Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

4 квітня 2016 року, позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача, свого колишнього чоловіка, на свою користь на утримання їхніх малолітніх доньок : [PERSON] Крістіни, [INFO] та [PERSON], [INFO] - в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дати подачі позову і до повноліття дітей, тобто до 17.09.2032 р. та стягнути з відповідача на її утримання аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 4 квітня 2016 р. і до досягнення малолітніми дітьми трирічного віку, тобто до 17.09.2017 р., мотивуючи це, знаходженням малолітніх доньок, з якими вона проживає окремо від відповідача батька дитини з початку 2016 р., діти знаходяться тільки на її утриманні, і відсутністю з боку відповідача, матеріальної допомоги на утримання малолітніх доньок та участі у їхньому вихованні, і яким потрібне нормальне повноцінне харчування, одяг, ліки та багато інших речей, чим вона самостійно не може забезпечити дітей у звязку з тяжким матеріальним становищем, в той час, як відповідач неофіційно працює і має можливість забезпечити дітей та утримувати її до досягнення дітьми трирічного віку. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала свій позов. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково на суму 1500 грн. аліментів на утримання малолітніх дітей та 500 грн. на утримання позивачки, пояснивши суду, що на сьогодні дійсно працює неофіційно водієм, отримуючи 250 грн. на день, з яких сплачує матеріальну шкоду, заподіяну ним внаслідок ДТП, яка сталася з його вини. Заслухавши думку учасників процесу та дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 3 ЦПК України). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України. Згідно із ст.ст. 10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які як і інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи : роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності з ч. 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини Частинами 3,4 статті 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Стаття 80 СК України передбачає аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу Відповідно до ст. 121 СК України, права та обовязки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Одночасно, стаття 183 СК України зазначає частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із приписами ст. 184 СК України якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частку доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до Закону. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Суд встановив, що офіційно, шлюб між сторонами укладений 20.10.2012 р., в якому народилося двоє малолітніх доньок близнюків [PERSON] Крістіна, [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії І-ЖД № 403341 та серії І-ЖД № 403342 від 02.10.2014 р. в яких батьком обох дітей записаний відповідач, був розірваний рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 29.03.2016 р. (а.с. 6-9). Згідно довідки Прилиманської сільради № 531 від 17.03.2016 р. позивачка проживає разом з малолітніми дітьми (а.с. 10). З пояснень сторін вбачається, що позивачка проживає разом із малолітніми доньками окремо від відповідача, який неофіційно працюючи водієм отримує заробітну плату 250 грн. на день. Малолітні діти знаходяться тільки на утриманні позивачки, а відповідач, в свою чергу, не надає своїм малолітнім донькам матеріальної допомоги на їхнє утримання, не приймає участі у їхньому вихованні, з`являючись у позивачки раз в місяць з продуктами харчування на суму 250-300 грн., а дітям потрібне нормальне повноцінне харчування, одяг, ліки та багато інших речей, чим позивачка самостійно не може забезпечити малолітніх дітей у звязку з тяжким матеріальним становищем і постійним доглядом за дітьми, а тому суд дійшов висновку, про необхідність задоволення позову в частині стягнення з відповідача 500 грн. щомісячно на утримання позивачки до набуття обома доньками трирічного віку, тобто до 17.09.2017 р. та часткового задоволення позову в частині стягнення аліментів на обох дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. на обох дітей щомісячно до досягненням ними повноліття, тобто до 17.09.2032 р., враховуючи матеріальний стан платника аліментів відповідача, який, з його слів, намагається знайти офіційну роботу з регулярною зарплатою. Такий розмір аліментів на утримання дітей та на утримання їхньої матері відповідає матеріальному становищу відповідача, з урахуванням часткового визнання ним позовних вимог.

Outcome: partial