Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

3 липня 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про виселення останньої з житлового приміщення, а само з квартири [ADDRESS]. Він обґрунтовував свої вимоги тим, що є наймачем зазначеного житлового приміщення. В цій квартирі також була зареєстрована [PERSON], яка померла [INFO]. Навесні 2009 року відповідачка [PERSON] самоправно зайняла вказане житлове приміщення, замінила замок на вхідній двері та встановила у квартирі пластикові вікна. У квартирі також на той час знаходились належні йому два м'яких крісла, два ліжка із сітками та пилосос. При вирішенні питання про виселення [PERSON] з квартири з'ясувалось, що вона має ордер за №4/3729 від 6 травня 2009 року на право вселення в цю квартиру, але за висновком судової техніко-криміналістичної експертизи №111 від 28 листопада 2013 року, проведеної в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 грудня 2012 року №12012050380000509, цей ордер є підробленим. Добровільно [PERSON] з квартири не виселяється, тому просив ухвалити рішення про її виселення з самоправно зайнятого житлового приміщення, а також стягнути з відповідачки на його користь матеріальну та моральну шкоду в розмірі 50000грн., плату за комунальні послуги з 2009 року по теперішній час, а також витрати по проведенню експертизи. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявила клопотання про залишення позовних вимог в частині стягнення з відповідачки на користь [PERSON] матеріальної та моральної шкоди в розмірі 50000грн., плати за комунальні послуги з 2009 року по теперішній час, а також витрат по проведенню експертизи без розгляду і ухвалою суду це клопотання було задоволено. В решті вона підтримала позовні вимоги, посилаючись на ті ж обставини, що й у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судове засідання на повторний виклик не явилась, хоча належним чином була повідомлена про розгляд справи судом і від якої не надійшло повідомлення про причини неявки. В зв'язку з наведеним суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши представника позивача [PERSON], дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 14 вересня 1988 року був наймачем житлового приміщення у квартирі [ADDRESS], в якому більш ніхто не зареєстрований (а.с.41), а відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 15 вересня 2014 року відділом приватизації при комунальному підприємстві «Служба єдиного замовника», [PERSON] є власником цієї квартири (а.с.38). З оглянутих судом матеріалів кримінального провадження №12012050380000509 від 18 грудня 2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.358 КК України, також встановлено, що відповідачка [PERSON] перебуває на обліку, як особа, що потребує поліпшення житлових умов з 17 жовтня 2007 року(а.с.51 кр.пр.) При невстановлених органом досудового розслідування обставинах у відповідачки [PERSON] опинився ордер №4/3729 від 6 травня 2009 року на право вселення у квартиру[ADDRESS], (а.с.175 кр.пр.) За висновком судової техніко-криміналістичної експертизи №111 від 28 листопада 2013 року відбиток круглої печатки виконкому Костянтинівської міської ради Донецької області на ордері №4/3729 від 06.05.2009р., виданий на ім'я [PERSON], нанесений за допомогою кольорової розмножувальної техніки. Бланк вказаного ордеру виготовлений за допомогою кольорової розмножувальної техніки (а.с.164-174 кр.пр.) Відповідно до листа Костянтинівського міського голови №2217/12 від 12 грудня 2012 року рішення про виділення квартири [ADDRESS] міськвиконкомом не приймалось, ордер на цю квартиру не видавався. Копію рішення міської ради №309 за 2009 рік (про яке йдеться у ордері) надати неможливо, оскільки рішення під таким номером не існує (а.с.51 кр.пр.). На момент розгляду справи судом органом досудового розслідування не прийняте процесуальне рішення щодо осіб, які підозрюються у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.358 КК України, але наведені вище докази свідчать про те, що відповідачка [PERSON] не мала законних підстав на вселення у квартиру [ADDRESS], тобто самоправно зайняла вказане житлове приміщення. Частиною третьою статті 116 Житлового кодексу України передбачено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Тому, відповідачку [PERSON], яка самоправно зайняла житлове приміщення у квартирі [ADDRESS], слід виселити з цього житлового приміщення без надання їй іншого житлового приміщення.

Outcome: approved