Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

31.01.2018 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк в 3 місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] бабусі [PERSON]. Позивач являється спадкоємцем за заповітом [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належні їй земельні ділянки. На обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини вказує про те, що не зміг вчасно звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки з 02.12.2015 року і по теперішній час проходить військову службу за контрактом у Спортивному клубі Національної гвардії України, який розташований в м. Київ, рідко приїжджає додому. Після смерті бабусі вважав, що все її майно успадкував батько [PERSON], який, як виявилось, із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса навіть не звертався і звертатись не буде. Так, на початку січня 2018 року позивач знайшов заповіт посвідчений 21.08.2015 року, яким [PERSON] все своє майно заповіла позивачу. Для оформлення спадщини позивач звернувся до нотаріуса, однак йому було в цьому відмовлено у зв'язку з пропуском встановленого законодавством строку для прийняття спадщини. Наведені обставини підтверджені матеріалами справи. Позивач надав письмову заяву про підтримку позову, розгляд справи за його відсутності (а.с. 23). Відповідач надав письмову заяву про визнання позову, розгляд справи за їхньої відсутності (а.с. 20). Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі ним заяви про прийняття спадщини. Матеріалами справи підтверджено, що позивач [PERSON], [INFO], є рідним онуком [PERSON], яка померла [INFO], що підтверджено відповідними свідоцтвами про народження та свідоцтвом про смерть (а.с. 6-8). Відповідно до Державних актів на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] від 13.03.2006 року та Серія [NUMBER] від 28.09.2001 року, [PERSON] є власником земельних ділянок площею 2,0000га та площею 6,88га відповідно (а.с. 12, 13). З копії посвідченого 21.08.2015р. секретарем Протопопівської сільської ради Балаклійського району Харківської області заповіту, [PERSON] усе своє майно, що буде їй належати на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, і на все те, на що вона за законом матиме право заповідала онуку [PERSON] (а.с. 11). Згідно з довідкою Протопопівської сільської ради Балаклійського району Харківської області від 16.01.2018 року № 20 на день смерті [INFO] померла [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Із довідки Спортивного клубу Національної гвардії України від 12.01.2018 року вбачається, що [PERSON] проходить військову службу у спортивному клубі Національної гвардії України з 02.12.2015 року по теперішній час (а.с. 10). Із відповіді приватного нотаріуса Дворник Я.В. від 31.01.2018 року вбачається, що [PERSON] пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] та йому було рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 14). Згідно витягу зі спадкового реєстру від 06.03.2018 року, виданого приватним нотаріусом Дворник Я.В., [PERSON] було складено два заповіти, один 22.07.2009р., а другий 21.08.2015р. (а.с. 24). За правилами ч. ч. 2, 3 ЦК України заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. З витягу зі спадкового реєстру від 06.03.2018 року, виданого приватним нотаріусом Дворник Я.В. вбачається, що після смерті [PERSON] спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину відсутні (а.с. 25). Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved