Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

30 січня 2020 року від [PERSON] в особі представника - адвоката Опанасенко Л.В. до суду надійшов позов до Державного регіонального проектно-вишукувального інституту «Запоріждіпроводгосп» (далі - ДРПВІ «Запоріждіпроводгосп») про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та розрахункових при звільненні у розмірі 47 010, 14 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач [PERSON] працювала в ДРПВІ «Запоріждіпроводгосп» на посаді інженера проекту в проектному відділі в періоди: -з 22.07.2008 р. по 18.06.2019 р. звільнена на підставі наказу № 20-к від 18.06.2019 р. за угодою сторін у відповідності до п. 1 ст. 36 КЗпП України; -02.09.2019 р. по 02.12.2019 р. звільнена на підставі наказу № 55-к від 02.12.2019 р за угодою сторін у відповідності до п. 1 ст. 36 КЗпП України. Станом на день звернення до суду відповідач не виплатив заборгованість по заробітній платі та розрахункові при звільненні. Згідно розрахунку, заборгованість складає 47 010 грн. 14 коп. (без урахування прибуткового податку з громадян й інших обов`язкових платежів), за період з 01.04.2019 р. по 02.12.2019 р. Посилаючись на вимоги ст.ст. 116, 117 КЗпП України, просить суд стягнути з ДРПВІ «Запоріждіпроводгосп» на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату та розрахункові при звільненні за період з 01.04.2019 р. по 02.12.2019 р. у розмірі 47 010 грн. 14 коп. (без урахування прибуткового податку з громадян й інших обов`язкових платежів); стягнути з ДРПВІ «Запоріждіпроводгосп» на її користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500 грн. 00 коп.; відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України видати виконавчий лист про негайне стягнення з ДРПВІ «Запоріждіпроводгосп» на її користь місячної заробітної плати за листопад 2019 р. в розмірі 6074 грн. 53 коп. Ухвалою суду від 04 лютого 2020 року провадження по цій справі відкрито, вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання (а.с. 29-30). 27 лютого 2020 року від представника відповідача - адвоката Рогозіна О.В. до суду надійшла заява про розгляд справи у загальному позовному провадженні (а.с. 44-46). 2 березня 2020 року від представника відповідача - адвоката Рогозіна О.В. до суду надійшов відзив на позов, із змісту якого вбачається, що відповідач проти позову заперечує та просить у його задоволенні відмовити у повному обсязі, а також клопотання про допит в суді у якості свідка головного бухгалтера ДРПВІ «Запоріждіпроводгосп» [PERSON]. В обґрунтування заперечення зазначено, що відповідачу не вірно було нараховано заробітну плату, розрахунки, надані до суду, є невірними та не містять необхідних реквізитів, як то номер, підпис особи, яка його склала. Відсутні первинні документи. На цей час проводиться перерахунок заробітних плат робітникам, виплачених у період часу з 2018 року по кінець 2019 року, які нараховані попереднім бухгалтером з порушеннями, а саме: розмір доплат за суміщення, посадові оклади не вірно індексувались. Надати інформацію про розмір заборгованості перед позивачем можливо тільки після проведення перерахунків та аналізу, що неможливо зробити у короткий час (а.с. 51-54). 3 березня 2020 року від представника позивача до суду надійшло клопотання про витребування у відповідача довідки про остаточний розмір невиплаченої заробітної плати та розрахункових при звільненні [PERSON] (а.с. 38) 12 березня 2020 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, по тексту якого ним висловлена думка з приводу заяви представника відповідача щодо розгляду справи за правилами загального позовного провадження та клопотання щодо допиту в суді в якості свідка головного бухгалтера підприємства - [PERSON] (а.с. 74-76). З доводами відповідача позивач не згоден з наступних підстав. Жодних доказів відповідачем не надано. Якщо відповідач вважав невірним нарахування, він зобов`язаний був сплатити суму, з якою він згоден, а іншу - оспорювати. Згідно Акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ОМС-ЗП4191/1757/НД/НП/АВ від 23 грудня 2019р., в ДРПВІ «Запоріждіпроводгосп» виявлені численні порушення відповідачем трудового законодавства, в т.ч. не виплата заборгованості по заробітній платі та розрахункових при звільненні, про що винесено Припис про усунення порушень № ОМС-ЗП 4191/1757/ НД/НП/АВ від 23.12.2019р. В переліку осіб, по яким проведено перевірка, позивач також вказаний. Але, помилок в нарахуванні заробітної плати позивача, відпускних, лікарняних та/або розрахункових при звільненні встановлено не було. Відсутні підстави викликати в судове засідання в якості свідка головного бухгалтера [PERSON] та/або інших осіб. Вся необхідна інформація є в наявності у роботодавця та зберігається в бухгалтерії та відділі кадрів. Зокрема, у особовій справі працівника та табелях робочого часу. Комплекс дій відповідача призводять лише до затягування процесу та розглядаються позивачем як зловживання своїми процесуальними правам. Ухвалою суду від 08 квітня 2020 року у задоволенні заяв представника відповідача - адвоката Рогозіна О.В. про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, про виклик в судове засідання для допиту в якості свідка головного бухгалтера ДРПВІ «Запоріждіпроводгосп» - відмовлено. Задоволене клопотання представника позивача - адвоката Опанасенко Л.В. про витребування доказів; зобов`язано ДРПВІ «Запоріждіпроводгосп» надіслати на адресу суду належним чином засвідчену довідку нарахованої суми, необхідні для сплати у зв`язку зі звільненням [PERSON] ; розшифровку нарахованих сум, необхідних для виплати [PERSON] у зв`язку з її звільненням (заробітна плата, компенсація за невикористану відпуску тощо (а.с. 85-87). Представник позивача - адвокат Опанасенко Л.В. надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від нього до суду не надходило. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] працювала в ДРПВІ «Запоріждіпроводгосп» на посаді інженера проекту в проектному відділі в періоди: -22.07.2008 р. по 18.06.2019 р. звільнена на підставі наказу № 20-к від 18.06.2019 р. за угодою сторін у відповідності до п. 1 ст. 36 КЗпП України; -02.09.2019 р. по 02.12.2019 р. звільнена на підставі наказу № 55-к від 02.12.2019 р за угодою сторін у відповідності до п. 1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки серія [NUMBER] (а.с.10-12). Згідно довідки про невиплачену зарплату № 64 від 21.04.2020 року, заборгованість ДРПВІ «Запоріждіпроводгосп» перед [PERSON] за період з 01.04.2019 р. по 02.12.2019 р. складає 47 010 грн. 14 грн. Згідно ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно до ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган повинен в день звільнення видати працівнику належним чином оформлену трудову книжку та зробити з ним розрахунки в строки визначені законодавством. Відповідно до ст. 43 Конституції України громадяни України мають право на своєчасне одержання винагороди за працю. Згідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищую шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст. 21, ст. 22 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства. Суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. При нарахуванні суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. На день звільнення [PERSON] з ДРПВІ «Запоріждіпроводгосп», останнє повинно було виплатити їй заборгованість по заробітній платі за: квітень 2019 р - 3099,44 грн., травень 2019 р. - 3544,90 грн., червень 2019 р. - 0,00 грн., липень 2019 р. - 3355,66 грн., серпень 2019 р. - 2571,03 грн., листопад 2019 р. - 5427,73 грн., жовтень 2019 р. - 5999,07 грн., листопад 2019 р. - 5999,07 грн., грудень 15504,07 грн. Всього сума заборгованості по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі, складає 47 010 грн. 14 коп. Аналізуючи зазначені норми матеріального права, надані докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 614 ЦК України, особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Стороною відповідача не надано суду будь-якого належного чи допустимого доказу того, що підприємством вживаються залежні від них заходи щодо належного виконання покладеного на нього зобов`язання, а тому суд приходить до висновку, що повний розрахунок при звільненні [PERSON] з підприємства не проведений з вини роботодавця. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. При встановленні розміру гонорару адвоката враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини, гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час, що передбачено ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Перевіркою наявних в матеріалах справи документів на підтвердження суми судових витрат на правничу допомогу встановлено, що як розрахунок, так і сума відповідають вимогам наведеної норми цивільного процесуального законодавства, у зв`язку з чим зазначена вимога позивача підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі п. 1.ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору за звернення до суду з позовним вимогами про стягнення заробітної плати. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Outcome: approved