Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

31.10.2017 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно після смерті [PERSON], посилаючись на наступне. 26.04.2017 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га., кадастровий № 1421283600:04:001:0331, житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: вул. Поштова, 47, с. Новопетриківка, Великоновосілківський район Донецька область, та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 5,0838 га. кадастровий номер 1421283600:001:0155 розташовану на території Новопетриківської сільської ради. 13.08.2007 року [PERSON] було складено заповіт, відповідно до якого спадкоємцем земельної ділянки та житлового будинку є позивач. У визначений законом строк позивач звернулася до приватного нотаріуса Великоновосілківського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Постановою нотаріуса від 02.11.2017 року позивачу відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Зазначене змушує її звернутися до суду. Позивач, її представник в судове засідання не з'явились, подали заяву про розгляд справи без їх участі, на заявлених вимогах наполягали. Представник відповідача - виконкому Новопетриківської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області в судове засідання не зявився, будучи належним чином оповіщеним про день та час розгляду справи. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав. Визнання відповідачем позову не суперечить законодавству, не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, а від-так, згідно ст.ст. 27,174 ГПК України є підставою для задоволення позову. Обґрунтованість заявлених вимог підтверджується також і зібраними у справі доказами. Так, розглянувши матеріали справи, судом встановлено: Рішенням правління колгоспу ім. «Зн. Леніна» від 01.06.1967 р. батьку позивача [PERSON] була виділена в натурі земельна ділянка в розмірі 4000 кв. м. під забудову житлового будинку в с. Новопетриківка, вул. Поштова. Як вбачається зі свідоцтва на забудову індивідуальної садиби та документів до нього, [PERSON] у 1967 році за адресою: с. Новопетриківка, вул. Поштова, Великоновосілківський район Донецька область збудував житловий будинок. Документів, які б підтверджували прийняття в експлуатацію збудованого житлового будинку комісією та відповідно право власності на нього в позивача відсутні. 23.06.1995 [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24.06.1995 року, про що зроблено запис № 22. Мати позивача вступила в фактичне управління та володіння спадковим будинком та земельною ділянкою, оскільки постійно проживала в житловому будинку за адресою: Донецька область, Великоновосілківський район, с. Новопетриківка, вул. Поштова, буд. 47. Відповідно до відомостей Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 47 вул. Поштова село Новопетриківка Великоновосілківського району Донецької області, виготовленого станом на 14.06.2017 року КП «Великоновосілківське РБТІ», [PERSON] було побудовано у 1967 році житловий будинок (А-1) загальною площею 59,7 м 2, з якої житлової 25,5 м2 та допоміжної 34,2 м 2, тамбур (а-1) у 1967 році, тамбур (б-1) у 1967 році, веранду (б`-1) у 1967 році, літню кухню (Б-1) у 1980 році, убиральню (В-1) у 2014 році, колодязь (Г) у 1967 році, огорожу (№1) у 1970 році, ворота (№2) у 1974 році. Згідно з Довідкою щодо показників на житловий будинок № 47 вул. Поштова село Новопетриківка, Великоновосілківського району Донецької області від 14.06.2017 року, складеної КП «Великоновосілківське РБТІ», самочинного будівництва не має. Відповідно до свідоцтва про смерть І-НО №991878, виданого виконкомом Новопетриківської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області 26.04.2017, [PERSON] померла 26.04.2017 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки та житлового будинку. Згідно з наданих суду копій свідоцтв про народження, укладення шлюбу, розірвання шлюбу позивач [PERSON] (до шлюбу Щебликіна, а до цього [PERSON]) є дочкою померлої [PERSON]. За змістом довідки виданої виконкомом Новопетриківської сільської ради №528 від 26.04.2017 року [PERSON], [INFO], яка померла 26.04.2017 року, на день смерті мешкала в с. Новопетриківка, вул. Поштова, буд. 47 Великоновосілківського району Донецької області разом з донькою [PERSON], [INFO] та вели спільне господарство. Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем виконкому Новопетриківської сільської ради та зареєстрованого в реєстрі за №255 від 13.08.2007 р. мати позивача заповіла їй усе приналежне їй майно рухоме та нерухоме, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, усе, що буде їй належати на день смерті і на що вона буде мати право за законом, у т.ч.: право власності на земельну ділянку (державний акт на право власності на земельну ділянку серія ДН №118875, видний 01.03.2005); право приватної власності на землю (державний акт на право приватної власності на землю серія ІУ-ДН №081628, видний 22.11.2001). Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 49708200 вбачається, що після смерті [PERSON] приватним нотаріусом [PERSON] Великоновосілківського районного нотаріального округу заведена спадкова справа 19,05.2017 року. Номер у спадковому реєстрі 60670514, номер справи у нотаріуса 60/2017 рік. У встановлений законом строк [PERSON] звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. На земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500га., кадастровий № 1421283600:04:001:0331 та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 5,0838 га кадастровий номер 1421283600:001:0155 розташовану на території Новопетриківської сільської ради 02.11.2017 року нотаріусом видані свідоцтва про право на спадщину та відповідно зареєстровані в реєстрі за № 778 та 779. Як вбачається з постанови приватного нотаріуса Великоновосілківського районного нотаріального округу [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.11.2017 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок після смерті матері [PERSON] у звязку з ненаданням правовстановлюючого документу на будинок. Неможливість захистити свої права в інший спосіб, стало підставою для звернення позивача до суду. З'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи і пояснення сторін, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з огляду на таке. Відповідно до змісту статті 129 Конституції України, ст.ст. 10,60,131 ЦПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цих прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Статтею 316 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності полягає у праві власника володіти, користуватись та розпоряджатись майном (ст. 317 ЦК України). В силу ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ізст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК Українивстановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у спосіб, передбаченийстаттею 392 ЦК України, що відповідає правовій позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеній у п. 3.1. Інформаційного листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відсутність свідоцтва про право на спадщину, не позбавляють спадкоємця права на спадщину (ст.1296 ЦК України). Доказів на підтвердження протилежного учасники процесу не подали, про їх наявність суд не повідомили. З врахуванням наведених норм закону та викладених обставин, суд вважає, що позивачем вірно обраний спосіб захисту права. Позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними засобами доказування і визнані відповідачем, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідач не заперечує стосовно задоволення позову, що не перешкоджає розгляду судом даного спору, оскільки він стосується визнання права, тобто юридично значимого факту. За відсутності відповідного клопотання, судовий збір сплачений позивачем не відшкодовується.

Outcome: approved