Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

31 жовтня 2016 року до Любешівського районного суду з цивільним позовом звернулась [PERSON]. Позивач просить ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини по 1/4 зі всіх видів заробітку щомісячно. Свої вимоги [PERSON] обґрунтувала тим, що від шлюбу з відповідачем мають малолітнього сина [PERSON], який проживає з нею. Відповідач не бере участі в утриманні дитини. У судовому засідання [PERSON] позов підтримала, додала, що нещодавно вона втратила роботу, її матеріальне становище погіршилось. У зв'язку з цим виїжджала на заробітки у [PERSON], звідки повернулась у вересні 2016 року, заробивши близько 20 тисяч гривень. Позивач не заперечує, що відповідач надає кошти на утримання дитини, однак ця допомога є недостатньою та несистематичною. [PERSON] додала, що крім сина інших утриманців вона не має. Відповідач [PERSON] не заперечує проти сплати аліментів, зазначив, що викладені у позовній заяві обставини щодо його ухилення від утримання сина не відповідають дійсності. Після розлучення з відповідачем у березні 2014 року вони ще деякий час проживали разом. Згодом він переїхав до Луцька, відкрив банківський рахунок позивачу. Він систематично перераховував кошти [PERSON] У вересні 2014 року він був призваний у лави Збройних Сил України, проходив службу у зоні проведення антитерористичної операції у Донецькій області. Коли він був в армії відповідач отримувала його заробітну плату у місті Луцьку приблизно у розмірі 2500 гривень. Повернувшись додому, стан його здоровя погіршився, він лікувався, переніс оперативне втручання. У цей час відповідач визнаний інвалідом другої групи, продовжує лікуватись, на лікування витрачає близько 500 гривень щомісячно, розмір його пенсії складає близько 2400 гривень. [PERSON] просить включити у рахунок аліментів сплачені ним після 31 жовтня 2016 року позивачу кошти відповідно до квитанцій банку. Відповідач повідомив, що крім сина [PERSON] інших утриманців він не має. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши законодавство та дослідивши докази, суд дійшов до наступних висновків. Сторони перебували у шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Дитина у цей час проживає з позивачем у селі Седлище Любешівського району Волинської області. Позивач є безробітною, перебуває на обліку у Любешівському районному центрі зайнятості. Відповідач є учасником бойових дій, інвалідом другої групи загального захворювання. Відповідно до медичної документації [PERSON] переніс оперативне втручання, продовжує лікуватись. Згідно з поданою позивачем випискою по банківському рахунку в ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень» її рахунок у період з вересня 2015 року по жовтень 2016 року періодично поповнювався готівкою: у вересні 2015 року на 500 гривень, у листопаді 2015 року на 500 гривень, у грудні 2015 року на 600 гривень, у лютому 2016 року на 500 гривень, у березні 2016 року на 200 гривень, у червні 2016 року на 500 гривень. Позивач не заперечує, що ці кошти надавались відповідачем. Відповідно до поданих банківських квитанцій відповідач перерахував позивачу у листопаді-грудні 2016 року 1200 гривень. Отже, суд констатує, що відповідач надає кошти позивачу для отримання сина. На думку [PERSON] їх розмір є недостатнім. Відповідач є інвалідом другої групи. Крім сина [PERSON] сторони не мають на утриманні інших осіб. Сторони не можуть домовитись про сплату аліментів на дитину. Відповідно до частини третьої статті 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першою статті 183 СК визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з статтею 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи встановлені у суді обставини у їх сукупності,

Outcome: approved