Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

31 серпня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою, у якій зазначив, що 19 лютого 2015 року помер [PERSON]. Він вчасно подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, яка складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Але нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у свідоцтві про смерть прізвище спадкодавця зазначене «Моісеєв», а в державному акті на право приватної власності на землю вказане «Мойсеєв». Посилаючись на викладене, заявник просив суд встановити факт належності «Моісеєву» М.І. державного акту на право приватної власності на землю виданого на імя «Мойсеєва» М.І. Заявник та його представник адвокат [PERSON], в судове засідання подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, викладені у заяві вимоги підтримали у повному обсязі. Заінтересована особа по справі, начальник відділу Держземагенства у Березнегуватському районі Миколаївської області [PERSON] до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги заявника визнав у повному обсязі. Також, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від заявника, його представника та заінтересованої особи надійшли заяви про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст.3, ч.1 ст.234 ЦПК України, п.4, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення » (з наступними змінами), окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. З матеріалів справи убачається, що 19 лютого 2012 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП № 156321 виданим виконавчим комітетом Маліївської сільської ради Березнегуватського району 24 лютого 2012 року, про в книзі реєстрації смертей того ж дня було зроблено актовий запис №6, в якому в графі прізвище померлого зазначено «Моісеєв» (а.с.4). Після його смерті залишилось спадкове майно. А саме, земельна ділянка площею 5,99 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Маліївської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, що належала померлому на праві власності відповідно до Державного акту про право приватної власності на землю IV МК № 010392, виданого 24.05.2003 року на підставі розпорядження Березнегуватської райдержадміністрації від 30 липня 2002 року № 327, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності за землю № 187 ( а.с.5). Заявник звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] , однак 28.08.2012 року завідувачем Снігурівською державною нотаріальною конторою, яка вчиняє нотаріальні дії в порядку заміщення нотаріуса Березнегуватської держконтори йому було відмовлено в оформленні з підстав розбіжностей у написанні прізвища спадкодавця у правовстановлюючому документі на земельну діяльну та свідоцтві про смерть покійного (а.с.6,7). За правилами ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи, що внесення виправлень в державні акти на право приватної власності на землю не допускається та є неможливим у зв'язку зі смертю [PERSON], крім цього вказана помилка при написанні прізвища покійного, позбавляє заявника реалізувати належні йому спадкові права та прийняти спадщину у встановленому законом порядку, відповідно встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява заявника є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved