Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

29.10.2014 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду з позовом до відповідачів про визнання недійсними договорів купівлі-продажу транспортного засобу марки VW, модель Passat B7, кузов [NUMBER], рік випуску 2012, звернення стягнення на предмет застави та відшкодування завданих збитків у сумі 9817грн 63к і штрафу у сумі 25005грн 38к. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказані договори були укладені всупереч положенням ст.17 Закону України «Про заставу» та умов договору застави транспортного засобу №50003928 від 06.04.2012 року В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги, наполягаючи на їх задоволенні згідно змісту позовних вимог, викладених в прохальній частині позовної заяви /а.с.6-7/. Представники відповідачів [PERSON] і ТОВ «Бекас» категорично заперечили щодо задоволення заявлених позовних вимог, наполягаючи на правомірності вчинених правочинів та стверджуючи про відсутність на момент укладення договорів відомостей про заборону відчуження предмету застави - транспортного засобу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти заявленого позову, оскільки останній не був обізнаний щодо наявності на момент вчинення правочину відомостей про заборону відчуження предмету застави - транспортного засобу. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, жодних клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд справи за її відсутності завчасно до суду не подавала. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні на підставі належних і допустимих доказів встановлено, що 05.04.2012 року між ТОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» і [PERSON] було укладено кредитний договір №50003928, за яким позивач зобов'язався надати останній кредит у сумі 200 043 грн 01к. строком на 60 місяців, зі зміною процентною ставкою з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки марки VW, модель Passat B7, кузов [NUMBER], рік випуску 2012. Рішенням Ладижинським міським судом від 26.06.2014 року, з огляду на невиконання [PERSON] її зобов'язань за кредитним договором №50003928, було ухвалено про стягнення заборгованості у сумі 299927 грн 60к. /а.с.25-28/. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №50003928 від 05.04.2012 року між позивачем і [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу №50003928 від 06.04.2012 року, за яким передано у заставу автомобіль марки VW, модель Passat B7, кузов [NUMBER], рік випуску 2012. Судом встановлено, що [PERSON] було продано предмет застави - транспортний засіб марки VW, модель Passat B7, кузов [NUMBER], рік випуску 2012 [PERSON], який в подальшому здійснив відчуження [PERSON], а остання у свою чергу - ТОВ «Бекас». Згідно приписів ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Обов'язок боржника негайно повідомити обтяжувала про намір реалізації предмету застави, передбачений ст.9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень». Відповідно ч.1 ст.10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень», у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем, згідно ст.388 ЦК України, за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. В судовому засіданні беззаперечно встановлено, що станом на момент укладення договорів купівлі-продажу предмету застави в Державному реєстрі обтяжень майна існували відомості про обтяження щодо автомобіля марки марки VW, модель Passat B7, кузов [NUMBER], рік випуску 2012, що підтверджується копією витягу з вказаного реєстру /а.с.41-42/. Відповідачами в спростування вказаної обставини жодних належних доказів під час судового розгляду справи в розпорядження суду надано не було, а відтак останні не можуть бути визнанні добросовісними набувачами предмету застави. Твердження відповідачів про відсутність відомостей про заборону відчуження предмету застави за номером його державної реєстрації є абсолютно безпідставними, оскільки ідентифікуючими ознаками транспортного засобу є його номер кузову, а відтак вказаний витяг /а.с.187/ не може бути визнаний як належний і допустимий доказ, так як не містить інформації щодо предмету доказування. Згідно п.4.1.2. Договору застави позивач та [PERSON] погодили у разі невиконання умов, передбачених ст.2,3 вказаного договору, ТОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» має право застосувати до неї штрафні санкції у розмірі 10% від вартості предмету застави. Оскільки вартість предмету застави, яка погоджена сторонами у п.1.1. договору складає 250053 грн 76к., розмір штрафних санкцій становить 25005 грн 38к. Позивачем правомірно заявлені вимоги в частині відшкодування витрат, зумовлених зверненням до спеціалізованої організації ТОВ «ЮРФ «Вернер» для супроводження процесу звернення стягнення на предмет застави. Суд зазначає, що за своєю суттю є витратами на правову допомогу, а не збитками в розумінні ст.22 ЦК України. Разом з тим, незважаючи на помилкове визначення позивачем правової природи вказаних витрат, вони беззаперечно підлягають стягненню з [PERSON] Необхідність стягнення вказаних витрат виключно з [PERSON] суд обґрунтовує тим, що саме через дії останньої і виникло неправомірне відчуження предмету застави, що в подальшому і зумовило необхідність позивача звернення до суду за захистом його порушених прав. За умови наявності рішення Ладижинського міського суду від 26.06.2014 року про стягнення заборгованості внаслідок порушення умов виконання кредитного договору, неможливість його виконання в рамках виконавчого провадження, позовна вимога про звернення стягнення на предмет застави є правомірною та підлягає задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір з врахуванням заявлених позовних вимог до відповідачів по справі. Враховуючи наведене, та,

Outcome: partial