Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

31.10.2014 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 17.02.2010 року ухвалено стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 400 грн. щомісячно. Вказувала, що з подачею позову про стягнення аліментів нею було також подано позов про розірвання шлюбу, який судом задоволено, однак 08.06.2011 року вона вдруге вийшла заміж на відповідача та [INFO] року у них народився син [PERSON]. Зазначала, що рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 30.09.2013 року між ними шлюб було розірвано вдруге. Вказувала, що після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з нею; відповідач участі у їх вихованні не приймає, матеріально не допомагає і жодних коштів на їх утримання не надає. Стверджувала, що на даний час її матеріальний стан погіршився, а відповідач часто їздить за кордон і має нерегулярний мінливий дохід. З огляду на наведене, просила суд постановити рішення, яким збільшити розмір аліментів [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], з 400 грн. до 700 грн., а також стягнути з останнього в її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 700 грн.; стягнення аліментів проводити щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні проти позову частково заперечив та пояснив, що на даний час ніде офіційно не працевлаштований, через що не в змозі сплачувати аліменти в розмірі, в якому просить позивачка, крім того вказав, що має на утриманні матір, яка є пенсійного віку. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно заочного рішення Мостиського районного суду Львівської області від 30.09.2013 року між сторонами розірвано шлюб, який між ними було вдруге зареєстровано. Під час перебування в першому шлюбі у них народила донька [PERSON], [INFO], а під час перебування в другому - народився також син [PERSON], [INFO]. На даний час діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 17.02.2010 року призначено стягнення з відповідача у користь позивачки аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 01.02.2010 року і до її повноліття. Відповідач на даний час ніде офіційно не працевлаштований, має нерегулярний мінливий дохід, а також має на утриманні матір, яка є пенсійного віку. Вказане підтверджується: поясненнями сторін; копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 02.06.2005 року та серії [NUMBER] від 08.06.2011 року; копією рішення Мостиського районного суду Львівської області від 17.02.2010 року; копією заочного рішення Мостиського районного суду Львівської області від 30.09.2013 року; а також іншими матеріалами справи. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З наведеної статті вбачається, що особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як встановлено судом, з часу ухвалення вищевказаного рішення Мостиського районного суду Львівської області від 17.02.2010 року змінилося (погіршилось) матеріальне становище одержувача аліментів - позивачки у справі, оскільки окрім першої дитини - доньки [PERSON] на її утриманні на даний час є також і молодший син [PERSON]. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі і матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього непрацездатних батьків та інші обставини, що мають істотне значення. Суд не бере до уваги твердження позивачки про те, що відповідач з метою заробітку часто їздить в Республіку Польщу, оскільки таке нічим не підтвердила, а тому в суду є підстави вважати такі твердження голослівними. Враховуючи все вищенаведене, та те, що відповідач ніде не працює, має мінливий нерегулярний дохід, беручи до уваги, що відповідач має на утриманні матір пенсійного віку, проти чого сторона позивачки не заперечила, а також враховуючи те, що на час розгляду справи в суді прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 1286 грн., суд дійшов висновку, що відповідач хоча і ніде не працює, однак є працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання дітей, а тому вважає можливим збільшити розмір аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], з 400 грн. до 600 грн., а також стягнути з останнього в користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 600 грн., щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В задоволенні решти заявлених позовних вимог - відмовити. Виходячи з вимог ст.367 ЦПК України, слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Також підлягають стягненню з відповідача у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved