Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

30.06.2021 р. позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання особи такої, що втратила право користування житлом. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачу на праві приватної власності належить Ѕ частина житлового будинку [ADDRESS] (що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину від 27.09.2011 р. та витягом про державну реєстрацію прав від 17.10.2011 р.). В житловому будинку зареєстрований відповідач, який в будинку не проживає на протязі 5 років. Співвласником житлового будинку є дочка позивача [PERSON] , яка є третьою особою по справі. На даний час відповідач чинить перешкоди в оформленні певних соціальних виплат, тому вона змушена звернутись до суду з позовом. Ухвалою судді від 22.07.2021 р. відкрито провадження по справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явилась. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] наполягала на позові. Просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомлено. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст.ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування, розпорядження своїм майном; власник володіє користується власним майно на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, зняття з реєстраційного обліку є наслідком задоволення вимоги позивача про усунення перешкод в користуванні його власністю. Виходячи з того, що ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про позбавлення права користування особи житловим приміщенням. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Судом встановлено, що позивач є власником Ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] (що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину від 27.09.2011 р. та витягом про державну реєстрацію прав від 17.10.2011 р. (а.с.7-9). Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок виданого КП «Михайлівське районне архітектурно-планувальне та техінвентаризаційне бюро» [PERSON] є власником Ѕ частки житлового будинку по [ADDRESS] . (а.с.10-15). Згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області 12 червня 2001 р. актовий запис №3, [PERSON] , [INFO] , його батьками зазначено: [PERSON] та [PERSON] . (а.с.16). З Акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї № 25 від 15.06.2021 року за адресою [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , в даному будинку не проживає. (а.с. 17). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] не проживає в будинку позивача з моменту закінчення ним школи. Наявність реєстрації місця проживання відповідача в житловому будинку позивача завдає перешкоди останньому в належному користуванні своїм майном (а саме є перешкодою в оформленні соціальних виплат). Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved