Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

5 травня 2017 р. позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди. (а.с. 2-6 т.1) Ухвалою судді від 10 травня 2017 р. позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків. (а.с. 45 т.1) 1 червня 2017 р. до суду надійшла виправлена позовна заява Житлово-будівельного кооперативу «Захисник» до [PERSON] про відшкодування шкоди. (а.с. 49-53 т.1) Ухвалою судді від 15 червня 2017 р. відкрито провадження у справі. (а.с. 59) Позовні вимоги Житлово-будівельного кооперативу «Захисник» мотивовані тим, що відповідач [PERSON] в період з 1 лютого 2004 р. по 1 лютого 2006 р. був обраний головою правління кооперативу. Згідно п.3.4. Статуту ЖБК повноваження правління та його голови складають два роки. 20 листопада 2016 р. загальними зборами членів кооперативу заслухано звіт тимчасової ревізійної комісії про результати перевірки фінансово-господарської діяльності ЖБК за 2004-2016 роки. Перевіркою встановлено, що з 2006 р. в кооперативі не обиралось правління, голова правління, ревізійна комісія. Відповідно штатному розпису відповідач оформлений на роботу головою правління по сумісництву з восьмигодинним робочим днем. Відповідно до ст. 102-1 КЗпП України працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу. Відповідач не надав ревізійній комісії табелі відробітки робочого часу, або інші документи, що підтверджують виконання ним робіт. За період з 1 лютого 2006 р. по 1 лютого 2016 р. відповідач неправомірно отримав заробітну плату в сумі 113 637 грн. Вказану суму позивач, посилаючись на положення ст. 1166 ЦК України, просить стягнути з відповідача в порядку відшкодування шкоди. Крім того, відповідач завдав позивачеві шкоду: у 2005 р. кооператив сплатив КП «КРККН» 3 552 грн. за благоустрій прибудинкової території, однак акти виконаних робіт [PERSON] ревізійній комісії не надав; у 2006 р. кооператив придбав для озеленення прибудинкової території дерева та кущі на суму 349,09 грн., які не висаджувались, а також для ремонту під'їзду будівельні матеріали на суму 2 316 грн. однак договори на виконання робіт, акти виконаних робіт відповідач не надав; у 2007 р. на господарські потреби ЖБК придбав будівельні матеріали на суму 2 000 грн., [PERSON] надав підтверджуючі документи на суму 456 грн., на решту суми ніяких документів не надав; у 2008 р. відповідач для господарських потреб кооперативу придбав будівельних матеріалів на суму 2 306,01 грн., сплатив заміну труб в підвальному приміщенні на суму 5 400 грн., але документи про оприбутковування та списання матеріалів, акти виконаних робіт не надав; у 2009 р. для здійснення сантехнічних робіт [PERSON] закупив матеріали на суму 3 631 грн., виправдувальні документи по обліку та використанню матеріалів не надав; у 2010 р. для здійснення сантехнічних робіт відповідач закупив матеріали на суму 3 432,05 грн., сплачені роботи сантехника на суму 4 700 грн., закуплено будівельні матеріали на суму 219,50 грн., однак виправдувальні документи по обліку та використанню матеріалів, акти виконаних робіт [PERSON] не надав; у 2011 р. для здійснення електромонтажних робіт відповідач сплатив ТОВ «Кител» 9860,12 грн., документів, підтверджуючих закупівлю матеріалів та виконання робіт, не надано; протягом 2007-2015 років відповідачем сплачувалась комісійна винагорода за збір абонентської плати на загальну суму 5 079 грн., що не є компетенцією голови правління кооперативу. Усього за вказаний період відповідач завдав кооперативу матеріальну шкоду на суму 34 989,60 грн., з урахуванням неправомірно отриманої заробітної плати - 148 626,60 грн., які позивач просить стягнути з відповідача в порядку відшкодування шкоди. 21 вересня 2017 р. позивач подав до суду заяву про зменшення позовних вимог до 124 908,09 грн. за рахунок зменшення неправомірно отриманої заробітної плати до 100 471,62 грн. (а.с. 104 т.1) Ухвалою суду від 1 листопада 2017 р. за клопотанням відповідача до участі у справи у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, залучено Міське комунальне підприємство «Основаніє», Комунальне сільськогосподарське підприємство «Запоріжжязеленгосп», Товариство з обмеженою відповідальністю «Онікс плюс». (а.с. 214-215 т.1) Ухвалою суду від 25 січня 2018 р. в зв'язку з набранням чинності змін до ЦПК України визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті позову. (а.с. 244-245 т.1) 5 лютого 2018 р. до суду надійшов відзив представника відповідача на позов, в якому зазначено, що відповідач позов не визнає, оскільки позивач не довів обставин, що підтверджують наявність складу правопорушення, на які він посилається як на обґрунтування своїх вимог про відшкодування шкоди. (а.с. 8-13 т.2) 15 лютого 2018 р. представник позивача подав до суду заперечення на відзив відповідача, в якому зазначає, що відповідач не надав доказів, що підтверджують легітимність його роботи на посаді голови правління кооперативу в оспорюваний період; предметом спірних правовідносин є безпідставно набуте майно у вигляді перерахованої відповідачу заробітної плати за рахунок позивача; надані відповідачем документи, акти виконаних робіт викликають сумніви у достовірності. (а.с. 44-48 т.2) 19 лютого 2018 р. до суду надійшло пояснення третьої особи ТОВ «Онікс плюс», в якому зазначено, що в 2008 р. товариство укладало з ЖБК «Захисник» договір на заміну труб гарячого водопостачання, 15 вересня 2008 р. замовник перерахував товариству передплату в сумі 5 400 грн., замовні роботи були виконані своєчасно та в повному обсязі, замовник претензії не заявляв. (а.с. 53 т.2) Треті особи Міське комунальне підприємство «Основаніє», Комунальне сільськогосподарське підприємство «Запоріжжязеленгосп» правом на подачу пояснення на позов не скористалися. В судовому засіданні представники позивача підтвердили позовні вимоги та їх обґрунтування, наполягаючи на задоволені позову. Представник відповідача позов не визнав, суду пояснив, що відповідач був обраний головою правління ЖБК «Захисник» у 2004 р., на цю посаду не переобирався, але продовжував виконувати обов'язки голови правління, укладав договори від імені кооперативу, вів господарську діяльність, за що правомірно отримував заробітну плату; вважає, що позивач довів спричинення відповідачем шкоди, тому у задоволені позову просить відмовити. Представник третіх осіб в судове засідання не з'явились. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Житлово-будівельний кооператив «Захисник» зареєстровано рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 31 березня 1994 р. (а.с.7 т.1) Згідно Статуту кооперативу в редакції від 25 квітня 2002 р. органом управління житлово-будівельного кооперативу є загальні збори членів кооперативу (п.4.1 Статуту); виконавчим органом є правління ЖБК, яке обирається загальними зборам з числа членів кооперативу в кількості не менше 3-х осіб строком на два роки; правління обирає з свого складу голову та його заступника; голова здійснює повсякденне керівництво діяльністю кооперативу, забезпечує виконання рішень загальних зборів членів кооперативу і правління (п.3.4. Статуту); ревізійна комісія кооперативу обирається загальними зборами членів кооперативу з їх числа в кількості не менше 3-х осіб строком на два роки. (п. 4.6. Статуту) (а.с. 8-21 т.1) Рішенням загальних зборів членів Житлово-будівельного кооперативу «Захисник» № 11 від 1 лютого 2004 р. обрано правління та ревізійна комісія кооперативу, головою правління обрано [PERSON] (а.с. 23-24 т.1) Рішенням загальних зборів членів Житлово-будівельного кооперативу «Захисник» № 1 від 20 листопада 2016 р. обрано правління та ревізійна комісія кооперативу. (а.с. 38-42 т.1) Згідно протоколу засідання правління Житлово-будівельного кооперативу «Захисник» від 21 листопада 2016 р. головою правління кооперативу обрано [PERSON] (а.с. 74 т.1) Згідно акту ревізії фінансово-господарської діяльності житлово-будівельного кооперативу «Захисник» за період з 1 квітня 2004 р. по 1 жовтня 2016 р., проведеної ревізійною комісією кооперативу, за вказаний період звітно-виборні збори не проводились; правління ЖБК та ревізійна комісія з 2006 р. не обирались; обраний в 2004 р. головою правління [PERSON] питання проведення загальних зборів та переобрання правління та ревізійної комісії не піднімав; повноваження голови правління [PERSON] закінчились 1 лютого 2006 р.; протягом 10 років легітимних органів управління кооперативу не було. В акті ревізії зокрема зазначено: -у 2005 р. кооператив сплатив КП «КРККН» 3 552 грн. за благоустрій прибудинкової території, однак акти виконаних робіт ревізійній комісії не надано; -у 2006 р. кооператив придбав для озеленення прибудинкової території дерева та кущі на суму 349,09 грн., однак висадку цих насаджено документально не підтверджено; для ремонту під'їзду придбано будівельні матеріали на суму 2 316 грн. однак договори на виконання робіт, акти виконаних робіт ревізійній комісії не надано; -у 2007 р. на господарські потреби придбано будівельні матеріали на суму 2 000 грн., підтверджуючі документи на суму 456 грн. не надано; -у 2008 р. для господарських потреб придбано будівельних матеріалів на суму 2 306,01 грн., сплачено за виконання робіт по заміні труб в підвальному приміщенні на суму 5 400 грн., але документи про оприбутковування та списання матеріалів, акти виконаних робіт не надано; -у 2009 р. для здійснення сантехнічних робіт придбано матеріали на суму 3 631 грн., виправдувальні документи по обліку та використанню матеріалів не надано; -у 2010 р. для здійснення сантехнічних робіт придбано матеріали на суму 3 432,05 грн., сплачені роботи сантехника на суму 4 700 грн., закуплено будівельні матеріали на суму 219,50 грн., однак документи по обліку та використанню матеріалів, акти виконаних робіт не надано; -у 2011 р. для здійснення електромонтажних робіт відповідач сплатив ТОВ «Кител» 9860,12 грн., використання матеріалів на суму 1 019,58 грн. та виконання робіт на суму 3 000 грн. не підтверджено; усього за вказаний період відсутні підтверджуючі документи на приходування та використання (списання) на загальну суму 25 455,20 грн. (а.с. 27-31 т.1) Акт ревізії фінансово-господарської діяльності кооперативу розглянуто на загальних зборах Житлово-будівельного кооперативу «Захисник» від 21 листопада 2016 р., якими прийнято рішення обраному правлінню кооперативу розглянути результати роботи ревізійної комісії та по виявленим недостачам і зловживання прийняти рішення згідно діючому законодавству. (а.с. 38-42 т.1) Протоколом засідання правління ЖБК «Захисник» від 18 квітня 2017 р. примірник протоколу надано [PERSON] для ознайомлення та вирішення питання щодо добровільного погашення заподіяної матеріальної шкоди на суму 148 626,65 грн. у строк до 1 травня 2017 р. (а.с. 79 т.1) Загальними зборами членів кооперативу від 6 червня 2017 р. роботу [PERSON] на посаді голови правління ЖБК «Захисник» визнано задовільною, матеріальні претензії до нього відсутні, прийнято рішення про відкликання позовної заяви кооперативу до [PERSON] (а.с. 80-85 т.1) На підтвердження спричинення відповідачем шкоди кооперативу позивачем надані наступні документи. Витрати на благоустрій прибудинкової території на суму 3 552 грн. у 2005 р.: -кошторис з благоустрою території по вул. Новокузнецькій, 28 (без дати), акт по благоустрою, згідно яким вартість виконаних робіт складає 1 670 грн., (а.с. 112-113 т.1); -калькуляція на виконані роботи згідно ДБН на 01.05.2005 р. по КП «КрККП» (а.с. 114 т.1); -калькуляція на роботу техніки на 01.05.2005 р. по КП «КрККП» (а.с. 115 т.1); -кошторис з благоустрою дворовою площадки по вул. Новокузнецькій, 28 (без дати), згідно якому вартість виконаних робіт складає 1 882 грн., акт виконаних робіт (а.с. 116-117 т.1) У клопотанні про залучення вказаних документів до справи представник позивача зазначив, що згідно цим документам підрядчик завіз на прибудинкову територію та дворову площадку 90 т землі, яка вручну була розроблена, встановлені бордюри та плитка, однак документи на придбання землі, бордюр, плитки відповідач не надав, що викликає сумнів у виконанні цих робіт. (а.с. 106-111 т.1) Витрати на озеленення прибудинкової території на суму 349,09 грн., на придбання будівельних матеріалів на суму 2 316 грн. у 2006 р.: -рахунок-фактура від 6 квітня 2006 р., згідно якому кооператив придбав 5 дерев та 20 кушів на загальну суму 270 грн. (а.с. 118 т.1); -рахунок від 6 травня 2006 р., згідно якому кооператив придбав насіння трав на суму 79,09 грн. (а.с. 120 т.1); -рахунок-фактура від 27 квітня 2006 р., згідно якому кооператив придбав електротехнічні та будівельні матеріали на суму 96,90 грн. (а.с. 119 т.1); -накладна № 194 від 6 травня 2006 р., згідно якій кооператив придбав склотканину на суму 116,50 грн. (а.с. 121 т.1); -рахунок-фактура від 29 червня 2006 р., згідно якому кооператив придбав будівельні матеріали на суму 192,60 грн. (а.с. 122-123 т.1); -видаткова накладна від 10 липня 2006 р., згідно якій кооператив придбав будівельні матеріали на суму 93,20 грн. (а.с. 124 т.1); -видаткова накладна від 11 липня 2006 р., згідно якій кооператив придбав мастику бітумну на суму 130,08 грн. (а.с. 125 т.1); -видаткова накладна від 13 вересня 2006 р., згідно якій кооператив придбав будівельні матеріали на суму 410,00 грн. (а.с. 126 т.1); -рахунок-фактура від 10 жовтня 2006 р., згідно якому кооператив придбав манометр та кран на суму 381,02 грн. (а.с. 127 т.1); -рахунок-фактура від 5 грудня 2006 р., згідно якому кооператив придбав пластину вартістю 787,00 грн. (а.с. 128 т.1); -рахунок-фактура від 7 грудня 2006 р., згідно якому кооператив придбав електротехнічні матеріали на суму 169,01грн. (а.с. 129 т.1) У клопотанні про залучення цих документів до справи представник позивача зазначив, що кооператив здійснив закупівлю вказаних матеріалів, однак відповідач не надав документів на їх використання, чим завдав шкоду на суму 1 984,89 грн. (а.с. 106-111 т.1) Витрати на господарські потреби на суму 456 грн. у 2007 р.: -рахунок-фактура від 17 травня 2007 р., згідно якому кооператив придбав будівельні матеріали на суму 156,00 грн. (а.с. 130 т.1); -рахунок-фактура та видаткова накладна від 18 травня 2007 р., згідно якому кооператив придбав лампи на суму 300,00 грн. (а.с. 131 т.1) У клопотанні про залучення цих документів до справи представник позивача зазначив, що кооператив здійснив закупівлю вказаних матеріалів, однак відповідач не надав документів на їх використання, чим завдав шкоду на суму 456,00 грн. (а.с. 106-111 т.1) Витрати на придбання будівельних матеріалів та сплату за виконання робіт на суму 7 706,04 грн. у 2008 р.: -договір підряду, укладений 10 вересня 2008 р. між Житлово-будівельним кооперативом «Захисник»та ТОВ «Онікс плюс», на виконання сантехнічних робіт на суму 5 400 грн. (а.с. 134 т.1); -кошторис на виконання робіт, зазначених в договорі підряду від 10 вересня 2008 р., на суму 5 400 грн. (а.с. 135 т.1); -платіжне доручення від 15 березня 2008 р., яким кооператив перерахував ТОВ «Онікс плюс» грошові кошти в сумі 5 400 грн. за ремонтні роботи згідно договору від 10 вересня 2008 р. (а.с. 133 т.1); -рахунок-фактура від 16 вересня 2008 р., згідно якому кооператив придбав будівельні матеріали на суму 2 306,04 грн. (а.с. 132 т.1); -акт приймання-передачі матеріалів замовника для виконання робіт по договору підряду від 10 вересня 2008 р. на суму 2 306,34 грн. (а.с. 136 т.1); -акт виконаних робіт від 26 вересня 2008 р. на суму 5 400 грн. (а.с. 135-зв. т.1) У клопотанні про залучення цих документів до справи представник позивача зазначив, що кооператив здійснив закупівлю вказаних матеріалів та передав їх підряднику, однак використання їх в акті виконаних робіт не зазначено; кооператив сплатив підряднику виконані роботи, але об'єктивність вартості цих робіт відповідачем не перевірена, а підрядником не підтверджена, що призвело до спричинення ЖБК «Захисник» матеріальної шкоди на суму 7 706,04 грн. (а.с. 106-111 т.1) Витрати на придбання матеріалів на суму 3 631 грн. для здійснення сантехнічних робіт у 2009 р.: -рахунок-фактура від 27 жовтня 2009 р. та видаткова накладна від 3 листопада 2009 р., згідно яким кооператив придбав матеріали на суму 440,04 грн. (а.с. 137 т.1); -товарний чек від 29 жовтня 2009 р. на придбання матеріалів на суму 3 191,00 грн. (а.с. 138 т.1) У клопотанні про залучення цих документів до справи представник позивача зазначив, що кооператив здійснив закупівлю вказаних матеріалів, однак відповідач не надав документів на їх використання, чим завдав шкоду на суму 3 631,04 грн. (а.с. 106-111 т.1) Витрати на придбання матеріалів для здійснення сантехнічних робіт на суму 3 432,05 грн., на сплату роботи сантехника на суму 4 700 грн., закупівлю будівельних матеріалів на суму 219,50 грн. у 2010 р.: -рахунок-фактура від 14 травня 2010 р. та видаткова накладна від 18 травня 2010 р., згідно яким кооператив придбав матеріали на суму 239,10 грн. (а.с. 139 т.1); -рахунок-фактура та видаткова накладна від 1 липня 2010 р., згідно яким кооператив придбав матеріали на суму 1 917,72 грн. (а.с. 140 т.1); -рахунок від 24 червня 2010 р., згідно якому кооператив придбав матеріали на суму 1 917,72 грн. (а.с. 140-зв т.1); -рахунок-фактура від 6 липня 2010 р. та видаткова накладна від 8 липня 2010 р., згідно яким кооператив придбав матеріали на суму 267,60 грн. (а.с. 141 т.1); -рахунок-фактура від 12 липня 2010 р. та видаткова накладна від 13 липня 2010 р., згідно яким кооператив придбав матеріали на суму 443,00 грн. (а.с. 142 т.1); -рахунок-фактура від 30 серпня 2010 р. та видаткова накладна від 31 серпня 2010 р., згідно яким кооператив придбав матеріали на суму 219,50 грн. (а.с. 143 т.1) У клопотанні про залучення цих документів до справи представник позивача зазначив, що кооператив здійснив закупівлю вказаних матеріалів, однак відповідач не надав документів на їх використання, чим завдав шкоду на суму 3 086,92 грн. (а.с. 106-111 т.1) Витрати на сплату електромонтажних робіт на суму 9860,12 грн., придбання матеріалів на суму 1 019,58 грн. та виконання робіт на суму 3 000 грн. у 2011 р.: -рахунок-фактура від 26 вересня 2011 р. та видаткова накладна від 29 вересня 2010 р., згідно яким кооператив придбав матеріали на суму 465,90 грн. (а.с. 144 т.1); -рахунок-фактура від 11 жовтня 2011 р. та видаткова накладна від 13 жовтня 2010 р., згідно яким кооператив придбав матеріали на суму 274,68 грн. (а.с. 145 т.1); -рахунок-фактура від 21 жовтня 2011 р. та видаткова накладна від 31 жовтня 2010 р., згідно яким кооператив придбав матеріали на суму 279,00 грн. (а.с. 146 т.1) У клопотанні про залучення цих документів до справи представник позивача зазначив, що кооператив здійснив закупівлю вказаних матеріалів, однак відповідач не надав документів на їх використання, чим завдав шкоду на суму 4 019,58 грн. (а.с. 106-111 т.1) Крім того, на підтвердження спричинення відповідачем шкоди ЖБК «Захисник» представник позивача надав: довідку бухгалтера кооперативу про залік по комунальним платежам [PERSON] за виконання робіт з підготовки під'їзду будинку до ремонту (а.с. 148 т.1); лист голови правління кооперативу [PERSON] щодо проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей в травні 2017 р. (а.с. 150 т.1); лист голови правління кооперативу [PERSON] щодо наявності письмових документів, шо підтверджують підрядні правовідносини ЖБК «Захисник» з [PERSON] по ремонту під'їзду будинку в 2006-2007 роках (а.с. 151-152 т.1); лист голови правління кооперативу [PERSON] щодо відсутності письмових, що свідчать про звернення [PERSON] до правління кооперативу з питання врегулювання його трудових правовідносин (а.с. 153 т.1); заяву члена правління кооперативу [PERSON] щодо інвентаризації товарно-матеріальних цінностей в травні 2017 р. (а.с. 181-182 т.1) Згідно розрахунку, наданому позивачем, за період з 1 січня 2006 р. по 1 листопада 2016 р. відповідачеві виплачена заробітна плата на суму 100 471,62 грн. (а.с. 105 т.1) Свідки позивача [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтвердили висновки ревізії фінансово-господарської діяльності кооперативу за період з 1 квітня 2004 р. по 1 жовтня 2016 р. Таким чином, суттю позовних вимог ЖБК «Захисник» є відшкодування шкоди, спричиненої діяльністю відповідача та безпідставним отриманням ним заробітної плати. При цьому правовою підставою позову зазначено положення ст. 15, 22, 1166 ЦК України, ст. 102-1 КЗпП України. Позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Заявляючи позов про відшкодування шкоди і посилаючись на положення ст. 1166 ЦК України, позивач вважає, що між ЖБК «Захисник» та [PERSON] існують деліктні (недоговірні) відносини. Форми і розміри недоговірної відповідальності визначає лише закон. Аналіз чинного законодавства свідчить про те, що підставою цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, склад якого включає безпосередньо шкоду; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; причинний зв'язок між діями заподіювача шкоди та наслідком у вигляді заподіяної шкоди; вину особи, яка завдала шкоди. При цьому обов'язок доказування шкоди, протиправності поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок між ними покладається на позивача, відсутність вина - на відповідача. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 78, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, розподіл обов'язку доказування визначається предметом спору. За загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на сторону, яка посилається на ці обставини. Суд вважає, що позивачем не надано належних доказів порушення відповідачем законодавства, оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів кооперативу, які підлягали би захисту в обраний спосіб; позивач не довів обставин, що підтверджують наявність складу правопорушення, на які він посилається як на обґрунтування своїх вимог. Позивачем заявлена до стягнення з відповідача шкода в розмірі 34 989,60 грн. - сума витрачених кооперативом коштів, яка не підтверджена документами. Однак факт спричинення шкоди не доведено, оскільки не доведена неправомірність дій [PERSON], розмір шкоди і причинний зв'язок між ними. В позовній заяві не зазначено жодного нормативно-правового акту, який порушив відповідач. Заявлена до відшкодування сума визначена позивачем як шкода, оскільки несвоєчасно надані або не надані звітні документи, які підтверджують купівлю товару, виконання робіт, надання послуг у процесі діяльності кооперативу. Заявляючи позов про відшкодування шкоди за відсутність, несвоєчасне надання звітних документів, позивачем не вказано назви законодавчих та\\або нормативно-правових актів, що передбачають відповідальність за це, оскільки підрядні правовідносини, правовідносини з надання послуг, купівлі-продажу мають різну юридичну природу. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Згідно зі ст. 837 ч.1, 2 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Таким чином цивільне законодавство України окремо регулює договори про надання послуг і договори підряду. За загальним правилом визначальною ознакою послуг є те, що вони споживаються замовником у процесі їх надання. Тобто на момент завершення вчинення дії (діяльності) відсутній результат як певний відокремлений матеріалізований об'єкт. Надання послуг, на відміну від підряду, не є договором із переданням певного результату, і саме тому ст. 901 ЦК України не покладає на замовника обов'язку прийняти послугу. Натомість за договором підряду відповідно до ст. 837 ЦК України замовник зобов'язується саме прийняти та оплатити виконану роботу, а підрядник зобов'язується на свій ризик виконати цю роботу. Згідно з договором підряду результат роботи має бути не лише матеріалізованим і чітко визначеним, а й таким, що може відокремлюватися від здійснених підрядником дій. В судовому засіданні встановлено, що всі дії по виконанню оплачених робіт, про які йдеться у позовній заяві, здійснено, роботи виконані, їх результат можна перевірити. Факт реального виконання цих робіт ніким не оспорений, підтверджується дослідженими в судовому засіданні документами, зокрема, актом по благоустрою (а.с. 113 т.1), актом виконаних робіт (а.с. 117 т.1), актом виконаних робіт від 26 вересня 2008 р. (а.с. 135-зв. т.1), актом приймання-передачі матеріалів від 10 вересня 2008 р. (а.с. 136 т.1); тощо. Факт придбання кооперативом дерев, кущів і насіння трави підтверджений рахунками від 6 квітня 2006 р., 6 травня 2006 р. (а.с. 118, 120 т.1) Ствердження представника позивача, що оплачені кооперативом дерева, кущі, насіння трави не отримані, жодним доказом не підтверджено. Відсутність документів, що підтверджують використання, списання будівельних матеріалів не є підставою для врахування цього як спричинення шкоди. При цьому приймається до уваги, що цивільним законодавством України передбачається можливість укладення договорів, у т.ч. купівлі-продажу, у спрощений спосіб, та не встановлює правових наслідків недійсності у разі відсутності письмових доказів використання придбаного товару, у тому числі його обліку, оприбутковування, списання. Крім того, за змістом ст. 23 Закону України «Про кооперацію» немає правових підстав покладати обов'язок щодо обліку, оприбутковування, списання саме на голову правління кооперативу. На підтвердження позовних вимог про відшкодування шкоди позивач посилається на акт ревізії фінансово-господарської діяльності житлово-будівельного кооперативу «Захисник» за період з 1 квітня 2004 р. по 1 жовтня 2016 р., проведеної ревізійною комісією кооперативу. (а.с. 27-31 т.1) Вказаний акт суд не приймає до уваги як належний доказ з таких підстав. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про кооперацію» для контролю за фінансово-господарською діяльністю кооперативу обирається ревізійна комісія. Ревізійна комісія підзвітна загальним зборам членів кооперативу і обирається загальними зборами з числа членів кооперативу у порядку, встановленому його статутом. Згідно п. 4.6. Статуту ЖБК «Захисник» ревізійна комісія обирається загальними зборами членів кооперативу з їх числа в кількості не менше 3 осіб строком на 2 роки, ревізійна комісія обирає з свого складу голову комісії. В акті ревізії фінансово-господарської діяльностівід 10 листопада 2016 р. зазначено, що ревізія проведена ревізійною комісією ЖБК «Захисник» у складі: голова комісії [PERSON], члени комісії [PERSON], [PERSON] Склад вказаної ревізійної комісії визначено рішенням загальних зборів членів ЖБК «Захисник» від 22 вересня 2016 р. Вказаними зборами вирішено обрати тимчасову ревізійну комісію для перевірки фінансово-господарської діяльності ЖБК. Однак створення тимчасової ревізійної комісії не передбачено ані Законом України «Про кооперацію», ані Статутом ЖБК «Захисник». Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання, що позивачем не доведено, що відповідач допустив порушення законодавства, що призвело до спричинення позивачеві матеріальної школи, що є підставою для відмови у задоволені позову в цій частині. Іншою складовою позовних вимог ЖБК «Захисник» є завдання позивачеві шкоди внаслідок безпідставного отриманням відповідачем заробітної плати. Правовою підставою для задоволення цієї вимоги позивачем зазначено ст. 102-1 КЗпП України та ст. 22, 1166 ЦК України. Вирішуючи позов в цій частині, суд приймає до уваги таке. Згідно п. 3.4 Статуту кооперативу в редакції від 25 квітня 2002 р. виконавчим органом є правління ЖБК, яке обирається загальними зборам з числа членів кооперативу в кількості не менше 3-х осіб строком на два роки; правління обирає з свого складу голову та його заступника. (а.с. 15 т.1) Рішенням загальних зборів членів Житлово-будівельного кооперативу «Захисник» №11 від 1 лютого 2004 р. обрано правління та ревізійна комісія кооперативу, головою правління обрано [PERSON] (а.с. 23-24 т.1) В судовому засіданні встановлено, що до 20 листопада 2016 р. голова правління не переобирався, [PERSON] продовжував виконувати обов'язки голови правління. Вказане підтверджується дослідженими в судовому засіданні документами, згідно яким [PERSON] підписував відповідні документи, укладав від імені кооперативу договори, тощо. Позивач стверджує, що за період з 1 лютого 2006 р. по 1 лютого 2016 р. відповідно до розрахунку та відомостей нарахування заробітної плати відповідачем отримано заробітну плату у розмірі 113 637,00 грн. Ця сума заявлена до стягнення як шкода, оскільки позивач вважає, що легітимні повноваження [PERSON] як голови правління закінчилися 1 лютого 2016 р., відповідно до штатного розпису він був оформлений на роботу головою правління за сумісництвом з восьмигодинним робочим днем; довідка з основного місця роботи, табель відробітки робочого часу або інші документи, підтверджуючі виконання [PERSON] робіт, ревізійній комісії не надані. Між тим, згідно зі ст. 102-1 КЗпП України, яка зазначена позивачем як підстава позову, працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу. Умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій визначаються Кабінетом Міністрів України. Інших приписів ця стаття не містить. Тому ствердження позивача, що відпрацьований час відображається у табелі обліку робочого часу, не відповідає вимогам ст. 102-1 КЗпП України. Відповідно до ч. 2 ст. 21 КЗпП України працівник має право укласти одночасно декілька трудових договорів на декількох підприємствах, в установах, організаціях. Визначення сумісництва міститься у п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 3 квітня 1993 р. № 245 «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» та п. 1 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України від 28 червня 1993 р. № 43, де зазначено, що сумісництво - це виконання працівником, крім своєї основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час у того ж або іншого роботодавця. У постанові Кабінету Міністрів України від 3 квітня 1993 р. № 245 та Положенні № 43 передбачені обмеження щодо сумісництва для працівників державних підприємств, установ і організацій. Для працівників підприємств недержавної форми власності жодних застережень щодо тривалості роботи сумісників не встановлено. На момент обрання головою правління кооперативу [PERSON] працював у ТОВ «БРайт и Ко», яке не є державним. Суд також приймає до уваги, що діючим законодавством України не передбачено обов'язок працівника подавати довідку з основного місця роботи на вимогу з місця роботи за сумісництвом. Позивач стверджує, що з 2006 р. у ЖБК «Захисник» не були обрані правління, ревізійна комісія, голова правління, покладаючи провину за це на [PERSON], з чим суд не погоджується з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 3 КЗпП України особливості праці членів кооперативів визначаються законодавством та їх статутами. Однак, ані Закон України «Про кооперацію» та Примірний статут житлово-будівельного кооперативу, затверджений постановою Ради Міністрів УРСР від 30 квітня 1985 р. № 186, ані Статут ЖБК «Захисник» не передбачають правових наслідків щодо дій голови правління у разі закінчення повноважень. Згідно з п. 1.1 Статуту ЖБК «Захисник» всі питання діяльності кооперативу, які виходять за межі дійсного статуту, повинні вирішуватись на основі Примірного статуту і чинного законодавства України. Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Згідно зі ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник або уповноважений ним орган зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату. Відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є закінчення строку, крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Згідно зі ст. 39-1 КЗпП України якщо після закінчення строку трудового договору трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк. Статтею 94 КЗпП України встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до п. 4.3 Статуту ЖБК «Захисник» голова правління здійснює повсякденне керівництво діяльністю кооперативу, забезпечує виконання рішень загальних зборів членів кооперативу і правління. Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання, що позивачем не доведено, що в указаний період [PERSON] не виконував особисто покладених на нього обов'язків голови правління кооперативу: не здійснював повсякденного керівництва діяльністю кооперативу, не забезпечував виконання рішень загальних зборів членів кооперативу і правління, а від того й безпідставно отримував заробітну плату. Згідно зі ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Відповідно до приписів ст. 138 цього Кодексу для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених ст. 130 цього Кодексу. Неправомірність дій чи бездіяльності [PERSON] в судовому засіданні не встановлена, на загальних зборах членів кооперативу не ухвалювалось рішення про припинення повноважень [PERSON] унаслідок неналежного виконання обов'язків голови правління. Припинення повноважень у зв'язку з обранням нового голови правління не є тотожним припиненню повноважень унаслідок винної протиправної поведінки. З наведених підстав суд приходить до переконання про відсутність підстав якими позивач обґрунтовує свої ствердження про неправомірність нарахування [PERSON] заробітної плати та вимогу про стягнення з відповідача отриманої заробітної плати як шкоди, в зв'язку з чим відмовляє у задоволені позову в цій частині. При вирішені заяви представника відповідача про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11 500 грн. суд виходить з такого. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представник відповідача надав суду: -договір про надання правової допомоги, укладений 26 вересня 2017 р. між [PERSON] та Адвокатським об'єднанням «Гладкий, Яценко та Партнери» (а.с. 161-162 т.1); -Статут Адвокатського об'єднання «Гладкий, Яценко та Партнери» (а.с. 163-166 т.1); -ордер на надання правової допомоги [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги від 26 вересня 2017 р. адвокатом [PERSON] (а.с. 167 т.1); -копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю [PERSON] (а.с. 168 т.1); -акт здачі-прийняття наданих послуг від 28 вересня 2017 р., рахунок-фактуру від 28 вересня 2017 р., згідно якому [PERSON] сплатив адвокату 2 500 грн. за надання юридичних послуг за договором про надання правової допомоги від 26 вересня 2017 р., квитанцію про сплату вказаної суми (а.с. 157-159 т.1); -акт здачі-прийняття наданих послуг від 17 жовтня 2017 р., рахунок-фактуру від 17 жовтня 2017 р., згідно якому [PERSON] сплатив адвокату 2 000 грн. за надання юридичних послуг за договором про надання правової допомоги від 26 вересня 2017 р., квитанцію про сплату вказаної суми (а.с. 188-190 т.1); -акт здачі-прийняття наданих послуг від 1 грудня 2017 р., рахунок-фактуру від 1 грудня 2017 р., згідно якому [PERSON] сплатив адвокату 2 000 грн. за надання юридичних послуг за договором про надання правової допомоги від 26 вересня 2017 р., квитанцію про сплату вказаної суми (а.с. 236-238 т.1); -акт здачі-прийняття наданих послуг від 12 лютого 2018 р., рахунок-фактуру від 12 лютого 2018 р., згідно якому [PERSON] сплатив адвокату 3 000 грн. за надання юридичних послуг за договором про надання правової допомоги від 26 вересня 2017 р., квитанцію про сплату вказаної суми (а.с. 63-65 т.2); -акт здачі-прийняття наданих послуг від 18 квітня 2018 р., рахунок-фактуру від 18 квітня 2018 р., згідно якому [PERSON] сплатив адвокату 2 000 грн. за надання юридичних послуг за договором про надання правової допомоги від 26 вересня 2017 р., квитанцію про сплату вказаної суми (а.с. т.1). Наданими представником відповідача документами встановлено, що за договором про надання правової допомоги від 26 вересня 2017 р. відповідач сплатив Адвокатському об'єднанню «Гладкий, Яценко та Партнери» грошові кошти в сумі 11 500 грн., які підлягають стягнення з позивача на користь відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України. При цьому суд приймає до уваги, що вказані витрати пов'язані з розглядом справи; розмір витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, яка складає 124 908,09 грн., та не перевищує 10% ціни позову. Представник позивача подав до суду заяву про зменшення суми витрат на правничу допомогу. Заява мотивована тим, що розмір судових витрат, заявлених представником відповідача, є явно завищеним, не відповідає ринковим цінам на адвокатські послуги. Заява не підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом ст. 137 ч.5, 6 ЦПК України у разі недотримання вимог щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд вважає, що представник позивача не довів в судовому засіданні неспівмірність витрат на правничу допомогу, а його заява про те, що розмір судових витрат є явно завищеним, ніякими доказами не підтверджена; посилання представника позивача, що вартість наданих послуг не відповідає ринковим цінам на адвокатські послуги не грунтується на законі. Оскільки представником відповідача документально доведено, що відповідачем понесено витрати на правову допомогу: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, у суду відсутні підстави для зменшення суми витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved