Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

30.08.2019 року [PERSON] звернулася до Васильківського міськрайонного суду Київської області із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Ухвалою Висильківського міськрайонного суду Київської області від 31.10.2019 року справу передано за підсудністю до Миргородського міськрайонного суду (а.с.22). Цивільна справа за позовом [PERSON] надійшла до Миргородського міськрайонного суду 14 січня 2020 року . В направленому на адресу суду позові позивачка [PERSON] зазначила, що відповідач є батьком її неповнолітньої доньки [PERSON] 2009 року народження. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до доньки, матеріально її не забезпечує, життям та здоров`ям доньки не цікавиться, з нею не спілкується. Зважаючи на викладене, просила, позбавити відповідача батьківських прав стосовно доньки [PERSON] [INFO] . В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, але направила на адресу суду заяву з якої вбачається, що позов нею підтримується, а справу вона просить розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився. Про день та час судового розгляду справи інформувався шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, офіційного веб-порталу судової влади та за адресою місця проживання зазначеною позивачкою в позові. Представник третьої особи -служби в справах дітей та сім`ї Васильківської міської ради Київської області в судове засідання не з`явився, але направив на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутності представника третьої особи. З поданої заяви вбачається, що позов [PERSON] органом опіки та піклування підтримується. Відповідно до положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Дитина проживає разом з матір`ю позивачкою [PERSON] та дідусем і бабусею, що підтверджується довідкою про склад сім`ї виданої відділом з питань реєстрації місця проживання Васильківської міської ради Київської області (а.с.8). Дитина [PERSON] 2009 року народження навчається в Васильківській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №1. Батько дитини жодного разу не був в школі, не брав участі в батьківських зборах, не цікавився станом навчання і виховання дитини , що підтверджується довідкою Васильківської загальноосвітньої школи (а.с.9). Рішення суду про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки аліментів на утримання дитини відсутні (а.с.9 на звороті). Відповідач [PERSON] 14.06.2019 року звертався до начальника служби в справах дітей та сім`ї Васильківської міської ради із заявою про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав стосовно дочки [PERSON] [INFO] (а.с.10). Відповідно до висновку органу опіки та піклування (а.с. 12) відповідач [PERSON] не цікавиться життям дитини, не виявляє бажання спілкуватися з донькою та приймати участь у її вихованні, матеріально дитину не утримує, надав до служби в справах дітей заяву, якою не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки, зважаючи на що комісія вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача по відношенню до його малолітньої доньки [PERSON] [INFO] . Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У ст. 3 Конвенції про права дитини зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Верховний Суд України в ч. 2 п.16 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав, що є в інтересах дитини, підтверджується перевіреними судом доказами по справі у їх сукупності. Оскільки позивачка не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved