Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

30 липня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом до [PERSON], Територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради, третя особа Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову посилається на те, що 22 травня 2014 року померла його та відповідача [PERSON] мати [PERSON]. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшли всі права та обовязки [PERSON], що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, а саме: квартира № 12, розташована в будинку № 70а по проспекту Карла Маркса у місті Дніпропетровську, яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 16.06.1995 року. В зазначеному договорі була допущена помилка при написанні прізвища його матері. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.05.2015 року був встановлений факт належності вищевказаного правовстановлюючого документу [PERSON] За життя [PERSON] на склала заповіту щодо розпорядження майном на випадок смерті, тому позивач та відповідач [PERSON] як сини померлої є спадкоємцями першої черги за законом. Відповідач не претендує на оспорювану квартиру. В шестимісячний строк після відкриття спадщини позивач звернувся з заявою до нотаріальної контори. Постановою завідуючої Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] від 20 січня 2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], у звязку з тим, що не були надані правовстановлюючі документи на квартиру № 12, розташовану в будинку № 70а по проспекту Карла Маркса у місті Дніпропетровську. Позивачу було рекомендовано звернутися до суду. З огляду на викладене, позивач просить суд визнати за ним право власності в цілому на квартиру № 12, що розташована в будинку № 70а по проспекту Карла Маркса у місті Дніпропетровську, яка складається з: 1- коридор, 2 житлова, 3- житлова, 4 кухня, 5 ванна, 6 туалет, І лоджія, загальною площею 43,2 кв.м., житлова площа 26,5 кв.м., в порядку спадкування. В подальшому, 21 квітня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з клопотанням щодо залучення в якості співвідповідача-2 на підставі ст. 1277 ЦК України територіальної громади міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2016 року клопотання представника позивача про залучення територіальної громади міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради в якості співвідповідача задоволено. В судове засідання позивач та його представник не зявились, представник позивача надав суду заяву, у якій просив розглянути справу у їх відсутність, та задовольнити заявлені вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлявся про час та дату судового засідання належним чином, надав суду нотаріально засвідчену заяву, в якій позов визнав у повному обсязі, просив розглядати справу в його відсутність. Відповідач-2 в судове засідання не зявився повідомлявся про час та дату судового засідання належним чином, надав суду нотаріально засвідчену заяву, в якій позов визнав у повному обсязі, просив розглядати справу в його відсутність. Третя особа в судове засідання не зявилась, причини неявки не повідомила, повідомлялася про час та дату судового засідання належним чином. Згідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є рідними синами [PERSON]. Факт родинних відносин між ними підтверджується повторним свідоцтвом про народження серія І-КИ № 500952 (а.с. 6), та повторним свідоцтвом про народження серія І-КИ № 335820 (а.с. 7). Матері позивача [PERSON] належала на праві власності квартира № 12, розташована в будинку № 70а по проспекту Карла Маркса у місті Дніпропетровську, що підтверджується дублікатом договору купівлі-продажу від 16 червня 1995 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрованим за № 4927 (а.с. 8). Згідно технічного паспорту, виготовленого 30 червня 2015 року[ADDRESS], розташована в будинку № 70а по проспекту Карла Маркса у місті Дніпропетровську, складається з: 1- коридор площею 5,2 кв.м., 2 житлова площею 9,9 кв.м., 3- житлова площею 16,6 кв.м., 4 кухня площею 5,7 кв.м., 5 ванна площею 2,1 кв.м., 6 туалет площею 0,9 кв.м., І лоджія площею 2,8 кв.м., загальною площею 43,2 кв.м., житлова площа 26,5 кв.м. (а.с. 12-13). [PERSON] померла 22 травня 2014 року (а.с. 9). Після її смерті син померлої позивач [PERSON] звернувся до Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Постановою про відмову у посвідченні нотаріальної дії від 20 січня 2015 року завідуючої Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру № 12, розташовану в будинку № 70а по проспекту Карла Маркса у місті Дніпропетровську, після смерті [PERSON], у звязку з відсутністю оригіналу права власності на спадкове майно. (а.с. 11). Відповідно до ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно зі ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається після смерті особи. Згідно з ч.1,2 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Відповідно до вимог ч.1 ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Відповідно до ст.1261 ЦК України, спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця, той з подружжя, який пережив та батьки. Згідно з ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Згідно ст.392 ЦК України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності. Таким чином, в звязку з тим, що оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку позивач не має можливості, його права підлягають судовому захисту. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності на інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, та відповідно до ч.4 ст. 334 ЦК України: права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Згідно з ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У звязку з тим, що у позивача були відсутні необхідні документи для вчинення нотаріальної дії, він не має можливості отримати свідоцтво про право власності на зазначене спадкове майно в нотаріальному порядку. Тому суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в судовому порядку.

Outcome: approved