Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

30 серпня 2019 року заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця с. Орлівка, Бахчисарайського району, Кримської області, померлого [INFO] у м. Севастополь, Автономна Республіка Крим. Обґрунтовуючи вимоги тим, що [PERSON] був батьком заявниці [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження останньої. [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 25.10.2016 року відділом запису актів громадянського стану Нахімовського району м. Севастополя Управління ЗАГС м. Севастополя. Для отримання свідоцтва про смерть [PERSON] , заявник [PERSON] звернулася до Дніпровського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві надавши вказаний документ. Проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть [PERSON] , посилаючись на те, що для підтвердження факту смерті заявником надано документ виданий на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, а тому він є недійсним і не створює правових наслідків, що змушує його звернутись із даною заявою до суду з метою отримання свідоцтва про смерть матері заявника. Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У провадження головуючого судді справа передана 03 вересня 2019 року та відкрито провадження у справі, розгляд якої проводиться у порядку письмового провадження на підставі ч. 13 ст. 7 ЦПК України без виклику сторін. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані стороною докази, суд приходить до висновку про задоволення заяви з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У порядку ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. А відповідно до ч. 2 цієї статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно із ч. 2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Судом встановлено, що за даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 25.10.2016 року відділом запису актів громадянського стану Нахімовського району м. Севастополя Управління ЗАГС м. Севастополя, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в 05 год. 00 хв. у м. Севастополь. 27.08.2019 на звернення [PERSON] Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м. Києві було відмовлено у реєстрації смерті [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки для підтвердження факту смерті пред`явлено документ, виданий на території де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Згідно із ч. 3 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. А в порядку ч. 4 ст. 25 ЦК України у момент смерті припиняється цивільна правоздатність особи. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно із ч. 6 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб.. З матеріалів справи убачається, що місцем смерті [PERSON] являється м. Севастополь, Автономна Республіка Крим. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначаються як тимчасово окупована територія. Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 9 вказаного закону будь - які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, відсутність документа про смерть [PERSON] встановленого зразка, тимчасова окупації Автономної республіки Крим, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, зумовили неможливість реєстрації його смерті у встановленому законом порядку, і усунення цього порушення іншим шляхом ніж судовим, не вбачається можливим. Факт родинного зв`язку померлого [PERSON] та заявника [PERSON] , яка є донькою померлого, підтверджується даними свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданим 27 серпня 2019 року Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявнику для отримання свідоцтва про його смерть та для забезпечення прав та законних інтересів на території України. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно із ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Оскільки неможливо провести реєстрацію смерті [PERSON] , [INFO] , законом не встановлено іншого порядку отримання свідоцтва про смерть, з метою забезпечення прав, свобод та законних інтересів заявника, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог та вважає необхідним встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , особи чоловічої статі, який помер [INFO] у м. Севастополь Автономної Республіки Крим. Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved