Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

30.04.2014 року [PERSON] від імені та в інтересах [PERSON] звернувся в суд з позовом до ПрАТ «Аеробуд», третя особа [PERSON] про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування заявлених вимог, представником позивача зазначено, що 23.09.2013 року по вул. Трутенка, буд. № 4 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода у зв»язку з тим, що водій автомобіля «Toyota Land Cruser» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] не впорався з керуванням та допустив зіткнення з припаркованими автомобілями «Toyota Corola» д.н.з. [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], а також з автомобілями - «Volkswagen Passat» д.н.з. [NUMBER], «Chevrolet Aveo» д.н.з. [NUMBER], «ВАЗ-21063» д.н.з. [NUMBER], належними на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] Зазначена обставина підтверджується копією витягу з кримінального провадження №12013110000000958, відносно водія [PERSON] було порушено кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Будучи допитаним в якості свідка, водій [PERSON] вказував, що він з червня 2013 року обіймав посаду водія в ПрАТ «Аеробуд», за усною домовленістю з головою правління ПрАТ «Аеробуд» [PERSON] за ним було закріплено автомобіль «Toyota Land Cruser» д.н.з. [NUMBER], що належав невістці останнього - [PERSON] На виконання своїх обов»язків, о четвертій годині ранку 23.09.2013 року рухався до станції технічного обслуговування для миття автомобіля, оскільки о восьмій годині ранку йому необхідно було зустрічати голову правління в аеропорту Бориспіль. З вини [PERSON] було пошкоджено належний на праві власності [PERSON] автомобіль «Toyota Corola» д.н.з. [NUMBER] , чим завдано майнової шкоди у розмірі 166 356, 49 грн., що підтверджується рахунком-фактурою № СМУ00023841 від 28.09.2013 року, виданого ТОВ «Саміт Моторз Україна». Посилаючись на те, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, за результатами якої було пошкоджено автомобіль позивача, водій [PERSON] перебував у трудових відносинах із ПрАТ «Аеробуд» , а тому останнє має обов»язок відшкодувати завдану [PERSON] майнову шкоду. Просив стягнути з ПрАТ «Аеробуд» на користь [PERSON] 166 356, 49 грн. на відшкодування майнової шкоди, завданої з вини його працівника [PERSON] Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача. Ухвалою суду від 03.10.2014 року до участі у справі в якості третьої особи було залучено [PERSON] У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Також на підтвердження вини третьої особи [PERSON] у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди послався на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 07.02.2014 року. Наполягав на тому, що досудовим слідством у кримінальному провадженні № 12013110000000958, відносно водія [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України було встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] керував автомобілем «Toyota Land Cruser» д.н.з. [NUMBER] у справах голови правління ПрАТ «Аеробуд» [PERSON], який закріпив за ним цей же автомобіль, як за його водієм. Наполягав на тому, що завдану [PERSON] майнову шкоду, у зв»язку з пошкодженням належного йому на праві власності автомобіля «Toyota Corola» д.н.з. [NUMBER] у розмірі 166 356, 49 грн. має відшкодувати ПрАТ «Аеробуд». Представник ПрАТ «Аеробуд, у судовому засіданні, позовні вимоги щодо відшкодування [PERSON] майнової шкоди не визнав з тих підстав, що на момент дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] не виконував обов»язки водія ПрАТ «Аеробуд». У зв»язку з виконанням [PERSON] обов»язків водія ПрАТ «Аеробуд» за ним був закріплений автомобіль підприємства «Shkoda Octavia» д.н.з. [NUMBER]. Автомобіль «Toyota Land Cruser» д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON] не належить ПрАТ «Аеробуд», а є власністю [PERSON], перебував у особистому користуванні [PERSON] За усною домовленістю [PERSON] та [PERSON], як фізичних осіб автомобіль «Toyota Land Cruser» д.н.з. [NUMBER] був переданий у користування [PERSON], а тому ПрАТ «Аеробуд» не може нести відповідальності за шкоду завдану [PERSON] Також стверджував, що водій [PERSON] 23.09.2013 року на роботу не вийшов, завдання від ПрАТ «Аеробуд» на виїзд у період з 21.09. по 01.10.2013 року не отримував. Просив відмовити в задоволенні заявленого до ПрАТ «Аеробуд» позову. У той же час, представник ПрАТ «Аеробуд» визнав, що у протоколах допиту в якості свідка водія [PERSON], під час досудового слідства по кримінальному провадженню, що було порушено за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, міститься інформація про те, що за усною домовленістю [PERSON] з головою правління ПрАТ «Аеробуд» за [PERSON], був закріплений автомобіль «Toyota Land Cruser» д.н.з. [NUMBER], належний на праві власності його невістці. В його обов»язки входило возити на вказаному автомобілі голову правління ПрАТ «Аеробуд». Такі ж показання на досудовому слідстві давав голова правління ПрАТ «Аеробуд» [PERSON] Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з»явилися, про дату та місце судового засідання повідомлялися належним чином, однак надіслані судові повістки-повідомлення повернуті до суду з відміткою відділу зв»язку про закінчення строку зберігання. З огляду на викладене, врахувавши думку сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності третіх осіб. Заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне. За правилами ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, а правилами ст. 10 цього ж Кодексу визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, а правилами зазначеної статті встановлено, що не підлягають доказуванню обставини визнані сторонами, які беруть участь у справі та встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 07.02.2014 року [PERSON] визнано винним у тому, що він 23.09.2013 року порушив вимоги пунктів 1.5; 2.3 б); 2.9 а); 12.3; 12.4 ПДР України, тобто керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп»яніння, перевищивши максимально допустиму в населених пунктах швидкість, проявив неуважність, не вибрав безпечну швидкість керованого ним автомобіля з урахуванням дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, при виникненні небезпеки для руху, чим для нього являвся припаркований в першій смузі навпроти будинку № 4 по вул. Трутенка в м. Києві автомобіль марки «ВАЗ-21063» д.н.з. [NUMBER], якого він об»єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості керованого ним автомобіля аж до його зупинки, а продовжив рух далі та скоїв зіткнення з ним. Після цього вказані два автомобілі відкинуло вперед та вони зіткнулися з припаркованими автомобілями «Toyota Corola» д.н.з. [NUMBER], «Chevrolet Aveo» д.н.з. [NUMBER], «Volkswagen Passat» д.н.з. [NUMBER]. Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 4 постанови № 4 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов»язана відшкодувати шкоду. Як зазначено вище, вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 07.02.2014 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода за результатами якої було пошкоджено належний на праві власності [PERSON] транспортний засіб - автомобіль «Toyota Corola» д.н.з. [NUMBER] сталася з вини водія [PERSON], який на момент дорожньо-транспортної пригоди керував автомобілем «Toyota Land Cruser» д.н.з. [NUMBER] (а.с.88-91). За правилами ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, а правилами ст. 1172 ЦК України встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових ) обов»язків. Звертаючись в суд з позовом до ПрАТ «Аеробуд» про відшкодування майнової шкоди представник позивача стверджує, що [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах із ПрАТ «Аеробуд», а тому останнє має відповідати за шкоду завдану потерпілому [PERSON] з вини його працівника [PERSON]. Представник ПрАТ «Аеробуд» у судовому засіданні визнав, що [PERSON] перебував у трудових відносинах, обіймав посаду водія ділянки автотранспорту, за ним був закріплений автомобіль підприємства «Shkoda Octavia» д.н.з. [NUMBER], а автомобіль «Toyota Land Cruser» д.н.з. [NUMBER], належить на праві власності [PERSON], який перебував у особистому користуванні [PERSON] та був переданий останнім у користування [PERSON] за усною домовленістю між ними, як фізичними особами. За даними вироку, Голосіївського районного суду м. Києва від 07.02.2014 року, яким [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, обставини щодо перебування [PERSON] у трудових відносинах із ПрАТ «Аеробуд» та наявності підстав для використання на момент дорожньо-транспортної пригоди керованого ним транспортного засобу автомобіля «Toyota Land Cruser» д.н.з. [NUMBER] судом не встановлено. Зі змісту, викладених у зазначеному вище вироку, пояснень обвинуваченого [PERSON] видно, що 23.09.2013 року вночі разом з товаришем поверталися на автомобілі з нічного клубу. Він керував автомобілем «Toyota Land Cruser», який належав його керівнику. Рухалися по вул. Трутенка в м. Києві. Посвідчення водія при собі не було, оскільки його перед цим було позбавлено права керування. Під час судового розгляду справи, судом достовірно встановлено, що власником автомобіля «Toyota Land Cruser» д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] (а.с.45). Надані суду представником позивача докази щодо наявності підстав для притягнення ПрАТ «Аеробуд» до цивільно-правової відповідальності з тих підстав, що шкоду позивачу завдано його працівником, а саме протоколи допиту [PERSON] в якості свідка під час досудового слідства не є належними та допустимими доказами. Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 6 постанови № 4 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою яка зобов»язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З огляду на викладене, врахувавши всі обставини справи, а саме відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження того, що [PERSON], на момент дорожньо-транспортної пригоди, за наслідками якої було пошкоджено автомобіль позивача, саме у зв»язку з виконанням покладених на нього функціональних обов»язків водія ПрАТ «Аеробуд» використовував транспортний засіб - автомобіль «Toyota Land Cruser» д.н.з. [NUMBER], то суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з ПрАТ «Аеробуд» на користь [PERSON] 166 356,49 грн. на відшкодування майнової шкоди, завданої з вини [PERSON] Судові витрати по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, оскільки заявлені вимоги не знайшли свого підтвердження, заявлений позов залишений судом без задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed