Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

31 жовтня 2018 року [PERSON] звернулась у суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона є власником житлового будинку по [ADDRESS]. Відповідач зареєстрований у вказаному будинку, хоч фактично, з не проживає в ньому з 11 листопада 2015 року. Позивач просить визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та примусово зняти його з реєстраційного обліку. Ухвалою Обухівського районного суд Київської області від 13.12.2018 року у справі вирішено питання про доцільність розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з'явилась надала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Повідомлявся судом належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті Обухівського районного суду Київської області. Треті особи в судове засідання не з'явились, хоч про розгляд справи повідомлялись належним чином, заяв та клопотань до суду не подали. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справи у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечила проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у приватній власності позивача [PERSON] перебуває житловий будинок по [ADDRESS], що підтверджується копією договору дарування від 10.07.1996 року. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS]. Факт не проживання відповідачем [PERSON] у житловому будинку по [ADDRESS], підтверджується актами про проведення обстеження на предмет проживання громадян, за підписом депутата Красненської сільської ради Мамчич О.М. від 07.08.2017 року, 08.09.2017 року, 09.10.2017 року, 09.11.2017 року, 08.12.2017 року, 09.01.2018 року, 09.02.2018 року, 09.03.2018 року, 09.04.2018 року, 10.05.2018 року, 11.06.2018 року, 09.07.2018 року, 09.08.2018 року з яких вбачається, що відповідач за вказаною адресою з 11.11.2015 року по даний час не проживає. Згідно із ч.1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб (ч.1 ст. 383 ЦК України). Право користуватися чужим майном регламентується ст.ст. 401-402 ЦК України, відповідно до яких право на користування чужим майном може бути встановлено на підставі договору, закону, заповіту або рішенням суду. Стаття 405 ЦК України передбачає право користування житлом членами сім'ї власника житла, які проживають разом з ним. За таких обставин, право відповідача на користування чужим майном (спірним житловим приміщенням) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України. З огляду на викладене, [PERSON] необхідно визнати таким, що втратив право користування житлом - будинком по [ADDRESS]. При цьому, позивачем ставиться питання про примусове зняття з реєстрації відповідача. Дана позовна вимога не може бути задоволена судом з огляду на наступне. Відповідно до частини першої ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином відсутні підстави задоволення позовних вимог у частині зняття відповідача з реєстраційного обліку, оскільки наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, відповідно до вищезазначеного закону є підставою для зняття особи з реєстрації. При цьому, у разі відмови компетентного органу зняти особу з реєстраційного обліку на підставі даного судового рішення, в разі набрання ним законної сили, така відмова (бездіяльність) може бути оскаржена в адміністративному порядку. Відповідно до ст.ст. 141, 142 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. Враховуючи викладене та

Outcome: partial