Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

29 листопада 2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом у якому просив суд стягнути із відповідача на його користь грошові кошти за договором позики (розпискою) в сумі 48 000 (сорок вісім тисяч) грн., пеню за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань в розмірі 2 012 (дві тисячі) грн. 05 коп., відсотки за користування грошовими коштами в розмірі 177 (сто сімдесят сім) грн. 53 коп., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) грн., а також судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. Свій позов обґрунтовував тим, що він 03 червня 2019 року в мережі інтернет знайшов оголошення по виконанню ремонтних робіт, а саме виготовлення навісу перед будинком проживання, після чого, зв`язався із виконавцем [PERSON] , домовився про виготовлення такого навісу за предоплату, яку необхідно було перерахувати у розмірі 24000 грн. на закупівлю матеріалів, та згідно умов усної домовленості виконання робіт повинно бути закінченим через два тижні з моменту початку робіт. На даний час роботи не виконані. Позивачем перераховано вищевказану суму грошових коштів, про що свідчить платіжне доручення Приватбанку № 67703081695410444733 від 03.06.2019 року. Довгий час роботи не проводились, позивач намагався зв`язатись із [PERSON] , відповідач вийшов на зв`язок та 28.08.2019 року ним складена розписка про умови використання грошей та строку виконання робіт. Однак, і ця домовленість була порушена. Далі, 25.09.2019 року, після телефонних розмов, смс-повідомлень, намагань позивача мирно врегулювати дане питання, повторно складена була розписка, яка містить умови, строки виконання робіт (з 02.10.2019 року по 15.10.2019 року) та сума грошових коштів в розмірі 48000 грн., яку відповідач має повернути, вразі невиконання робіт по виготовленню та встановленню автомобільного навісу за адресою [ADDRESS] . В даній розписці також вказувалось про повернення коштів або (як альтернатива) передача автомобіля, що перебуває у власності відповідача, у повне розпоряджання та користування позивача. Однак відповідач свої зобов`язання згідно договору та вказані в борговій розписці строки не виконав. Позивач неодноразово звертався до нього з вимогою повернути гроші чи передати автомобіль або виконати роботу за вказані гроші, однак [PERSON] домовленості не виконав. 22 січня 2020 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання на 15 квітня 2020 року. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити, пояснення надали аналогічні змісту поданого позову. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяв про розгляд справи за його відсутності, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вислухавши позивача, представника позивача, дослідивши письмові докази в справі, встановивши обставини в справі та відповідні правовідносини, дійшов до наступного висновку. Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ч.1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Згідно із ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. У ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Суд встановив, що 25 вересня 2019 року [PERSON] складена розписка згідно якої він зобов`язується 02 жовтня 2019 року приступити до виконання робіт по виготовленню та встановлення авто навісу громадянину [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Строк виконання робіт 02 жовтня 2019 року по 15 жовтня 2019 року. В разі не виконання умов зазначених у розписці та строків, зобов`язався повернути 48000 грн. або передати автомобіль Форд Фокус номерні знаки [NUMBER] , Литва, у розпорядження та користування з відповідними документами на автомобіль. Таким чином умовами вказаної розписки також встановлена відповідальність за порушення умов договору. Із платіжного доручення від 03 червня 2019 року вбачається, що позивачем на картковий рахунок на ім`я [PERSON] були перераховані 24000 грн., що також підтверджується приватною перепискою із [PERSON] мобільним додатком. Проте, зобов`язання згідно умов договору відповідач не виконав чим порушив права законні інтереси позивача, що і стало підставою для звернення до суду з позовом. Під час розгляду справи судом встановлено, що вказані зобов`язання виникли не у зв`язку із укладенням між сторонами договору позики, а їх слід розцінювати як укладений договір надання послуг по виготовленню авто навісу. Відповідно до ч.1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення грошових коштів в розмірі 48000 грн., які складаються із основного боргу в розмірі 24000 грн. та врахованої складової за невиконання умов договору в розмірі 24000 грн. Відповідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно ч.1, 2 ст.137 витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається, із матеріалів цивільної справи позивачем здійснено оплату послуг наданих адвокатом згідно квитанції № 878201 серія ААЗ на суму 10000 грн., яка підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. Щодо стягнення 2000 грн. за надані послуги адвоката слід відмовити, оскільки будь яких доказів щодо їх оплати позивачем суду не надані. Крім того, підлягає стягненню із відповідача на користь [PERSON] сплачений ним судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп., що підтверджується квитанцією № 39 від 28.11.2019 року.

Outcome: partial