Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

5 березня 2015 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташовані за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. (а. с. 1-3). В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що за життя [PERSON] склала заповіт, яким зробила розпорядження щодо належного їй будинку на випадок своєї смерті, а саме, заповіла його позивачці. 18 грудня 2014 року Восьма Харківська державна нотаріальна контора відмовила позивачці у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину, з огляду на відсутність у неї оригіналів правовстановлюючих документів та невідповідність відомостей про власника спірного будинку, які містяться в КП «Печенізьке бюро технічної інвентаризації» та Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Відповідачка про дату та час розгляд справи повідомлялась своєчасно та належним чином, в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та повідомила, що проти задоволення позову не заперечує (а. с. 19). Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - Восьма Харківська державна нотаріальна контора, Печенізька селищна рада Харківської області, в судове засідання не з'явились, про дату та час розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомили (а. с. 28, 37, 38). Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 грудня 1985 року, виданого Чугуївською районної державної нотаріальної контори та зареєстрованого того ж дня в реєстрі за номером 3201, будинок [ADDRESS] (далі за текстом, спірний будинок), успадкували в рівних частках [PERSON] та [PERSON] (а. с. 41). Згідно з інформацією, отриманою державним нотаріусом з Реєстру прав власності на нерухоме майно, спірний будинок станом на 18 грудня 2014 року належав у рівних частках [PERSON] та [PERSON] (а. с. 10). Разом з тим, 19 лютого 1988 року [PERSON] подарувала свою частку спірного будинку [PERSON], що підтверджується договором дарування 1/2 частки житлового будинку, посвідченим секретарем виконавчого комітету Печенізької ради депутатів трудящих Чугуївського району Харківської області та зареєстрованим в реєстрі за номером 76 (а. с. 42). За відомостями, наведеними КП «Печенізьке бюро технічної інвентаризації» в листі № 117 від 29 жовтня 2014 року, будинок [ADDRESS] станом на 1 січня 2013 року належав [PERSON]: 1/2 частка згідно договору дарування від 19 лютого 1988 року та ? частка згідно свідоцтва про право на спадщину від 24 грудня 1985 року (а. с. 9). Позивачка є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 28 травня 1955 року (а. с. 6), та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 25 квітня 1981 року Дзержинським ЗАГСом міста Харкова, згідно якого позивачка змінила прізвище на «[PERSON]» (а. с. 23). 21 листопада 2006 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Печенізької Державної нотаріальної контори Кормільцем М.П. та зареєстрований того ж дня за номером 1437, в якому розпорядилась будинком [ADDRESS], заповівши його позивачці (а. с. 8). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 22 квітня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, [PERSON] померла [INFO] (а. с. 7). Восьма Харківська державна нотаріальна контора в своєму листі № 5334/02-14 від 18 грудня 2014 року повідомила, що єдиною спадкоємицею [PERSON] є позивачка. Інші спадкоємці [PERSON] - її чоловік [PERSON] та син [PERSON], які померли відповідно [INFO] та [INFO]. В установлений законом строк позивачка звернулась до нотаріальної контори та 11 грудня 2014 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на інше майно спадкодавця. Проте, нотаріальна контора відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний будинок у зв'язку з відсутністю у позивачки оригіналів правовстановлюючих документів, у той час, як офіційні відомості щодо його власника, не співпадають (а. с. 11). Дослідивши письмові матеріали справи та проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 2 статті 1220 Цивільного кодексу України часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день її смерті, тобто [INFO]. Згідно частини 1 статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування після смерті [PERSON] має позивачка, визначена як єдина спадкоємиця у заповіті. В межах строку та в порядку, визначених статтями 1269, 1270 Цивільного кодексу України, позивачка звернулась з заявою про прийняття спадщини за заповітом. Інших спадкоємців судом не встановлено. Згідно відомостей, наданих Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою в листі № 5334/02-14 від 18 грудня 2014 року, позивачці було видано свідоцтво про право на спадщину на інше спадкове майно. Проте, нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у вигляді спірного будинку, оскільки у останньої відсутні оригінали правовстановлюючих документів на зазначений об'єкт нерухомості, а офіційні відомості, що містяться в КП «Печенізьке бюро технічної інвентаризації» та у реєстрі прав власності на нерухоме майно, не є тотожними, у зв'язку з чим, вчинити нотаріальну дію неможливо з огляду на положення пунктів 4.12, 4.14, 4.15. розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року. Разом з тим, судом встановлено, що спадкодавиця [PERSON] була єдиною власницею спірного будинку згідно договору дарування від 19 лютого 1988 року та свідоцтва про право на спадщину від 24 грудня 1985 року, її право власності на спірний будинок пройшло державну реєстрацію в уповноваженій установі - КП «Печенізьке бюро технічної інвентаризації». При цьому відсутність у позивачки оригіналів правовстановлюючих документів на цей об'єкт нерухомості не впливає на обсяг її прав щодо цього майна та не може бути підставою для звуження її спадкових прав. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що факт належності [PERSON] спірного будинку на праві власності є доведеним, а тому цей об'єкт увійшов до складу спадщини, яка відкрилась після її смерті. Відповідно до статті 1223 Цивільного кодексу України позивачка має право на спадкування спірного будинку як особа, визначена у заповіті, а оскільки вона звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] вона є такою, що прийняла спадщину та згідно частини 5 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкове майно вже належить її з дня відкриття спадщини. Разом з тим, неможливість отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса позбавляє позивачку можливості виконати обов'язок відповідно до статті 1299 Цивільного кодексу України та зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно. За таких обставин, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Оскільки позивачка є інвалідом другої групи (а. с. 12), вона згідно пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» вона звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved