Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

30 травня 2016 року Служба у справах дітей Погребищенської районної державної адміністрації Вінницької області звернулася до Погребищенського районного суду Вінницької області з позовом, в якому просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Позивач зазначає, що [PERSON] тривалий час не цікавиться своїми малолітніми дітьми, їх здоров'ям, фізичним та духовним розвитком, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, від виконання своїх батьківських обов'язків ухиляєтсья повністю. З урахуванням цих фактів служба у справах дітей була змушена звернутись до суду з позовом про позбавлення матері батьківських прав. У судовому засідання представник позивача заявлені вимоги підтримав, надавши пояснення аналогічні до викладених у позовній заяві. Прокурор Борисова І.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав підтримала в повному обсязі. Відповідач по даній справі - [PERSON] проти задоволення позову в судовому засіданні заперечила. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору вступила в справу на стороні позивача та надала суду пояснення, які підтверджують доцільність позбавлення батьківських прав. Заслухавши думку учасників судового засідання, з'ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши та оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; докази є належними та допустимими ст. 57-59 ЦПК України. Судом беззаперечно встановлено, що [PERSON] являєтся матір'ю малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], (а.с.6), [PERSON], [INFO], (а.с. 5), [PERSON], [INFO] (а.с.7), [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 20.05.2015 року малолітнього [PERSON], [INFO] відібрано від матері без позбавлення її батьківських прав (а.с. 4). 26.05.2016 року на районній комісії з питань захисту прав дитини Погребищенської районної державної адміністрації Вінницької області розглядалось питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей. На засіданні комісії було заслухано та обговорено інформацію служби у справах дітей Погребищенської районної державної адміністрації, районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, органу опіки та піклування Погребищенської міської ради про соціальний захист дітей. В результаті засідання комісією було прийнято рішення рекомендувати позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її чотирьох малолітніх дітей (а.с. 22). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Погребищенського районного центру соціальних служб для для сім'ї, дітей та молоді в судовому засідані пояснив, що з січня 2015 року здійснював соціальний супровід сім'ї [PERSON], за чс якого було встановлено, що мати часто залишає дітей на батька, зникає на тривалий час, вихованням дітей не займається, фактично веде бродяжницький спосіб життя, на контакт з фахівцем ні особисто ні в телефонному режимі не йде (а.с. 23). Відповідно до ст.155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, ухилення батьків від виконання батьківських обовязків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до вимог п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обовязків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та обєктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Відповідно до абз.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обовязками. Дані обставини знайшли своє обєктивне підтвердження у ході судового розгляду і вважаються судом доведеними та підтверджуються матеріалами справи. У судовому засіданні беззаперечно встановлено, що [PERSON] повністю ухиляєтсья від виховання своїх малолітніх дітей та свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved