overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

30.05.2016 року позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що 13.10.2011 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва було зареєстровано шлюб між ним та відповідачем. Від шлюбу мають спільну дитину - малолітню [PERSON], [INFO]. Також зазначає, що сімейне життя між ним та відповідачем не склалося, у зв'язку з різницею характерів, відсутністю спільних інтересів, поглядів на подальше життя. Вказує, на звернення до суду з позовом шлюбні відносини між ним та відповідачем фактично припинені, спільного господарства вони не ведуть, збереження шлюбу суперечить його інтересам. Таким чином, просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити, судові витрати покласти на сторону позивача . Відповідач надала суду заяву про розгляду справи за її відсутності, зазначила, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 13 жовтня 2011 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу мають спільну дитину - малолітню [PERSON], [INFO]. В силу ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Зі змісту позову вбачається, що сторони проживають окремо, ведуть роздільне господарство, збереження сім'ї не бажають та не вважають за можливе. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За таких обставин, у суду немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам одного з подружжя, а тому відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України такий шлюб розривається судом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

30.05.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням, вказуючи, що останні прописані в квартирі [ADDRESS]. Однак за вказаною адресою вони з кінця 2013 року не проживають, їх речі в квартирі відсутні. Вони постійно проживають у м.Києві, а тому втратили право користування жилим приміщенням. Посилаючись на викладене просив задовольнити позовні вимоги. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON]не зявились, до суду надали заяви про слухання справи у їх відсутність, позов підтримують та просять його задовольнити, проти винесеня заочного рішення не заперечують. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з»явилися, про слухання справи повідомлені через оголошення в газеті «Урядовий курєр» № 113 (5733) від 16.06.2016 року, заперечень щодо позову не надали. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд , дослідивши матеріали справи дійшов до слідую чого . Відповідно до правил ст. ст. 163,72 ЖК України наймач або члени його сімї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням , зокрема за умови , що вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності виданого Реєстраційною службою Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області від 06.08.2014 року належить квартира [ADDRESS]. З матеріалів справи, а саме: акту від 26.05.2016 року КП «Затишок» обстеження квартири [ADDRESS] встановлено, що відповідачі не проживають в спірній квартирі . Відповідачі не були власниками квартири, а були прописані в ній зі згоди власника [PERSON] Викладене свідчить, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

30.05.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що шлюб був зареєстрований\~між ними 17.04.2013 року. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Свої\~\~вимоги\~\~обґрунтовує тим, що вони з відповідачем виявилися різними за характером людьми, через що постійно виникали сварки та непорозуміння. На підставі цього між ними відсутні нормальні відносини, хоча і проживають разом, спільне господарство не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просила розірвати між ними шлюб, оскільки до відділу ДРАЦС відповідач відмовляється звертатись. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує, просив залишити йому прізвище «Романов». Дослідивши письмові докази по даній справі, суд\~\~встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.04.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 126 ( а.с. 4 ). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. За таких підстав суд вважає, позивач має право на пред'явлення позову відповідно до положень ч. 4 ст. 110 СК України і даний позов має бути задоволений\~згідно вимог ст.ст.105, 110,112 Сімейного кодексу\~\~\~України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

30.05.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюбу, укладений між сторонами 13.09.2008 року та зареєстрований Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 404. При цьому позивач посилається на те, що шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені понад три роки, проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Від шлюбу у сторін немає дітей, однак, добровільно шлюб розірвати сторони не можуть, у зв'язку із чим, позивач змушена звернутися до суду із позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просить його задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище «Антонова». Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не зявився, повідомлявся належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 13.09.2008 року [PERSON] та [PERSON] /до шлюбу Антонова/ [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 404, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії І-ЖД № 238280 /а.с. 2/. Судом встановлено, що у сторін від шлюбу немає неповнолітніх дітей. Позивач на даний час є інвалідом 1 групи з 01.04.2016 року строком до тавня 2018 року, що вбачається з довідки МСЄК № 795745 серія 10 ААВ / а.с. 4/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються понад три роки, спільного господарства сторони на теперішній час не ведуть, спору стосовно поділу спільного майна на теперішній час позивач не заявляє. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

30.05.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 26.06.1982 року, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Подружнє життя не склалося, сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. У судове засідання позивач не зявилася, в позові просила про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи подав до суду заяву, в якій не заперечує проти розірвання шлюб з позивачем. Згідно частини 2 статті 197 ЦПК України справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.06.1982 року, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

30.05.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу і свої доводи обґрунтовує тим, що 04.09.1999 року він вступив у зареєстрований шлюб з відповідачем. Однією родиною мешкали до грудня 2015року. Від спільного життя мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Спір щодо спільного майна відсутній. Причиною припинення сімейно - шлюбних відносин послужило те, що між подружжям немає взаєморозуміння, що привело до розпаду родини. Почуття любові та поваги один до одного втрачені. Позивач у зал судового засідання не з'явився, але надав заяву слухати справу без його участі, на позові наполягає. Відповідач у зал суду не з'явилась, але була сповіщена належним чином про день та час слухання справи. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04.09.1999 року, про що свідчить актовий запис № 96 зроблений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області. Однією родиною мешкали до грудня 2015року. Від спільного життя мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Спір щодо спільного майна відсутній. Причиною припинення сімейно - шлюбних відносин послужило те, що між подружжям немає взаєморозуміння, що привело до розпаду родини. Почуття любові та поваги один до одного втрачені. У відповідності зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що спільне життя сторін не склалось, в зв'язку з тим, що між ними виникли непорозуміння, відсутні спільні інтереси, що привело до повного взаємного відчуження. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

30.05.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 12 серпня 2011 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб. Від спільного шлюбу спільних дітей не мають. Тривалий час між ними були непорозуміння та суперечки, спільне проживання стало неможливим, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків. Відносини зіпсовані, існують великі розбіжності в інтересах, в поглядах на життя, внаслідок чого спільне життя з відповідачкою і збереження шлюбу є неможливими. Подружні відносини припинилися з листопада 2015 року. З цього часу спільне господарство не ведеться, спору про спільне майно немає. За таких обставин позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам, тому просить на підставі вищевказаного просить позов задовольнити в повному обсязі та шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не зявився, про день, місце та час слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу слухати у його відсутності. У судове засідання відповідачка не зявилася, причини неявки суду не повідомила.. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.08.2011 року між позивачем та відповідачкою укладено шлюб, який зареєстровано у відділі РАЦС Апостолівського районного управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 74. На теперішній час сторони сімейні відносини фактично припинили, спільного господарства не ведуть. Основною причиною для розірвання шлюбу стало те, що відносини зіпсовані, існують великі розбіжності в інтересах. Стаття 24 СК України визначає добровільність шлюбу - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки відновлення сімейних стосунків між позивачем та відповідачкою неможливе, сімейні відносини між сторонами припинені. На підставі ст.ст. 24, 51. 54, 55, ч. 3 ст. 56, ст. 112 Сімейного кодексу України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

30.05.2016 року позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу, пояснюючи, що в зареєстрований шлюб з відповідачкою вони вступили 20.11.2013 року та мешкали однією родиною до грудня 2015 року. Від спільного шлюбу дітей не мають. Причиною припинення сімейно-шлюбних відносин стало те, що у них різні погляди на життя, втрачено почуття взаємної любові та поваги, позивач створив іншу родину,тому просить суд розірвати шлюб з відповідачкою Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, у якій просить розглянути справу за його відсутності, на позові наполягає. Відповідачка у судове засідання не зявився, надала суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, позов визнала повністю. Відповідно до поданих заяв суд розглянув справу у відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України. Суд,\~ перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Згідно зі\~ ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 Сімейного Кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Враховуючи викладене суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони тривалий час не мешкають однією родиною, позивач на задоволенні позову наполягає, оскільки втратив до відповідачки почуття любові та поваги, створив іншу сімю. Відповідачка у судове засідання не зявилась у своїй заяві проти позову не заперечує, що підтверджує її незаінтересованість у збереженні сімейних відносин та робить неможливим подальше сумісне проживання подружжя\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

30.05.2016 року позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу, пояснюючи, що в зареєстрований шлюб з відповідачкою вони вступили 21.02.2012 року та мешкали однією родиною до жовтня 2015 року. Від спільного шлюбу мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON] [PERSON] огли, [INFO]. Причиною припинення сімейно-шлюбних відносин стало те, що у них різні погляди на життя, позивач створив нову сімю, тому просить суд розірвати шлюб з відповідачкою Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, у якій просить розглянути справу за його відсутності, на позові наполягає. Відповідачка у судове засідання не зявився, надала суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, позов визнала повністю. Відповідно до поданих заяв суд розглянув справу у відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України. Суд,\~ перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Згідно зі\~ ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 Сімейного Кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Враховуючи викладене суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони тривалий час не мешкають однією родиною, позивач на задоволенні позову наполягає, оскільки втратив до відповідачки почуття любові та поваги, створив іншу сімю. Відповідачка у судове засідання не зявилась у своїй заяві проти позову не заперечує, що підтверджує її незаінтересованість у збереженні сімейних відносин та робить неможливим подальше сумісне проживання подружжя\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

30.05.2016 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 15542,88 грн. за кредитним договором № б/н від 18.03.2013 року та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного 18.03.2013 року договору №б/н відповідач отримав кредит в розмірі 11000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості в звязку з чим на 31.03.2016 року має заборгованість у сумі 15542,88 грн., яка складається: 10522,21 грн. заборгованість за кредитом, 3804,34 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: 500 грн. штраф (фіксована частина), 716,33 грн. штраф (процентна складова). Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, надав заяву в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, а справу просить слухати у його відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином, заперечень та відповідних доказів по суті позову не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України суд знаходить, що копіями анкети-заяви позичальника № б/н від 18.03.2013 року, тарифів по престижним карткам, довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», Умов та правил надання банківських послуг підтверджено отримання відповідачем кредиту у позивача, а розрахунком заборгованості підтверджено розмір заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

30.05.2016 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 20704,10 грн. за кредитним договором № б/н від 21.03.2011 року та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного 21.03.2011 року договору №б/н відповідач отримав кредит в розмірі 14100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості в звязку з чим на 31.03.2016 року має заборгованість у сумі 20704,10 грн., яка складається: 14269,43 грн. заборгованість за кредитом, 4685,78 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 286,79 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: 500 грн. штраф (фіксована частина), 962,10 грн. штраф (процентна складова). Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, надав заяву в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, а справу просить слухати у його відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином, заперечень та відповідних доказів по суті позову не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України суд знаходить, що копіями анкети-заяви позичальника № б/н від 21.03.2011 року, тарифів по престижним карткам, довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», Умов та правил надання банківських послуг підтверджено отримання відповідачем кредиту у позивача, а розрахунком заборгованості підтверджено розмір заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved