Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

31.10.2017 року до суду надійшла позовна заява приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. На обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача вказав, що 16.04.2013 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем укладено договір про відкриття та обслуговування рахунку та випуск платіжної картки №20614, також укладено додатковий договір №1 до вказаного вище договору, згідно якого відповідачу було надано кредит у сумі 12498 грн. 00 коп. Позичальник належним чином не виконував умови договору щодо сплати платежів у розмірі та у порядку згідно договору, та станом на 15.11.2014 року утворилася заборгованість у розмірі 11474 грн. 66 коп. Майнові інтереси АТ «Ощадбанк», що пов'язані з матеріальними збитками, завданими внаслідок неповернення або неповного повернення позичальниками кредитів, застраховані ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» згідно договору добровільного страхування кредитів №055/22 від 01.08.2014 року. АТ «Ощадбанк» звернулося до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування, позивач виконуючи свої обов'язки по договору №055/22 від 01.08.2014 року, визнав факт неповного погашення та провів виплату страхового відшкодування в розмірі 11474.66 грн. [PERSON] не проведено ніяких дій щодо відшкодування завданих нею збитків, у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду у порядку регресу в розмірі 11474.66 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача сплачені ним при поданні заяви до суду судові витрати в розмірі 1600 грн. 00 коп. В судові засідання 20.11.2017 року, 05.12.2017 року та 21.12.2017 року представник позивача не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи. Разом з цим 09.11.2017 року подав до суду заяву (а.с. 36-37, 51) в якій повністю підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі, розглядати справу без його та проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судові засідання 20.11.2017 року, 05.12.2017 року та 21.12.2017 року не з'явився. Згідно довідки Березівського РС ГУДМС України в Одеській області [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS].(а.с. 32), судом направлялись на вищевказану адресу повістки про виклик до суду, але конверти повернулись з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.46, 54). Оскільки позовна заява приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»подана до суду до набрання чинності нової редакції Цивільного процесуального кодексу України (діє з 15.12.2017 року) та на момент набрання чинності цієї редакції Кодексу, по справі призначено судовий розгляд, відповідно до п. 9 ч. 1 перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 р. позовна заява підлягає розгляду за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Відповідно до статті 128 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), то в даному випадку відповідач повідомлений належним чином про час, день та місце розгляду справи. Частиною 4 статті 223 ЦПК України «У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення)». Відповідно до частини 1 статті 280 ЦПК України, «Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи». Суд ухвалює заочне рішення відповідно до статті 280 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача. Врахувавши думку представникапозивача, викладену ним в його письмовій заяві, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно укладеного додаткового договору від 16.04.2013 року відповідачу було надано кредит у сумі 12498 грн. 00 коп (а.с.9-11). Представник ПАТ «Державний ощадний банк України» повідомляв [PERSON] про виникнення заборгованості по кредиту, про що свідчить повідомлення від 21.11.2014 року (а.с.17), також Представник ПАТ «Державний ощадний банк України» надіслав повідомлення ПАТ «УПСК» про настання страхового випадку по клієнту [PERSON] (а.с.18). Між ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія та АТ «Ощадбанк» укладено договір добровільного страхування кредитів №055/22 від 01.08.2014 року (а.с.12-15), згідно якого позивач визнав факт неповного погашення відповідачем кредиту та провів виплату страхового відшкодування в розмірі 11474.66 грн., про що свідчить страховий акт від 26.12.2014 року та платіжне доручення від 26.12.2014 року (а.с.25-26). 05.03.2015 року представник ПрАТ «УПСК» звертався до [PERSON] з вимогою щодо відшкодування нею суми збитку в досудовому порядку (а.с.27-28). Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України зі змінами та доповненнями (далі - ЦК України): «За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти». ПАТ «Державний ощадний банк України» свої зобов'язання виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. У відповідності до статті 526 ЦК України: «Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу…». Факт наявності заборгованості підтверджуються випискою по картковому рахунку (а.с.19-22). У відповідності з ч.1 ст.1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної сторони у розмірі виплаченого відшкодування. Статтею 993 ЦК України передбачено, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. З огляду на вищевказане суд вважає, що позов необхідно задовольнити повністю та стягнути з останньої на користь позивача заборгованість у розмірі 11474 грн. 66 коп. Крім того, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1600 грн.00 коп., сплачений при зверненні з позовом до суду.

Outcome: approved