Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

30.12.2015 року [PERSON] до суду з позовом до відповідача [PERSON] відповідно до якого просить стягнути з останнього борг за борговою розпискою на сум 11075грн., а також 3% річних на суму 847грн. 47коп., збитків від інфляції на суму 7309грн. 51коп. та сплачений ним судовий збір на суму 243грн. 60коп., всього просить стягнути з відповідача 19231 грн. 98 коп. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він є засновником та головою фермерського господарства «Олександрівське». 03.01.2012 між ФГ «Олександрівське» та відповідачем був укладений безстроковий трудовий договір. Протягом роботи в фермерському господарстві на підставі усної домовленості з відповідачем з використанням посівного матеріалу, паливно-мастильних матеріалів, сільськогосподарської техніки у травні 2012 року було виконано роботи з оранки, культивації земельних ділянок [PERSON] загальною площею 6,5 га. Загальна вартість проведених робіт склала 11825 грн. 21.07.2012 року відповідач, у присутності свідків [PERSON] та [PERSON], надав розписку про те, що винен йому гроші за посів соняшника у сумі 11075 грн. та зобов'язався повернути вказану суму у строк до 31.12.2012 року, однак станом на день звернення до суду з вказаним позовом, борг повернуто не було. Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 06.08.2014 року було встановлено факт виконання усної домовленості між головою ФГ «Олександрівська» та [PERSON] щодо проведення за рахунок коштів та засобами фермерського господарства з культивації та посіву культури соняшника і кукурудзи на земельній ділянці, яка належить відповідачу, на загальну суму 11075 грн., а також факт виникнення боргового зобов'язання [PERSON] перед ним, [PERSON] на вказану суму згідно боргової розписки від 21.07.2017 року. Враховуючи викладене, з посиланнями на ст.ст.1046, 1047, 1049, ЦК України позивач просить стягнути з відповідача основну суму боргу, а також нараховані в порядку ст. 625 ЦК України 3 % річних та збитки від інфляції. 23.02.2016 року від представника відповідача надійшли письмові заперечення на позовну заяву [PERSON], відповідно до яких проти позовних вимог позивача заперечує в повному обсязі. При цьому зазначив, що 09.07.2012 року відповідача було виключено з членів ФГ «Олександрівське», однак ні розрахунку із заробітної плати ні трудової книжки останній не отримав. З приводу вказаного позивач звернувся до прокуратури Олександрійського району, однак жодних дій проведено не було, крім того, його заяву навіть не було зареєстровано. Також не мали жодних успіхів і звернення відповідача на гарячу лінію Кіровоградської ОДА. Після чого, відповідач змушений був знову звернутись до ФГ «Олександрівське» з приводу видачі трудової книжки, однак трудову книжку йому віддали лише після того як він написав розписку від 21.07.2012 року була про те, що зобов'язується сплатити кошти на суму 11015 грн. за проведені роботи з оранки, культивації його земельних ділянок. Однак, як свідчить вказана розписка, борг виник за послуги з посіву соняшника площею 6 га, а в своїй позовній заяві позивач зазначає, що в травні 2012 року було проведено роботи з оранки, культивації земельних ділянок [PERSON] загальною площею 6,5 га, які нібито надані йому для ведення особистого підсобного господарства, а також роботи з посіву соняшника на земельних ділянках площею 3,75 га і кукурудзи на земельних ділянках площею 2,75 га. На думку відповідача, між ним та позивачем виникли відносини з надання послуг, однак письмового договору складено не було. Оскільки позивачем не надано акт виконаних робіт, який би вказував на проведення робіт з культивації та посіву культури соняшника та кукурудзи на земельній ділянці, яка належить йому, та відсутність у сторін претензій одна до одної з приводу наданих послуг, свідчать про відсутність і його обов'язку провести розрахунки за надані послуги. Крім того, надана позивачем калькуляція вартості виконаних робіт, є значно завищеною. Так, відповідно до рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17.04.2013 року, в 2012 році вартість виконаних робіт по культивації складала 191,07грн. за один гектар, а вартість виконаних робіт по посіву соняшника - 170,64 грн. за один гектар, вартість виконаних робіт по посіву кукурудзи - 170,64грн. за один гектар. Отже, якщо прийняти до уваги вказані розрахунки вартості, то вартість виконаних позивачем робіт мала б становити: культивація - 1247,80грн. (191,07 х 6,5 га), посів - 1109,16грн. (170,64 х 6,5 га), а не 11875грн. як зазначає позивач. Щодо посилань позивача на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 06.08.2014 року, то вказаним рішенням жодного факту встановлено не було, а, навпаки, в задоволені позову було відмовлено в повному обсязі. 20.04.2016 року від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення до позову, в яких зазначено, що відповідач разом із членами своєї родини має у власності та користуванні земельні ділянки, на яких технікою та засобами ФГ «Олександрівське» фактично були виконані роботи з оранки, культивації та посіву сільськогосподарських культур загальною вартістю 11825 грн. Виконання цих робіт підтверджується записами у наряді на відрядну роботу тракториста [PERSON] за період з 26.04.2012 по 24.05.2012, у нарядах на відрядну роботу тракториста [PERSON] за період з 26.04.2012 по 25.05.2012, а також даними подорожніх листів трактора, які виписувались кожному з цих трактористів. Крім того, представник позивача зазначає, що 02.07.2012 [PERSON] розписався у відомостях про утримання з заробітної плати за посів соняшника та кукурудзи надавши свою письмову згоду на утримання з його заробітної плати грошових коштів в сумі 11825 грн. за вказані роботи на земельній ділянці площею 6,5 га. За твердженням позивача, проставляючи свій підпис у відомості, [PERSON] визнав факт виконання робіт технікою, з використанням паливно-мастильних матеріалів, мінеральних добрив та посівного матеріалу ФГ «Олександрівське» на земельних ділянках загальною площею 6,5 га, призначених для ведення особистого селянського господарства, що належать йому та членам його родини, а також ту обставину, що загальна вартість цих робіт становить 11825 грн., надавши адміністрації ФГ «Олександрівське» згоду на утримання цієї суми грошей з його заробітної плати за наступні місяці. 9 липня 2012 року відповідач був звільнений, залишок боргу на момент звільнення складав 11075 грн. На підтвердження того, що має борг перед ФГ «Олександрівське» відповідач власноручно, в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON], написав розписку про те, що в строк 31.12.2012 року зобов'язується повернути кошти за посів соняшника в сумі 11075 грн. [PERSON], який є засновником та власником ФГ «Олександрівське». Щодо тверджень представника відповідача про те, що розписка була написана останнім під тиском, як запорука видачі трудової книжки, не відповідає дійсності. Відповідач, дійсно, трудову книжку отримав не в день звільнення 09.07.2012 року, а 21.07.2012 року, однак з підстав, які не залежали від фермерського господарства. Так, відповідач не з'явився до контори ФГ в день звільнення, навіть заяву про звільнення передав через бригадира тракторної бригади №1 [PERSON] При цьому, не дивлячись на те, що трудова книжка була видана відповідачу 21.07.2012 року, вказане не завадило останньому влаштуватись за цей час на нову роботу, про що свідчить запис в трудовій книжці за номером 31, внесений на підставі наказу від 16.07.2012 року про прийняття відповідача на роботу до ТОВ «УкрАгроКом» на посаду тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва тракторної бригади №1. В судовому засіданні 20.04.2016 року представник позивача [PERSON] позов підтримала повністю, з підстав, зазначених в позові та письмових поясненнях. При цьому, пояснила, що позивач є засновником та головою ФГ «Олександрівське», все майно, яке належить ФГ, належить і засновнику. Відповідач працював в ФГ «Олександрівське» з 03.01.2012 року. В період з 21.04.2012 року по 01.05.2012 року господарство проводило роботи щодо обробки земель працівників господарства, в тому числі і [PERSON] Разом з тим, [PERSON] за надані господарством послуги повністю не розрахувався. Загальна сума вартості виконаних робіт щодо обробки землі відповідача складає 11875грн., частину було вирахувано з заробітної плати останнього, а щодо решти суми - відповідачем було написано розписку з зобов'язанням повернути кошти на суму 11075грн. до 31.12.2012 року, однак свої зобов'язання не виконав. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, про що свідчить наявність у позивача оригіналу розписки від 21.07.2012 року, яку було написано відповідачем особисто в присутності двох свідків. В судовому засіданні відповідач позов не визнав та пояснив, що зазначену розписку він був змушений написати щоб отримати трудову книжку, яку йому відмовлялось віддавати ФГ «Олександрівське». Жодних зобов'язань у нього перед позивачем немає. Щодо свідків, які вказані в розписці, то [PERSON] взагалі підійшов пізніше, а присутній під час написання ним розписки [PERSON], взагалі свідком не зазначений. Крім того, підпис на подорожньому листі, який позивач долучає як доказ того, що ним, відповідачем, особисто були виконані роботи з оранки власної земельної ділянки, не його. Він взагалі вказані роботи не виконував. Чи виконувались вказані роботи іншим трактористом [PERSON] він не пам'ятає. Допитана в судових засіданнях 16.06.2016 року та 07.12.2016 року свідок [PERSON] пояснила, що вона працює головним бухгалтером в ФГ «Олександрівське». В 2012 році вона також працювала на вказаній посаді. Відповідач 09.07.2012 року вирішив звільнитись, для цього написав заяву про звільнення, яку віддав бригадиру [PERSON], на заяві було написано резолюцію «відпрацювати два тижні». До бухгалтерії заява відповідача не надходила. При цьому, на час подання відповідачем заяви про звільнення за ним рахувався борг за обробку ФГ його землі на суму приблизно 11 800грн. Борг ФГ перед відповідачем на час звільнення станови 700грн., які були зараховані в якості часткової сплати боргу. Щодо решти боргу, то відповідач особисто, в присутності двох свідків, написав розписку про зобов'язання повернути позивачу кошти на суму 11075грн. При цьому відповідач зазначив, борг зможе повернути після того як збере врожай зі своєї земельної ділянки в вересня-жовтні 2012 року та враховуючи, що йому потрібен буде час для того щоб встигнути продати зібраний врожай, кінцевою датою повернення коштів зазначив 31.12.2012 року. Відповідач не відпрацьовував необхідних двох тижнів, просто залишив на бригаді трактор і більше на роботу не вийшов. Чи звертався відповідач з приводу отримання трудової книжки в період з 09.07. по 21.07.2016 року, вона не знає. На той час обов'язки голови ФГ виконував [PERSON] З приводу отримання розрахунку з заробітної плати в цей період до кадрового відділу відповідач не приходив. Позивач звертався на гарячу лінію Кіровоградської ОДА з приводу того, що йому нібито не видають трудову книжку. За його заявою до ФГ приїхала комісії, в складі чотирьох чоловік, яка зробила висновок про те, що всі документи, які стосуються відповідача, відповідають нормам. Відповідач був ознайомлений в присутності члені комісії з відомістю щодо виконаних робіт та їх вартістю, при цьому жодних заперечень не надав. Подорожній лист на трактор на якому працював відповідач, за квітень 2012 року, на підставі якого нараховується заробітна плата, дійсно підписаний не відповідачем, а його бригадиром, однак цього достатньо для підтвердження роботи, і, відповідно, для нараховування заробітної плати. Заробітну плату за квітень 2012 року відповідач отримав. За види робіт, які виконуються працівниками, відповідає головний агроном, який і подає відповідні відомості до бухгалтерії. Чому в даному випадку відомості підписані головним бухгалтером і директором вона не знає. Розпискою, яку було надано відповідачем, підтверджується посів соняшника на 6 га та вартість цих послуг. ФГ має право утримувати з працівників суми за надані їм послуги, тому з заробітної плати відповідача в рахунок погашення боргу, було утримано 700грн. Заява про виконання робіт щодо посіву соняшника та кукурудзи від відповідача не надходила, однак згідно відомості, такі роботи були виконанні. При цьому, чому відповідач в розписці написав лише про посів соняшника, вона не знає, останній сам писав вказану розписку. Свідки, які були присутні під час написання відповідачем розписки, були запрошені особисто нею. Коли вона консультувалась з приводу того, чи потрібно розписку нотаріально посвідчувати, їй сказали, що за наявності двох свідків, такої необхідності немає. В оренді ФГ також є землі родичів [PERSON] Коли підходив до кінця строк, до якого відповідач мав сплатити борг, вона телефонувала останньому і той їй відповів, що за його боргом розрахуються родичі, а межах сплати орендної плати за паї, однак жоден з родичів [PERSON] такої ініціативи так і не виявив. Відповідно до рішення апеляційного суду, яким відмовлено в задоволені позову ФГ про стягнення з [PERSON] вказаної суми, зазначено, що розписка свідчить про те, що відповідач винен гроші [PERSON], а не фермерському господарству. Коли відповідач писав розписка в них не працював ксерокс, тому останньому довелось писати розписку в двох екземплярах, щоб була копія і для нього. Ніхто не змушував відповідача писати розписку в обмін на трудову книжку. Розписка була написана як підтвердження про наявну заборгованість. Жодного психічного тиску вчинено не було, на час написання розписки вона особисто спілкувалась з відповідач, який перебував в спокійному стані Допитаний в судовому засіданні 25.07.2016 року свідок [PERSON] пояснив, що три роки тому, влітку 2012 року, він працював водієм в ФГ «Олександрівське». Він зайшов до кабінету головного бухгалтера чи то взяти путівку, чи здати, точно не пам'ятає. Його було запрошено бути свідком при написані відповідачем розписки. Коли він прийшов, [PERSON] сидів в кабінеті головного бухгалтера [PERSON] та власноручно писав розписку, при цьому запитуючи у присутніх, як правильно писати, жодного тиску на відповідача вчинено не було. Крім того, [PERSON] сам говорив, щоб не хвилювались, всі кошти він поверне до кінця року. Після того, як відповідач написав розписку, він, свідок, особисто ставив свій підпис під підписом [PERSON] Під час написання розписки був присутній свідок [PERSON] Голова ФГ [PERSON] також заходив, однак чи був присутнім весь час, він не пам'ятає. [PERSON] присутнім при написані [PERSON] розписки не був. Під час його присутності жодних розмов про трудову книжку відповідача не було. ФГ надавались працівникам послуги щодо обробки землі. Він особисто писав заяву щоб йому зорали огород. Після чого головний агроном робив замір земельної ділянки, потім проводились роботи, а потім йому було надано документ, в якому зазначено вартість виконаних робіт. Допитаний в судовому засіданні 07.12.2016 року свідок [PERSON] пояснив, що він працює головним агрономом в ФГ «Олександрівське» з 01.09.2003 року. До його обов'язків входить здійснювати замір земельної ділянки перед тим як буде виконано роботи щодо її обробки. Так було із земельною ділянкою відповідача, яку той показав особисто. Заміри було здійснено приладом «Агромер GPS-навігатор» При цьому,Форму №2, яка свідчить про об'єм виконаних робіт на земельній ділянці відповідача, він частково заповнював, а саме, ПІП відповідача, площу земельної ділянки, вартість робіт. На початку травня 2012 року, коли саме він не пам'ятає, однак наприкінці робочого дня, він показав зазначену відомість відповідачу і той особисто її підписав. Після чого він віддав відомість до бухгалтерії. До вказаних у відомості 6,5 га також було частково включено і землі, які належать дружині та сину відповідача. [PERSON] особисто усно вертався з проханням засіяти його землю, чи писав відповідну заяву, він не знає. Йому надають список працівників, яким необхідні послуги ФГ щодо обробки землі, і він за ним працює. Однак, як він знає, для цього повинен був укластись договір на виконання робіт, бухгалтерією повинна бути здійснена калькуляція. Про те, скільки потрібно використати продукції для посіву на тій чи іншій ділянці землі, він знає, оскільки сам робить заміри та закуповує продукцію необхідну для проведення посіву, в тому числі і зерно соняшника та кукурудзи. [PERSON] приходив до нього та запитував, що краще посіяти і він порадив йому посіяти соняшник, однак [PERSON] вирішив засіяти землю на половину соняшником, а іншу половину - кукурудзою. Ознайомившись з ймовірною вартістю виконаних робіт, [PERSON] запитав у нього, чому так дорого, і він відповів, що наразі такі тарифи. Відомість [PERSON] підписав. В 2011 році ФГ також здійснювало посів на земельній ділянці відповідача, однак на трохи меншій площі. 13.09.2016 року представником відповідача було надано клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, та про виключення недостовірних доказів, а також доповнення до вказаного клопотання, зокрема, відповідно до яких просить долучити шляхові листи трактора за 27.04.2012 та -1.-5.2012, калькуляцію на посів станом на 01.04.2012, калькуляцію на оранку станом на 01.04.2012, калькуляцію на культивацію станом на 01.04.2012, які відповідач вважає підробленими. Вказане клопотання було залучено судом до матеріалів справи та роз'яснено відповідачу, що оцінку всім доказам по справі буде надано судом при ухваленні рішення, а результати оцінки буде відображено в судовому рішенні. 24.05.2017 року від представником позивача до суду надійшло клопотання про призначення почеркознавчої експертизи на вирішення якої просить поставити питання про те чи [PERSON] було виконано підпис у Відомості про утримання з заробітної плати за посів соняшника та кукурудзи від 02.07.2012 року. Ухвалою суду від 03.11.2017 року клопотання представника позивача було задоволено повністю та призначено судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Крім того, в судовому засіданні 03.11.2017 року відповідачем також було заявлено клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи. При цьому відповідач просив на вирішення експертам поставити питання, які не відносяться до предмету спору, тому ухвалою суду від 03.11.2017 року в задоволені клопотання відповідача було відмовлено в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та його представника, покази свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], суд вважає ,що позов підлягає задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Судом встановлено, що 03.01.2012 року між ФГ «Олександрівське» в особі голови [PERSON] та [PERSON] було укладено безстроковий договір з працівником. Позивач зазначає, що відповідно до усної домовленості між головою ФГ «Олександрівське» та відповідачем, 01 травня 2012 року за рахунок коштів та засобами ФГ «Олександрівське» було здійснено культивацію та посів культури соняшника та кукурудзи на земельній ділянці відповідача на загальну суму 11825 грн. Відповідно до копії подорожнього листа трактора від 27.04.2012 року трактористом [PERSON] на тракторі МТЗ-89, державний номерний знак [NUMBER], було проведено оранку городів, в тому числі і свого площею 6,5 га. Разом з тим, надана позивачем копія наряду на відрядну роботу тракториста [PERSON] в період з 26.04.2012 року по 24.05.2012 року свідчить лише про те, що серед робіт, які було виконано [PERSON] в цей період, також є роботи щодо оранки городів. Відповідно до копії подорожнього листа трактора №205 від 01.05.2012 року трактористом [PERSON] на тракторі МТЗ-83, було проведено культивацію городів, в тому числі і [PERSON] площею 6,5 га. Разом з тим, надана позивачем копія наряду на відрядну роботу тракториста [PERSON] в період з 26.04.2012 року по 23.05.2012 року свідчить лише про те, що серед робіт, які було виконано [PERSON] в цей період, також є роботи щодо культивації городів. Відповідно до копії подорожнього листа трактора №205 від 01.05.2012 року трактористом [PERSON] на тракторі ЮМЗ-6, було проведено посів кукурудзи на городах, в тому числі і [PERSON] площею 6,5 га. Разом з тим, надана позивачем копія наряду на відрядну роботу тракториста [PERSON] в період з 26.04.2012 року по 25.05.2012 року свідчить лише про те, що серед робіт, які було виконано [PERSON] в цей період, також є роботи щодо посіву кукурудзи. Долучені до матеріалів справи представником позивача лімітно-забірні картки вказують лише на те, що трактористами [PERSON] (трактор МТЗ-89), [PERSON] (трактор МТЗ-83), [PERSON](трактор ЮМЗ-6) було отримано дизельне пальне для виконання робіт. Згідно до відомості про утримання з заробітної плати за посів соняшника та кукурудзи (культивація, посів, посівний матеріал, мінеральні добрива) за 02.07.2012 року [PERSON] дав згоду на вирахування з його заробітної плати коштів за послуги посіву соняшника та кукурудзи на суму 11825грн. При цьому відповідач заперечує, що ставив свій підпис у вказаній відомості. Факт підписання відповідачем відомості за 02.07.2012 року також спростовується висновком експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 06.03.2018 року №1196/1197/17-27, відповідно до якого підпис від імені [PERSON] у графі «підпис» Відомості про утримання з заробітної плати за посів соняшника та кукурудзи(культивація, посів, посівний матеріал, мінеральні добрива) за 02.07.2012 року навпроти прізвища «[PERSON]» поряд з сумою 11825грн., вчинено не самим [PERSON], а іншою особою. Письмовий договір про надання послуг сторонами не укладався, а як зазначає позивач, нібито була усна домовленість і як доказ того, що відповідач винен йому кошти, надає розписку, написану [PERSON] 21.06 2012 року. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 р. по справі № 6-79цс14 за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Висновок Верховного Суду України, викладений у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 № 6-63цс13, зазначає, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У разі пред'явлення позову про стягнення боргу, позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов'язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Разом з тим, позивач зазначає, що відповідач винен йому кошти за виконання робіт з оранки, культивації, посіву соняшника та кукурудзи на земельних ділянках останнього площею 6,5 га на загальну суму 11075грн., які були проведені з використанням посівного матеріалу, паливно-мастильних матеріалів, сільськогосподарської техніки ФГ «Олександрівське» однак, як свідчить надана розписка відповідача від 21.07.2012 року, останній зобов'язується повернути кошти на суму 11075грн. за посів лише соняшника і на земельній ділянці площею 6 га. Отже, надана позивачем розписка відповідача від 21.06.2012 року не підтверджує виникнення зобов'язання [PERSON] перед [PERSON] щодо повернення коштів на суму 11075грн. саме за виконання робіт з оранки, культивації, посіву соняшника та кукурудзи на земельних ділянках [PERSON] площею 6,5 га. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Разом з тим, заявлені позивачем вимоги не підтвердженні жодним належним доказом. Враховуючи викладене, суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] боргу за борговою розпискою, немає, а отже в задоволені позову необхідно відмовити. Оскільки в задоволені вимог позивача про стягнення з відповідача основного боргу за борговою розпискою суд відмовляє, то у позивача відсутні правові підстави для покладення на відповідача відповідальності за порушення грошового зобов'язання у відповідності до правил ст.625 ЦК України, а, отже, і в цій частині вимог необхідно відмовити. Враховуючи, що підстави для задоволення позовних вимог судом не встановлені, судові витрати, відповідно вимог ст. 141 ЦПК України, суд залишає по фактично понесеним.

Outcome: dismissed