Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

30.06.16 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про надання дозволу на виготовлення паспорту для виїзду за кордон та тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, в якому просить надати [PERSON] дозвіл на виїзд [PERSON],[INFO] за кордон без дозволу ( згоди) батька дитини [PERSON] до повноліття дитини, дозволити [PERSON] або її офіційному представнику без згоди батька [PERSON] оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої [PERSON] [INFO] за межі України та допустити негайне виконання судового рішення. Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.11.12 року між сторонами розірваний шлюб та проживають окремо один від одного. Від шлюбу народилась [PERSON], [INFO], яка постійно проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач будь-якої участі у вихованні дитини не приймає, та фактично самоусунувся від виконання батьківських обовязків. На звернення про надання дозволу на виїзд дитини за кордон відповідач відповів відмовою. Дані обставини стали підставою для звернення до суду. Позивач [PERSON], в судове засідання не зявилась, повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань про розгляд справи за її відсутністю, а також відмову від позову, не надавала. Представники відповідача [PERSON], [PERSON], та [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, у задоволенні позову просять відмовити. Представник третьої особи Київської районної адміністрації як органу опіки та піклування в судове засідання надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю та при розгляді справи покладаються на розсуд суду, з врахуванням прав та інтересів дитини. Представник третьої особи ГУ ДМС України в Одеській області в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суд невідомі. Одночасно з тим, судом приймається до уваги, що на протязі всього часу знаходження справи на розгляді у суді від з врахуванням того, що від позивача заяв про залишення позову без розгляду, відмов від позову не надходило, що свідчить про її бажання \~отримання рішення по суті виниклого спору, тому залишення позивних вимог на підставі ч.3 ст. 169, п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України, у звязку із неявкою позивача, буде порушувати права та законні інтереси позивача. Чергове відкладення розгляду справи, провадження по якої триває понад розумних строків, також порушує права позивача на своєчасний розгляд і вирішення \~цивільних справ, що є основоположними завданнями цивільного судочинству, і передбачені у ст. 1 ЦПК України, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] народилася 18.08.2010 року та її батьками є: [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження серії 1-ЖД №235319, видане 08.09.2010 року Київським відділом РАЦС Одеського міського управління юстиції ). Правовідносини, які виникли між сторонами по справі регулюються Сімейним кодексом України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 2014 року № 152. У відповідність до ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Виходячи зі змісту ст. ст.1,3,4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянин України має право виїхати з України. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. За правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 (п.п. 3-5), виїзд з України громадян, які не досягли 16 річного віку, здійснюється за згодою обох батьків та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду досягли 18-річного віку. Виїзд громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного із батьків або інших осіб, уповноважених одним із батьків з нотаріально посвідченою згодою здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого із батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування в цій державі, якщо другий із батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого із батьків у разі пред`явлення зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу другого із батьків. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.\~\~ Тобто, при постановленні рішення щодо надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди та супроводу батька та посиланні на Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» суду слід зазначати дозвіл на конкретний виїзд (одноразовий), з визначенням його початку й закінчення. Відтак, вимоги [PERSON] про надання судом багаторазового дозволу на виїзд за кордон\~\~неповнолітній дочці без згоди та супроводу батька без зазначення конкретного строку, конкретної держави, не передбачені законодавством України. Проте такі вимоги позивачем не заявлялися. Крім того, виходячи зі змісту ст. 141 СК України, яка визначає рівні права та обов'язки щодо дитини, надання судом дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини за кордон без згоди батька позбавить останнього можливості брати участь у вихованні своєї\~\~дочки та можливості спілкування з нею. Отже, суд вважає, що предявлені позовні вимоги в частині надання дозволу на виїзд за межі України [PERSON], [INFO] до досягнення нею повноліття без дозволу батька є безпідставні та не підлягають задоволенню. Щодо іншої частини заявлених позовних вимог, то суд виходить з наступного. У відповідність до Порядку, затвердженого постановою КМУ від 07 травня 2014р. року №152 паспорт громадянина України для виїзду за кордон (далі паспорт для виїзду за кордон ) є документом, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України особи на імя якої він оформлений за кордоном і дає такій особі право на виїзд з України і вїзд в Україну. Виїзд громадян України за межі території України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється на підставі паспорту, який оформлюється на чотири роки. Оформлення, видача та обмін паспорта для виїзду за кордон, особі, яка не досягла 16-річного віку, здійснюється на підставі заяви-анкети одного з батьків (якщо батьки не перебувають у шлюбі на підставі заяви-анкети того з батьків, з ким проживає особа), усиновлювачів, опікунів, піклувальників або інших представників (п.20). Пунктом 22 Порядку визначено, що для оформлення паспорта для виїзду за кордон особі, яка не досягла 16-річного віку, особа подає: заяву-анкету; свідоцтво про народження; відповідні документи, що підтверджують здійснення встановлених законодавством платежів, або оригінали і копію документа про звільнення від таких платежів; заяву про відмову від внесення інформації до безконтактного електронного носія, що імплантований до паспорту для виїзду за кордон (у разі потреби). Крім вказаних документів, заявник також подає оригінали або засвідчену в установленому порядку копію одного з таких документів: свідоцтво про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; довідку про реєстрацію місця проживання дитини разом з одним із батьків, який подає заяву-анкету; оригінал витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначення відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Отже, при обставинах зазначених вище, слід дійти висновку, що згода одного з батьків, з ким не проживає дитина, яка не досягала 16-річного віку не є обовязковою для оформлення паспорту для виїзду за межі України. Звертаючись до суду з вказаними позовними вимогами [PERSON]В, не представила суду доказів її звернення до відповідного органу або підрозділу Державної міграційної служби та відмови в оформлені на імя її дитини паспорту на виїзд за межі України при відсутності на то згоди батька дитини. Зважаючи на викладене, суд не вбачає правових підстав для задоволення предявлених позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed