Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

30.01.2018р. позивачка [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] (третя особа - Управління-служба у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради) про позбавлення батьківських прав (а.с. № 3-5). В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням уточнень від 16.02.2018р., позивачка в позовній заяві зазначала, що від шлюбу з відповідачем у них є троє спільних дітей - донька [PERSON], [INFO]., донька [PERSON], [INFO]., син [PERSON], [INFO]. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.03.2015р. шлюб між сторонами розірвано. Від сплати аліментів на утримання дітей відповідач ухиляється, має значну заборгованість. Позивачка просила позбавити [PERSON] батьківських прав щодо трьох малолітніх дітей - доньки [PERSON], [INFO]., доньки - [PERSON], [INFO]., сина - [PERSON], [INFO]., які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання 24.05.2018р. надав заяву про відкладення цього засідання, висловив свої заперечення та просив дати йому час для підготування змістовних заперечень (а.с. № 60). Відповідач [PERSON] в подальшому в підготовчі засідання 02.07.2018р., 26.09.2018р. та судові засідання 17.10.2018р., 07.11.2018р., неодноразово не з'являвся, про час та дату судових засідань кожного разу був повідомлений належним чином, як шляхом вручення судової повістки в суді (а.с. № 64), так і шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами з повідомленнями, так і шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада» (а.с.№48-49, 68, 70, 80, 82, 84, 96, 97, 101, 102, 104). Про причини своєї неявки в суд 02.07.2018р., 26.09.2018р., 17.10.2018р. та 07.11.2018р. жодного разу не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розряду справи до суду не звертався, а також після подачу суду 24.05.2018р. відповідної заяви, так і не скористався правом надання відзиву на позов . Представник третьої особи Орган опіки та піклування в особі управління служби у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі - Свердлін О.В. (діє за довіреністю від 09.07.2018р. - а.с. № 91) в підготовче засідання 26.09.2018р. надав заяву про підтримання позову, про розгляд справи за його відсутністю (а.с. № 88). В підготовче засідання представником третьої особи також суду був наданий висновок від 30.07.2018р. № 166/05-38 про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно трьох малолітніх дітей (а.с. № 89-90). В судове засідання 07.11.2018р. представник третьої особи не з'явився, про дату судового засідання був повідомлений в суді особисто під розписку (а.с. № 99), про причини неявки суду не сповістив, заяв про відкладення суду не надіслав. За таких обставин суд розглянув справу 07.11.2018р. за відсутності відповідача та представника третьої особи. Підстав для винесення по справі заочного рішення не вбачається, оскільки з заяви відповідача від 24.05.2018р. вбачається, що він позовні вимоги не визнає, отже позиції відповідача щодо невизнання ним позовних вимог буде дана належна оцінка поряд з іншими обставинами та доказами у справі. Підготовче засідання у справі відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України проведено 26.09.2018р., під час якого задоволено клопотання про допит свідків, встановлено порядок дослідження доказів (а.с. № 92). Відповідно до положень ч.1 ст.247 ЦПК України під час судового розгляду справи судом здійснене повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вислухавши пояснення позивачки, представника позивачки, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] від шлюбу мають трьох малолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO]., доньку [PERSON], [INFO]. та сина [PERSON], [INFO]., що підтверджується копіями свідоцтв про народження серія [NUMBER], видане 16.12.2008р. Амур-Нижньодніпровським відділом РАЦС ДМУЮ, серія [NUMBER], видане 04.08.2010р. Амур-Нижньодніпровським відділом РАЦС ДМУЮ, серія [NUMBER], видане 18.08.2012р. Жовтневим відділом РАЦС ДМУЮ відповідно (а.с.№7-9). Шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.03.2015р. по справі № 201/637/15-ц, що підтверджується копією зазначеного рішення суду (а.с.№10). Позивачка у позові та в ході судового розгляду посилалася на те, що з 2015р. по теперешній час відповідач злісно ухиляється від виконання своїх обов'язків батька, з дітьми не спілкується взагалі, матеріально не допомагає, не цікавиться станом їх здоров'я, рівнем розвитку та виховання. Діти повністю знаходяться на її утриманні. Їй допомагає тільки її мати - [PERSON] Ті обставини, що діти знаходяться на утриманні своєї матері, яка займається їх забезпеченням, підтверджуються копіями квитанцій та довідкою про сплату харчування у дитячому садочку (а.с. № 13-16, 113). Судом при розгляді справи встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно мешкає окремо від дітей, останні проживають разом з позивачкою принаймні станом на 31.03.2015р., що підтверджується копією рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.03.2015р. (а.с. № 34), довідкою ЖБК № 390 від 09.01.2018р. (а.с.№ 36) та показаннями допитаних свідків. Відповідач не виконує своїх обов'язків щодо утримання дітей, через що виникла велика заборгованість по сплаті аліментів, що підтверджуються довідками Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області № 689 від 11.01.2018р. та № 369 від 03.07.2018р. (а.с.№11, 111). Відповідач з дітьми не бачиться, станом їх здоров'я, успіхами у навчанні та особистими досягненнями не цікавився, що підтверджується характеристиками КЗО «НВК № 130 «Загальноосвітній навчальний заклад І ступеня - гімназія» ДМР, КЗО «ДНЗ (ясла-садок) № 255 комбінованого типу» ДМР (а.с.№54-55, 112), актом від 27.02.2018р. (а.с. № 53). Відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Соборної районної у м. Дніпрі ради від 30.07.2018р. № 166/05-38 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дітей - доньки [PERSON], [INFO]., доньки [PERSON], [INFO]., сина [PERSON], [INFO]., вихованням та утриманням дітей займається мати [PERSON], батько дитини [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків, не цікавиться про фізичний та духовний розвиток дітей, їх навчання, не спілкується з ними, свідомо нехтує своїми обов'язками по вихованню та матеріальному забезпеченню дітей (а.с. № 89-90). 07.11.2018р. в судовому засіданні допитано у якості свідка [PERSON] (мати позивачки), яка пояснила суду, що колишній зять не допомагає доньці у вихованні дітей фактично після народження у 2012р. сина, взагалі їх не бачить, не утримує матеріально. Ні колишній зять, ні колишня сваха усі роки з 2012р. навіть не поздоровляють дітей (онуків) з днями народження зі святами (а.с. № 106-108). Також 07.11.2018р. було допитано у якості свідка [PERSON] (сусідку), яка пояснила суду, що знає позивачку з 1988р., проживає у одному під'їзді. Відповідача не бачила приблизно 8 років. Діти їй також розповідали, що батька не бачили багато років. Вона запрошувалася на дні народження дітей, там [PERSON] вона не бачила (а.с. № 109-110). Суд зазначає, що відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Положеннями вищевказаної статті визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей, піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права є в той же час і обов'язками батьків по вихованню дітей, тому що батьки не тільки володіють правом на виховання дитини, а й мають обов'язок її виховувати. Нездійснення ними своїх прав тягне за собою або повну їх втрату, або тимчасове позбавлення цих прав. Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Отже, при розгляді справи встановлено, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків з виховання дитини, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, одягу, не надає необхідного для дитини грошового забезпечення. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач з дітьми разом не проживає, матеріальну допомогу на утримання малолітніх дітей не надає, долею дітей не цікавиться, здоров'ям, духовним, моральним та фізичним вихованням та розвитком дітей не опікується, з дітьми не спілкується, не відвідує дітей ані за місцем їх проживання, ані за місцем їх навчання, тобто ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, що є у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, підставою для позбавлення батьківських прав. Крім того, суд при прийнятті рішення дійшов висновку, що відповідач, поклавши виховання своїх дітей на позивачку, свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків та не бажає опікуватися над малолітніми дітьми. Доказів протилежного суду надано не було. З урахуванням викладеного, а також приймаючи до уваги позицію органу опіки та піклування, суд приходить до висновку про наявність передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України підстав для позбавлення [PERSON] відносно його дітей - доньки [PERSON], [INFO]., доньки [PERSON] Єсфірь, [INFO]., сина [PERSON], [INFO]. і вважає за необхідне позов задовольнити. За ч.1 та 3 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу (ст. 137 ЦПК України); пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, відповідно до положень ст.ст. 137, 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 5704грн.80коп., з яких 704грн.80коп. - це витрати по сплаті судового збору (а.с. № 2), а 5000 грн. - це витрати на професійну правничу допомогу, що підтверджується відповідною квитанцією про сплату судового збору, наявною в матеріалах справи (а.с. № 2) та копією договору на надання правових послуг адвоката від 11.01.2018р. № 2/18 та додатком до нього, актом прийому-передачі грошової суми в рахунок оплати за надані послуги (а.с. № 41, 42). На підставі викладеного,

Outcome: approved