Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

30 квітня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] [INFO], в розмірі 1/4 частки заробітку відповідача щомісячно. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12 жовтня 2006 року. На даний час проживають окремо один від одного. Відповідач не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини. При цьому стан його здоров'я задовільний, на утриманні інших осіб він не має, має постійний дохід. Невиконання відповідачем обов'язку утримувати дитину до її повноліття ставить позивача у скрутне матеріальне становище, в зв'язку з чим [PERSON] просить стягнути аліменти на утримання дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала письмову заяву в якій повідомила причини своєї неявки, прохала розглянути справу без її участі, прохала позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву в якій повідомив причини своєї неявки, прохав розглянути справу без його участі. Повідомив також, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини свого доходу, на утримання свого сина [PERSON]. Виходячи з наведеного, а також положень ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку сторін у судове засідання. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних обставин. Сторони перебувають у шлюбі з 12 жовтня 2006 року , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого виконкомом Смілівської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області . Матеріалами справи встановлено, що батьками неповнолітньо [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого виконкомом Смілівської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області. Згідно довідки № 189 від 28 квітня 2015 року Смілівськоїї сільської ради Куйбишевського району Запорізької області неповнолітній [PERSON] [INFO] проживає разом з матір'ю [PERSON] по [ADDRESS]. Суд вважає обґрунтованими твердження позивача [PERSON] про те, що вищевказані обставини ставлять її у скрутне матеріальне становище. Разом з цим, відповідач є працездатною особою, на даний час має постійне місце роботи, отримує заробітну плату, стан його здоровя задовільний, на утриманні інших осіб він не має. Зазначені обставини сторони визнали, їх не оспорювали, про що надали письмові заяви. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує (стаття 182 СК України): стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин першої і другої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Беручи до уваги те, що між сторонами існують суперечки та неузгодженість щодо спільного утримання дитини, в той час як закон покладає обовязок щодо утримання дітей рівною мірою на обох батьків, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Визнання відповідачем предявленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки позивач [PERSON] при предявленні до суду позову звільнена від оплати судових витрат, а рішення ухвалено на її користь, суд, у відповідності до вимог, передбачених ст.88 ЦПК України, має підстави для стягнення з відповідача [PERSON] в дохід держави судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved