Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

30.01.2019р. до суду звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON] , третя особа - [PERSON], в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування цієї вимоги зазначила, що є співвласницею будинку [ADDRESS] , в якому була зареєстрована відповідач [PERSON] , однак фактично не проживала з 2013 року у даному житловому приміщенні, а тому втратила право на його користування. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, у поданій письмовій заяві просить справу розглянути за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, у поданій письмовій заяві просить справу розглянути за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує, їх підтримує. За наявності існуючих умов, передбачених в ч.1 ст.280 ЦПК України, які підтверджені наявними в справі доказами, суд ухвалив: провести заочний розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступних підстав: Позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] відповідно до Договору купівлі-продажу житлового будинку серії [NUMBER] , посвідченого 27.06.2013р. приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області Майбородою Г.П. за реєстраційним № 1120, є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] , про що свідчать витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за серіями ЕАІ № 956101 (індексний номер 5442583), та ЕАІ № 956103 (індексний номер 5443072), сформовані 27.06.2013р. приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області Майбородою Г.П. Відповідно до довідки Виконавчого комітету Павлівської сільської ради Калинівського району Вінницької області за вих.№ 889 від 27.05.2019р., у цьому житловому приміщенні в передбаченому законом порядку зареєстрована [PERSON] , [INFO] , з позначкою «не родич». Факт не проживання відповідача [PERSON] у період з 2013 року по теперішній час за вказаною адресою, підтверджується довідкою Виконавчого комітету Павлівської сільської ради Калинівського району Вінницької області за вих.№ 890 від 27.05.2019р., та письмовими заявами-підтвердженнями [PERSON] ( [ADDRESS] ) та [PERSON] ( [ADDRESS] ), засвідчених підписом сільського голови Павлівської сільської ради Калинівського району Вінницької області та печаткою органу місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Також права власника житлового приміщення визначені ст. 150 Житлового Кодексу Української РСР. Зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ст. 156 Житлового Кодексу Української РСР, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Крім цього, відповідно до статті 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Статтею 72 цього ж Кодексу встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За роз`ясненнями, викладеними в абзаці 1 пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Суд може продовжити пропущений строк у разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо). Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим зазначене питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Виходячи з норм діючого законодавства, враховуючи встановлені судом обставини, беручи до уваги той факт, що відповідач [PERSON] на протязі визначеного законом строку, без поважних причин, не проживала у спірному житловому приміщенні, суд вважає, що остання втратила право на його користування. Відповідачем не надано доказів відносно створення позивачем перешкод для його законного користування спірним житлом. З позовами про усунення перешкод в користуванні житлом, про вселення чи з будь-яким іншим позовом, спрямованим на захист свого права, відповідач не звертався. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких підстав, заявлення вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, є належним способом захисту прав позивача, а тому вона підлягає задоволенню, оскільки є обґрунтованою та такою, що ґрунтується на законі. На підставі викладеного,

Outcome: approved