Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

2 червня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до начальника Михайлівського району електричних мереж Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» Бугайова Сергія Володимировича про зобов'язання вчинити дії і стягнення моральної шкоди.Свій позов позивач обґрунтовував тим, що він є споживачем електроенергії в будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Послуги з електропостачання надаються Михайлівським РЕМ ПАТ «Запоріжжяобленерго». 29 травня 2017 року відповідач відключив його помешкання від електропостачання. Причиною конфлікту між позивачем та відповідачем було те, що 21 листопада 2016 року по 31 грудня 2016 рік ним було перевищено ліміт кВт і становить 481/645 кВт на сумі 634,77 грн. Починаючи з 21 січня 2017 року по 30 квітня 2017 рік йому надходили платіжні документи про необхідність сплати заборгованість. З цього приводу він звертався до відповідача і просив перевірити свій лічильник, але йому сказали що необхідно сплатити вартість експертизи, після чого його лічильник буде перевірено. 2 березня 2017 року на його адресу від Михайлівського РЕМ ПАТ«Запоріжжяобленерго» було надіслано попередження про необхідність сплати заборгованості за використану електроенергію в розмірі 1141,14 грн. 12 квітня 2017 року на його адресу від Михайлівського РЕМ ПАТ «Запоріжжяобленерго» було повторно надіслано попередження про необхідність сплати заборгованості за використану електроенергію в розмірі 983,76 грн., після чого 29 травня 2017 року його помешкання було відключено від електроенергії. Просить суд зобов'язати Михалівський РЕМ «Запоріжжяобленерго» підключити його квартиру до електропостачання без сплати заборгованості за електроенергію та стягнути заподіяну йому противоправними діями відповідача моральну шкоду в розмірі 5000 грн. В судовому засіданні позивач підтримав позовні, та просив суд задовольнити їх у повному обсязі, додатково пояснив, що дійсно йому від Михайлівського РЕМ ПАТ «Запоріжжяобленерго» приходили попередження про необхідність сплати заборгованості за використану електричну енергію, але оскільки на його думку нарахування було проведено помилково, він вирішив не сплачувати заборгованість. 29 травня 2017 року відповідач відключив його помешкання від електропостачання, а після першого судового засідання небайдужі його друзі сплатили заборгованість і 15 червня 2017 року електропостачання в його квартирі було відновлено. Вважає, що саме Бугайов С.В. як начальник Михайлівського РЕМ винен у спричиненні йому шкоди, оскільки не реагував на його заяви. Просить суд стягнути з відповідача заподіяну йому моральну шкоду, яку він оцінює в 5000 грн. Відповідач та його представник позов не визнали, посилаючись на те, що у позивача виникла заборгованість за використану електроенергію і його було двічі попереджено 2 березня 2017 року та 12 квітня 2017 року про відключення електропостачання.Так як позивач не погасив заборгованість, 29 травня 2017 року його квартиру було відключено від електропостачання. Вважають, що таке відключення було здійснено правомірно, а тому просять в задоволенні позовних вимог відмовити. Крім того, після сплати заборгованості в розмірі 1019,28 грн., 15 червня 2017 року в квартирі [PERSON] було відновлено електропостачання. Також просять врахувати, що Бугайов С.В., як начальник Михайлівського РЕМ є неналежним відповідачем по справі так як Михайлівський РЕМ не є юридичною особою, а є невідокремленим структурним підрозділом ПАТ «Запоріжжяобленерго». Враховуючи викладене, просили суд відмовити в задоволенні позовних вимогах. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 29 травня 2017 року Михайлівським РЕМ було відключено від електропостачання в квартирі [ADDRESS]. Так, порядок відключення від електропостачання регламентується п. 27 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 року, з наступними змінами та доповненнями. Згідно п. 27 вищезазначених Правил, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, в разі несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи платіжному документі, та неотримання енергопостачальником повідомлення про оплату на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії. У разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання споживачем попередження енергопостачальник має право відключити споживача від електричної мережі. Якщо абзац 1 п. 27 Правил вказує на обов'язок направлення попередження, то абзац 2 вказує на таку обов'язкову умову відключення, як встановлення факту отримання споживачем попередження. 2 березня 2017 року Михайлівським РЕМ ПАТ «Запоріжжяобленерго» на ім'я позивача було виписано попередження № 170302_19830-1 про наявність заборгованості за спожиту електроенергію в сумі 1141,14 грн. 12 квітня 2017 року Михайлівським РЕМ ПАТ «Запоріжжяобленерго» на ім'я позивача було повторно виписано попередження № 170412_20189-1 про наявність заборгованості за спожиту електроенергію в сумі 983,76 грн. В судовому засіданні позивач визнав, що дійсно був двічі попереджений Михайлівським РЕМ ПАТ «Запоріжжяобленерго» про те, що в разі несплати заборгованості його квартиру буде відключено від електропостачання. Таким чином, при відключенні позивача від електропостачання було дотримано вимоги Правил користування електричною енергією для населення. Крім того, згідно виписки з програми «Побут», 15 червня 2017 року було виконано підключення електроенергії в квартирі позивача, тому на час розгляду справи в суді, вимога щодо відновлення електропостачання фактично виконана. Отже, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Щодо частини позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд відмічає, що згідно ч. 2 ст. 214 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу. В постанові судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 9 листопада 2016 року, прийнятої відповідно до вимог ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, зазначено, що спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 Цивільного кодексу України, Законом України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією, проте ці норми не передбачають відшкодування моральної шкоди в разі порушення зобов'язання з постачання електричної енергії. Енергопостачальник несе відповідальність за шкоду, заподіяну споживачу або його майну, в розмірі й порядку, визначених законодавством. У разі тимчасового припинення електропостачання з вини енергопостачальника він несе відповідальність згідно з умовами договору в розмірі двократної вартості недовідпущеної споживачу електричної енергії. У разі порушення прав споживачів енергопостачальник несе відповідальність згідно із законодавством та договором. Відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законом. Таким чином, позовні вимоги позивача про стягнення моральної (немайнової) шкоди не ґрунтуються на вимогах закону, а тому задоволенню не підлягають. Крім того, [PERSON] пред'явлено позов до начальника Михайлівського РЕМ Бугайова С.В. Проте згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, Михайлівський район електричних мереж є невідокремленим структурним підрозділом публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго». Тобто, Михайлівський РЕМ не є юридичною особою, а тому не може бути відповідачем по справі, а тим паче не може бути відповідачем керівник Михайлівський РЕМ. При цьому суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Статтею 30 ЦПК України передбачено, що сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні та юридичні особи, а також держава. За змістом наведених норм позовне провадження характеризується наявністю матеріально-правового спору між сторонами, відповідачем у справах позовного провадження є особа - учасник цивільних правовідносин, яка порушує, не визнає або оспорює відповідні права позивача. Відповідно до ст. 95 ЦК України, філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності. Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру. Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Із зазначеного слід зробити однозначний висновок, що як заміна первісного відповідача належним відповідачем, так залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача здійснюється судом виключно за клопотанням позивача. Із роз'яснень викладених у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ч.ч. 1 та 2 ст. 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. При цьому суд звертає увагу на те, що ч. 4 ст. 10 ЦПК України встановлено обов'язок суду сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, зокрема шляхом роз'яснення особам їхніх прав та обов'язків, попередження про наслідки вчинення чи не вчинення певних процесуальних дій і сприянню здійснення їхніх прав у певних випадках. Разом з тим виходячи з принципів диспозитивності та змагальності цивільного процесу, суд не вправі з власної ініціативи встановлювати якісь обставини, що мають значення для справи. В той же час ході судового розгляду судом створені усі необхідні умови для реалізації позивачем своїх прав на подання заяв та клопотань. В той же час позивач [PERSON] розпорядився своїми процесуальними правами на свій розсуд, пред'явивши позов саме до начальника Михайлівського району електричних мереж Бугайова С.В., який не є юридичною особою, а відтак не має процесуального статусу відповідача, та клопотання про заміну відповідача чи залучення співвідповідача суд не подав. До початку розгляду справи по суті, судом були роз'яснені учасникам процесу їх права та обов'язки. За таких обставин, з урахуванням того, що судом при розгляді справи встановлено, що у невідокремленого структурного підрозділу Михайлівського району електричних мереж Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» не має статусу юридичної особи, а тому він є неналежним відповідачем, тобто позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, клопотання про заміну неналежного відповідача на належного позивачем в судовому засіданні не заявлялись, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом.

Outcome: dismissed