Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

29.12.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Департаменту ЖКГ Луцької міської радипро стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Вобґрунтування заявлених вимог зазначив, що 18.12.2019 року близько 17:00 год. під час руху на своєму автомобілі SKODA KodiaQ, д.н.з. [NUMBER] , по вул. Кічкарівській в Луцьку, він здійснив наїзд на люк дощоприймача, що стирчав з дороги, в результаті чого автомобіль зазнав механічних ушкоджень та повністю знерухомився. Після приїзду працівників поліції, останнім було обстежено місце ДТП та встановлено, що за забезпечення безпечного експлуатаційного стану вказаної ділянки дороги (вулиці) в частині люків дощоприймача відповідає головний спеціаліст відділу санітарного нагляду Департаменту ЖКГ Луцької міської ради Козак І.В., експлуатаційний стан обстеженої ділянки не відповідає вимогам ДСТУ 3587-97, ДСТУ 2586 та ДСТУ 3308, недоліками ділянки проїжджої частини є вибитий люк дощоприймача. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.03.2020 року, головного спеціаліста відділу санітарного нагляду Департаменту ЖКГ Луцької міської ради [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. Вказаною постановою встановлено, що 18.12.2019 року о 16:25 хв. в Луцьку по вул. Кічкарівська, 41-А, [PERSON] , будучи посадовою особою, відповідальною за експлуатаційний стан санітарного шляху, не вжив заходів щодо ліквідації неналежного стану люку дощоприймача на проїзній частині вулиці, що стало супутньою причиною ДТП за участі його (позивача) автомобіля. 24.12.2019 року СОД ФОП [PERSON] проведено оцінку вартості матеріального збитку, згідно якого вартість відновлювального ремонту складає 15696,43 грн. Визначена вартість матеріального збитку практично співпала з вартістю ремонту автомобіля, який проводився ТзОВ «Промтехсервіс» - 14861,38 грн. Вважає, що за зазначених обставин заподіяну йому шкоду повинен відшкодувати Департамент ЖКГ Луцької міської ради. Крім того, з вини відповідача йому було заподіяно також моральну шкоду. Зокрема, через пошкодження автомобіля він та його сім`я були позбавлені можливості користуватись ним, що змінило їх звичний спосіб життя та створило значні незручності, що призвело до душевних страждань. Враховуючи наведене, просить суд стягнути з Департаменту ЖКГ Луцької міської ради 16361,38 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди. 03.02.2021 року від відповідача Департаменту ЖКГ Луцької міської ради на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень щодо позову зазначено, що міські дороги у м. Луцьку на балансі Департаменту ЖКГ Луцької міської ради не перебувають, а тому й вини Департаменту у заподіянні шкоди власнику транспортного засобу марки SKODA KodiaQ, д.н.з. [NUMBER] немає. Балансоутримувачем ділянки дороги, на якій відбулася ДТП, є Управління ЖКГ Департаменту ЖКГ Луцької міської ради, яке є окремим суб`єктом господарювання і самостійно несе відповідальність за своїми зобов`язаннями. При цьому, Управління і Департамент ЖКГ Луцької міської ради дві окремі юридичні особи. Департамент не є правонаступником Управління і майно, яке знаходиться на його балансі не передавалось на баланс Департаменту ЖКГ Луцької міської ради. Крім того, в звіті про оцінку транспортного засобу від 26.01.2020 року № 20/400, підготовленого на замовлення позивача, експерта не попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, що може викликати сумніви щодо правильності оцінки вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу. Враховуючи наведене, просить у задоволенні позову до Департаменту ЖКГ Луцької міської ради відмовити (а.с. 47-50). 08.02.2021 року позивачем було подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву в обґрунтування якого останній зазначив, що саме Департамент ЖКГ Луцької міської ради повинен йому відшкодувати завдану майнову шкоду, оскільки постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.03.2020 року було встановлено причинно-наслідковий зв`язок між винними діями посадової особи відповідача та фактом настання ДТП, за наслідками якої було пошкоджено належний йому транспортний засіб. Крім того, звіт про оцінку майна і висновок експерта не є тотожними документами, а відтак вимоги ст. 102 ЦПК України на звіт про оцінку транспортного засобу № 20/400 від 26.01.2020 року, який був виконаний СОД ФОП [PERSON] , не поширюються. При цьому відповідач, ставлячи під сумнів правильність визначеної [PERSON] оцінки вартості матеріального збитку, жодних доказів, які б обґрунтовували ці доводи, не надає. Також вважає, що позивач не довів факту спричинення йому моральної шкоди, зокрема, щодо порушення нормального життєвого ритму, в тому числі ведення активного способу життя та спілкування з оточуючими та рідними, як зазвичай, в зв`язку з ДТП, оскільки не представив суду жодних доказів на підтвердження таких обставин. (а.с. 56-57). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.03.2021 року до участі у справі в якості співвідповідача було залучено Управління ЖКГ Департаменту ЖКГ Луцької міської ради (а.с. 65). В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, які викладені у позовній заяві та відповіді на відзив, просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник позивача підтримав позицію свого довірителя та додатково зазначив, що на його переконання, у даному випадку відшкодування шкоди [PERSON] повинно здійснюватися відповідачами солідарно. Також пояснив, що протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно позивача за наслідками ДТП, яка сталася 18.12.2019 року близько 17:00 в Луцьку по вул. Кічкарівська, 41-А, не складався. Позов просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Департаменту ЖКГ Луцької міської ради в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення заявлених вимог з підстав, які викладені у відзиві на позовну заяву, просила у позові відмовити повністю. Представник відповідача Управління ЖКГ Департаменту ЖКГ Луцької міської ради в судове засідання повторно не з`явився. причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви, клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходило. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 18.12.2019 року інспектором ВДБР УПП у Волинській області ДПП ст. лейтенантом поліції Новосадом П.В. було складено Акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, відповідно до якого 18.12.2019 року о 17:30 в Луцьку по вул. Кічкарівська, 41-А встановлено наступне: за забезпечення безпечного експлуатаційного стану вказаної ділянки дороги (вулиці) в частині люків дощоприймача відповідає головний спеціаліст відділу санітарного нагляду Департаменту ЖКГ Луцької міської ради Козак І.В.; експлуатаційний стан обстеженої ділянки не відповідає вимогам ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану» за такими показниками: вибитий люк дощоприймача, при цьому відсутні попереджувальні дорожні знаки; експлуатаційний стан технічних засобів організації дорожнього руху не відповідає вимогам ДСТУ 2586 та ДСТУ 3308 за такими показниками: відсутні дорожні знаки, попереджувальні про перешкоду; інші недоліки в утриманні та експлуатації ділянки: вибитий люк дощоприймача (а.с. 8). Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.03.2020 року, головного спеціаліста відділу санітарного нагляду Департаменту ЖКГ Луцької міської ради [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, а саме: за порушення правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на автомобільних дорогах і вулицях місць провадження робіт. Вищевказаною постановою було встановлено, що 18.12.2019 о 16:25 в м. Луцьку по вул. Кічкарівська, 41-А, [PERSON] , будучи посадовою особою, відповідальною за експлуатаційний стан санітарного шляху, не вжив заходів щодо ліквідації неналежного стану люку дощоприймача на проїзній частині вулиці, чим порушив правила та стандарти утримання автодоріг ДСТУ 358797, що стало супутньою причиною ДТП, за участю транспортного засобу SKODA KodiaQ, д.н.з. [NUMBER] (а.с. 10). Дана постанова суду набрала законної сили і є чинною. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Із наведеного слідує, що між неналежним забезпеченням безпечного експлуатаційного стану ділянки дороги (вулиці) в частині люків дощоприймача та фактом настання ДТП, за участю транспортного засобу SKODA KodiaQ, д.н.з. [NUMBER] , існує нерозривний причинно-наслідковий зв`язок. Так, у відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЗУ «Про автомобільні дороги» вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і с комунальною власністю. Згідно ст. 9 ЗУ «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить, зокрема, компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху: термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами. У відповідності з ч. 3 ст. 12 ЗУ «Про дорожній рух» посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані: 1) забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; 2) при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху; 3) своєчасно виявляти перешкоди дорожньому руху та забезпечувати їх усунення, а у разі неможливості - невідкладно позначати дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; 4) щомісяця проводити лінійний аналіз аварійності. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух» водій має право, зокрема, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 24 ЗУ «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, правила користування ними та їх охорони затверджуються Кабінетом Міністрів України. У відповідності до п. 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 року № 198 (далі - Єдині правила) ремонт і утримання дорожніх об`єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору, а тих, що перебувають у комунальній власності - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями. Згідно з п. 5 Єдиних правил власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації, користувачі дорожніх об`єктів та спеціалізовані служби організації дорожнього руху зобов`язані забезпечувати зручні і безпечні умови руху, сприяти збільшенню пропускної спроможності дорожніх об`єктів, запобігати травмуванню учасників дорожнього руху, пошкодженню транспортних засобів і дорожніх об`єктів, забрудненню навколишнього середовища. Пунктом 11 Єдиних правил визначено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані, зокрема, постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів. Згідно з п. 38 Єдиних правил основними вимогами до транспортно-експлуатаційного етану дорожніх об`єктів є відповідність контрольованих показників окремих їх елементів і об`єктів у цілому ДЄТУ 3587. Пунктами 1.1 - 1.3 ДЄТУ 3587 визначено, що цей стандарт поширюється на автомобільні дороги, вулиці і дороги міст та населених пунктів, залізничні переїзди. Цей стандарт установлює вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць населених пунктів, залізничних переїздів та технічних засобів організації дорожнього руху. Вимоги стандарту є обов`язковими. Автомобільні дороги, вулиці і дороги населених пунктів та залізничні переїзди повинні на період їх експлуатації підтримуватися у справному стані і забезпечувати безпеку руху транспортних засобів та пішоходів. У всіх випадках у разі виявлення будь- яких відхилень від вимог нього стандарту, а також на період проведення дорожніх робі і повинні негайно встановлюватися технічні засоби організації дорожнього руху та вводитися обмеження швидкості. Згідно з п. 3.1.8 ДСТУ 3587 дощоприймачі повинні відповідати вимогам ГОСТ 26008. Відхилення висотної позначки решітки дощоприймального колодязя відносно рівня покриття проїзної частини не повинно перевищувати 2.0 см. Як встановлено судом, балансоутримувачем люків дощоприймача в [ADDRESS] , станом на 19.12.2019 року був відповідач Управління ЖКГ, яке, в свою чергу, було структурною одиницею Департаменту ЖКГ Луцької міської ради відповідно до рішення № 3 сесії Луцької міської ради від 24.06.2006 № 3/1 «Про затвердження структури виконавчих органів ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів» та діє відповідно до Положення про Управління житлово-комунального господарства Департаменту житлово-комунального господарства від 21.02.2008 року. Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Управління ЖКГ Департаменту ЖКГ Луцької міської ради, на час розгляду справи судом перебуває у стані припинення з 09.03.2017 року. Згідно з п. 2.1 та п. 2.3 Положення про Управління ЖКГ Департаменту ЖКГ Луцької міської ради, затвердженого рішенням Луцької міської ради від 06.02.2008 року № 23/132 (далі - Положення), управління є окремою юридичною особою та як самостійний суб`єкт несе самостійну майнову відповідальність за своїми зобов`язаннями всім належним їй майном. Відповідно до рішення Луцької міської ради від 28.12.2018 року №16/20 «Про припинення юридичної особи» Управління ЖКГ Департаменту ЖКГ Луцької міської ради знаходиться в процесі ліквідації (а.с. 94-99). При цьому, Управління ЖКГ і Департамент ЖКГ Луцької міської ради - дві окремі юридичні особи; Департамент ЖКГ Луцької міської ради не є правонаступником Управління і майно, яке знаходиться на його балансі не передавалось на баланс Департаменту ЖКГ Луцької міської ради. Доказів іншого суду надано не було. Відповідно до п. 3.2.6. Положення до завдань Управління відноситься організація робіт з утримання і поточного ремонту міських вулиць і доріг, а також інженерних споруд на них. Отже, на день виникнення ДТП, люки дощоприймача в [ADDRESS] знаходилася у міській комунальній власності, а саме: на балансі Управління ЖКГ Департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради. Статті 322 та 323 ЦК України передбачають, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, і нести ризик його випадкового .нищення та випадкового пошкодження (псування). Крім того, ст. ст. 9, 24 ЗУ «Про дорожній рух» визначають, що до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів тощо. Власники доріг, вулиць та залізничних переїздів, керівні працівники дорожньо-експлуатаційних організацій несуть відповідальність, в тому числі і кримінальну, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася з їх вини. В силу вищезазначених норм матеріального права шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними та шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до правової позиції висловленої в постанові Верховного Суду від 30.10.2020 року у справі № 639/2132/18, - матеріальна шкода завдана внаслідок неналежного утримання проїзної частини покладається на її балансоутримувача. Таким чином, за завдану позивачу [PERSON] шкоду у зв`язку із пошкодженням його транспортного зас обу SKODA KodiaQ, д.н.з. [NUMBER] , внаслідок ДТП, яка мала місце 18.12.2019 о 16:25 в м. Луцьку по вул. Кічкарівська, 41-А, відповідальність повинно нести саме Управління ЖКГ Департаменту ЖКГ Луцької міської ради, як балансоутримувач вказаної ділянки проїзної частини. У свою чергу, з урахуванням наведеного, правові підстави для відшкодування Департаментом ЖКГ Луцької міської ради шкоди, завданої внаслідок вищевказаної ДТП, відсутні. Судом встановлено, що 24.12.2019 року СОД ФОП [PERSON] проведено огляд транспортного засобу SKODA KodiaQ, д.н.з. [NUMBER] , в ході якого було встановлено, що в автомобілі розірвано захист двигуна, захист картера двигуна та деформовано балку передньої осі, а відтак всі ці конструктивні елементи підлягають заміні (а.с. 11). За наслідками проведеної оцінки було складено Висновок про вартість матеріального збитку до звіту про оцінку транспортного засобу № 20/400 від 26.01.2020 року, яким встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, в результаті його пошкодження внаслідок ДТП станом на 24.12.2019 року складає 15696,43 грн. (а.с. 12-24). За проведення оцінки матеріального збитку транспортного засобу SKODA KodiaQ, д.н.з. [NUMBER] , позивачем також було сплачено СОД ФОП [PERSON] 1500 грн. (а.с. 28-30). Суд вважає вищевказаний звіт належним доказом у справі, який визначає розмір завданого позивачу збитку, внаслідок ДТП, яка мала місце 18.12.2019 о 16:25 в м. Луцьку по вул. Кічкарівська, 41-А. В свою чергу, суд не приймає доводи представника відповідача Департаменту ЖКГ Луцької міської ради щодо неналежності Звіту про оцінку транспортного засобу від 26.01.2020 року № 20/400, оскільки експерта не попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, що може викликати сумніви щодо правильності оцінки вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу, виходячи з наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 7 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін. Проведення незалежної оцінки майна є обов`язковим у випадках, зокрема, визначення збитків або розміру відшкодування, під час вирішення спорів та в інших випадках, визначених законодавством або за згодою сторін. Згідно ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. В свою чергу, ст. 102 ЦПК України встановлені вимоги до висновку експерта, в тому числі зазначення в ньому, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Враховуючи, що звіт про оцінку майна і висновок експерта не є тотожними документами, вимоги ст. 102 ЦПК України на звіт про оцінку транспортного засобу №20/400 від 26.01.2020 року, який був виконаний СОД ФОП [PERSON] , не поширюються. Суд також зауважує, що представник Департаменту ЖКГ Луцької міської ради, ставлячи під сумнів правильність визначеної [PERSON] оцінки вартості матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу SKODA KodiaQ, д.н.з. [NUMBER] , внаслідок ДТП, жодних доказів, які б обґрунтовували ці сумніви, не надає. Отже, судом встановлено, що 18.12.2019 о 16:25 в м. Луцьку по вул. Кічкарівська, 41-А, внаслідок наїзду на люк дощоприймача, автомобіль SKODA KodiaQ, д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження, що призвело до матеріальних збитків, загальний розмір яких склав 16361,38 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що з Управління ЖКГ Департаменту ЖКГ Луцької міської ради підлягає стягненню на користь [PERSON] 16361,38 грн. матеріальної шкоди. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування матеріальної шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілих. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від: характеру моральних страждань, виду психічних страждань у вигляді занепокоєння, страху та відчаю; істотності вимушених змін у житті потерпілих, які можуть бути частково відновлені. Справедливість, добросовісність та розумність згідно з п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003). Суд вважає доведеним, що дії відповідача Управління ЖКГ Департаменту ЖКГ Луцької міської ради, які полягали у неналежному утриманні проїжджої частини, що спричинило пошкодження належного позивачу транспортного засобу, у даному випадку були неправомірними і цими неправомірними діями [PERSON] було завдано моральну шкоду; між діями відповідача, що призвели до порушення законних прав позивача та наслідками в вигляді завдання моральної шкоди, яка виразилася у позбавленні його можливості повсякденно користуватися своїм автомобілем - є причинно-слідчий зв`язок. Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з того, що внаслідок пошкодження належного [PERSON] транспортного засобу, він та його сім`я були позбавлені можливості тривалий час користуватись ним, що негативно вплинуло на їх звичний спосіб життя та створило значні незручності, що, беззаперечно, призвело до душевних страждань. Тому, виходячи з принципів розумності й справедливості, з врахуванням конституційної значимості інституту захисту права власності, з урахуванням характеру і обсягу моральних страждань, яких зазнав позивач, суд вважає за необхідне стягнути з Управління ЖКГ Департаменту ЖКГ Луцької міської ради на відшкодування завданої моральної шкоди 5000 грн. За наведених обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме: про стягнення з Управління ЖКГ Департаменту ЖКГ Луцької міської ради на користь позивача 16361,38 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також про відмову в задоволенні позову в частині позовних вимог, пред`явлених до Департаменту ЖКГ Луцької міської ради у повному обсязі. Згідно ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи із вищевказаної норми законодавства, суд вважає також стягнути з Управління ЖКГ Департаменту ЖКГ Луцької міської ради на користь [PERSON] понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840 грн. 80 коп. На підставі ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1192 ЦК України,

Outcome: partial