Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

30.11.2017 [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з спільною заявою про розірвання шлюбу подружжя, які мають неповнолітніх дітей, в якій просять розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON]. У своїй заяві зазначили, що 09.10.2004 уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 349. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Зазначають, що шлюбні відносини розірвано, оскільки через розбіжність у поглядах на життя, спільне проживання сторін, існування сім`ї та збереження шлюбу виявилося не можливим. Посилаються, що почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення, за таких обставин, не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Тому вважають, що їх шлюб розпався остаточно і поновити його неможливо. Зазначають, що 17.11.2017 нотаріусом Касандрович Т.О. було посвідчено договір про сплату аліментів на дитину. Відповідно до умов цього договору батько дитини зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання свого сина у розмірі дві тисячі гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Окрім договору про сплату аліментів на утримання сина, заявники 29.11.2017 уклали Договір про участь у виховані та утримані дитини. 30.11.2017 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 01.12.2017 в справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду. Заявники в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви, в яких просять розглядати справу без їх участі. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що подана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявники зареєстрували шлюб 09.10.2004, про що свідчить відповідне свідоцтво про одруження, серії [NUMBER] від 09.10.2004, актовий запис № 349 (а.с.4). Від шлюбу заявники мають дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 5) Судом встановлено, що сторони на даний час не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки та проживають окремо, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя, оскільки їх шлюб носить формальний характер. Спору щодо поділу майна між сторонами немає. Відповідно до договору від 17.11.2017, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Касандровичем Т.О., реєстр № 1292, вбачається, що між сторонами досягнуто згоди щодо сплати аліментів на дитину [PERSON] у розмірі 2000,00 грн. щомісяця до досягненню нею повноліття (а.с.6-7). 29.11.2017 між сторонами був укладений договір про участь у вихованні та утриманні дитини (а.с. 8-9) Відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Стаття 109 СК України встановлює, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Враховуючи обставини наведені вище, суд вважає за необхідне задовольнити спільну заяву сторін про розірвання шлюбу, оскільки дійшов до висновку про те, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, та відповідно після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини.

Outcome: approved