Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

29 березня 2016 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Красненської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області (далі відповідач) з вимогою про визнання права власності на чотири земельні ділянки. Позов обґрунтований тим, що 18 квітня 2015 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, в обсяг якої входять чотири земельні ділянки, а позивач є спадкоємцем після померлої, у звязку із чим він звернувся до нотаріальної контори із письмовою заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено в оформленні права власності на земельні ділянки, так як оригінал державного акту на право власності на земельні ділянки, виданий померлій [PERSON] втрачений, а тому позивач не може отримати свідоцтво про право на спадкове майно. У судове засідання сторони не зявилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі. Судом на підставі частини другої статті 197 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановленні такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Згідно із свідоцтвом про смерть серії І-ЕЛ № 253224 (а.с.10) [PERSON] померла 18 квітня 2015 року. Померла [PERSON] мала у власності земельну ділянку загальною площею 4.59 га, з якої рілля - площею 2.9619 га, кадастровий номер 7420385000:07:000:0358; сад площею 0.0550 га, кадастровий номер 7420385000:07:000:0458; сіножать - площею 1.0926 га, кадастровий номер 7420385000:05:000:0628 та пасовище - площею 0.4831 га, кадастровий номер 7420385000:05:000:0658, які були надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Красненської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, право на які підтверджувалось державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 408856 (а.с.13), витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки (а.с.18-29). Крім того, витягами з технічної документації нормативно-грошової оцінки земельної ділянки за №№ 31-28-99.2-554/72-16, 31-28-99.2-555/72-16, 31-28-99.2-556/72-16 та 31-28-99.2-557/72-16 від 01 березня 2016 (а.с.14-17) підтверджується вартість вказаних земельних ділянок. 29 січня 2015 року [PERSON] заповіла все своє майно позивачу, що підтверджується заповітом, який посвідчено секретарем Красненської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області (а.с.11). Відповідно до інформації з Бахмацької державної нотаріальної контори (а.с.39-40) спадкова справа до майна померлої [PERSON] відкрита за заявою позивача. Державний акт, що підтверджував право померлої [PERSON] на земельні ділянки, був втрачений, що підтверджується оголошенням в газеті «Порадник» № 09 (514) від 04 березня 2016 року (а.с.32). Позивачу було відмовлено в оформлені права на земельні ділянки, що підтверджується листом державного нотаріуса Бахмацької районної державної нотаріальної контори за № 651/02-14 від 24 березня 2016 року(а.с.31), оскільки відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку. З встановленого випливають наступні висновки. Положеннями статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК), статтею 3 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до пункту «г» статті 81, частини першої статті 131 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За змістом статей 1216; 1217; 1218 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зважаючи на те, що виникнення права власності в даному випадку повязується з правом спадкування, суд вважає, що позивач набув його після смерті [PERSON] Статтею 328 ЦК передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. А стаття 392 ЦК дозволяє визнавати право власності у разі відсутності документа, що його засвідчує. За змістом частини другої статті 16 ЦК способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Таким чином, враховуючи, що позивач прийняв спадщину в установленому законом порядку після померлої 18 квітня 2015 року [PERSON], але оформити своє право на спірні земельні ділянки не має можливості, порушене право позивача підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права власності на земельні ділянки не порушує права та законні інтереси інших осіб.

Outcome: approved