Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

29 березня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мироник Оксана Вікторівна, Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» про визнання договору про передачі прав за іпотечним договором частково недійсним. В обґрунтування позову зазначив, що 06 червня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та позивачем був укладений кредитний договір № 0301/0607/98-240, відповідно до умов якого позивачу було надано кредит в сумі 160000,00 доларів США, строком користування кредитом до 05 червня 2017 року, з платою за користування кредитом 14,5% річних. 06 червня 2007 року на забезпечення зобов'язань за вказаним кредитним договором, між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та позивачем був укладений іпотечний договір № 0301/0607/98-240-Z-1, за умовами якого позивач передав в іпотеку банку належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS]. АКБ «ТАС-Комерцбанк» в подальшому змінив своє найменування на Відкрите акціонерне товариство «Сведбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк». 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладено договір факторингу. У той же день 28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено наступний договір факторингу щодо того ж предмету цієї угоди. Одночасно з цим 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір про передачу прав за іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В. Позивач вважає, що договір про передачу прав за іпотечним договором від 28.11.2012 року підлягає визнанню недійсним в частині передачі ТОВ «Кредитні ініціативи» прав за іпотечним договором № 0301/0607/98-240-Z-1 від 06.06.2007 року, укладеним між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк», оскільки предметом договору факторингу може бути лише передача грошової вимоги, крім того, про відступлення прав за іпотечним договором підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку, а ПАТ «Сведбанк» як іпотекодержатель свої права за іпотечним договором № 0301/0607/98-240-Z-1 від 06.06.2007 року на користь ТОВ «ФК «Вектор Плюс» не передавав, а за договором факторингу такі права не можуть бути передані. ТОВ «ФК «Вектор Плюс» свої права як нового іпотекодержателя в Державному реєстрі не реєстрував. З урахуванням викладеного, позивач просить суд визнати частково недійсним договір про передачу прав за іпотечним договором, укладений 28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» в частині передачі Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» права вимоги за іпотечним договором № 0301/0607/98-240-Z-1 від 06.06.2007 року, укладеним між АКБ «ТАС-Комерцбанк» [PERSON], відповідно до Додатку № 1 до Договору про передачу прав за іпотечним договором, укладеним 28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи». Позивач в судове засідання не з'явився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без участі представника. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про явку в судове засідання були повідомлені належним чином. Треті особи в судове засідання не з'явилися, про явку в судове засідання були повідомлені належним чином. Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2017 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 06 червня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 0301/0607/98-240, відповідно до умов якого позивачу було надано кредит в сумі 160000,00 доларів США, строком користування кредитом до 05 червня 2017 року, з платою за користування кредитом 14,5% річних. 06 червня 2007 року на забезпечення зобов'язань за вказаним кредитним договором, між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір № 0301/0607/98-240-Z-1, за умовами якого позивач передав в іпотеку банку належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS]. АКБ «ТАС-Комерцбанк» в подальшому змінив своє найменування на Відкрите акціонерне товариство «Сведбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк». 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладено договір факторингу, відповідно до якого права вимоги за кредитним договором [PERSON] були відступлені на ТОВ «ФК «Вектор Плюс». Зазначена обставина вбачається з Вимоги про добровільне виселення від 22.04.2013 року (а.с.12). З цього ж документа вбачається, що у той же день 28 листопада 2012 року ТОВ «ФК «Вектор Плюс» продав вказаний кредитний договір ТОВ «Кредитні ініціативи». Одночасно з цим 28.11.2012 року між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір про передачу прав за іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В. Відповідно до п.1.2 вказаного договору, іпотекодержатель, тобто ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» передає новому іпотекодержателю, тобто ТОВ «Кредитні ініціативи» права за іпотечними договорами, перелік яких наведено у Додатку № 1 до цього договору. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Правові наслідки недійсності правочину встановлені ст. 216 ЦК України. Згідно з вимогами частини першої цієї статті Кодексу недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства України, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Так, відповідно до ч. 1 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 572 Цивільного кодексу України, статтею 1 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом. Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про іпотеку» Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. ПАТ «Сведбанк» як іпотекодержатель свої права за іпотечним договором № 0301/0607/98-240-Z-1 від 06.06.2007 року на користь ТОВ «ФК «Вектор Плюс» не передавав, а за договором факторингу такі права не можуть бути передані. ТОВ «ФК «Вектор Плюс» свої права як нового іпотекодержателя в Державному реєстрі не реєстрував. Відповідно до ч.4 ст. 334 ЦК України Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Таким чином, суб'єктом прав за іпотечним договором № 0301/0607/98-240-Z-1 від 06.06.2007 року та належним іпотекодержателем залишився ПАТ «Сведбанк». В оспорюваному договорі про передачу прав за іпотечним договором від 28.11.2012 року посилання на будь-які угоди щодо предмету іпотеки між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», відомості з Державного реєстру щодо реєстрації ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» прав нового іпотекодержателя, або інші підстави набуття останнім прав іпотекодержателя відсутні, та відповідачем до суду не надані. Оскільки ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» прав іпотекодержателя за іпотечним договором № 0301/0607/98-240-Z-1 від 06.06.2007 року не набуло, то і подальше передання ним прав на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» є неправомірним. Відповідно до ст. 514 ЦК України До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, ТОВ «Кредитні ініціативи» не є іпотекодержателем та не володіє правами, наданими ПАТ «Сведбанк» за іпотечним договором № 0301/0607/98-240-Z-1 від 06.06.2007 року. На думку суду, відсутність нотаріального посвідчення договору про відступлення прав за іпотечним договором № 0301/0607/98-240-Z-1 від 06.06.2007 року між іпотекодержателем в особі ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», та внесення до Державного реєстру відомостей щодо реєстрації ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» прав нового іпотекодержателя, є підставою для визнання недійсним договору про відступлення прав за іпотечним договором недійсним в частині, як такого , що суперечить вимогам чинного законодавства України. Відповідно до ч.3 ст. 215 ЦК України Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 217 ЦК України Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Відповідно до ч.1 ст. 236 ЦК України Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved