Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

30.07.2014 [PERSON] звернувся до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, УМВС України в Чернігівській області, Прокуратура Чернігівської області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування і прокуратури, мотивуючи свої вимоги наступним. Органами досудового слідства і прокуратурою м. Чернігова він був звинувачений у скоєнні злочину, передбаченого ст. 124 КК України. Вказує, що всього під слідством і судом перебував 41 місяць 12 днів. Вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 12.11.2013, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 17.02.2014, він був за ст. 124 КК України визнаним невинуватим та виправданим за відсутністю складу кримінального правопорушення. Посилаючись на ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», вказує, що має право на відшкодування заподіяної йому шкоди за рахунок держави. Вказує, що раніше він працював у ООО «Приватбезпека» на посаді охоронця, однак у зв'язку з порушенням кримінальної справи, він був змушений звільнитися. Іншу роботу через вказані обставини він не мав змоги знайти і до цього часу ніде не працює. Вважає, що органами досудового слідства та прокуратури йому була заподіяна моральна шкода, оскільки він був позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, щодо нього було обрано міру запобіжного заходу протягом більше ніж трьох років, накладено арешт на майно, іншими негативними наслідками морального характеру у зв'язку з незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності. Просить суд стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. У судовому засіданні 14.08.2014 ухвалою суду, за клопотанням позивача, переведено УМВС України в Чернігівській області та Прокуратуру Чернігівської області з кола співвідповідачів у коло третіх осіб. Позивач у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в ньому просив його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.18), з клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не звертався. Представник третьої особи Прокуратури Чернігівської області просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені у письмових запереченнях (а.с.21-23). Представник третьої особи УМВС України в Чернігівській області просив у задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступник підстав. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди). Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Судом встановлено, що вироком Новозаводського районного суду від 12.11.2013, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 17.02.2014 (а.с.7-9), [PERSON] за ст. 124 КК України було визнано невинуватим та виправдано за відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с.10-13). Як вбачається з рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 12.06.2014, яке набрало законної сили, [PERSON] перебував під слідством та судом з 24.06.2010 по 12.11.2013, тобто 41 місяць та 12 днів. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлені ці обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодуванню шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду (в редакції, що діяла на час існування спірних правовідносин), передбачено, що підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Згідно з ч. 1 та 2 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Статтею 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду» відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відповідно до ст. 1 та 4 Положення про Державну казначейську службу України, яке затверджено Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, Казначейство України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для реалізації державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України відповідно до покладених завдань (окрім іншого) здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду», право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдовувального вироку суду. Як зазначено вище, вироком Новозаводського районного суду від 12.11.2013, позивача було визнано невинуватим та виправдано за відсутністю складу кримінального правопорушення Таким чином, позивач має право на відшкодування моральної шкоди, як це передбачено ст. 1176 ЦК України та Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду». Позивачем заявлені позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 100 000 грн. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Відповідно до положень п. 5 ст. 3, ст. 13 вказаного Закону громадянинові відшкодовується моральна шкода, розмір якої визначається з урахуванням обставин справи в межах встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Як зазначено в роз'ясненнях п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року з наступними змінами «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» мінімальна заробітна плата з 01 грудня 2013 року за місяць становить 1218 грн., погодинно - 7,3 грн. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] перебував під слідством та судом 41 місяць та 12 днів. Враховуючи обставини справи, характер та обсяг фізичних, душевних і психічних страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо), тяжкість вимушених змін у їхніх життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що відшкодуванню підлягає моральна шкода, розмір якої повинен бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування позивача під слідством та судом, а тому необхідно стягнути на користь позивача моральну шкоду в сумі 50 500 грн. Судові витрати підлягають віднесенню за рахунок держави.

Outcome: partial