Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

30.06.2015 року позивачі звернулись до суду із вказаним позовом. Посилались на те, що [INFO] року помер їхній батько - [PERSON] . 23 липня 2010 року державним нотаріусом Другої полтавської державної нотаріальної контори Смоковенко Т.О. їм видане свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого вони отримали у спадщину по ? частині спадкового майна яке належало батьку, [PERSON], а саме 2/5 частини житлового будинку з частиною господарських споруд, що знаходяться у [ADDRESS]. Окрім вказаного майна, до складу спадщини, що відкрилася після смерті батька входить 9/31 частини земельної ділянки площею 788 кв.м., кадастровий номер [NUMBER]. На час отримання ними свідоцтв про право на спадщину за законом у нотаріуса була відсутня інформація про наявність Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 788 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 04 грудня 2013 року визначений розмір часток учасників спільної часткової власності на земельну ділянку площею 788 кв.м., кадастровий номер [NUMBER], розташованої за адресою [ADDRESS] та відповідно визначена частка у праві спільної часткової власності на вказану земельну ділянку , яка належала їхньому батьку , яка становить 9/31 частини. Після смерті батька вони позбавлені можливості зареєструвати його право власності на 9/31 частини спірної земельної ділянки, що в свою чергу перешкоджає їм отримання у спадок вказаної земельної ділянки . Неможливість отримання спадщини на земельну ділянку підтверджується відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на неї. Просили визнати за ними право власності на 1/2 9/31 частини земельної ділянки, що розташована за адресою [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], в порядку спадкування після смерті батька - [PERSON]. У судовому засіданні позивачі та їхній представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві, уточнили розмір часток на які вони просили визнати право власності, а саме 18/31 частини за кожним. Відповідач свого представника у судове засідання не направив будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Треті особи, Друга полтавська державна нотаріальна контора, [PERSON] надали заяви про розгляд справи у їхню відсутність. Третя особа [PERSON] не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Заслухавши позивачів, їхнього представника, третю особу [PERSON], дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків. Встановлено, що позивачі є синами [PERSON], який помер [INFO] року, що підтверджується їхніми свідоцтвами про народження. Із свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.07.2010 року( а.с. 7) вбачається, що позивачі отримали після смерті батька у порядку спадкування 2/5 частин житлового будинку з частиною господарських споруд, що знаходяться у [ADDRESS] в рівних частках. Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.06.2015 року ( а.с.10) вбачається, що позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 9/31 частини земельної ділянки площею 788 кв.м., кадастровий номер [NUMBER], розташованої за адресою [ADDRESS], яка належала їхньому батьку на підставі свідоцтва про право власності на землю [NUMBER] ( а.с. 8-9). Оскільки розмір частки спадкодавця був визначений на підставі рішення апеляційного суду Полтавської області від 04.12.2013 року державна реєстрація права власності на частину земельної ділянки за померлим проведена не була, що стало підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1233 Цивільного кодексу України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Оскільки, державним нотаріусом Другої полтавської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено в оформлені свідоцтва про спадщину іншим способом, окрім судового порядку, позивачі позбавлені можливості оформити спадщину за законом після смерті батька. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Оскільки права позивачів на отриманні спадщини порушені, вони підлягають захисту шляхом визнання за ними права власності на спірне спадкове майно.

Outcome: approved