Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

30.07.2021 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивовано тим, що [PERSON] з дитиною не проживає з 2015 року. Відповідач з 2015 року по теперішній час не цікавиться життям своєї дитини, не телефонує, не бачиться з сином. Дитина не знає свого генетичного батька. Відповідач в житті сина участі не приймає. У навчальному закладі відповідач жодного разу не був, навчанням дитини не цікавиться, з вчителями та класним керівником на зв`язок не виходив, батьківські збори жодного разу не відвідав. Відповідач невчасно та не в повному обсязі сплачує аліменти на утримання дитини. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє зацікавленості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами сина, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; взагалі не спілкується з дитиною; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти - зі сторони відповідача створились умови, які шкодять інтересам дитини. Відповідач покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Усі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. За доводами позивача, зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Також позивач зазначає, що саме її офіційний чоловік, [PERSON] , виконує роль батька для її сина від попереднього шлюбу, [PERSON] . Дитина вважає, що [PERSON] є його справжнім батьком, називає його «тато» та дуже любить. Між ними склалися теплі та дуже родинні стосунки. [PERSON] має намір усиновити [PERSON] . Справу передано судді-доповідачу 03.08.2021 р. 10.08.2021 р. надійшли відомості про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 11.08.2021 р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Проведення підготовчого судового засідання призначено на 09.09.2021 р. Клопотання позивача про витребування доказів задоволено частково. Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 09.09.2021 р. продовжено строк підготовчого провадження на 10 днів. Залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Чернігівську районну державну адміністрацію та Чернігівську міську раду. Відкладено проведення підготовчого засідання до 20.10.2021 р. 20.10.2021 р. до суду надійшов витяг із рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 07.10.2021 р. № 608 та висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 20.10.2021 р. заяву позивача про виклик свідка задоволено. Викликано в судове засідання в якості свідка [PERSON] . Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті 16.11.2021 р. Зобов`язано [PERSON] забезпечити явку малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в судове засідання з метою висловлення дитиною думки щодо вирішення спору про позбавлення батьківських прав відповідача. 02.11.2021 р. від управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради надійшло клопотання про розгляд справи без участі її представника, зареєстроване за вх. № 730. Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 16.11.2021 р. судове засідання було відкладено на 08.12.2021 р. 08.12.2021 р. від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, зареєстроване за вх. № 3929, в якому позивач зазначила, що проти винесення заочного рішення не заперечує, клопотання про виклик свідків не підтримує. Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської від 08.12.2021 р. ухвалено у справі провести заочний розгляд та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, що вбачається із копії рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 15.05.2021 р. у справі № 749/255/18 (а. с. 8-10) та є батьками [PERSON] , [INFO] , що вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 7). Рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 29.01.2021 р. у справі № 749/59/15-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а. с. 11). [PERSON] має зареєстроване місце проживання разом із [PERSON] , [PERSON] - чоловіком [PERSON] , та [PERSON] - сином [PERSON] та [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , що вбачається із копії довідки про реєстрацію місця проживання від 13.07.2021 р. № 5133 (а. с. 12), копії довідки про реєстрацію місця проживання від 13.07.2021 р. № 5134 (а. с. 14) та копії довідки про реєстрацію місця проживання від 13.07.2021 р. № 5135 (а. с. 13) та копії довідки про реєстрацію місця проживання від 13.07.2021 р. № 5136 (а. с. 15), копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 19), копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 20). Згідно копії довідки Чернігівського ліцею № 22 Чернігівської міської ради Чернігівської області від 22.02.2021 р. № 01-25/42 відповідач не бере участі у вихованні дитини, не відвідує школу, не спілкується з учителями та адміністрацією ліцею, не відвідує батьківські збори (а. с. 16). Як вбачається із копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, [PERSON] на момент відкриття виконавчого провадження мав заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 24109, 46 грн, з липня 2019 р. до квітня 2021 р. частково сплачував аліменти, станом на 01.05.2021 р. заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів з моменту відкриття виконавчого провадження складала 6257, 28 грн, а сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів складав 30366, 74 грн (а. с. 18). Згідно висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітнього сина, [PERSON] . [INFO] , який є додатком 1 до рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради 07 жовтня 2021 року № 608, [PERSON] проживає разом з матір`ю та вітчимом за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Вихованням та матеріальним утриманням [PERSON] займаються мати та вітчим: [PERSON] та [PERSON] , які створили необхідні умови для проживання та навчання дитини. Орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а. с. 65-66). Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає про таке. Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно частин 1-5 статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. У відповідності до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За положеннями ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до частини 1 статті 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно частини 1 статті 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2021 року у справі № 243/13192/19-ц зазначив, що тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Верховний Суд у постанові від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18 зазначив, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Підсумовуючи встановлені у даній справі обставини, судом встановлено, що відповідач не бере участі у вихованні дитини, не відвідує школу, не спілкується з учителями та адміністрацією ліцею, не відвідує батьківські збори, належним чином свій обов`язок матеріального утримання дитини не виконує. Вихованням та матеріальним утриманням дитини займаються мати та вітчим: [PERSON] та [PERSON] , які створили необхідні умови для проживання та навчання дитини. Відтак суд вважає обґрунтованим висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Також необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18. Окрім того, згідно з частиною третьою статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Разом з тим, оскільки рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 29.01.2021 р. у справі № 749/59/15-ц питання стягнення аліментів з відповідача на користь позивача вже було вирішено, воно не підлягає вирішенню в межах даної справи. Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved