Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

29.07.2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частку житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , та на Ѕ частку (половину) земельної ділянки, кадастровий номер 2625886001:01:001:0299, площею 0,2500 га, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по [ADDRESS] , після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , а 11.05.2019 його мати [PERSON] . Батьки за час шлюбу збудували житловий будинок по [ADDRESS] , право власності на який видане 03.11.2004 Стриганецькою сільською радою на прізвище [PERSON] , видане на підставі рішення виконкому від 26.10.2004 та зареєстроване в електронному Реєстрі права власності на нерухоме майно 03.11.2004, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5303284, виданий 03.11.2004 Івано-Франківським ОБТІ, реєстраційний номер 8236410, та приватизували земельну ділянку площею 0,25 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по [ADDRESS] , право власності на яку підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю Ш-ІФ №041583, виданим 06.08.1996 Стриганецькою сільською радою на підставі рішення Стриганецької сільської ради від 25.12.1993 на прізвище батька [PERSON] та зареєстрований в Державному земельному кадастрі 03.06.2019 за кадастровим номером 2625886001:001:0299. Позивач зазначає, що він на підставі батьківського заповіту від 22.05.2014 успадкував належну останньому Ѕ частку вищевказаних житлового будинку та земельної ділянки та отримав свідоцтва про право на спадщину, які зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності. Стверджує, що він після смерті матері є єдиним спадкоємцем на Ѕ частки спірного майна, проте нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку із тим що Свідоцтво про право власності на будинковолодіння та Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку видані на прізвище батька [PERSON] , а у нього відсутні документи, що підтверджують право матері на її частку майна. Ухвалою суду від 04.08.2020 року відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Представник позивача в підготовчому судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши думку представника позивача, дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до вимог ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи і часом її відкриття є день її смерті. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до вимог ч.2 ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з ст.1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ч. 1ст.1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до Свідоцтва про смерть від 18.01.2019 серія [NUMBER] актовий запис №1 помер [PERSON] (а.с. 6). [PERSON] був власником житлового будинку по [ADDRESS] , право власності на який видане 03.11.2004 Стриганецькою сільською радою на прізвище [PERSON] (відповідно до Свідоцтва про зміну імені від 27.08.2013 серія [NUMBER] прізвище [PERSON] після державної реєстрації зміни імені - [PERSON] (а.с. 11)), видане на підставі рішення виконкому від 26.10.2004 та зареєстроване в електронному Реєстрі права власності на нерухоме майно 03.11.2004, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5303284, виданий 03.11.2004 Івано-Франківським ОБТІ, реєстраційний номер 8236410, та земельної ділянки площею 0,25 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по [ADDRESS] , право власності на яку підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю Ш-ІФ №041583, виданим 06.08.1996 Стриганецькою сільською радою на підставі рішення Стриганецької сільської ради від 25.12.1993 на прізвище батька [PERSON] та зареєстрований в Державному земельному кадастрі 03.06.2019 за кадастровим номером 2625886001:001:0299. Відповідно свідоцтва про право на спадщину на підставі заповіту від 22.05.2014 посвідченого Пташник О.Б., секретарем виконкому Стриганецької сільської ради за реєстровим №3, спадкоємцем зазначеного у заповіті майна [PERSON] , який помер [INFO] , а саме: Ѕ частки житлового будинку [ADDRESS] , є його син [PERSON] . З довідки виданої Стриганецькою сільською радою від 25.02.2020 №54, вбачається, що до дня смерті батька позивача [PERSON] , з ним проживала [PERSON] - мати позивача (а с. 9). Згідно з Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] виданого 13.05.2019, актовий запис №9 [PERSON] померла [INFO] (а.с. 5) . Як вбачається із матеріалів справи, за життя спадкодавець [PERSON] не оформила право власності на спірне майно. Спадкоємцем першої черги спадкування за законом її майна є її син [PERSON] . Позивач вчинив дії, які свідчать про прийняття ним спадщини після смерті матері, від прийняття спадщини не відмовлявся. Таким чином, встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом, після смерті спадкодавця [PERSON] , яка фактично вступила в управління спадковим майном, тобто вчинила дії, які свідчать про прийняття нею спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] . Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів, що визначені п. 1 ч.2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Згідно із приписами ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень ч.1ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. З матеріалів справи встановлено, що після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, позивач, що є спадкоємцем за законом, звернувся до нотаріуса за видачею свідоцтв про право на спадщину, але таке йому не видано, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. У відповідності до положень п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Таким чином, оскільки встановлено, що позивач є єдиними спадкоємцем за законом, але з наведених вище причин нотаріус не може оформити право власності на вказане майно, позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця. Як вбачається з матеріалів справи при поданні позову до суду позивачем сплачено судовий збір у відповідності до п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в сумі 3218 грн. 40 коп. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд, враховуючи положення ст. 142 ЦПК України, приходить до переконання, що позивачу слід повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 1 609 грн. 20 коп. Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача слід стягнути іншу частину сплачених позивачем при подачі позову до суду документально підтверджених судових витрат, а саме 1 609 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved