Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

31 жовтня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначає, що 14.09.2007 року вона та відповідач уклали шлюб, який був зареєстрований Телязькою сільською радою Сокальського району Львівської області, актовий запис № 04. У шлюбі в них народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] ; дочка - [PERSON] , [INFO] . Батьком зазначених дітей є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження. З липня 2017 року відповідач фактично припинив із нею шлюбні відносини, переїхавши проживати до іншої жінки. З цього часу вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, і проживають окремо. Їхні діти проживають разом із нею та знаходяться на її утриманні. Позивач на сьогоднішній день тимчасово не працює, перебуває на обліку в Радехівській районній філії державного центру зайнятості де отримує допомогу по безробіттю, інших доходів не має. Відповідач не надає жодної допомоги на утримання дітей та не приймає участі у їх вихованні, всі свої доходи витрачає на себе. Відомості, про доходи відповідача їй невідомі. Однак, відомо, що відповідач офіційно не працює, але їздить на заробітки (займається ремонтом будівель), отже отримує мінливий неофіційний дохід, який витрачає на себе. Тому вважає, що з відповідача аліменти необхідно стягувати у твердій грошовій сумі. Просить ухвалити рішення яким, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 2500,00 грн., на кожну дитину щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття (а.с.3-3 зворот). В судовому засіданні представник позивача надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, уточнив позовні вимоги та просив стягувати з відповідача по 2000 гривень на кожну дитину. Відповідач в судовому засіданні не заперечував щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 2000 гривень на кожну дитину. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд встановив, що шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 14.09.2007 року Телязькою сільською радою Сокальського району Львівської області, актовий запис №04, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 14 вересня 2007 року (а.с.9). За час перебування в шлюбі в них народилися діти: дочка [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Нововитківською сільською радою Радехівського району Львівської області 20.01.2011 року, актовий запис №3) (а.с.5); син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Телязькою сільською радою Сокальського району Львівської області 05.09.2008 року, актовий запис №12) (а.с.6). Діти перебувають на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Нововитківської сільської ради Радехівського району Львівської області від 23.10.2018 року №530 (а.с.7). Із довідки №104 від 24.10.2018 року вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку як безробітна в Радехівському РЦЗ з 19 жовтня 2018 року (а.с.8). Як визначено ст.155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Виходячи з норм вказаної статті, приймаючи до уваги, що неповнолітні діти проживають разом із позивачем та перебувають на повному матеріальному утриманні позивача і домовленості між нею та відповідачем про способи виконання обов`язку утримувати дітей не досягнуто, суд вважає вимоги позивачки про стягнення із відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей є правомірними. Згідно із ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ст.184 СК України). Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік», прожитковий мінімум для дітей, віком від 6 до 18 років становить з 1 січня 2019 року - 2027 гривень. Визначаючи розмір аліментів, судом враховано те, що дитина потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працездатним та може таку надати. Відповідач є працездатного віку, тому суд прийшов до висновку, що стягнення аліментів на утримання малолітньої дітини в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, буде відповідати інтересам дітей, обставинам справи і вимогам закону. Враховуючи вищенаведене, вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок обох батьків утримувати дитину до досягнення повноліття, суд робить висновки про те, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити. У відповідності до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При наявності у позивача доказів про одержання відповідачем доходів у більшому розмірі, а також документального підтвердження додаткових витрат на особливі потреби дітей, вона не позбавлена у майбутньому заявити вимогу про збільшення розміру аліментів. Також, у свою чергу, при наявності у відповідача доказів щодо погіршення стану його здоров`я, а також документального підтвердження зміни свого матеріального становища, він не позбавлений у майбутньому заявити вимогу про зменшення розміру аліментів. Згідно із вимогами ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне із відповідача стягнути судові витрати.

Outcome: approved