Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

31.08.2020 [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 25.05.2002 виконавчим комітетом Бакшанської сільської ради Савранського району Одеської області, актовий запис №4, мотивуючи тим, що фактичні шлюбні відносини між сторонами з жовтня 2018 припинені, спільне господарство не ведеться, відсутнє спілкування через різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки. За час шлюбу у них народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивачка на примирення не згодна та вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. В судове засідання позивачка надала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. За заявою позивачки суд ухвалив - розглядати справу в заочному порядку відповідно до статті 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що сторони знаходяться в шлюбі з 25.05.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане виконкомом Бакшанської сільської ради Савранського району Одеської області, актовий запис №04 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Савранського РУЮ в Одеській області 19.12.2013) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане Виконкомом Бакшанської сільської ради Савранського району Одеської області, 05.10.2002) (а.с. 11-12). Між сторонами припинені фактичні шлюбні відносини. Сумісного господарства сторони не ведуть. Діти на момент ухвалення рішення проживають разом із матір`ю, що підтверджується довідкою Осичківської сільської ради Савранського району Одеської області №932 від 26.08.2020 (а.с. 13). Спорів щодо місця проживання та виховання дитини сторони не мають. Спору щодо розподілу спільного майна немає. Відповідно до частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до вимог статті 110 цього Кодексу, якою закріплено право одного з подружжя на подання позову про розірвання шлюбу. Згідно з частиною 1 статті 110 сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Обмеження права на подання позову, визначені частиною 2 статті 110 СК України, судом не встановлені. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно частини 3 статті 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи, що позивачка категорично в позовній заяві наполягає на розірванні шлюбу та повідомила про те, що фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені, з огляду на положення частини 1 статті 110, частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. Згідно з частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява позивачки про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, поновити шлюбно-сімейні стосунки сторони наміру не мають, у зв`язку з чим подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки та порушувало принцип добровільності шлюбу, визначений статтею 24 Сімейного кодексу України, що має істотне значення, а отже перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. За змістом статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Поряд з цим, суд враховує, що позивачка не заявила вимогу про відновлення свого дошлюбного прізвища після розірвання шлюбу. Суд встановив, що при подачі позову, позивачка сплатила судовий збір у розмірі 840, 80 грн. (а.с. 1). Розподіляючи судові витрати, суд керується приписом частини 1 статті 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд стягує сплачену позивачкою суму судового збору з відповідача.

Outcome: approved