Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

31 березня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] право власності на земельну ділянку площею 5,92 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Мирнівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. В обґрунтування позову вказувала, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 5,92 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Мирнівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, яку він фактично успадкував після смерті своєї матері [PERSON]. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на спірне нерухоме майно, виданого на ім'я спадкодавця. В судове засідання позивач не з'явилась, надіслала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила їх задовольнити, справу розглянути за її відсутності. Відповідачі - [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, надіслали суду заяви про визнання ними позову та розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17 серпня 2007 року, виданого Мирнівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області (а.с.84). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складалась з земельної ділянки площею 5,92 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Мирнівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області та належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №091623, виданого Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області 19 листопада 2003 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 31 (а.с.76). Згідно повторного свідоцтва про шлюб від 09 липня 2010 року [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с.85). [PERSON], як спадкоємець [PERSON] першої черги за законом, в порядку і в строк передбачені частиною 1 статті 1269, статті 1270 ЦК України, звернулась з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та 17 серпня 2010 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 5,92 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Мирнівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №091623, виданого Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області 19 листопада 2003 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 31 (а.с.79-80, 96). 15 травня 2011 року померла [PERSON] (а.с.10). У відповідності до частини 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 3 статті 46 ЦК України). Відповідно до вимог частини 1 статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно свідоцтва про народження від 09 травня 1962 року серії [NUMBER], [PERSON] є сином [PERSON] (а.с.48). У відповідності до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 20 червня 2014 року №37680282 спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с.35). На момент смерті спадкодавця [PERSON] з нею за однією адресою були зареєстровані та проживали її син [PERSON], невістка [PERSON] та онуки [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.11). Таким чином, в силу частини 1 статті 1261 та частини 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом та таким, що прийняв спадщину після її смерті є син спадкодавця - [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 20 листопада 2012 року, виданого Мирнівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області (а.с.47). Спадкодавець [PERSON], згідно свідоцтва про укладання шлюбу від 28 березня 1987 року перебував в зареєстрованому шлюбі з позивачем [PERSON] (а.с.58), яка у встановленому законом порядку та у встановлений законом строк звернулась з заявою до Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області про прийняття спадщини після його смерті (а.с.40). Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] є рідними дітьми померлого [PERSON] (а.с.48, 49, 50). Заявами від 23 квітня 2013 року до Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області, відповідачі відмовились від належної їм частки у спадщині за законом, після смерті батька - [PERSON] (а.с.41, 42, 43). Отже, в силу частини 1 статті 1261 та частини 3 статті 1268 ЦК України, [PERSON], як спадкоємиця померлого [PERSON] першої черги за законом, є такою, що прийняла спадщину після його смерті. До складу спадщини, у відповідності до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON], яка в свою чергу прийняла спадщину після смерті чоловіка - [PERSON], яка складається зі спірної земельної ділянки, отримавши 17 серпня 2010 року свідоцтво про право на спадщину за законом. З матеріалів справи вбачається, що за життя, ні [PERSON], ні [PERSON], на підставі отриманого свідоцтва про право на спадщину за законом, державний акт на право власності на спірну земельну ділянку не отримували. Відповідно до статті 125 ЗК України, в редакціях, які діяли до часу смерті спадкодавців [PERSON] та [PERSON], право власності на земельну ділянку виникало після отримання його власником документа, який посвідчує право власності та державної реєстрації. На думку суду, отримання [PERSON] та [PERSON] при житті, документа, що посвідчує право власності на спірну частину земельної ділянки та подальша державна реєстрація права власності на це майно, в даному випадку є похідною подією, що лише формалізує рішення про набуття особою тих чи інших прав та обов'язків, тобто свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 серпня 2010 року та, як наслідок, факт безпосереднього прийняття особою спадщини. Виходячи з викладеного та системного аналізу правил статей 8, 19, 41 Конституції України як Основного Закону, суд вважає що спадкодавець [PERSON] та її спадкоємець [PERSON] на момент їх смерті були власниками спірної земельної ділянки, що включається до складу їх спадщини. Спірна земельна ділянка, зареєстрована за [PERSON], що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії МК №091623 (а.с.76). Вартість спірної земельної ділянки, згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки становить 144137,42 грн. (а.с.13). Згідно Інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 25 червня 2014 року №23469526 та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна від 25 червня 2014 року №23469667, у згаданих реєстрах відомості щодо спірної земельної ділянки відсутні (а.с.36, 37). У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне нерухоме майно позивачу відмовлено, що об'єктивно підтверджується відмовою Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області від 05 грудня 2013 року №1551/02-14 (а.с.14). Зі змісту вказаної вище відмови вбачається, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне майно відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу, який підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно. На підставі викладеного, оцінивши в сукупності докази по справі, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, що відповідає способам судового захисту, передбаченого статтею 16 ЦК України. Згідно частини 1 статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Судові витрати по справі віднести за рахунок позивача, оскільки спір виник не з вини відповідачів.

Outcome: approved