Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

30 вересня 2019 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на квартиру. Свою заяву позивачка мотивує тим, що їй та відповідачу [PERSON] , належить на праві власності по 1/2 частці двокімнатної квартири загальною площею 51,20 кв. метри, житловою площею 28,90 кв. метри, вартістю 129450 гривень 00 копійок, яка розташована на першому поверсі дев`ятиповерхового житлового будинку і знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Частка відповідача [PERSON] , і її частка у вказаній квартирі є рівними, тобто - частка відповідача [PERSON] , не є значною і не може бути виділена в натурі. Вказана квартира є неподільною річчю. З огляду на наявність неприязних стосунків, які склалися між нею та відповідачем їх спільне з відповідачем [PERSON] , володіння і користування вказаною квартирою неможливе. Відповідач [PERSON] , зареєстрований і постійно проживає за адресою: [ADDRESS] , тобто має інше житло. Вона разом з малолітньою дитиною зареєстрована та постійно проживає за адресою: [ADDRESS] , тобто у спірній квартирі, і іншого житла не має. Отже, припинення права власності відповідача [PERSON] на 1/2 частку вказаної квартири не завдасть істотної шкоди його інтересам або інтересам членів його сім`ї. Тому вона, бажає щоб вказана квартира була визнана її власністю, у зв`язку з чим з неї на користь відповідача [PERSON] , має бути стягнута вартість 1/2 частки вказаної квартири. Та просить суд ухвалити рішення яким припинити право власності відповідача [PERSON] на 1/2 частку двокімнатної квартири загальною площею 51,20 кв. метри і житловою площею 28,90 кв. метри, яка розташована на першому поверсі дев`ятиповерхового житлового будинку і знаходиться за адресою: [ADDRESS] ). Визнати за нею, [PERSON] , право власності на двокімнатну квартиру загальною площею 51,20 кв. метри і житловою площею 28,90 кв. метри, яка розташована на першому поверсі дев`ятиповерхового житлового будинку і знаходиться за адресою: [ADDRESS] ). Присудити відповідачу [PERSON] за її рахунок грошову компенсацію у розмірі 64725,00 (шістдесят чотири тисячі сімсот двадцять п`ять) гривень за 1/2 частку двокімнатної квартири загальною площею 51,20 кв. метри і житловою площею 28,90 кв. метри, яка розташована на першому поверсі дев`ятиповерхового житлового будинку і знаходиться за адресою: [ADDRESS] ). Стягнути з відповідача [PERSON] на її користь витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги у розмірі 15000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень. Стягнути з відповідача [PERSON] на її користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явились, надавши суду заяву в якій представник позивачки просив розглянути справу у їх відсутність, наполягала на задоволенні позову, та зазначив, що сума грошових коштів у розмірі 64725,00 гривень за 1/2 частку квартири, будуть в подальшому внесені позивачкою на депозитний рахунок суду до 08 лютого 2020 року. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило. Суд, відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ст. 247 ч. 2 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] та відповідачу [PERSON] , на праві спільної часткової власності належить по 1/2 частці двокімнатної квартири загальною площею 51,20 кв. метри, житловою площею 28,90 кв. метри, вартістю 129450 гривень 00 копійок, яка розташована на першому поверсі дев`ятиповерхового житлового будинку і знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 29 січня 2007 року, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13433796 від 02 лютого 2007 року, Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 15 серпня 2017 року, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 135531900 від 27 серпня 2018 року, та Технічним паспортом на квартиру Позивачка разом з малолітньою дитиною зареєстрована та постійно проживає за адресою: [ADDRESS] , у спірній квартирі, що підтверджується Довідкою № 17143 від 26 вересня 2019 року. Так право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Таким чином, аналіз положень ст.365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 13 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Вказане вбачається з правового висновку ВП ВС від 18.12.2018 у справі №908/1754/17. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-81цс11, від 02 липня 2014 року у справі № 6-68цс14. З роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладені в абз.3, 4 п.6 Постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991р. №7 вбачається, що розмір такої грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. Крім того, в окремих випадках суд може, враховуючи конкретні обставини справи, і при відсутності згоди власника, що виділяється, зобов`язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов`язковим наведенням відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений іншою жилою площею. Поняття «незначна частка» є оціночним, тому при вирішенні спору в судовому порядку суд враховує співвідношення вартості всього майна, часток кожного тощо. При цьому, як зазначається в постанові Верховного Суду України від 15.07.2016р. у справі №6-1599ц16, тягар доказування, що частка відповідача є незначною і вона не може бути виділені в натурі, несе позивач. Оскільки відповідачу належить 1/2 частина спірної квартири, не можна вести мову про те, що його частка у вказаному майні, є незначною, що передбачено п.1 ч.1 ст.365 ЦК України. Доказів того, що спірна квартира не може бути розподілена між співвласниками в натурі (висновків відповідної будівельно-технічної експертизи), суду не надано, отже не доведено існування підстави, визначеної п.2 ч.1 ст.365 ЦК України. З урахуванням вищевказаних норм законодавства слід дійти висновку, що у разі відсутності добровільної згоди співвласника припинення його частки у праві власності (навіть у зв`язку зі знищенням майна) можливе лише за компенсації вартості цієї частки. [PERSON] не надано суду доказів того, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, більш того, позивачем не виконано вимогу чинного законодавства України щодо попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Той факт, що відповідач не користується своїм майном сам по собі не свідчить про те, що її саме з цих підстав може бути позбавлено права власності на частку у квартирі. Крім того, у практиці ЄСПЛ неодноразово наголошувалось про необхідність попереднього внесення вартості частки у спільному майні на депозитний рахунок суду. Зокрема, у рішенні «Андрій Руденко проти України» (Andriy Rudenko) від 21 грудня 2010 року, заява № 35041/05. Позивачкою не доведено, що припинення права власності на частку у спільному майні не завдасть відповідачу істотної шкоди, кошти на депозитний рахунок не внесено, що згідно зі статтею 365 ЦК України є підставою для відмови у задоволенні позову. Тому на підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки [PERSON] слід залишити без задоволення. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати з відповідача на користь позивача стягненню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed