Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

30 квітня 2014 року позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк), який є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором на загальну суму - 40187 грн. 03 коп. та судовий збір в сумі 401 грн. 87 коп. В позовній заяві зазначав, що відповідач відповідно до договору кредиту від 25 жовтня 2007 року отримав кредит в розмірі 5640 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Посилаючись на те, що відповідач не виконав умови договору та станом на 11 квітня 2014 року за ним рахується заборгованість в сумі 44706 грн. 52 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 5640 грн. 00 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 674 грн. 58 коп., заборгованості за комісією в сумі 2301 грн. 12 коп., заборгованості по пені в сумі 36090 грн. 82 коп. Втім, частина вказаної заборгованості у розмірі 6909 грн. 35 коп. (в т.ч.заборгованість за кредитом в сумі 5640 грн. 00 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 326 грн. 85 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 812 грн. 16 коп., заборгованості по пені в сумі 130 грн. 34 коп.) була стягнена з відповідача судовим наказом Жовтневого районного суду Миколаївської області від 02 червня 2008 року, в зв'язку з чим залишок заборгованості станом на 11 квітня 2014 року складає 37797 грн. 17 коп, яку позивач просив стягнути разом із нарахованим штрафом, який складається з фіксованої частини в розмірі 500 грн. та процентної складової в розмірі 1889 грн. 86 коп., на свою користь та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явилася, у надісланій суду заяві просила розглядати справу без її участі та позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень не надіслав, у зв'язку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом було встановлено, що 25 жовтня 2007 року між сторонами був укладений в письмовій формі договір № NКХRRХ11040019 (далі - Договір) у виді заяви [PERSON] про надання кредиту в сумі 5640 грн. 00 коп. та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, з якими відповідач ознайомився та погодився. Відповідно до умов Заяви банк надав відповідачу кредит у сумі 5640 грн. 00 коп. на строк 24 місяці з 25 жовтня 2007 року по 25 жовтня 2009 року включно з умовами сплати відсотків у розмірі 1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 135 грн. 36 коп. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 940 грн. 00 коп. в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплатити відсотків, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Погашення заборгованості здійснюється щомісячно в період сплати, за який приймається період з « 20» по « 25» число кожного місяця. Позичальник сплачує кредитору грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 401 грн. 29 коп. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за тілом кредиту, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами (а.с.24). Згідно п.п.3.2.2, 3.2.3, 3.2.4 Умов відповідач зобов'язався щомісяця здійснювати Платежі в строки, визначені цим Договором, та розмірі, зазначеному в Тарифах (а.с.25-27). До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч.1 ст.1049, ч.1 ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання, а позичальник навпаки, порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, процентів, в зв'язку з чим станом на 11 квітня 2014 року за ним рахується заборгованість з урахуванням стягнених сум заборгованості за судовим наказом: по процентам за користування кредитом в сумі 343 грн. 73 коп., за комісією в сумі 1488 грн. 96 коп. (а.с.8-10, 13-16, 22) яка ним в добровільному порядку не сплачена, в зв'язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню. Щодо вимог про стягнення пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором в сумі 35960 грн. 48 коп. (з урахуванням стягненої суми заборгованості за пенею згідно з судовим наказом) та штрафу, який складається з фіксованої частини в розмірі 500 грн. та процентної складової в розмірі 1889 грн. 86 коп., то відповідно до положення п.5.1. Умов, при порушенні позичальником будь-якого з зобов'язань, передбачених Заявою та п.п.3.2.2, 3.2.3 Умов, Банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки платежу. Згідно п.5.3 Умов при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості (а.с.25-27). Разом з тим, зі змісту позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що відповідачем порушено умови договору кредиту в частині строків сплати платежів по погашенню кредиту, будь-яких інших порушень умов договору зі змісту позову не слідує. Відповідно до ч.1 ст. 546, ст.549, 611 ЦК України, виконання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. На підставі ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи, що пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій, вимоги ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, приймаючи до уваги розмір заборгованості відповідача перед Банком, суд не може погодитись з розміром пені в сумі 35960 грн. 48 коп. (з урахуванням стягненої суми заборгованості за пенею згідно з судовим наказом), яка є явно завищеною, не відповідає п.6 ст.3, ч.3 ст.509 та ч.1,2 ст.627 ЦК України - засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Таким чином, кредитор бажає стягнути зі споживача надмірні грошові суми як неустойку, а тому такий засіб стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання не є розумним, а сама неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело невиправданих додаткових прибутків кредитором. Виходячи з неведеного, в частині стягнення штрафу та пені суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути з відповідача неустойку за порушення умов договору щодо строків повернення кредитних коштів у виді пені в розмірі 2000 грн. 00 коп. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 38 грн. 37 коп.

Outcome: partial