Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

29 березня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (банк) та [PERSON] (позичальник) було укладено договір № ZPNVSE00000758, відповідно до якого, банк зобовязується надати позичальнику строковий кредит на строк по 27.03.2009 включно в розмірі 7000,00 грн. зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 2,00 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту і сплатою комісії щомісяця в період сплати в розмірі 1,5% від суми виданого кредиту (п. 1.1). Отримання позивачем кредиту за договором № ZPNVSE00000758 від 29.03.2006 не заперечується ним та підтверджується заявою на видачу готівки № 60329В0001 від 29.03.2006. Позивач не виконав своїх зобовязань за договором ZPNVSE00000758 від 29.03.2006 в повному обсязі, що підтверджується доданим до заперечень проти позову розрахунком заборгованості станом на 17.08.2015. Наявність у позивача заборгованості за договором № ZPNVSE00000758 від 29.03.2006, яка станом на 05.03.2014 по тілу кредиту становила 280,65 грн., підтверджується і наданою позивачем випискою про погашеннях за кредитом від 24.10.2014 № 1860987. 27.02.2014 між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг, який складається із заяви, памятки клієнта, Умов і Правил надання банківських послуг, а також Тарифів, що підтверджується анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанк від 27.02.2014. Згідно з п. 1.1.3.1.6 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт доручає банку здійснювати списання коштів з рахунків клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, у межах сум, що підлягають сплаті банку за цим договором, у разі настання термінів платежів, а також списання коштів з картрахунку у разі настання термінів платежів по інших договорах клієнта у розмірах, визначених цими договорами (договірне списання), у межах платіжного ліміту картрахунку. Відповідно до п. 1.1.3.2.11 Умов та Правил надання банківських послуг банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб за кредитами, в яких клієнт є поручителем, а також будь-який інший заборгованості, яка виникла у клієнта. Згідно з випискою по рахунку позивача за період з 14.04.2001 по 14.07.2015, у позивача в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZPNVSE00000758 від 29.03.2006 були списані наступні суми: 04.03.2014 0,29 грн.; 05.03.2014 0,14 грн.; 06.03.2014 0,07 грн.; 08.03.2014 123,72 грн.; 18.03.2014 123,68 грн.; 19.03.2014 1 522,50 грн.; 21.03.2014 124,09 грн.; 31.03.2014 164,49 грн.; 01.04.2014 150,00 грн.; 02.04.2014 0,38 грн. Спрямування зазначених сум на погашення заборгованості, зокрема по тілу кредиту, за кредитним договором № ZPNVSE00000758 від 29.03.2006 підтверджується випискою про погашеннях за кредитом від 24.10.2014 № 1860987. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 1071 ЦК України грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. За визначенням ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України, відповідно до якої зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобовязання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Підстави припинення зобовязань зазначені в ст. ст. 599 601, 604 609 ЦК України. За відсутності інших підстав припинення зобовязання, передбачених договором або законом, зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання. Пунктом 7.1 договору № ZPNVSE00000758 від 29.03.2006 передбачено, що цей договір діє з моменту його укладення до повного виконання зобовязань сторонами, а п. 7.3 визначено, що припинення дії цього договору здійснюється згідно з чинним законодавством України. Отже, між сторонами на підставі вищезазначених договорів № ZPNVSE00000758 від 29.03.2006 та від 27.02.2014 про надання банківських послуг склалися правовідносини із взаємоповязаними правами та обовязками, які передбачають можливість договірного списання банком грошових коштів на погашення кредиту із зарплатної картки позивача. Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач не надав суду належних доказів повного виконання ним своїх обовязків за кредитним договором № ZPNVSE00000758 від 29.03.2006, або припинення його обовязків за цим договором з будь-яких інших підстав, у звязку з чим суд визнає дії відповідача по списанню коштів з зарплатного рахунку позивача для погашення його заборгованості за кредитом такими, що відповідають вимогам ч. 2 ст. 1071 ЦК України. Наявність договірних відносин між сторонами, виключає можливість застосування до них положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, отже посилання позивача на цю норму є безпідставним. З огляду на викладене, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача утриманих із заробітної плати позивача коштів в розмірі 2 058,98 грн. Оскільки судом не встановлено безпідставного списання відповідачем грошових коштів з рахунку позивача в розмірі 2 058,98 грн., похідні від цієї суми позовні вимоги щодо стягнення процентів за користування коштами, інфляційних втрат та трьох відсотків річних також не підлягають задоволенню. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню в повному обсязі. Документально підтверджені судові витрати, понесені відповідачем, у справі відсутні. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: dismissed