Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

31 грудня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 1314425 гривень 29 копійок. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 25 вересня 2006 року між АТ «ПроКредит Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено рамкову угоду №302, відповідно до умов якої позивач здійснив кредитування відповідача [PERSON] на підставі кредитних договорів, лімітом суми 250000 доларів США та строком на 180 місяців. На підставі та в межах Рамкової угоди, 25 вересня 2006 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] було укладено договори про надання траншів: 1. №4.15152/302, відповідно до якого він отримав кредит у розмірі 50000 доларів США строком користування 84 місяці зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% річних; 2. №4.15420/302 у розмірі 22000 доларів США строком користування на 77 місяців зі сплатою відсотків у розмірі 13% річних; 3. 4.18590/302-01 від 23 травня 2007 року у розмірі 30000 доларів США строком користування на 96 місяців зі сплатою відсотків у розмірі 14% річних. У забезпечення виконання зобов'язань відповідача [PERSON] 23 травня 2007 року між АТ «ПроКредит Банк» і відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки №302-ДП2. Позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість відповідач взяті на себе зобов'язання погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, не виконав. У зв'язку з цим у відповідача перед банком утворилась заборгованість у розмірі 1314425 гривень 29 копійок. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів та постановлення заочного рішення у зв'язку з неявкою відповідачів. Відповідачі у судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у зв'язку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 25 вересня 2006 року між АТ «ПроКредит Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено рамкову угоду №302, відповідно до умов якої позивач здійснив кредитування відповідача [PERSON] на підставі кредитних договорів. 25 вересня 2006 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання траншу №4.15152/302, відповідно до якого він отримав кредит у розмірі 50000 доларів США строком користування 84 місяці зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% річних. 25 вересня 2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання траншу №4.15420/302, відповідно до якого він отримав кредит у розмірі 22000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13 % річних строком користування 77 місяців. 23 травня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання траншу №4.18590/302-01, відповідно до якого він отримав кредит у розмірі 30000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14 % річних строком користування 96 місяців. У забезпечення виконання зобов'язань відповідача [PERSON] 23 травня 2007 року між АТ «ПроКредит Банк» і відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки №302-ДП2. Позивач свої зобов'язання за договорами виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредити у розмірі, встановленому договорами. Натомість [PERSON] взяті на себе зобов'язання погашати заборгованість за кредитами, сплачувати інші, передбачені договорами про надання траншів, не виконав. У зв'язку з цим у відповідача перед банком утворилась заборгованість: - за договором про надання траншу №4.15152/302 від 25 вересня 2006 року у розмірі 476293,86 гривень, яка складається із заборгованості з капіталу у розмірі 353544,14 гривень, процентів у розмірі 17813,26 гривень, процентів за неправомірне користування кредитом у розмірі 10009,83 гривень, пені у розмірі 94926,63 гривень; - за договором про надання траншу №4.15420/302 від 25 вересня 2006 року у розмірі 113292,14 гривень, яка складається із заборгованості з капіталу у розмірі 61747,71 гривень, процентів у розмірі 4596,95 гривень, процентів за неправомірне користування кредитом у розмірі 4959,94 гривень, пені у розмірі 41987,54 гривень; - за договором про надання траншу №4.18590/302-01 від 23 травня 2007 року у розмірі 724839,29 гривень, яка складається із заборгованості з капіталу у розмірі 605718,55 гривень, процентів у розмірі 27494,67 гривень, процентів за неправомірне користування кредитом у розмірі 6271,63 гривень, пені у розмірі 85354,44 гривень. У зв'язку із неналежним виконання відповідачами їх зобов'язань з повернення кредитних коштів та сплати відсотків, передбачених кредитним договором, 01.12.2014 року на адресу [PERSON] та [PERSON] ПАТ «ПроКредит Банк» було направлено вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та процентів за користування кредитом, відповідно до якої ПАТ «ПроКредит Банк» вимагає від боржників у 30-денний строк з моменту отримання вимоги достроково повернути всю суму кредиту та відсотки за користування кредитом. Вказана вимога була направлена 03.12.2014 року на адресу [PERSON] та [PERSON] рекомендованою кореспонденцією. Статтею 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст.554 УК України: у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов'язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Частинами 1, 3 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Частиною 2 ст.1050 ЦК України визначено, що, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки знайшов своє підтвердження наданими суду доказами. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Представником позивача надано документи, що підтверджують сплату понесених судових витрат, тому вони підлягають стягненню з відповідачів у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved