Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

5 січня 2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] (далі - позивач) до [PERSON] (далі - відповідач) про захист честі та гідності й відшкодування моральної шкоди. У позовній заяві зазначено, що відповідач після переобрання його з посади голови правління СТ «Бджідка» виготовив та розповсюдив образливу, яка не відповідає дійсності, інформацію, про позивача та інших членів СТ «Бджілка» шляхом розміщення її 20 серпня та 17 жовтня 2020 року на дошці оголошень правління СТ «Бджілка» та розсилки на електронні адреси членів СТ « Бджілка ». З огляду на наведене просить: зобов`язати відповідача спростувати поширену ним в письмових друкованих зверненнях відповідача від 20 серпня 2020 року та від 17 жовтня 2020 року шляхом розміщення на дошці оголошень правління СТ «Бджілка» біля будинку правління за адресою: [ADDRESS] , неправдиву інформацію: «[INFO]!» шляхом розміщення на дошці оголошень правління СТ «Бджілка» біля будинку правління за адресою: [ADDRESS] , спростування цієї неправдивої інформації за підписом відповідач; зобов`язати відповідача спростувати поширену ним в листах на електронні адреси членів товариства неправдиву інформацію з образами і приниженнями честі і гідності позивача, а саме: «[INFO])» шляхом направлення листів за підписом відповідача з спростуванням вказаної неправдивої інформації на електронні адреси членів СТ «Бджілка»; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 100 000 грн. 6 січня 2021 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу вказаний позов передано судді Гусак О.С. 18 січня 2021 року ухвалою Дарницького районного суду міста Києва позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу у порядку спрощеного провадження. 16 лютого 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача - адвокат Букрєєв В.А. зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки вказана позивачем інформація містить також відомості про інших осіб, які не є, ані позивачами у справі, ані членами сім`ї позивача; зазначена інформація про позивача є не фактичним твердженням, а оціночним судженням, що спростуванню не підлягає; позивачем не наведено доказів, що висловлювання відповідача завдало шкоди її репутації, принизило честь та гідність, слова є для неї образливими і принизливими; позивач на обґрунтування завданої їй моральної шкоди не надала доказів заподіяння їй душевних страждань або настання інших втрат немайнового характеру; позивачем не надано доказів на підтвердження витрат у розмірі 17 000 грн на правничу допомогу. Частиною четвертою статті 178 ЦПК України на відповідача покладено обов`язок надіслання копії відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. З наданого відповідачем суду опису вкладення у цінний лист вбачається, що відзив на позовну заяву направлений позивачу на адресу: [ADDRESS] , проте у позовній заяві позивач вказує, що проживає у квартирі [NUMBER] у цьому будинку. Враховуючи порушення відповідачем порядку надіслання відзиву на позовну заяву позивачу та, в свою чергу, позбавлення його права на надання відповіді на відзив, суд наведені відповідачем у відзиві на позовну заяву доводи до уваги не бере. Дослідивши матеріали справи, суд дійшо в до таких висновків. 20 серпня 2020 року за підписом відповідача на дошці оголошень правління СТ «Бджідка» була розміщена інформація, в якій, в тому числі зазначено: «[INFO]». 17 жовтня 2020 року за підписом відповідача на дошці оголошень правління СТ «Бджідка» була розміщена інформація, в якій, в тому числі зазначено: « [INFO]!» [INFO] о 9 год 48 хв. з електронної адреси [INFO] , яка на сайті mail.google.com зареєстрована на « [INFO] » на електронні адреси [PERSON] ( [INFO] ), а також [INFO] , [INFO] , [INFO] , [INFO] , [INFO] , [INFO] , [INFO] , [INFO] , [INFO] , [INFO] , [INFO] надіслано лист з документом «еще раз о…», який, в тому числі містить таку інформацію: «[INFO])». [INFO] о 9 год 53 хв. з електронної адреси [INFO] на електронні адреси [PERSON] ( [INFO] ), а також [INFO] , [INFO] , [INFO] , [INFO] , [INFO] , [INFO] , [INFO] , [INFO] , надіслано лист з документом «Еще раз о переходе в Киевэнерго», який, в тому числі містить таку інформацію: « [INFO])». [INFO] з електронної адреси [INFO] на електронні адреси [PERSON] ( [INFO] ), а також [INFO] , [INFO] , [INFO] , [INFO] , [INFO] , [INFO] , [INFO] , [INFO] , [INFO] надіслано лист з документом «(судом не зазначено принизливий вислів чи вульгарне слово) закон не писан», який, в тому числі містить таку інформацію: «[INFO])». Разом з тим, зазначена позивачем фраза «([INFO])» не підтверджена наявними у справі доказами. Честь і гідність особи відповідно до частини першої статті 201 ЦК України є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. За змістом статі 269 ЦК України немайнові права є невід`ємною складовою кожної особи, яка може звернутись до суду за їх захистом. Позивач звернулась за захистом своєї честі та гідності, навівши інформацію, що може зачіпати права інших осіб, тому предметом цього судового розгляду є лише інформація, зазначена на дошці оголошень та в електронних листах стосовно позивача. Статтею 32 Конституції України, статтями 277, 297 ЦК України кожному гарантовано право на повагу до його гідності та честі, а у разі поширення інформації, яка негативно впливає на честь і гідність цієї особи, судовий захист права спростувати таку інформацію. Оцінюючи зміст звернень відповідача, суд дійшов висновку, що відповідач у повідомленнях на дошці оголошень СТ « Бджілка`від 20 серпня 2020 року ,27 жовтня 2020 року 9 год. 48 хв., в електронних листах від 27 жовтня 2020 року 9 год. 53 хв., від 27 жовтня 2020 року (без зазначення часу) виразився у формі, що є принизливою для позивача й виражена у непристойній формі. У повідомленні на дошці оголошень СТ «Бджілка» від 17 жовтня 2020 року інформація стосується інших осіб й така, що є недостовірна та порочить гідність або честь позивача, відсутня. У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Частиною другою статтею 30 Закону України «Про інформацію» встановлено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. З огляду на зміст висловів відповідача та наведені положення закону вислови відповідача є його суб`єктивною думкою, а обраний позивачем спосіб захисту через спростування такої інформації неможливий. Разом з тим, у пункті 19 зазначеної вище постанови пленуму вказано, що якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду. Відповідно до процесуальних вимог закону, з урахуванням норм матеріального права, що регулюють захист прав осіб у відповідного роду позовах, задовольняючи позов, суд, зокрема, повинен у резолютивній частині рішення зазначити, яка саме інформація порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача. Таким чином, якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодування моральної шкоди. При цьому, покладення обов`язку відшкодувати моральну шкоду, як спосіб захисту порушеного особистого немайнового права, є наслідком задоволення вимоги позивача про визнання конкретної інформації чи висловлювання такими, що принижують честь, гідність та/або ділову репутацію позивача. На дотримання встановлених статтями 2, 12, 13 ЦПК України принципів змагальності сторін та диспозитивності суд зазначає, що спростування інформації, як обраний позивачем спосіб захисту його прав, є неможливий, що є підставою для відмови у позові, а прохальні вимоги не містять конкретних посилань про визнання якої саме інформації чи висловлювань такими, що принижують честь та гідність позивача. Оскільки відшкодування моральної шкоди є похідною вимогою та залежить від результату вирішення основної вимоги, яка в цьому випадку не є конкретною, та не відображає вірного способу захисту, у стягненні моральної шкоди слід відмовити. Верховний Суд у справі № 658/1795/17 наголосив, що відсутність конкретики позовних вимог є підставою для відмови у задоволенні позову. За наведених обставин у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed