Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

30 листопада 2009 року помер [PERSON]. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки, що знаходиться на території Конищівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], однак із обєктивних причин пропустив строк для прийняття спадщини, у звязку з чим нотаріус не може прийняти від нього заяву про прийняття спадщини, а тому за захистом своїх прав та інтересів з відповідним позовом [PERSON] 01 лютого 2018 року звернувся до суду. Ухвалою від 02 лютого 2018 року (а.с. 15) відкрито підготовче провадження у справі. Позивач у підготовче засідання не зявився, у п. 3 позовної вимоги просив розглядати справу за його відсутності (а.с. 4). Представник відповідача - сільський голова Конищівської сільської ради 15 лютого 2018 року подав до суду заяву (а.с. 18) про розгляд справи за відсутності представника сільської ради. З врахуванням положень ч. 1 ст. 198, ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд ухвалив про проведення підготовчого засідання за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи обставину, що відповідач визнає позовні вимоги, і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд вважає за можливе на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, виходячи з наступного: [PERSON] помер 30 листопада 2009 року в с. Конищів Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 6). Внаслідок смерті особи відкрилася спадщина (ч. 1 ст. 1220 ЦК України), до складу якої входить, зокрема, земельна ділянка, яка розташована на території Конищівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 9). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України). Заповітом вчиненим 20 листопада 2009 року [PERSON] все своє майно заповів [PERSON] (а.с. 7). За даними сільської ради (зворот а.с. 7) та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 46208517 від 17.12.2016 року (а.с. 27) заповіт від імені [PERSON] є чинним, не зміненим і не скасованим. Державний нотаріус Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори своєю постановою № 584 від 17 грудня 2016 року (а.с. 10) відмовив [PERSON] у посвідченні свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] через пропущення строків, встановлених для подання такої заяви. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). З довідки Конищівської сільської ради (а.с.8) слідує, що на день смерті разом із спадкодавцем ніхто не проживав та не був зареєстрований. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Як слідує із позовної заяви, позивач пропустив встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки про наявність заповіту на своє імя дізнався лише у грудні 2016 року. Із оглянутої у судовому засіданні Спадкової справи № 437/2016 до майна померлого [PERSON] (витяг на а.с. 25-29) слідує, що 17 грудня 2016 року лише [PERSON] звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини. Суд вважає, що вказана позивачем причина пропуску строку звернення до нотаріуса є поважною, враховує свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права, практику Верховного Суду України, зокрема, постанову від 15 вересня 2017 року у справі 315/765/14-ц, а тому приходить до висновку, що відповідно до ст. 1272 ч. 3 ЦК України, а також враховуючи, вищевикладені докази та обставину, що відповідач визнав позовну вимогу і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, [PERSON] можна визначити додатковий строк для звернення в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини.

Outcome: approved