Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

31.08.2020 представник позивача звернувся до суду з позовом, уточнивши який просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 10238,26 грн. за кредитним договором № б/н від 26.10.2018, а також вирішити питання про розподіл судових витрат. В обґрунтування пред`явлених вимог вказує, що між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем 26.10.2018 укладено кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який збільшено до 4000 грн, для користування яким клієнту видано кредитну картку. Своїм підписом у Заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складають між нею та Банком договір про надання банківських послуг. З умовами кредитування вона ознайомлена та погодилася на них, що підтвердила своїм підписом у заяві. Вказаний договір є договором приєднання в розумінні ч.1 ст. 634 ЦК України. Згідно з п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов і Правил надання банківських послуг, відповідач надала свою згоду на зміну (збільшення або зменшення) банком кредитного ліміту у будь-який момент. Відповідач як власник картрахунку зобов`язалася слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникненню Овердрафту, поняття якого визначено п. 1.1.1.63 Договору. Умовами договору передбачена сплата відсотків за користування кредитом у розмірі: - 0,00001% у межах пільгового періоду, а також 43,2 % на рік - процента ставка за межами пільгового періоду. Погоджено сторонами щомісячний платіж - до 25 числа поточного місця 5 % від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 100 грн. Умовами договору визначена процентна ставка, що застосовується у разі невиконання зобов`язань з повернення кредиту - 86,4%, а також штраф за прострочення більше ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за картою - 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 14.07.2020 має заборгованість 10238,26 грн, яку позивач просив суд стягнути з відповідача. Також просив вирішити питання про відшкодування позивачу судового збору сплаченого при поданні позову до суду. Представник позивача правом на участь в судовому засіданні не скористався, просив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, за відсутності представника банку, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 4. 73, 75). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але надала через канцелярію суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення (а.с. 90). Відповідно до ст.ст. 49, 206 ЦПК України,відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.10.2018 між АТ КБ «ПРИВАТБАНК (а.с. 62-68) та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 11-14), у якій відповідач підтвердила своїм підписом, що вказана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку та «Пам`яткою клієнта» складає Договір про надання банківських послуг, а також що вона ознайомлена з умовами кредитування та погоджується на них. По суті вказаний договір є договором приєднання в розумінні ч. 1 ст. 634 ЦК України, якою визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, що може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Будь-яких даних щодо заперечення факту укладення договору, прийняття його умов суду не надано. Відповідно до п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил [PERSON] надала свою згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, його встановлення та зміну за рішенням чи ініціативою Банку. Згідно умов вказаного договору [PERSON] встановлено кредитний ліміт у розмірі 500 грн., який в подальшому збільшено до 4000 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування (а.с. 9). Кредитування відповідача здійснювалося за умовами кредитування, згідно яких передбачена сплата відсотків за користування кредитом у розмірі: - 0,00001% у межах пільгового періоду, а також 43,2 % на рік - процента ставка за межами пільгового періоду. Погоджено сторонами щомісячний платіж - до 25 числа поточного місця 5 % від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 100 грн. Умовами договору визначена процентна ставка, що застосовується у разі невиконання зобов`язань з повернення кредиту - 86,4%, а також штраф за прострочення більше ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за картою - 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій (а.с. 13-14). [PERSON] користувалася кредитними коштами, що підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачем (а.с. 6-7) та випискою за рахунком, які підтверджують факт користування кредитними коштами, зокрема оформлення послуги «оплата частинами», зняття готівки в банкоматах, зокрема 18.08.2019 (а.с. 8). Погашення заборгованості за кредитом, сплата відсотків за користування ним, комісії здійснюються позичальником шляхом поповнення картки через внесення на неї коштів у готівковому чи безготівковому порядку та зарахування їх банком на картковий рахунок позичальника, а також шляхом договірного списання грошових коштів на підставі договору (п. 2.1.1.3.1 Умов та Правил надання банківських послуг). Відповідач доручив банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу, в тому числі з метою повного чи часткового погашення боргових зобов`язань. Відповідно до п. 2.1.1.2.1 Договору, договір починає діяти з дати отримання картки та діє двадцять років (а.с. 50 зворот). Враховуючи відсутність будь-яких повідомлень від сторін щодо припинення дії кредитного договору від 26.10.2018, суд приходить до висновку, що він є діючим. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, при цьому одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Імперативним приписом ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання перед [PERSON] за кредитним договором від 26.10.2018 виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі 4000 грн., що підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використанням кредитних коштів, відповідно до розрахунку заборгованості, виписки по рахунку. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право вимоги кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) вимагати їх повернення. Натомість позичальник свої зобов`язання не виконувала належним чином, допускаючи їх періодичне прострочення, в результаті чого станом на 14.07.2020 утворилась заборгованість 10238,26 грн., з яких: за простроченим тілом кредиту - 7861,02 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 2377,24 грн., яку відповідач визнала та проти стягнення якої не заперечувала, а тому беручи до уваги визнання відповідачем позову, що не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи задоволення позовних вимог та визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті,

Outcome: approved