Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

31 травня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , виконавчий комітет Світловодської міської ради в особі органу опіки та піклування виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області, про визначення місця проживання дитини, сина [PERSON] , [INFO] , разом з батьком. Просить суд визначити місце проживання дитини, [PERSON] , [INFO] , разом з ним за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову посилається на те, що від шлюбу з відповідачем [PERSON] [INFO] у них народилась дитина, син [PERSON] . Шлюб з відповідачем розірвано за рішенням суду 24 квітня 2019 року. Зазначає, що дитина проживає разом з ним по [ADDRESS] , де створені сприятливі умови для проживання та розвитку дитини. Відповідач [PERSON] зневажливо ставиться до своїх батьківських обов`язків, тому проживання сина разом з ним відповідає інтересам дитини. Позивач зауважує, що оскільки спільної згоди з відповідачем стосовно місця проживання дитини не досягнуто, тому він змушений звернутись до суду з даним позовом. Позивач та його представник до суду не з`явились, представник надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Представник третьої особи до суду не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування, позовні вимоги підтримав, надав суду висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком. Ухвалою судді Андріянова О.В. від 18 липня 2019 року відкрито провадження по справі, справу призначено до підготовчого судового засідання. (а.с.18). Відповідно до ч.7 з ст. 33 ЦПК України, 30 липня 2019 року, у вказаній цивільній справі, за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, проведено повторний автоматизований розподіл справи та визначено іншого суддю.(а.с.23). Ухвалою судді від 07 серпня 2019 року [PERSON] прийнято до свого провадження цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Виконавчий комітет Світловодської міської ради Кіровоградської області в особі органу опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини з батьком та призначено справу\~до підготовчого\~засідання.(а.с.27-28). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 цієї статті, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. За нормою ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Сторони від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . (а.с.8) Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 24 квітня 2019 року шлюб між сторонами розірвано. (а.с.9-10). Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Світловодської міської ради від 20.09.2019 року вирішено прийняти рішення про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком, [PERSON] . Відповідно до положень статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із ч.1 ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. У відповідності до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 160 СК України встановлено, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. При цьому частина 1 статті 161 СК України встановлює, що, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ст. 19 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування подає до суду висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятій резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Вказана Декларація визнається універсальним і ефективним механізмом та інструментом захисту прав дитини в світовому масштабі і діє з дати прийняття Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року. Разом із тим, у відповідності до листа Міністерства юстиції України від 19.09.2015№ Ш-16216/10.2, Декларація прав дитини прийнята Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН 1386 (XIV) від 20 листопада 1959 року та не передбачає будь яких інших умов надання згоди на її обов`язковість державами-членами ООН. Україна є державою-членом ООН з часу її заснування. При таких обставинах положення Декларації прав дитини є обов`язковими для України. Отже, виходячи із зазначених норм законодавства, правової та соціальної природи батьківства, право громадянина виконувати свої батьківські обов`язки в повному обсязі не можна пов`язувати з такою умовою, як постійне місце проживання (реєстрація місця проживання), а держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, її громадянин, незалежно від його віку. Як свідчить судова практика при розгляді справ про визначення місця проживання дитини слід керуватися положеннями статей 160, 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини. Також суд звертає увагу на те, що малолітня дитина проживає постійно з батьком [PERSON] , відповідач [PERSON] не заперечила проти задоволення позовних вимог. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, беручи до уваги насамперед інтереси малолітньої дитини, сина [PERSON] , [INFO] , суд приходить до переконання, що вимоги позивача [PERSON] щодо визначення місця проживання разом з ним малолітньої дитини, сина [PERSON] , [INFO] , є обґрунтованими та такими, що відповідають інтересам дитини, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі ст.ст. 141, 151, 153, 160, 161 СК України, Конституції України, Декларації прав дитини,

Outcome: approved