Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

31 січня 2019 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання у розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною трирічного віку, починаючи стягнення з дня подання позову до суду. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 16.03.2018 року, від шлюбу мають неповнолітню сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач є особою молодого віку, працездатний та може брати повноцінну участь в її утриманні. Позивачка не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Ухвалою суду від 20 березня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Позивачка у судове засідання не з`явилась, надала заяву про проведення судового засідання у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явися, про розгляд справи повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи та постановлення рішення на підставі наявних у справі доказів, за відсутності відповідача. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 березня 2018 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] видане Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 16.03.2018р. (а.с.7). [INFO] від шлюбу народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 03.10.2018 року. Батьками в свідоцтві про народження дитини записані сторони по справі [PERSON] та [PERSON] (а.с.8) Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина,з якою проживає дитина, має не залежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Встановлені в справі обставини, дозволяють суду зробити висновок, що позов підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача потрібно стягнути аліменти на утримання позивачки у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трирічного віку, починаючи стягнення з 31 січня 2019 року. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, тому у відповідності зі ст.141 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 768 грн. 40 коп. грн. підлягає стягненню з відповідача. За надання правової допомоги позивачем проведено оплату в розмірі 500 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 176. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Оскільки позивачем надано лише квитанцію про сплату 500 грн. за складання позовної заяви, при цьому будь-яких інших документів на підтвредження надання йому правничої допомоги саме адвокатом не надано, суд не вбачає законних підстав для стягнення заявлених витрат з відповідача.

Outcome: partial