Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

30 травня 2018 року [PERSON], звернулася до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення. В позовній заяві зазначає, що [INFO] року помер дід позивача [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно. Зокрема мова йде про житловий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] Цей будинок належав колгоспному двору, головою якого був [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 27.03.1991 року. [PERSON] був єдиним та останнім членом колгоспного двору. Дана обставина підтверджується довідкою виданої виконкомом Березівської сільської ради за № 511 від 08.05.2018 року. За життя [PERSON] розпорядження на випадок своє смерті у вигляді заповіту не робив. Не було дане майно також і об'єктом спадкового договору. Протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, до нотаріуса не звертався. Проте, прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном на час відкриття спадщини. Дана обставина підтверджується довідкою виданою Березівської сільською радою Радехівського району Львівської області від 22.05.2018 року № 559. Згідно змісту даної довідки підтверджується той факт, що [PERSON] на момент смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року, проживав без реєстрації разом із ним по [ADDRESS]. Крім того факт прийняття спадщини шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном підтверджується наявністю в [PERSON] правовстановлюючих документів, що залишились після смерті його батька. За необхідності факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] може бути підтверджений показами свідків безпосередньо в судовому засіданні. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Однак, наразі позивач не може оформити за собою право власності у вищезазначеному спадковому майні, що залишилося після смерті свого батька [PERSON], який помер [INFO] року. Причиною відмови нотаріуса є недоведеність факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті [INFO] року [PERSON]. Просить ухвалити рішення, яким встановити факт прийняття [PERSON](помер [INFO] року) спадщини, що залишилась після смерті [INFO] року [PERSON] на час відкриття спадщини. Ухвалити рішення, яким встановити факт прийняття [PERSON](помер [INFO] року) спадщини, що залишилась після смерті [INFO] року [PERSON] на час відкриття спадщини. Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив постановити рішення про задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву про визнання позову (а.с.43). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про визнання позову (а.с.44). Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 2 ст.49, ч.4 ст.206 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно із ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,18 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права. Суд встановив, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER], виданого Березівською сільською радою Радехівського району Львівської області від 17 липня 1997 року (а.с.10). [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] виданого Березівською сільською радою Радехівського району Львівської області від 4 лютого 1998 року (а.с.9). [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] виданого Березівською сільською радою Радехівського району Львівської області від 18 листопада 2013 року (а.с.8). Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] [PERSON], [INFO], графі батьки значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] [PERSON], [INFO], графі батьки значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Відповідно до довідки, виданої виконкомом Березівською сільською радою Радехівського району Львівської області, [PERSON], постійно був зареєстрований та проживав [ADDRESS] до дня своєї смерті, який помер [INFO] року. Від імені померлого заповіт не посвідчувався. Разом з ним по вищевказаній адресі була зареєстрована його дружина [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року (а.с.13). Відповідно до довідки, виданої виконкомом Березівською сільською радою Радехівського району Львівської області, [PERSON], являється останнім членом колгоспного двору станом на 1.07.1990 року по [ADDRESS] (а.с.14). Довідкою виконкому Березівської сільської ради Радехівського району Львівської області підтверджується той факт, що [PERSON] на момент смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року, проживав без реєстрації разом із ним по [ADDRESS] (а.с.15). Довідкою виконкому Березівської сільської ради Радехівського району Львівської області стверджується, що [PERSON] на момент смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року, проживав без реєстрації разом із ним по [ADDRESS] (а.с.16). Відповідно до довідки, виданої виконкомом Березівською сільською радою Радехівського району Львівської області [PERSON], постійно була зареєстрований та проживала [ADDRESS] до дня своєї смерті, яка померла [INFO] року. Від імені померлої заповіт не посвідчувався (а.с.17). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі вбачається, що відрита спадкова справа після смерті [PERSON] (а.с.18) Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Враховуючи те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] року та [PERSON] відкрилася 16.07.1997 року, тобто до набрання чинності Цивільним кодексом України від 16.01.2003 року, до даних правовідносин застосовуються норми Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року № 1540-VI. Відповідно до ст.524 ЦК України спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. У відповідності до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] фактично прийняв спадщину за законом після смерті своїх батьків, [PERSON] та [PERSON], оскільки проживав у належному їм будинку. При таких обставинах суд вважає, що встановлення факту прийняття спадщини не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні заяви, судом не встановлено. Узагальнюючи вищенаведене,оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що у позивача немає іншого способу захисту порушених прав, суд робить висновки, що позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved