Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

6 листопада 2017 року ФОП [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення коштів, посилаючись на те, що у 2012 році здійснюючи підприємницьку діяльність передав відповідачу, який на той момент також був фізичною особою-підприємцем на реалізацію товар дорослий трикотаж і фартушки на суму 68\~408 грн. та дитячий трикотаж і фартушки на суму 98\~131 грн. Відповідач повернув частину нереалізованого товару на суму 36\~430 грн., однак кошти отримані від проданого товару на суму 130\~109 грн. не повернув до цього часу. 17 лютого 2014 року [PERSON] власноручно написав розписку, в якій зобовязувався повернути кошти позивачу у сумі 130\~109 грн., що еквівалентно 14\~456 дол. США. З того часу відповідачем було повернуто тільки кошти в сумі 800 дол. США, не повернутою залишається сума 368\~165 грн 76 коп., що еквівалентно 13\~656 дол. США, оскільки в добровільному порядку вирішити спір не вдалося, позивач просить його вимоги задовольнити. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що у 2012 році за договором купівлі-продажу товарів у розстрочку надав [PERSON] на реалізацію товар, частину якого відповідачем було повернуто, однак кошти за його реалізацію повернуті не були, у звязку із чим [PERSON]. було написано розписки у 2014 році. Оскільки весь товар куплявся за кордоном за іноземну валюту, в розписці на час її написання було зазначено гривневий еквівалент валюти. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що дійсно брав товар на реалізацію за договором купівлі-продажу в розстрочку у 2012 році. Нереалізований товар повернув позивачу, а кошти, які отримав від продажу товару витратив на власні потреби. Борг не міг повернути у звязку із складними сімейними обставинами, хворобами та смертю обох батьків, розлученням із дружиною, крім цього був мобілізований в Збройні сили України та проходив службу у зоні АТО. Зазначив, що визнає борг 130\~109 грн., однак не погоджується із тією сумою, яку просить стягнути позивач. Кошти в сумі 7\~200 грн. повернув протягом одного місяця із дня написання розписки. Під час служби в армії у серпні 2015 року він по телефону повідомив позивача про неможливість сплати боргу у звязку із відсутністю коштів. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що з дня написання розписки минув трирічний строк позовної давності до вимог про повернення боргу, а тому в позові слід відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, вважає, що позов слід задовольнити з огляду на наступне. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] у 2012 році отримав від [PERSON] для реалізації дорослий трикотаж в кількості 745 шт., фартушки в кількості 420 шт., з яких повернув у 2014 році 111 шт. трикотажу на суму 11\~910 грн., борг складає 56\~498 грн. Відповідні обставини підтверджуються розпискою від 14 січня 2014 року та сторонами не заперечувалися. Крім цього у 2012 році [PERSON] у 2012 році отримав від [PERSON] для реалізації дитячий трикотаж в кількості 1\~180 шт. і фартушки в кількості 900 шт. на загальну суму 98\~131 грн. 11 січня 2014 року повернув 344 шт. трикотажу і 264 фартушки на загальну суму 24\~520 грн., борг складає 73\~611 грн., який зобовязувався повернути. Відповідні обставини підтверджуються розпискою від 14 січня 2014 року, та сторонами не заперечувалися. [PERSON], зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності, видом його діяльності є роздрібна торгівля з лотків і на ринках текстильними виробами, одягом і взяттям, що підтверджується витягом із єдиного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців. 17 лютого 2014 року розпискою [PERSON] взяв на себе зобовязання повернути [PERSON] гроші за товар взятий на реалізацію в сумі 130\~109 грн., що складає 14\~456 дол. США. Розписка була написана власноручно, добровільно без фізичного та морального тиску. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. ст.692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Частиною 3 цієї статті визначено, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Сторонами в судовому засіданні були визнані ті обставини, що між ними існувала домовленість про придбання товару за договором купівлі-продажу з розстрочкою платежу. В судовому засіданні встановлено, що розрахунки за товар проводилася у національній валюті, але із привязкою її до курсу дол. США, оскільки товар був імпортований із Туреччини та Сирії, що крім пояснень сторін, також підтверджується і розпискою від 17 лютого 2014 року, де сторони визначили загальну суму заборгованості у національній валюті із привязкою до курсу дол. США на день її написання. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. В силу ст.526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ч.2 чт.530 ЦК України визначено терміни виконання зобовязання, зокрема у випадку, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Боржник в судовому засіданні не заперечив того факту що [PERSON] до нього періодично звертався із вимогами сплати коштів, і що він дійсно частково сплатив борг на протязі одного місяця з дня написання останньої розписки в сумі 7\~200 грн., які передав позивачу, не заперечив існування боргу в судовому засіданні і готовність сплачувати кошти в сумі 130\~109 грн. Ч.2 ст.533 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Оскільки сторони погодили, суму заборгованості за існуючим зобовязанням із визначенням грошового еквіваленту в іноземній валюті, суд, зважаючи на те, що воно до цього часу так і залишається невиконаним, приходить до висновку, що заборгованість слід стягнути у національній валюті із зазначенням грошового еквіваленту в іноземній валюті на день винесення судового рішення. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, про що зазначено у ст.257 ЦК України. Згідно ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Відповідно до ч.2 ст.264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. 17 січня 2017 року в межах трирічного строку позовної давності [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за розписками, тобто із тим самим предметом, але із інших підстав, зокрема новації боргу, за наслідками розгляду справи позов Хмельницьким міськрайонним судом було частково задоволено 25 липня 2017 року, однак в подальшому рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 9 жовтня 2017 року вищезазначене рішення було скасовано а в задоволенні позову [PERSON] було відмовлено, оскільки між сторонами не виникло позикового зобовязання. Таким чином мало місце переривання строку позовної давності, з огляду на що, він судом за заявою відповідача та його представника застосованим бути не може. Відповідно до офіційного курсу валют визначеного НБУ станом на 12 січня 2018 року за 100 дол. США 2\~844,5711 грн. заборгованість [PERSON] перед [PERSON] становить 388\~454 грн 62 коп., яку слід стягнути. Судові витрати по справі становлять 3\~683 грн., які відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача

Outcome: approved