Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

30 травня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначила, що малолітній [PERSON], [INFO] зареєстрований та проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] дитина відвідує дошкільний навчальний заклад № 15 «Малятко» в групі раннього віку «Капітошки». Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 21.02.2018 року за рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області. Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS], проживає за адресою [ADDRESS]. За місцем свого мешкання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями та наркотичними речовинами, ніде не працює. Відповідно до довідки дошкільного навчального закладу, участі у вихованні дитини відповідач не бере, не відвідує батьківські збори, ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Згідно вироку Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 15.07.2015 року відповідач був притягнутий до покарання за ч. 1 ст. 309 КК України. Має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 9976,17 грн. Відповідач зовсім не піклується про свого сина, не спілкується з ним, не цікавиться про стан його здоров'я. З урахуванням наведеного, позивач вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача, буде відповідати перш за все інтересам неповнолітнього сина [PERSON], тому просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно її сина [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву від про розгляд справи без її участі, а за участю її представника - адвоката [PERSON] Вимоги викладені у позовній заяв просить задовольнити в повному обсязі. Представник позивача, адвокат [PERSON], яка діє на підставі ордеру серії АА №115993 від 29.05.2018 року, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням. Причини неявки відповідача в судове засідання, суду невідомі. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з'явився в судове засідання без повідомлення причин та не подав будь-яких заперечень проти позову і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Представник третьої особи [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти позбавлення батьківських прав відповідача та пояснила, що була створена комісія 04.05.2018 року і на підставі документів, які надала [PERSON], було одноголосно вирішено про позбавлення батьківських прав відповідача. Також був зроблений акт обстеження житла [PERSON] та її дитини, умови проживання добрі. У відповідача, за місцем його проживання [ADDRESS], ніхто двері не відчинив. Заслухавши представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованим і такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. У Принципі 6 Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом п.2 ч.1 ст. 164 СК України суд може позбавити матір, батька батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15,16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють належних умов для проживання дитини, умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. В судовому засіданні встановлено таке. З копії свідоцтва про народження вбачається, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). З копії свідоцтва про шлюб (а.с.10)та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 21.02.2018 року (а.с.12) вбачається, що після реєстрації шлюбу [PERSON] з [PERSON], змінила своє прізвище на «[PERSON]». Згідно копії рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21.02.2018 року, яке набрало законної сили 24.03.2018 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.20). Довідкою, виданою виконавчим комітетом Білицької міської ради Донецької області № 1380 від 16.03.2018 року підтверджується, що [PERSON], [INFO] зареєстрована в [ADDRESS] разом з малолітнім сином - [PERSON], [INFO] (а.с.18). З побутової характеристики [PERSON] від 16.03.2018 року вбачається, що [PERSON] має вищу освіту, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. За час проживання за адресою [ADDRESS], зі слів сусідів проявила себе з позитивного боку. З сусідами в конфлікти не вступає, хворим і старим сусідам, родичам надає посильну допомогу. Бере активну участь у громадському житті. Користується повагою серед товаришів свого віку. Спиртними напоями не зловживає. У побуті скромна, порядна, працелюбна, ввічлива. Виховує сина трьох років. (а.с. 19) Згідно довідки про доходи [PERSON] (а.с.15), витягу з наказу від 07.03.2018 року №25-вк «Про подовження відпустки по нагляду за дитиною [PERSON]», остання працює в Добропільському ВУВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу» та знаходиться у відпустці по нагляду за дитиною до досягнення дитиною 4-річногго віку з 11.03.2018р по 10.03.2019р. (а.с.16). Довідкою УСЗН № 801 від 14.03.2018 року підтверджується, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Добропільської мської ради, як одержувач державної допомоги при народженні дитини. Загальна сума доходу за період з 01.09.2017 року по 28.02.2017 року становить 5160,00 грн. (а.с.13). Довідкою №4 від 05.03.2018 року, яка видана завідувачем ДНЗ №15 «Малятко» підтверджується, що [PERSON] 10.03.2015 р.н відвідує групу раннього віку «Капітошка» Дошкільного навчального закладу №15 «Малятко» Білицької міської ради. Вихованням дитини займається його мати. Батько дитини не бере участі у вихованні, не відвідує батьківські збори, ухиляється від виконання батьківських обов'язків (а.с.14). Як вбачається з довідки Добропільського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області № 14.27/22-301 від 19.03.2018 року, згідно виконавчого листа № 227/4109/16-ц від 28.02.2017 року, виданого Добропільським міськрайонним судом Донецької області, [PERSON] повинен сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання Дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Заборгованість за період з 01.08.2017 року по 19.03.2018 року складає 9976,17 гривень. Частина 5 ст. 19 СК України покладає на орган опіки та піклування подати суду письмовий висновок щодо розв'язання спору по позбавлення батьківських прав. Згідно висновку виконкому Добропільської міської ради від 16.05.2018 року № 05/0509-10/02 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO], вбачається, що орган опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] [INFO], відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.8) Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст.152 СК України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків Суд наголошує, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків повинно бути навмисним, тобто коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Дослідивши письмові докази у справі, заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, судом достовірно встановлено, що відповідач у справі ні вихованням, ні утриманням свого неповнолітнього сина [PERSON] не займається протягом тривалого часу, поклавши вказані обов'язки лише на мати дитини. Слід також зазначити, що відповідач був обізнаний про перебування в провадженні суду даного позову про позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON], але відповідач в судове засідання не з'явився, що свідчить про його байдужість до долі дитини. Таким чином судом встановлено, що відповідач самоусунувся від виховання і утримання свого сина [PERSON], [INFO] та не має наміру і бажання вчиняти будь-яких дій на виправлення цієї ситуації. Доказів, які б свідчили про те, що відповідач в силу певних поважних причин або інших обставин не може здійснювати свої батьківські обов'язки щодо свого сина, в судовому засіданні судом не встановлено. Тобто суд приходить до висновку про те, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, що у відповідності з вимогами ст. 164 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав. Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги позивача про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], слід задовольнити.

Outcome: approved