Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

29 березня 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності та визнання права власності у порядку спадкування на квартиру [ADDRESS] . Мотивує свої позовні вимоги тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Він, а також сторони на праві спільної сумісної власності володіли спірною квартирою. [PERSON] на випадок своєї смерті було залишено заповіт, за умовами якого все належне йому на день смерті майно він заповів позивачу. Після смерті батька позивач звернулася до нотаріуса для оформлення спадщини, проте, у зв`язку з тим, що частка спадкодавця у спільному майні не була виділена, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено. Враховуючи наведене, просить суд задовольнити позовні вимогу у повному обсязі. 07 травня 2019 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова у справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. У судове засідання позивач не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча був повідомлений належним чином про місце, час та дату розгляду справи, однак 24 травня 2019 року від неї на адресу суду надійшла заява, у якій та просила справу розглядати за її відсутності (а.с. 30). У судове засідання відповідач не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча був повідомлений належним чином про місце, час та дату розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оглянувши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані у ході судового розгляду, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається із ч.1 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). За ч.2 цієї статті, майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Свідоцтвом про право власності від 20 червня 2008 року стверджується, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15). Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20 листопада 2017 року встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 12). За абз. 3 п. 17 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Згідно з дублікатом заповіту від 17 лютого 2016 року [PERSON] заповів [PERSON] все своє майно, яке йому належало на день смерті (а.с. 13). Згідно з положеннями ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 357 ЦК України передбачено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна За ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є вмотивованими та підставними, а тому позов слід задовольнити та визначити, що частка померлого [INFO] [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] становила 1/3 її частин, а також визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] .

Outcome: approved