Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

31.05.2016 року позивачі звернулись до суду з позовними вимогами, якими просять визнати за ними в рівних частках, як спадкоємцями за законом першої черги, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Бєлінського, 29, свої вимоги мотивують тим, що вищевказане спадкове майно належить [PERSON] та [PERSON] 26.04.2011 року [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частку вищезазначеного житлового будинку. 26.09.2011 року помер [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина на 2/3 частки вищевказаного житлового будинку. Позивачі прийняли спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцями. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину, позивачам було відмовлено, у звязку із тим, що право власності на спадкове майно не зареєстровано у встановленому законом порядку. Представник позивачів в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вислухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради народних депутатів № 335/11 від 30.05.1984 року [PERSON] та [PERSON] була виділена земельна ділянка площею 600 кв.м., яка розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Бєлінського, 27. На підставі договору від 29.08.1985 року, посвідченого державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1-2987, [PERSON] та [PERSON] була надана у безстрокове користування земельна ділянка для будівництва житлового будинку, площею 600 кв.м. по вул. Бєлінського, 27. Відповідно до довідки № 1079 від 11.07.2016 року, наданої КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» обєкт нерухомості, який наданий час розташований по вул. Бєлінського, 29 мав колишній адрес Бєлінського, 27. Згідно до листа № 940 від 16.06.2016 року, наданого КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Бєлінського, 29 побудований у 1986 році є завершений будівництвом та відповідно до інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року, зареєстрований в Мінюсті України за № 582/5773 від 10.07.2001 року не належить до самочинного будівництва. Крім того, згідно листа № 12/5-126 від 23.03.1999 року Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України обєкти, які були закінчені будівництвом до 05.08.1992 року прийняттю в експлуатацію не підлягають. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 266649 від 27.04.2011 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] померла 26.04.2011 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частка житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Бєлінського, 29. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 35402735 від 16.10.2013 року, наданого приватним нотаріусом [PERSON], інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], померлої 26.04.2011 року відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - чоловік [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ-ЖД № 369162 від 17.02.1994 року, повторно виданим [PERSON] міським відділом РАЦСу; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 316406 від 29.06.2012 року, повторно виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІІІ-ЖД № 360874 від 18.06.1982 року, виданим [PERSON] відділом РАЦСу. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що на час відкриття спадщини [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживали разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено будинковою книгою на житловий будинок розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Бєлінського, б. 29, тобто вважаються такими, що фактично прийняли спадщину відповідно до ст. 1268 ЦК України. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] від 16.10.2013 року за № 221/02-14 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що право власності на спадкове майно не зареєстровано у встановленому законом порядку. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 281223 від 27.09.2011 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області [PERSON] помер 26.09.2011 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Бєлінського, 29 та 1/6 частина зазначеного будинку, яку він фактично прийняв після смерті своєї дружини [PERSON], але юридично не встиг оформити. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 35402877 від 16.10.2013 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 316406 від 29.06.2012 року, повторно виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІІІ-ЖД № 360874 від 18.06.1982 року, виданого [PERSON] відділом РАЦСу . Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Судом встановлено, що на час відкриття спадщини позивачі [PERSON] та [PERSON] проживали разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено будинковою книгою на житловий будинок, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Бєлінського, 29, тобто вважаються такими, що фактично прийняли спадщину відповідно до ст. 1268 ЦК України. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] від 16.10.2013 року за № 222/02-14 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що право власності на спадкове майно не зареєстровано у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved