Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

30.03.2017 року позивач Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа -Гарант» (далі - ТДВ «СК «Альфа -Гарант») звернувся до суду в порядку цивільного судочинства із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди у порядку регресу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 24.07.2016 року між [PERSON] та ТДВ «СК «Альфа -Гарант» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 16.05.2016 року постановою Голосіївського районного суду міста Києва [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення. [PERSON], як потерпіла особа, звернувся до ТДВ «СК «Альфа -Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування. Вважаючи вимоги потерпілої особи обґрунтованими, ТДВ «СК «Альфа -Гарант» було сплачено грошові кошти у розмірі 7558,60 грн. страхового відшкодування. Позивач, посилаючись на факт неповідомлення страхувальником про дорожньо-транспортну пригоду, на обов'язок що передбачений п. 33.1 ст. 33 ЗУ «Про обов'язове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просить суд стягнути з [PERSON] 7558,60 грн. страхового відшкодування в порядку регресу та судові витрати. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29.05.2017 р. відкрито провадження у справі. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено у новій редакції. Так, відповідно до п.п.9 п.1 Розділу XIII (Перехідні положення) ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.05.2018 р. визначено подальший розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач та/або позивач до суду не подавали. Відповідач відзив на позовну заяву у строк, встановлений судом, не надав. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ч.1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом установлено, що 24.07.2016 року між [PERSON] та ТДВ «СК «Альфа -Гарант» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс АЕ/4497666) (а.с.4). 30.03.2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Мазда» (д.н.з. [NUMBER]), під кернуванням [PERSON], і «MG» (д.н.з. [NUMBER]), під кернуванням [PERSON] 16.05.2016 року постановою Голосіївського районного суду міста Києва [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення (а.с.20-21). У свою чергу між [PERSON] та ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» 11.08.2015 р. було укладено договір № 0112-000089 добровільного страхування транспортного засобу (а.с.8). 31.03.2016 року [PERSON] звернувся до ТДВ «СК «Альфа -Гарант» із повідомленням про ДТП від потерпілого (а.с. 5). 14.06.2016 р. ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» звернувся до ТДВ «СК «Альфа -Гарант» із вимогою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП в порядку регресу в розмірі 8558,60 грн. (а.с. 6-7) На підставі даної заяви, ТОВ «Промислова компанія «Селтим» було складено звіт № 80-D/19/6 про вартість матеріального збитку завданого власнику т/з «MG» (д.н.з. [NUMBER]) який складає 9696,64 грн. (а.с. 22-39). З урахуванням даного звіту та на підставі страхового акту № ЦВ/16/1060, де розмір страхового відшкодування становить 7558,60 грн.(а.с. 40) та розрахунку страхового відшкодування (а.с. 41). 30.06.2016 року ТДВ «СК «Альфа -Гарант» сплатило на користь ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» суму у розмірі 7558,60 грн. у порядку регресу (а.с.42). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до підпункту 33.1.2 пункту 33.1 статті 33статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди. Наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами й запобігти необґрунтованим виплатам. Зі змісту наведених правових норм можна зробити висновок: якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника. Разом з тим, за наявності у страхувальника або водія документально підтверджених поважних причин невиконання свого обов'язку щодо повідомлення страховика про ДТП, підстав для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу немає. З матеріалів справи убачається, що відповідач [PERSON] не надав суду жодних доказів, які б підтвердили поважність причин невиконання свого обов'язку щодо повідомлення страховика про ДТП. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України (у редакції чинній на дату звернення позивача із позовною заявою до суду) сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, проаналізувавши норми законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивачем доведено наявність порушення його прав відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, у зв'язку із задоволенням позовних вимог, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 1600,00 грн. Відповідно до викладеного вище,

Outcome: approved