overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

29 жовтня 2014 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі вона проживала спільно без укладення шлюбу з 2009 року. Під час проживання однією сім'єю у сторін народилась дитина - син [PERSON], [INFO], батьком якого у свідоцтві про народження записано відповідача - [PERSON] Відповідач позивачці в добровільному порядку матеріальну допомогу не надає, дитина знаходяться на повному утриманні [PERSON], що ставить її в скрутне матеріальне становище. Тому позивачка була вимушена звернутися до суду, прохала стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [PERSON] на розгляд справи не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. /а.с.15/ Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, тому суд вважав за можливе слухати справу у його відсутність, постановивши заочне рішення. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав: Згідно копії свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. /а.с. 3/. Довідкою ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» за № 1178 від 27 жовтня 2014 року підтверджується, що [PERSON] проживає разом з матір'ю - позивачкою [PERSON] /а.с.4/ Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тому відповідач повинен надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері,батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів підлягають врахуванню стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на вищевказане та враховуючи, що відповідач заперечень проти позову та доказів, які б свідчили про наявність обставин, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів, суду не надав, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

29 жовтня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 14.10.2014р. о 21 год. 05 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 14.10.2014р. о 21 год. 05 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Локатош лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора вимагає відпустку для відкриття кримінального впровадження до чоловіка. Виказує маячні ідеї отруєння, впливу. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

29 жовтня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 28.10.2014р. о 17 год. 10 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 28.10.2014р. о 17 год. 10 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікарів-психіатрів [PERSON], [PERSON], [PERSON] лікарні КЗ «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора збуджена, на місці не утримується. На запитання відповідає не завжди в плані заданого. Висловлює маячні ідеї відношення, впливу, реформування, отруєння. Інвалід 2 гр. б/с. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, афективно-парноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

29 жовтня 2014 року заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення вказуючи, що [INFO] року помер [PERSON], який з 1983 року був фактично її чоловіком та проживав з нею однією сім'єю в [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 2,72 га, розташованої на території Вільховатської сільської ради Кобеляцького району. Вона є спадкоємицею четвертої черги за законом. Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що не підтверджений факт проживання однією сім'єю із [PERSON] не менш як п'ять років до відкриття спадщини. Заявник прохала суд встановити факт проживання однією сім'єю із [PERSON] не менше як п'ять років до дня відкриття спадщини. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала свої вимоги . Представник заінтересованої особи сільський голова Вільховатської сільської ради в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та про те, що заперечень проти вирішення даного питання не має. Суд, заслухавши заявницю, свідків [PERSON], [PERSON], які пояснили, що заявниця з 1983 року і до дня смерті [PERSON] проживала з ним однією сім'єю, вели спільне господарство ,перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадщину за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщину. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON] (а.с.5). Згідно довідки Вільховатської сільської ради померлий [PERSON] до дня своєї смерті був зареєстрований та проживав однією сім'єю із заявницею в [ADDRESS] (а.с.6). Померлому [PERSON] на підставі Державного акту належала земельна ділянка площею 2,72 га, розташована на території Вільховатської сільської ради Кобеляцького району (а.с.8). Проживання заявниці [PERSON] з [PERSON] однією сім»єю до дня відкриття спадщини підтверджується дослідженими судом доказами. Встановлення факту проживання однією сім'єю, має для заявниці юридичне значення,оскільки з встановленням цього факту у неї виникає право на спадщину. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

29 жовтня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19 липня 2012 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 19 липня 2012 року, актовий запис №284. Позовні вимоги обґрунтував тим, що у кожного із сторін це другий шлюб. Спільних дітей в сторін не має. Подружні відносини між ними припинені з червня 2013 року. Основна причина розпаду сім'ї це різниця характерів, відсутність між позивачем та відповідачем взаєморозуміння і довір'я, пред'явлення позивачу з боку відповідача необґрунтованих претензій. Позивач вказав, що відповідач влаштовувала постійні суперечки та скандали, в тому числі в присутності сторонніх людей і в громадських місцях. Враховуючи вищенаведене просить позов задовольнити. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені у поданому до суду позові. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову про розірвання шлюбу не заперечила. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, фактичні взаємини подружжя, причини та мотиви розлучення, суд приймає визнання відповідачем позову і приходить до висновку про задоволення позову з таких мотивів. Судом встановлено та підтверджено доказами наступне. Між сторонами 19 липня 2012 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №284, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19 липня 2012 року (а.с. 4). Від спільного шлюбу з відповідачем у них дітей не має. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства і проживають окремо. Сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

29 жовтня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до Київського районного суду м.Полтави з позовом про стягнення з відповідача на її користь на утримання доньки, [PERSON], [INFO] аліменти. Посилалась на те, що вона з 11 грудня 2010 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Вони мають доньку, [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги не надає.Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не мешне 30% прожиткового мінімуму, щомісячно до досягнення дитиною повноліття з моменту пред'явлення позову до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не мешне 30% прожиткового мінімуму, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 29 жовтня 2014 року. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовну вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти стягнення з нього на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] аліменти. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 грудня 2010 року. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 3). Дитина проживає разом з позивачем та вона сама утримує і виховує доньку. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, тоді як відповідно до вимог ст. 180 СК України зобов'язаний утримувати її до досягнення повноліття. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи , що відповідач позовні вимоги визнав повністю, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

29 жовтня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що вони з відповідачем 22 грудня 2006 року зареєстрували шлюб в Відділі реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Донецька. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Вказує на те, що з 2010 року вони однією родиною не мешкають, спільного господарства не ведуть. Розлад сімейного життя стався через відсутність порозуміння та різних поглядів на сімейне життя. Вважає, що родина розпалась остаточно, на примирення вона не згодна. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, також вказав, що позовні вимоги визнає, на розірвання шлюбу згоден. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 грудня 2006 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 981. Суд, дослідивши матеріали, дійшов висновку про те, що фактичні взаємостосунки подружжя такі, що немає ніяких підстав для відкладення розгляду справи, оскільки фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Суд вважає, безперечним встановлений факт, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, оскільки сімейні відносини, що склалися, негативно позначаються на їх здоров'ї і психологічному стані . Таким чином, суд приходить до висновку, що на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. Крім того, згідно статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони, понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

29 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів у зв'язку з навчанням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він досяг повноліття, на даний час він навчається на 1 курсі, денного відділення, машинобудівного коледжу Донбаської державної машинобудівної академії, тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач є його батьком та може таку допомогу надавати. Просить стягувати з відповідача аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) до 19.01.2018 року. Позивач в судове засідання не з'явився, однак до суду надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, справу розглянути у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у суді, та вбачається зі свідоцтва про народження, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. З довідки від 20.10.2014 року № 391, вбачається, що [PERSON] є студентом 1 курсу, денного відділення, машинобудівного коледжу Донбаської державної машинобудівної академії. Строк закінчення учбового закладу 30.06.2018 року. Бюджетна форма навчання (а.с. 2). Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку сина з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи те, що позивач є студентом 1 курсу денного відділення, машинобудівного коледжу Донбаської державної машинобудівної академії, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню і з відповідача можливо стягувати аліменти на користь позивача у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), починаючи з 29 жовтня 2014 року і до 19.01.2018 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

29 жовтня 2014 року позивач звернулась до Київського районного суду м.Полтави з позовом про стягнення з відповідача на її користь, на утримання сина [PERSON], [INFO] аліменти. Посилалась на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 30.09.2011 року . Вони мають сина, [PERSON], [INFO]. Відповідач з нею не проживає з грудня 2013 року, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Просила стягнути з відповідача на її користь на утримання сина, аліменти у розмірі ? частини всіх видів його заробітку ( доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму встановленого для відповідного віку дитини. У судове засідання позивач надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, справу розглядати у її відсутність, а у разі неявки відповідача розглядати справу у порядку заочного провадження. Відповідач у судове засідання не з»явився будучи повідомленим про час і місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність не надавав. Враховуючи клопотання позивача суд ухвалив розглядати справу у порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який офіційно оформлений 30.09.2011 року та розірваний за рішенням Київського районного суду м. Полтави від 10.12.2013 року. Сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та вона займається його вихованням і утриманням, що підтверджується довідкою з місця проживання позивача та її сина. Відповідач з сином не проживає, не надає матеріальну допомогу на утримання сина. Стаття 180 СК України передбачає обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач інших утриманців немає, отже має можливість сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі ? частини всіх видів його заробітку ( доходу). Підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати .

Outcome: approved