Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

30.09.2015 року [PERSON] від імені та в інтересах [PERSON] звернулась до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про встановлення юридичного факту, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя, в обґрунтування якого зазначила, що з вересня 2008 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу у належному йому будинку за адресою: [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер, поховання [PERSON] позивач здійснила за власні кошти. Як вказує позивач, за час спільного проживання з [PERSON] ними було здійснено перебудову та капітальний ремонт домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. Також спільно було придбано автомобіль [NUMBER], який зареєстрований за [PERSON] Позивач просить суд встановити факт проживання з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнати об'єктом спільної сумісної власності домоволодіння за адресою: [ADDRESS] та автомобіль [NUMBER], виділити та визнати право власності на 1/2 частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] та автомобіль [NUMBER]. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали та просили суд задовольнити його в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали та просили суд відмовити у його задоволенні в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків та дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що задоволенню не підлягає в повному обсязі, з наступних підстав. Так в якості доказів, які підтверджують факт спільного проживання з померлим [PERSON] позивачем приводяться наступні обставини: оплата поховання померлого [PERSON] за власні кошти, від 01.09.2015 року, складений депутатом Дальницької сільської ради [PERSON] про те, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім'єю за адресою [ADDRESS] та вели спільне домашнє господарство, та пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. В ході судового розгляду справи судом було встановлено, що відповідно до рахунку-фактури № б/н від 24.06.2015 року, послуги по організації та проведенню похоронного ритуалу у сумі 12 025,00 грн. сплачені відповідачем, що спростовує твердження про їх оплату позивачем. Також судом встановлено, що позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS], а не у спірному домоволодінні [PERSON], який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Судом не приймається до уваги акт від 01.09.2015 року, складений депутатом Дальницької сільської ради [PERSON] про те, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім'єю за адресою: [ADDRESS] та вели спільне домашнє господарство. Так, згідно листа Дальницької сільської ради № 745 від 16.10.2015 року, яким було надано відповідь на адвокатський запит адвоката [PERSON], [PERSON] зареєстрована за адресою Одеська область, Овідіопольський район, с.Грибівка. Зі слів [PERSON] даний акт вона не підписувала взагалі, а [PERSON] перебуває за межами території України на заробітках. Допитана в судовому засіданні за заявою позивача свідок [PERSON] пояснила, що зареєстрована та проживає в [ADDRESS], була знайома з померлим [PERSON], проте вдома у нього ніколи не була, висновок про проживання однією сім'єю позивача та померлого [PERSON] зробила в зв'язку з наявністю теплих стосунків між вказаними особами. На похоронах [PERSON] присутня не була. Допитана в судовому засіданні за заявою позивача свідок [PERSON] пояснила, що зареєстрована в с.Грибівка, проте з 2008 року і до даного моменту проживає в Москві, до України приїжджаю не частіше одного разу на місяць, в гостях у померлого [PERSON] була двічі, висновок про проживання однією сім'єю позивача та померлого [PERSON] зробила в зв'язку з наявністю теплих стосунків між вказаними особами. На похоронах [PERSON] присутня не була. Допитана в судовому засіданні за заявою позивача свідок [PERSON] пояснила, що зареєстрована та проживає в [ADDRESS], неодноразово була в гостях у померлого [PERSON] в результаті чого і зробила висновок про проживання однією сім'єю позивача та померлого [PERSON] На похоронах [PERSON] присутня не була. Допита в судовому засіданні за заявою позивача свідок [PERSON] пояснила, що зареєстрована та проживає в [ADDRESS], неодноразово була в гостях у померлого [PERSON] в результаті чого і зробила висновок про проживання однією сім'єю позивача та померлого [PERSON] Проте, допитані в судовому засіданні за заявою відповідача свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які є сусідами померлого [PERSON] та проживали на одній з ним вулиці Хуторській, пояснили протилежне. Так, свідок [PERSON] пояснив, що зареєстрований і проживає в [ADDRESS], є сусідом померлого [PERSON], знає його з того моменту, як [PERSON] придбав будинок у Санжійці. Вказав на те, що після смерті дружини [PERSON] останній найняв позивачку для допомоги йому в господарстві за винагороду, що однією сім'єю вони ніколи не жили, що підтверджується тим, що неповнолітній син померлого [PERSON] - [PERSON] - проживав з батьком за адресою: [ADDRESS], а неповнолітній син позивачки проживав в Грибівці в домі матері. Пояснив, що все нажите майно померлий [PERSON] придбавав за свої власні кошти, до яких позивачку ніколи не допускав. Свідок [PERSON] пояснила, що зареєстрована і проживає в [ADDRESS], є сусідкою померлого [PERSON], вказала на те, що після смерті дружини [PERSON] останній найняв позивачку для допомоги йому в господарстві за винагороду, але однією сім'єю вони ніколи не жили. Свідок [PERSON] пояснила, що зареєстрована і проживаю в [ADDRESS], є сусідкою померлого [PERSON], також вказала на те, що після смерті дружини [PERSON] останній найняв позивачку для допомоги йому в господарстві за винагороду, але однією сім'єю вони ніколи не жили. Отже, покази свідків, допитаних за заявою позивача, які зареєстровані та проживають в іншому населеному пункті, повністю спростовуються показами свідків, які були сусідами померлого [PERSON] Таким чином, позовна вимога про встановлення факту проживання позивача з померлим [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу є недоведеною та такою, що задоволенню не підлягає. Також не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання об'єктом спільної сумісної власності домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. Так, відповідно до ч.1 ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Проте, домоволодіння за адресою: [ADDRESS] придбано [PERSON] 09 липня 2004 року на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Панченко Оленою Олександрівно, реєстровий номер 1973, тобто ще за чотири роки до знайомства позивача з [PERSON], в зв'язку з чим не може підлягати включенню в перелік майна, набутого за час спільного проживання. Не знайшли свого підтвердження також посилання позивача на те, що за час спільного проживання з [PERSON] ними було здійснено капітальний ремонт будинку за адресою: [ADDRESS], факт якого підтверджується витягом з розпорядження Овідіопольської районної державної адміністрації. Однак, згідно вказаного документу вбачається, що [PERSON] самостійно проводив будівельні роботи у будинку за адресою [ADDRESS] та отримував на своє ім'я право встановлювальні документи без участі позивача, що спростовує твердження позивача про її участь у проведенні капітального ремонту будинку за адресою: [ADDRESS]. Не підлягають задоволенню й вимоги щодо визнання об'єктом спільної сумісної власності автомобіля [NUMBER]. Так, відповідно до ч.1 ст.57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Верховним судом України за 2015-2016 роки сформовані наступні правові позиції по справам щодо поділу майна подружжя: - у постанові від 25 листопада 2015 року Верховний Суд України дійшов висновку про правильність застосування судом першої інстанції статей 57, 60 СК України, оскільки судом установлено, що спірна квартира придбана за особисті кошти одного з подружжя, не є об'єктом спільної сумісної власності, а належить одному з подружжя на праві приватної власності; - у постанові від 16 грудня 2015 року Верховний Суд України, передаючи справу на новий розгляд, указав на те, що, застосовуючи норму статті 60 СК України та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні кошти або спільна праця подружжя; - у постанові від 11 березня 2015 року (справа № 6-211цс14), під час вирішення спору щодо поділу майна частка кожного з подружжя в спільному майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін у придбане майно, у тому числі за рахунок майна, набутого одним із подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання майна вкладено, крім спільних коштів, кошти, що належали одній зі сторін, то частка в цьому майні відповідно до розміру внеску є її власністю. Таким чином, враховуючи, що автомобіль [NUMBER] був придбаний за кошти [PERSON], що підтверджується рахунком на оплату автомобіля № СФА0000515 від 06.10.2011 року та був зареєстрований на ім'я померлого [PERSON], то підставою для визнання домоволодіння за адресою: [ADDRESS] та автомобіля [NUMBER] спільною власністю позивача та померлого [PERSON] є наявність письмових доказів про розміру фактичного внеску позивача у спірне майно. Проте, жодних доказів внеску власних грошових коштів у спірне майно позивачем не надано, що є підставою для відмови в цій частині позовних вимог. З урахуванням відмови судом у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, відповідно до ст.88 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню 487,20 грн. документально підтверджених судових витрат відповідача по сплаті судового збору.

Outcome: approved