Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

29.10.2018 року до Кілійського районного суду Одеської області надійшла позовна заява, яка від імені позивача [PERSON] , підписана її представником за довіреністю [PERSON] до Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовної заяви позивач вказує, що [INFO] померла [PERSON] , яка на день смерті постійно проживала в [ADDRESS] . Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з: земельної частки (паю) в КСП «ім. Кутузова», площею 2, 93 умовних кадастрових гектарів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області, належної спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) в КСП «ім. Кутузова» серії ОД № 0081405, переданого на підставі рішення Кілійської районної державної адміністрації № 509 від 22.11.1996 року в с. Дмитрівка Кілійського району Одеської області. Як зазначає позивач, спадкодавець за життя склала заповіт від 12.10.1999 року посвідчений секретарем Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області, яким заповідала позивачу все належне їй майно. Позивач, як спадкоємець за заповітом звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з розбіжністю в написанні прізвища спадкодавця в сертифікаті на право на земельну частку (пай) та у свідоцтві про смерть, а також у зв`язку з відсутністю належного правовстановлюючого документу на спадкове майно. На підставі вищезазначеного позивач просить суд: - встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданий Кілійською районною державною адміністрацією 23.12.1996 року на ім`я « [PERSON] »; - визнати за [PERSON] право власності на земельну частку (пай) в КСП «ім. Кутузова», площею 2, 93 умовних кадастрових гектарів, вартістю 12\~614, 00 гривень, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області, належної спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , переданий на підставі рішення Кілійської районної державної адміністрації № 509 від 22.11.1996 року, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник позивача Кангаш Андрій Вікторович в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі В зв`язку з тим, що розгляд справи проведено за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм не здійснювалось, що узгоджується з положеннями ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши докази, \~надані сторонами \~\~у справі, \~та розглянувши справу в межах позовних вимог, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого 23.12.1996 року Кілійською районною державною адміністрацією Одеської області « [PERSON] », яка проживає в с [ADDRESS] району Одеської області, на підставі рішення Кілійської райдержадміністрації Одеської області від 22.11.1996 року № 509 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «ім. Кутузова», розміром 2, 93 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вартість земельної частки (паю) становить 12\~614, 00 гривень. Сертифікат зареєстровано 26.12.1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 11362, /а. с. 11/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 23.12.2000 року Дмитрівською сільською радою Кілійського району Одеської області встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в с. Дмитрівка Кілійського району Одеської області, актовий запис № 47 від 23.12.2000 року, /а. с. 8/. Згідно повідомлення приватного нотаріуса Кілійського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції в Одеській області за вих. № 692/01-16 від 05.12.2018 року встановлено, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] спадкова справа не заводилась, а заповіт посвідчений 12.10.1999 року Дмитрівською сільською радою Кілійського району Одеської області чинний, /а. с. 22-24/. Відповідно до повідомлення за вих. № 95/108-19 від 04.03.2019 року наданого відділом у Кілійському районі Головного територіального управління Держгеокадастру в Одеській області встановлено, що в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за порядковим № [NUMBER] зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] розміром 2, 93 га в умовних кадастрових гектарах на [PERSON] по КСП ім. Кутузова Дмитрівська сільська рада Кілійського району Одеської області. Отримання зазначеного сертифіката засвідчено в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) підписом. Згідно довідки наданої Дмитрівською сільською радою Кілійського району Одеської області за вих. № 529 від 16.05.2019 року встановлено, що за даними погосподарських вниг сільської ради [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємців не має, близьких родичів в селі не має (чоловік, сестра, брат, діти), на день смерті проживала одна. Заповіт складений виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області на [PERSON] . У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 294 Цивільного кодексу фізична особа має право на ім`я. Фізична особа має право на транскрибований запис її прізвища та імені відповідно до своєї національної традиції. У разі перекручення імені фізичної особи воно має бути виправлене. Якщо перекручення імені було здійснене у документі, такий документ підлягає заміні. Якщо перекручення імені здійснене у засобі масової інформації, воно має бути виправлене у тому ж засобі масової інформації.. У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] належав сертифікат на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого 23.12.1996 року Кілійською районною державною адміністрацією Одеської області в КСП «ім. Кутузова», розміром 2, 93 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 12\~614, 00 гривень, виданого на ім`я « [PERSON] ». Щодо визнання права власності в порядку спадкування, то суд при вирішенні питання виходить з наступного. Відповідно до заповіту від 12.10.1999 року посвідченого секретарем Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області за реєстровим № 91, встановлено, що [PERSON] , яка проживає в с. Дмитрівка Кілійського району Одеської області усе свої майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті і на що вона по закону матиме право в тому числі, право на земельну частку (пай) в КСП «ім.. Кутузова», на підставі сертифікату виданого Кілійською райдержадміністрацією серії [NUMBER] від 23.12.1996 року, заповідала [PERSON] , /а. с. 9/. Довідкою за вих. № 389 від 24.04.2018 року виданої Дмитрівською сільською радою Кілійського району Одеської області встановлено, що [PERSON] , [INFO] року [INFO] , яка померла [INFO] , постійно була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] з 1919 року до дня смерті. На день її смерті за вказаною адресою постійно була зареєстрована та проживала [PERSON] , [INFO] , /а. с. 12/. Відповідно до інформаційного листа за вих. № 546/01-16 від 02.10.2018 року наданого приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції в Одеські області встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, /а. с. 10/. За змістом ст. ст. 1, 9 Закону України від 14 лютого 1992 року «Про колективне сільськогосподарське підприємство» колективне сільськогосподарське підприємство є добровільним об`єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування. Право членів підприємства на пайовий фонд майна залежить від їх трудового внеску. Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельний пай одержали, зокрема, громадяни, які на момент паювання землі були членами сільськогосподарського акціонерного товариства (далі - АТ) і яких було включено до списку осіб, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Згідно п. п. 5-6 Указу видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. Відповідно до п. 12 Методичних рекомендацій щодо паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, затверджених наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 11 від 20.02.96 р. відновлення втрачених сертифікатів на право на земельну частку (пай) провадиться тими районними державними адміністраціями, які здійснювали їх видачу. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України,судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] спадкоємцем за заповітом є позивач [PERSON] . Беручи до уваги те, що в зв`язку з розбіжностями даних в сертифікаті на земельну частку (пай) та у свідоцтві про смерть, оформлення спадщини в нотаріальному порядку неможливе, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленої представником позивача вимоги про визнання права власності на спадщину на земельну частку (пай) та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв`язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved