Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

30.03.2021 р. представник позивача КП «ХТМ» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за опалення та гарячу воду за період з 01.11.2009 по 28.02.2021 в розмірі 78117,01 грн., 3% річних у сумі 1575,53 грн., інфляційні витрати у сумі 3083,77 грн., та стягнути судові витрати в розмірі 2270 грн. В обґрунтування позовних вимог посилалась на наступне. Позивач надає послуги з централізованого опалення та підігріву гарячої води для потреб гарячого водопостачання. Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати послуг відповідачами виникла заборгованість в сумі 78117 грн. 01 коп., що утворилась за період з 01.11.2009 року по 28.02.2021 року. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідачів 3% річних у сумі 1575,53 грн., та інфляційні витрати у сумі 3083,77 грн. Відповідачами подано відзив на позов, в якому просять відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що вказаний позов пред`явлено поза межами строками позовної давності, та сума заборгованості є значно меншою, оскільки відповідачами сплачувались кошти за надані послуги, та просили застосувати строки позовної давності. Представником позивача подані заперечення на відзив, в якому просить задовольнити позов, оскільки відповідачі неналежним чином виконують свої обов`язки щодо оплати наданих послуг. Представник позивача КП «ХТМ» в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про проведення судового засідання за його відсутності, та позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явились, повідомлялись судом у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомили. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження. 30.03.2021 року вказана позовна заява надійшла до Київського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Зуб Г.А. 12.04.2021 року судом здійснено електронний запит з Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування відповідачів, відповідь на який надано до суду 12.04.2021 року. Ухвалою судді від 13.04.2021 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідачі зареєстровані та мешкають за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами послуг централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання. Згідно частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до статті 25 вищезазначеного Закону, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила), централізоване опалення - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Згідно пункту 24 Правил споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється (пункт 25 Правил). Доказів того, що відповідачі звертались до відповідного органу із заявою про відключення їх квартири від мереж централізованого опалення та гарячої води, та за вказаною заявою було прийняте відповідне позитивне рішення уповноваженим на це органом матеріали справи не містять. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що у відповідачів наявна заборгованість зі сплати за послуги, які надаються позивачем, яка за період з 01.11.2009 року по 28.02.2021 року складає 78117,01 грн. Вказаний розрахунок не спростований відповідачами в повному обсязі. Посилання відповідачів на надані до суду копії квитанції про часткову оплату наданих послуг, а саме 18.02.2021 здійснено оплату в розмірі 4193,00 грн., 26.11.2018 7291,00 грн., 20.06.2019 -591,00 грн., 31.08.2020 403,60 грн., та 20.06.2018 484,97 грн., є необґрунтованими, та такими, що спростовуються наданим до суду розрахунком заборгованості, оскільки вказані суми коштів враховані позивачем при його складанні. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України\~\~від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17 (провадження № 61-63св18), а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18. Відповідачами також заявлено клопотання про застосування строків позовної давності. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. На підставі припису частини другої статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі за № № 712/8916/17. \~ За приписами ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, оскільки відповідачами заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, суд задовольняє позов частково в межах строку позовної давності, та в межах заявлених позовних вимог та відповідно до наданого позивачем розрахунку, підстав недовіряти якому у суду не має, та стягує солідарно з відповідачів заборгованість за період з 01.04.2018 по 28.02.2021 в розмірі 41045,90 грн. Що стосується трьох процентів річних та інфляційних втрат на суму заборгованості нарахованих за прострочення зобов`язань відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зокрема, статтею 625 ЦК \~України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст.\~614\~ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Тобто при вирішенні спірних правовідносин діє принцип презумпції винуватості боржників, які не надали суду об`єктивних і переконливих доказів про відсутність своєї вини у виникненні спірної заборгованості. Право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Позивачем здійснено розрахунок інфляційних витрат та 3% річних починаючи з березня 2018 року по лютий 2021 року. Таким чином, суд задовольняє позов частково, та стягує солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за опалення та гарячу воду за період з 01.04.2018 по 28.02.2021 в розмірі 41045,90 грн., 3% річних у сумі 1575,53 грн., та інфляційні витрати у сумі 3083,77 грн., а в іншій частині суд відмовляє за наведених вище підстав. У відповідності до ст. 141 ч.1 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати в розмірі 1253,39 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial