Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

31 березня 2016 року позивач [PERSON] звернувшись до суду з позовом, просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Київська область, Богуславський район, с. Дмитренки, вул. Л.Українки, 29 в порядку набувальної давності. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, 20.12.1990 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті до даного часу вона добросовісно, відкрито та безперервно володіє та користується спірним майном, оскільки весь цей час утримує житловий будинок у належному стані, проживає в ньому, здійснює необхідні поточні ремонти та сплачує всі необхідні комунальні платежі, що підтверджується актом обстеження квартири, довідками №50 та № 55, виданими 22.03.2016 року та 24.03.2016 року виконкомом Дмитренківської сільської ради, державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 148714 та квитанціями про сплату за спожиту електроенергію. За весь цей час, ніхто інший, крім неї не цікавився даним житловим будинком, тому вважає, що визнання за нею права власності на це майно не суперечить закону і не порушує права та інтереси інших осіб. У звязку з відсутністю у неї належним чином оформлених та посвідчених правовстановлюючих документів на нерухоме майно вона не може повноцінно володіти та розпоряджатися житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами, внаслідок чого змушена звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, але направила до суду свого представника з належним чином оформленими повноваженнями, тому суд вважає можливим розглянути справи в її відсутності. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на вищевказані обставини. Просила позов задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] повідомив, що він як голова села та як сусід позивача не заперечує проти задоволення позову, оскільки позивач з 1990 року по даний час добросовісно, відкрито та безперервно володіє та користується житловим будинком, господарськими будівлями і спорудами та земельною ділянкою. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повністю підтвердила вищевказані обставин. Згідно абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи положення ст.ст. 16, 328, 344, п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та розяснення п.9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», та те, що відповідач беззаперечно визнав позовні вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку набувальної давності, оскільки позивач більше ніж 10 років добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном.

Outcome: approved