенням вимог примітки 7 додатку 3.1 ДБН 360-98**, а саме: не витриманий протипожежний розрив до поряд розташованої будівлі гаражу по вул. Червоноармійській,41 (а.с.16-17). Між тим, даними листами не визначено що це за 2-х поверхова надвірна споруда та чи порушуються наявністю цього об ?єкта права [PERSON] Листом ІДАБК в Одеській області № 01/11-6622 від 13.06.2014 року повідомлено, що проведеною Інспекцією перевіркою з виїздом на місце встановлено, що на земельній присадибній ділянці, яка належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 503404 розміщено двоповерховий дерев ?яний сарай без улаштування фундаментів, який класифікується як тимчасова споруда та не потребує отримання дозвільних документів в Інспекції на його розміщення (а.с.20). Таким чином, даним листом лише повідомлено, що спірний сарай [PERSON] є тимчасовою спорудою та не потребує отримання дозвільних документів в Інспекції на його розміщення. У наданому до суду представником [PERSON] [PERSON], Акті від 04.06.2015 року взагалі не йде мова про сарай [PERSON], а лише зазначається про дії [PERSON] при виконанні рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.10.2014 року, виконавчого листа, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 10.04.2014 року та ухвали апеляційного суду Одеської області від 19.01.2015 року (а.с.119, 127). Відповідно до листів Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури від 10.07.2014 року № 16-6606-14вих та від 17.08.2014 року № 7-396-13, під час виїзду 19.06.2014 року фахівцями містобудування та архітектури та відділу контролю з питань благоустрію міста встановлено, що власник домоволодіння по вул. Червоноармійській,43 [PERSON] має державний акт на право власності на земельну ділянку № 43 серії ВК №503401 від 19.11.2010 року. Крім того, відповідно до акту перевірки інспекції ДАБК в Одеській області дотримання вимог законодавства у сфері містобудування діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 10.06.2014 року дерев ?яний сарай, який знаходиться на земельній ділянці № 43, відноситься до тимчасової споруди. Згідно з висновком ВК Білгород-Дністровської МР від 19.06.2014 року встановити технічний стан сараю при візуальному огляді не вдається можливим. За результатами перевірки порушень містобудівного законодавства не встановлено підстав для прокурорського реагування (а.с.120, 122). Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні достатні та належні докази перебування дерев ?яного сараю [PERSON] у аварійному, непридатному до використання та у незадовільному стані, який заподіює шкоди приватній власності [PERSON] гаражу під літ. «З». Зі змісту ст.3 Цивільного процесуального кодексу України та ст.15 Цивільного кодексу України вбачається, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Таким чином, в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 25.12.2013 року по справі № 6-94ц13, яка відповідно до ст.360-7 Цивільного процесуального кодексу України, є обовязковою. Між тим, як встановлено під час розгляду справи та було вищезазначено, наявність у [PERSON] дерев ?яного сараю, що має характер тимчасової споруди, не порушує права [PERSON], які він просить захистити. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність будь-яких підстав для зобов'язання [PERSON] здійснити демонтаж двоповерхового дерев ?яного сараю по вул. Червоноармійській,43 в м. Білгород-Дністровському Одеської області, який знаходиться на відстані 0,3 м. від гаражу літ. «З» по вул. Червоноармійській,41 в м. Білгород-Дністровському Одеської області. Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.213 ЦПК України). Враховуючи вищезазначені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про неправомірність, безпідставність та необґрунтованість позовних вимог [PERSON], у зв'язку з чим в задоволенні позову [PERSON]до [PERSON] за участю третьої особи ВК Білгород-Дністровської МР про зобов ?язання провести демонтаж сараю слід відмовити.

Outcome: dismissed