Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

29 січня 2015 року виконком ММР звернувся до суду з позовом до відповідача про виселення з квартири [ADDRESS] в зв'язку визнання житлового приміщення таким, що непридатне для проживання та вселення до іншого житлового приміщення - квартири [ADDRESS]. Представник позивача в судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з*явився, повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто в порядку заочного розгляду, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємообов*язки сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтями 47,48 Конституції України гарантоване кожному право на житло. Ніхто не може бути позбавлений житла. Згідно ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до вимог ст.. 58 Житлового Кодексу України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Положеннями ст.ст. 109-112 цього Кодексу передбачено, що виселення із займаного Жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, при цьому постійне жиле приміщення, що надається особі яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Громадяни виселяються з жилих будинків державного ігромадського житлового фонду з наданням іншого благоустроєного жилого приміщення, якщо: будинок, у якому знаходиться жиле приміщення, підлягає знесенню; будинок (жиле приміщення) загрожує обвалом; будинок (жиле приміщення) підлягає переобладнанню в нежилий. Якщо будинок, у якому знаходиться жиле приміщення, у зв'язку з непридатністю для проживання підлягає знесенню або будинок (жиле приміщення) підлягає переобладнанню в нежилий, інше благоустроєне жиле приміщення надається виселюваним державною, кооперативною або іншою громадською організацією, якій належить будинок, що підлягає знесенню, або якій призначається підлягаючий переобладнанню будинок (жиле приміщення), а в разі відсутності цієї організації чи еможливості надання нею жилого приміщення -виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів. Якщо будинок (жиле приміщення) загрожує обвалом, громадянам, виселюваним з цього будинку (жилого приміщення), інше благоустроєне жиле приміщення залежно від належності будинку надається виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів чи державною, кооперативною або іншою громадською організацією, а в разі неможливості надання жилого приміщення цією організацією - виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів. Вбачається, що надане позивачем [PERSON] житлове приміщення відповідає в повному обсязі вимогам, встановленим ст.ст. 47, 48, 50,113 ЖК України. Статтею 116 ЖК України встановлено, що виселення без надання іншого житлового прміщення можливо лише за умови , якщо наймач систематично руйнує чи псує жиле приміщення, або використовує його не за призначенням, або систематично порушує правила співжиття; або якщо особи самоправно зайняли жиле приміщення. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням № 187 від 22 квітня 1994 року виконавчого комітету Миколаївської міської ради народних депутатів визнано непридатним до проживання двоповерховий флігель А-2 по [ADDRESS], осіб, які мешкають в даному приміщенні взято на квартирний облік з метою відселення згідно пільгової черги. Згідно Додатку до даного рішення - [PERSON], 1971 р.н., що зареєстрований в [ADDRESS] включено до переліку осіб, що підлягають відселенню з непридатних до проживання квартир. Відповідач зареєстрований за зазначеною адресою з 1987 року і по теперішній час, крім нього в квартирі ніхто не зареєстрований. Як вбачається, [PERSON] зі складом сім*ї одна особа перебуває з 12.08.1994 року на квартирному обліку у відділі обліку та розподілу житла виконкомі ММР на першочергове отримання житла як мешканець аварійного будинку. 23 квітня 2014 року відповідач звернувся до відділу обліку та розподілу житла виконкому ММр з заявою про видачу ордеру на квартиру [ADDRESS] на склад сімї одна особа в зв'язку з відселенням з аварійної квартири. Рішенням від 29.05.2014 року № 484 виконкому ММР «Про поліпшення житлових умов громадянина і надання йому звільненого житлового приміщення», [PERSON] надано, знявши його з квартирного обліку, 1-кімнатну квартиру № 39 , житловою площею 16,8 кв.м., по вул.. молодо гвардійській, 53 на склад сімї із 1 особи. 05 червня 2014 року відповідач особисто отримав ордер на зазначену квартиру , про що свідчить корінець ордера № 19 серії 009205. Згідно Довідки ЖЕК № 11 ЖКП «Південь», в квартирі [ADDRESS] з 1988 року по теперішній час ніхто не зареєстрований, станом на 03 листопада 2014 року [PERSON], надав ордер до ЖЕКу, проте в установленому законом порядку не зареєструвався за цією адресою. Згідно Акту від 23.11.2014 року посадових осіб ЖЕК № 11, відповідач до зазначеної квартири не вселився і не проживає. звільнив і не передав позивачеві , не знявся з реєстраційного обліку за цією адресою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 02 грудня 2010 року «Справа Кривіцька і Кривіцький проти України», у контексті Конвенції, поняття «Житло» не обмежується приміщеннями, в яких проживають на законних підставах або які були у законному порядку встановлені, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв'язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є самою крайньою формою втручання у права на житло. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Зважаючи на наведені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог , а отже і про наявність підстав для виселення відповідача з займаємої ним квартири, що визнана непридатною до проживання, з наданням іншого благоустроєного приміщення - вселення до наданої згідно ордеру квартири. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, з відповідач слід стягнути на користь позивача судоий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 9, 58, 109 - 112 Житлового Кодексу України,

Outcome: approved