Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

31 жовтня 2017 року [PERSON], [PERSON] звернулися до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням майна. 1. Обґрунтування позову: Квартира [ADDRESS] (надалі - спірна квартира) належить на праві власності 1/2 - [PERSON], 1/4 - [PERSON] та 1/4 - [PERSON] Крім того, [PERSON] також зареєстрований у спірній квартирі (особистий рахунок ЖКП «Азовжилкомплекс» №303032). З вересня 2006 року [PERSON] перестав сплачувати за утримання 1/2 частини квартири, тому сплачувати за утримання його частини квартири були змушені Позивачі. Відповідач до теперішнього часу не вчиняв будь - яких дій по відшкодування понесених Позивачами витрат на утримання майна. Позивачі зі свого боку постійно та своєчасно сплачували комунальні послуги за спірну квартиру, як за свою частку, так з і за частку Відповідача, що підтверджується копіями квитанцій, а саме: «Тепломережа» (опалення) за період з січня 2011 року по березень 2017 року - 18716,94 грн.; «Маріупольгаз» з грудня 2010 року по квітень 2017 року за споживання газу - 4020,36 грн.; КП «Комунальник» з березня 2012 року по 11.04.2017 року, утримання дому та придомової території - 487,99 грн.; ЖКК «Азовжилкомплекс» з січня 2007 року по березень 2017 року - 9345,41 грн.; «Стоки Води» з січня 2011 року по березень 2017 року - 3163,33 грн. Усього було сплачено за обов'язковими платежами - 35734.03 грн. Вважали, що відшкодуванню за утримання майна Відповідача повинно становити 50% від сплаченої суми та з урахуванням сплаченої Відповідачем сум. Посилаючись, зокрема на ст.ст.15, 16, 254, 360, 625 ЦК України, з урахуванням уточнень від 20.03.2018 року та від 27.09.2018 року, просили суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] витрати, пов'язані з утриманням спільної часткової власності квартири [ADDRESS], а саме: «Тепломережа» (опалення) за період з січня 2011 року по березень 2017 року - 9193,85 грн.; «Маріупольгаз» з грудня 2010 року по квітень 2017 року - 1991,35 грн.; КП «Комунальник» з березня 2012 року по 11.04.2017 року - 171,35 грн.; ЖКК «Азовжилкомплекс» за утримання у належному стані будинку та прибудинкової території з січня 2007 року по березень 2017 року - 3918,00 грн.; «Стоки Води» з січня 2011 року по березень 2017 року послуги - 1542,14 грн. Усього - 16816,88 грн. 2. Відзив на позов: Відповідач відзив на позов до суду не подав. 3. Судовий розгляд: В судове засідання Позивачі та їх представник [PERSON] не з'явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримували та просили задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явилася, хоча судові повістки неодноразово направлялися за зареєстрованим місцем її проживання, а також розміщувалася повістка на сайті суду. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, враховуючи вимоги розумних строків розгляду цивільної справи в суді, а також інтереси не тільки відповідача, а й позивачів, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. 4. Фактичні обставини та оцінка суду: Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності №29288 від 23.04.2004 року належить 1/2 частка у праві власності на квартиру [ADDRESS]. Також судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину №3-749 від 25.08.2007 року, а [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину №3-748 від 25.08.2007 року належать по 1/4 частки у праві власності на квартиру [ADDRESS]. З матеріалів справи також вбачається, що [PERSON] та [PERSON] набули право власності по 1/4 частки у праві власності спірної квартири в порядку спадкування після смерті [PERSON], який до цього належала 1/2 частка у праві власності спірної квартири. Відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Частина 2 ст.382 ЦК України передбачає, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Згідно з ч.1 ст.360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Відповідно до ст.179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Положення п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. №572 передбачають, що власник квартири зобов'язаний, зокрема оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Стаття 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції до 10.12.2017 року) передбачала, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції до 10.12.2017 року), плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Стаття 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до ст.17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комерційний облік комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання здійснюється вузлами обліку відповідних комунальних послуг, що забезпечують загальний облік їх споживання в будівлі, її частині (під'їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Комерційний облік комунальних послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії у багатоквартирному будинку здійснюється встановленими в житлових і нежитлових приміщеннях споживачів вузлами обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в квартирах (приміщеннях) багатоквартирного будинку. Обсяг наданих споживачу послуг з централізованого водовідведення визначається на рівні обсягів спожитих ним послуг з централізованого водопостачання та постачання гарячої води, крім випадків, встановлених законодавством. Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. З наданих Позивачами копій квитанцій вбачається, що по спірній квартирі були сплачені наступні житлово - комунальні послуги: за послуги газопостачання з грудня 2010 року по березень 2017 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було сплачено 4020,36 грн.; за послуги з утримання будинку та прибудинкової території з січня 2007 року по березень 2017 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було сплачено 9345,41 грн., за послуги водопостачання та водовідведення з січня 2001 року по березень 2017 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було сплачено 3163,33 грн.; за послуги поводження з побутовими відходами з січня 2009 року по березень 2017 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було сплачено 487,99 грн.; за послуги теплопостачання з січня 2011 року по березень 2017 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було сплачено 18716,94 грн. Частина 1 ст.82 ЦПК України передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] перестав фактично проживати у спірній квартирі вересня 2006 року. В той же час, зі змісту ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції до 10.12.2017 року), ст.19, 21, 23 - 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що при нарахуванні плати за послуги газопостачання, водопостачання та водовідведення, теплопостачання та поводження з побутовими відходами, враховується одиниця виміру спожитого ресурсу або послуги. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] грошових коштів за отриманні послуги газопостачання, водопостачання, водовідведення та поводження з побутовими відходами у спірній квартирі з грудня 2010 року по березень 2017 року є безпідставними та необгрунтованими, оскільки доказів того, що [PERSON] був фактичним споживачем цих послуг у вказаний період, так як проживав у спірній квартирі, суду не надано. В той же час, суд вважає, що послуги з утримання будинку та прибудинкової території, а також теплопостачання, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», повинні бути сплачені споживачем, за умови їх надання, оскільки їх споживання не залежить від фактично проживання у квартирі. При цьому, враховуючи принцип справедливості та співмірності, суд вважає, що співвласники спірної квартири повинні нести у рівних частках витрати від вартості вказаних послуг. Також судом враховано, що відповідно до наданих квитанцій, частина послуг з утримання будинку та прибудинкової території, а також теплопостачання була сплачена [PERSON], спадкоємицями якої є [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, з урахуванням досліджених судом документів щодо оплати вартості наданих житлово - комунальних послуг, суд вважає, що з вимоги про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат, пов'язаних з отриманням послуг централізованого опалення у розмірі 736,77 грн. та послуг з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 1284,24 грн., а на користь [PERSON] витрат, пов'язаних з отриманням послуг централізованого опалення за у розмірі 5721,71 грн. та послуг з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 2082,46 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial