Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

30 березня 2020 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач в особі представника - адвокат Климчук В.В., посилаючись на ст. ст. 180-182, 188, 192 України, просила: - зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] згідно рішення Славутицького міського суду Київської області від 27.12.2011 року № 2-510/2011 на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] з 1/4 частки до 1/6 частки його доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття; - зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] згідно судового наказу Славутицького міського суду Київської області від 13.11.2019 року № 377/841/19 на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] з 1/4 частки до 1/6 частки його доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що позивач перебував з [PERSON] у шлюбі, зареєстрованому 11 липня 2009 року, який був розірваний згідно рішення Славутицького міського суду Київської області від 02 березня 2011 року. Під час шлюбу в них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Славутицького міського суду Київської області від 05 грудня 2011 року (справа № 2-510/11) з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї четвертої частки заробітку щомісяця, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття. Після ухвалення вказаного рішення сімейне та матеріальне становище позивача змінилося. Позивач перебував з [PERSON] , третьою особою у справі, в другому шлюбі, зареєстрованому 06 жовтня 2012 року, який був розірваний на підставі рішення Славутицького міського суду Київської області від 20 листопада 2018 року. Під час шлюбу в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . На підставі судового наказу Славутицького міського суду Київської області від 13 листопада 2019 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 05 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Причиною звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів стало те, що на сьогоднішній день за двома виконавчими документами з [PERSON] стягуються аліменти на двох дітей в розмірі 1/2 частини його заробітку. [PERSON] , позивач, працює в Республіці Польща за строковим трудовим договором, який укладено до 09.09.2021 року. Його заробітна плата становить 2195 злотих щомісяця, що згідно офіційного курсу злотого до гривні еквівалентно 13170 гривень. Для власного проживання [PERSON] орендує приміщення, за яке договором оренди встановлено щомісячну плату в розмірі 1350 злотих, що еквівалентно 8100 гривень. З метою оперативного матеріального забезпечення дітей, кошти для сплати аліментів позивач надсилає своїй сестрі [PERSON] , яка в подальшому здійснює грошові перекази на ім`я [PERSON] та [PERSON] .. Сплата аліментів здійснюється в однаковому розмірі - 2800 гривень на утримання кожної дитини. Крім того, позивач постійно купує дітям подарунки та інші речі, які передає з Польщі. Таким чином, після сплати аліментів та орендної плати за приміщення, в якому проживає позивач, коштів у нього не залишається взагалі. Зважаючи на те, що батьки позивача проживають з ним в одній квартирі і працюють, вони фінансово допомагають позивачу, зокрема з забезпеченням продуктами харчування. Стягнення аліментів у розмірі 50 % заробітку позбавляє можливості, крім сплати аліментів, ще й своєчасно погашати заборгованість по аліментам, яка виникла перед [PERSON] за виконавчим листом № 2-510/2011 і становить 31882,66 гривень, а перед [PERSON] за судовим наказом № 377/841/19 - 2025,12 гривень. Витрати позивача, у тому числі на дітей, перевищують розмір отримуваних доходів. Ухвалою судді від 24 квітня 2020 року після виконання вимог, передбачених ч.6 ст.187 ЦПК України, позовні вимоги [PERSON] в особі представника - адвоката Климчук Вікторії Володимирівни до [PERSON] , [PERSON] про зменшення розміру аліментів на дітей роз`єднано в окремі самостійні провадження. Виділено в самостійне провадження позовну заяву [PERSON] в особі представника - адвоката Климчук Вікторії Володимирівни до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на дитину( а.с. 48-49). Ухвалою судді від 27 квітня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, та призначено судовий розгляд справи з викликом учасників справи. Цією ухвалою залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] ( а.с. 50-52). 08 травня 2020 року відповідачем [PERSON] до канцелярії суду подано відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись нате, що заявлені позивачем позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підтверджені доказами, які є належними, допустимими, достатніми і достовірними (ст. ст. 77 - 80 ЦПК України) та свідчать про наявність передбачених законом підстав для зменшення розміру аліментів. Доказів, визначених ст. 192 СК України як підстава для зменшення розміру аліментів, що підтверджують зміну матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я платника або одержувача аліментів позивачем не надано. Часткова сплата аліментів, присуджених з боржника на утримання дітей, та періодичне погашення ним заборгованості з аліментів відбувається не у примусовому порядку, шляхом їх стягнення з заробітку (доходу) платника аліментів за місцем їх отримання, а в добровільному шляхом здійснення поштових переказів. Сама ж заборгованість по сплаті аліментів на їх спільну дочку [PERSON] у позивача утворилася в зв`язку з несвоєчасною сплатою відповідних грошових сум та невиконанням ним обов`язку щодо своєчасного повідомлення про зміну ним його місця проживання (перебування), виїзд за межі України та роботи органи державної виконавчої служби, покладеного на боржника ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження». З доданих до позову письмових доказів вбачається, що позивач на даний час неодружений, тобто сімейний стан не змінився, а його матеріальний стан навпаки поліпшився, оскільки навіть за наведеними у позові розрахунками він отримує дохід у розмірі 13 170 гривень, що більше ніж у двічі від того, що позивач мав на час розгляду справи про стягнення з нього аліментів на утримання спільної дочки [PERSON] . Будь-яких доказів погіршення його стану здоров`я, як платника аліментів, або поліпшення здоров`я їх спільної дитини, як одержувача аліментів, [PERSON] не надав. Також, позивачем не надано жодного доказу його знаходження в Республіці Білорусь. Надані позивачем на підтвердження факту його роботи в ТОВ «KOMPOZYTY», отримуваного доходу, та витрат на оренду житла, документи повністю не відповідають вимогам норм процесуального права, оскільки переклад даних документів з польської на українську мову не посвідчений належним чином у формі, визначеній законом. Крім того, вони не можуть бути визнані такими, що підтверджують факт роботи позивача на даний час в ТОВ «KOMPOZYTY» та розмір його доходу, що він отримує на даний час, витрат на оренду житла, оскільки ці документи датовані ще 2018 роком. В той же час, жодного документа, який підтверджує розмір реальних доходів позивача за 2020 рік, їх отримання, та витрат по оплаті оренди житла з відповідним підтвердженням реєстрації договору оренди та отримання орендодавцем оплати у податковій службі за 2020 рік, не надано. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Їх спільна дитина [PERSON] навчається у 4-му класі ЗОШ № 4 м. Славутича, де харчування є платним, в залежності від кількості днів відвідування складає у цьому навчальному році від 240 до 252 гривень. Крім того, дитина займається хореографією та навчається на фортепіано у Дитячій школі мистецтв відділу культури, національностей та релігій виконкому Славутицької міської ради, за що вона щомісячно сплачує по 120 гривень. Дочка часто хворіє, в зв`язку з чим вона з дочкою змушена систематично звертатися за консультацією до лікарів - педіатра, лора, наданням їй необхідної медичної допомоги, проходження обстежень. За рекомендаціями лікарів дитина проходить лікування амбулаторно, останній раз був у березні 2020 року, що підтверджується копією витягу з амбулаторної карти дитини та довідками про тимчасову непрацездатність з КНП «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради, це потребує істотних витрат. В той же час, крім вказаних витрат, вона повинна щоденно дбати про належне утримання дочки, надаючи матеріальну допомогу в повсякденних витратах на харчування вдома, придбання одягу, учбових матеріалів і посібників, розвиток дитини, надання їй можливості у користуванні Інтернетом, мобільним зв`язком. Загальний розмір щомісячних витрат на утримання дитини складає не менше 5000-9000 гривень на місяць. Вона також несе витрати, пов`язані з оплатою житлово-комунальних послуг за квартиру, де вона разом з дочкою зареєстровані та проживають, розмір яких складає не менше 1000 гривень на місяць. На даний час вона безробітна, з 01.07.2019 року по 02.04.2020 року знаходилася на обліку в Славутицькій міській філії Київського обласного центру зайнятості, де за вказаний період отримала допомогу по безробіттю в загальній сумі 38 748,60 гривень. Інших доходів, крім аліментів, вона не мала і не має. Враховуючи епідеміологічну ситуації у державі та оголошення карантинних заходів, вона на даний час не має можливості працевлаштуватися( а.с. 61-66). 19 травня 2020 року від представника позивача - адвоката Климчук В.В. до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив, в якому вона зазначила, що винесення судового наказу про стягнення аліментів на дитину - [PERSON] вплинуло на його майновий стан, що в свою чергу, унеможливлює здійснення погашення заборгованості по аліментам належним чином. Позивач визнає той факт, що дочка [PERSON] є часто хворіючою дитиною і допускає, що на лікування та обстеження дитини витрачаються кошти, однак щомісячний розрахунок витрат, наданий відповідачем, не підтверджується документально. В якості щомісячних витрат на утримання дитини відповідач також посилається на сплату комунальних послуг. З аналізу наданих відповідачем документів вбачається, що вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак до відзиву додані копії дублікатів квитанцій про сплату комунальних послуг [PERSON] із зазначенням адреси: [ADDRESS] . Жодних доказів того, що відповідач з дитиною проживають за вказаною адресою не надано, як і доказів того, що відповідач [PERSON] здійснює оплату вказаних комунальних послуг. За таких обставин вказані витрати, зазначені відповідачем у розрахунку, не можуть вважатись такими, що здійснені на утримання дитини. Також відповідачем не надано доказів щодо понесених витрат на придбання речей, зазначених в розрахунку, що дає підстави ставити під сумнів реальний розмір щомісячних витрат на дитину. Посилання на неможливість працевлаштування відповідача у зв`язку з карантинними заходами у державі не можуть слугувати підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки позивач також знаходиться в несприятливих умовах. На сьогоднішній день він перебуває за межами України у Республіці Польща, де також ситуація, що склалася у зв`язку з розповсюдженням вірусу COVID-19, вплинула на зміну графіку роботи і розмір отримуваного доходу( а.с. 116-117). 25 травня 2020 року від відповідача [PERSON] до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких нею зазначено, що подана стороною позивача в якості доказу його матеріального стану копія строкового трудового договору з ТОВ «KOMPOZYTY» від 10.04.2018 року з перекладом з польської на українську мову без нотаріального посвідчення не дає можливості встановити реальний (фактичний) розмір отримуваних [PERSON] доходів на момент розгляду справи судом у 2020 році і, відповідно, надати оцінку, в якому розмірі платник аліментів виконує свої зобов`язання по утриманню дітей за судовими рішеннями, в розмірі 1/4 частини його реального доходу на кожну дитину або значно менше. Визначаючи розмір витрат на харчування дитини в сумі 4 000 гривень відповідач виходить з реальних цін на продукти харчування, фрукти та овочі, що є необхідним для нормального щоденного раціону дитини. За ч. 2 ст. 180 Сімейного кодексу України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Безпідставним є намагання представника позивача спростувати щомісячні витрати за її, [PERSON] , разом з дочкою місцем реєстрації і проживання: [ADDRESS] , де вони зареєстровані з 14 вересня 2016 року, що підтверджується довідкою Управління адміністративних послуг виконкому Славутицької міської ради від 04.05.2020 року( а.с.137-140). 08 травня 2020 року від третьої особи у справі [PERSON] надійшли до суду письмові пояснення, в яких вона зазначила, що позовні вимоги про зменшення розміру позовних вимог є необґрунтованими та такими, що не підтверджені доказами, які свідчать про наявність передбачених законом підстав для зменшення розміру аліментів. Як вбачається з доданих [PERSON] до позову письмових доказів, він на даний час неодружений, а його матеріальний стан у порівнянні з періодом часу присудження з нього аліментів на другу дитину не змінився, оскільки навіть за наведеними у позові розрахунками він отримує дохід в розмірі 13170 гривень за строковим договором від 10.04.2018 року, хоча фактично його дохід скоріше за все значно вищий( а.с. 112-115). Представник позивача - адвокат Климчук В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, суду пояснила, що сімейний стан позивача змінився, оскільки позивач після розірвання шлюбу з відповідачем зареєстрував шлюб із [PERSON] , третьою особою у справі, в них народилася дитина. На даний час шлюб між ними розірваний. Дохід позивача збільшився, але в зв`язку з тим, що з нього стягнуті аліменти на утримання дочки [PERSON] згідно судового наказу № 377/841/19 від 13.11.2019 року в розмірі 1/4 частки від його доходу щомісяця, то матеріальне становище в нього погіршилося. Стан здоров`я позивача не змінився. В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Прокопенко О.П. просив відмовити в задоволенні позову мотивуючи тим, що матеріальний стан позивача значно покращився, у відповідача навпаки, погіршився. Сімейний стан та стан здоров`я відповідача не змінився, проте у дитини погіршився стан здоров`я, в зв`язку з чим вона потребує періодичного лікування. Вислухавши пояснення представника позивача - адвоката Климчук В.В. та представника відповідача - адвоката Прокопенка О.П., дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали справи № 2-796/10; № 2-94/11; 2-510/11 та № 377/841/10, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , позивач у справі, та [PERSON] , відповідач, 11 липня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області зареєстрували шлюб, актовий запис № 64. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про шлюб, копія якого знаходиться в справі № 2-94/11, оглянутої в судовому засіданні. Згідно з рішенням Славутицького міського суду Київської області від від 02 березня 2011 року, що набрало законної сили 13 березня 2011 року, шлюб між сторонами було розірвано та відновлено дошлюбне прізвище відповідача - [PERSON] ( а.с. 9). Під час шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , батьком якої є позивач, а матір`ю - відповідач, що підтверджено свідоцтвом про її народження, копія якого знаходиться в матеріалах справи 2-510/11, оглянутої в судовому засіданні. Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 29 жовтня 2010 року (справа № 2-796/2010) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 600 гривень щомісяця на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , починаючи з 23 вересня 2010 року, до досягнення нею повноліття. Відповідно до рішення Славутицького міського суду Київської області від 05 грудня 2011 року (справа № 2-510/11) змінено розмір аліментів, які стягувалися згідно рішення Славутицького міського суду Київської області від 29 жовтня 2010 року у справі № 2-796/2010, та стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї четвертої частки заробітку щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття. Згідно з розрахунком заборгованості по сплаті аліментів, складеного в.о. начальника Славутицького міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) [PERSON] , заборгованість по сплаті аліментів, згідно матеріалів виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 2-510/2011, виданого 27.12.2011 року Славутицьким міським судом Київської області про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини на користь [PERSON] , станом на 18.02.2020 року становить 31882,66 гривень( а.с. 11). Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача, заборгованість по аліментам виникла в зв`язку з тим, що після звільнення позивача з постійного місця роботи, він тривалий час ухилявся від офіційного працевлаштування або взагалі не працював, що і стало причиною накопичення у нього значної суми заборгованості з аліментів на дитину [PERSON] . Представник позивача в судовому засіданні пояснила, що позивачем вживаються заходу щодо сплати заборгованості по аліментам, так як він з Республіки Польща надсилає кошти своїй сестрі [PERSON] , яка перераховує кошти відповідачу. Квитанціями АТ «Укрпошта» підтверджено перерахування відповідачу аліментів за період з липня 2019 року по січень 2020 року ( а.с. 12-18). Відповідно до частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За змістом положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, підставою для зменшення розміру аліментів може бути таке погіршення майнового стану платника аліментів, яке унеможливлює сплату ним аліментів у попередньо визначеному розмірі. Як встановлено судом, після ухвалення Славутицьким міським судом Київської області 05 грудня 2011 року рішення у справі № 2-510/11, яким стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки заробітку щомісяця, у платника аліментів змінився сімейний стан. Так, [PERSON] , позивач у справі, та [PERSON] , третя особа у справі, 06 жовтня 2012 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, про що був здійснений актовий запис № 144. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] . Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 20 листопада 2018 року, яке набрало законної сили 21 грудня 2018 року, шлюб між [PERSON] , позивачем у справі, та [PERSON] , третьою особою у справі, розірвано ( а.с. 20-21). Під час шлюбу у [PERSON] , позивача, та [PERSON] , третьої особи у справі, народилася дочка [PERSON] , [INFO] ( а.с. 23). Відповідно до довідки Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області від 28.01.2020 року, [PERSON] , позивач у справі, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом з: [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ( а.с. 20). Згідно з судовим наказом, виданим 13 листопада 2019 року суддею Славутицького міського суду Київської області (справа № 377/841/19; П № 2-н/377/75/19), з [PERSON] , позивача у справі, стягнуто на користь [PERSON] , третьої особи у справі, на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 05 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття ( а.с. 22). Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, складеного в.о. начальника Славутицького міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) [PERSON] , заборгованість по сплаті аліментів, згідно матеріалів виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 377/841/19, виданого 14.11.2019 року Славутицьким міським судом Київської області про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини на користь [PERSON] , станом на 18.02.2020 року становить 2025,12 гривень. Як вбачається з матеріалів справи № 2-510/11, на час ухвалення рішення про зміну розміру аліментів, позивач працював в Компанії Вінсі Конструксьон Гран ПРоже/Буиг Траво Пюблік , де його сума доходу за період з квітня 2011 року по вересень 2011 року становила 33358,92 гривень, а середньомісячна заробітна плата - 5 602 гривні 67 копійок. На підтвердження розміру доходу позивача на час розгляду справи його представником надано суду копію строкового трудового договору, укладеного 10.04.2018 року між ТОВ «KOMPOZYTY» та [PERSON] , переклад якого з польської на українську мову зроблено перекладачем Центру іноземних мов «Лондон» Шмаровою І.П. , відповідно до п.1 якого даний договір укладено на визначений термін з 10.09.2018 року до 09.09.2021 року. Згідно з п. 2 строкового трудового договору сторони встановили наступні умови працевлаштування: посада - виробничий працівник; місце виконання роботи: виробничі підприємства фірми в Олавському повіті (м. Єльч-Ласковіце, вул. Інженерська, 3; с. [ADDRESS] , вул. Топольова, 8). Відповідно до п. 3 строкового трудового договору, під час трудових відносин працівник отримуватиме заробітну плату, що виплачується в порядку та на умовах, визначених правилами про оплату праці, включаючи такі моменти: основна заробітна плата в розмірі 2195,00 злотих брутто щомісячно. За змістом п.4 строкового трудового договору працівник зобов`язаний розпочати роботу 10.09.2018 року ( а.с. 29-31). На час розгляду справи в суді офіційний курс НБУ злотого до гривні становить за 1 злотий - 6,8101 гривень. Таким чином, згідно копії строкового трудового договору, укладеного 10.04.2018 року між ТОВ «KOMPOZYTY» та [PERSON] , заробітна плата [PERSON] за офіційним курсом НБУ злотого до гривні станом на 16 червня 2020 року становить 14948,17 гривень, що значно більше від тієї заробітної плати, яка була у позивача на час розгляду справи № 2-510/11 про збільшення розміру аліментів на утримання дочки [PERSON] . Вищенаведені обставини дають всі підстави для висновку, що матеріальний стан позивача на момент розгляду справи за позовом [PERSON] про зменшення розміру аліментів не погіршився, а навпаки, істотно поліпшився в порівнянні з його матеріальним станом при розгляді справи № 2-510/11. Посилаючись на погіршення матеріального стану позивача, представник позивача надала до суду копію договору оренди житла, укладеного 10 серпня 2019 року між [PERSON] (орендарем), позивачем у справі, та [PERSON] ( орендодавцем), на строк до 10.08.2021 року, переклад якого з польської на українську мову зроблено перекладачем Центру іноземних мов «Лондон» Шмаровою І.П. ( а.с. 32). За змістом вказаного договору орендодавець надав орендареві у користування квартиру площею 78 кв.м., що складається з 2 кімнат, розташованої в [ADDRESS] . Орендна плата становить 1350 злотих на місяць, що за офіційним курсом НБУ злотого до гривні станом на 16 червня 2020 року становить 9193,64 гривень. Суд вважає, що орендна плата за житло, яким користується позивач, не може впливати на зміну розміру аліментів, які він зобов`язаний сплачувати до досягнення дитиною повноліття, крім того, він є особою працездатного віку і не позбавлений можливості покращити свій матеріальний стан. Як пояснила в судовому засіданні представник позивача, стан здоров`я позивача не змінився. З пояснень представника відповідача вбачається, що сімейний стан відповідача не змінився, матеріальний стан погіршився. З матеріалів справи № 2-510/11 видно, що [PERSON] , відповідач у справі, на час розгляду справи перебувала на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення в м.Славутич та їй відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу сім`ям з дітьми» з 12.02.2010 року по 13.12.2012 року було призначено допомогу по догляду за дитиною до 3-х років, розмір якої становив 130 гривень. Як вбачається з копії трудової книжки серії [NUMBER] [PERSON] , 08.07.2019 року Славутицькою міською філією Київського обласного центру зайнятості розпочато виплату допомоги по безробіттю згідно з п. 4 ст. 22, п. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». 02.04.2020 року скорочено виплату допомоги по безробіттю згідно з п. 5.1 ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» ( а.с. 70-71). Дані обставини свідчать про погіршення майнового стану відповідача та відсутність у неї власних доходів (заробітку) на час розгляду справи в суді. В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що [PERSON] , дочка позивача та відповідача, є часто хворіючою дитиною, в зв`язку з чим відповідач систематично звертається за консультацією до лікарів -педіатра, лора за наданням їй необхідної медичної допомоги, проходжень обстежень, що потребує істотних витрат. Зазначені обставини підтверджені копією амбулаторної карти дитини, оригінал якої був оглянутий судом, та довідок про тимчасову непрацездатність [PERSON] з КНП «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради ( а.с. 73-82). Доказів про зміну стану здоров`я відповідача суду не надано. Згідно з наданим розрахунком загальний розмір щомісячних витрат на утримання дитини складає від 5000 до 9000 гривень на місяць, що включає витрати, пов`язані з харчуванням [PERSON] у школі, лікуванням, навчанням в Дитячій школі мистецтв, придбанням одягу, учбових матеріалів і посібників, користування Інтернетом та мобільним телефоном ( а.с. 107-111). Наданими суду дублікатами квитанцій АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підтверджено оплату відповідачем харчування в школі [PERSON] за період з вересня 2019 року по лютий 2020 року, вартість якого в залежності від кількості днів відвідування становить від 240 гривень до 252 гривні щомісяця ( а.с.89). Відповідно до дублікатів квитанцій АТ КБ «ПРИВАТБАНК» [PERSON] внесено плату за навчання в Дитячій школі мистецтв [PERSON] за період з вересня 2019 року по квітень 2020 року на загальну суму 960 гривень, вартість такої оплати за місяць становить 120 гривень( а.с. 90-97). Додані до відзиву на позовну заяву відповідачем дублікати квитанцій АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про сплату житлово-комунальних послуг на підтвердження понесених нею витрат на утримання житла за адресою: [ADDRESS] , оскільки оплата спожитих житлово-комунальних послуг здійснена [PERSON] , а не відповідачем у справі ( а.с. 100-106). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві, покладається законом рівною мірою на обох батьків і такий обов`язок є безумовним. Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей. За таких обставин, виходячи з інтересів дитини, яка є неповнолітньою і не в змозі сама себе утримувати, обов`язок батьків забезпечувати належний рівень життя своїй дитині, розмір витрат на її утримання та стан її здоров`я, досліджені в судовому засіданні обставини, передбачені ст.192 СК України, суд вважає, що відсутні підстави для зміни розміру аліментів, визначених рішенням Славутицького міського суду Київської області від 05 грудня 2011 року ( справа № 2-510/11). Посилання представника позивача на неспроможність сплачувати позивачем аліменти на утримання дочки [PERSON] в зв`язку з тим, що згідно з судовим наказом, виданим Славутицьким міським судом Київської області від 13 листопада 2019 року, з нього стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника щомісяця, суд до уваги не приймає, виходячи з такого. Частиною третьою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Таким чином, розмір аліментів, які стягуються на двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не перевищує встановлений законом загальний розмір відрахувань із заробітної плати позивача, встановлений статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження». З урахуванням наведеного, підстави для задоволення позову відсутні. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За правилом ч. 3 вказаної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як зазначено у п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з п. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. В судовому засіданні встановлено, що адвокат Прокопенко О.П. надавав відповідачу [PERSON] правничу допомогу на підставі договору про надання професійної правничої допомоги № б/н від 20 травня 2020 року ( а.с. 124-126). Як вбачається з п. 4.3 вказаного договору, вартість послуг по наданню правової допомоги визначається та оплачується довірителем в загальній сумі 1000 гривень: за надання консультацій, вивчення та наліз матеріалів справи, підготовка процесуальних документів: 1 година - в сумі 500 гривень, представництво в суді: 2 години - в сумі 1000 гривень, з розрахунку 500 гривень за годину. Згідно акту виконаних робіт від 16 червня 2020 року адвокатом Прокопенком О.П. була надана правова допомога за договором про надання правової допомоги № б/н від 20 травня 2020 року по підготовці та представництву інтересів довірителя у справі № 377/231/20 за позовом [PERSON] в особі представника - адвоката Климчук Вікторії Володимирівни до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , про зменшення розміру аліментів на дитину. Відповідно до вказаного акту виконаних робіт правова допомога була надана в такому обсязі: підготовка заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву, надання консультацій довірителю з питань сімейного та цивільно-процесуального законодавства, що стосується предмету спору - 2 години, вартість наданої послуги - 500 гривень. Представництво інтересів довірителя в суді - з розрахунку 500 гривень за 1 годину. Вартість послуг, наданих довірителю адвокатом Прокопенком О.П. та оплачених довірителем станом на 16.06.2020 року, складає 1000 гривень, які за надану правову допомогу отримані згідно банківської квитанції від 04.06.2020 року. Відповідно до рахунку на оплату № 43 від 01.06.2020 року вартість послуг, наданих довірителю, що зазначені у даному акті, адвокатом Прокопенко О.П. та оплачених [PERSON] з надання правової допомоги - підготовки процесуальних документів та представництва в суді складає 1000 гривень, яка за надану правову допомогу оплачена згідно квитанції № 2 АТ «УКРСИББАНК» від 04 червня 2020 року ( а.с. 146). Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Враховуючи час, затрачений адвокатом Прокопенком О.П. на підготовку заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву, надання консультацій довірителю з питань сімейного та цивільно-процесуального законодавства, що стосується предмету спору, представництва інтересів довірителя в суді, складність справи, обсяг та якість виконаних робіт, значення цієї справи для особи, яка є стороною у справі, суд вважає, що розмір витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою адвоката, в сумі 1000 гривень є обґрунтованим та підтвердженим належними доказами у цій справі. За таких обставин стягненню з позивача на користь відповідача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved