Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

31 серпня 2015 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом в якому просили визнати за ними в порядку спадкування за заповітом право на земельну частку (пай) по ? частці кожному, розміром 11,7500 в умовних кадастрових гектарах, що перебувала в колективній власності КСП «Астраханка» Приазовського району Запорізької області, яке належало померлій [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 200417 від 28.02.2001 року. Позов обґрунтований тим, що 29.07.2002 року померла [PERSON], яка заповіла позивачам в рівних частках все своє майно. Після її смерті відкрилась спадщина на земельні часку (пай), яка належала померлій на підставі сертифікату серії РН № 200417 від 28.02.2001 року. Позивачі у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті [PERSON], але нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у них правовстановлюючого документа, а саме сертифіката на земельну частку (пай). Оскільки зазначений сертифікат позивачами втрачений, вони звернулись до суду за захистом своїх прав. Пози вачі, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не зявились, в особі представника [PERSON] надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримують. Відповідач [PERSON] селищна рада Приазовського району, належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання уповноваженого представника не направила, надала суду заяву про розгляд справи без участі представника ради, позов визнає в повному обсязі. Третя особа відділ Держземагенства у Приазовському районі, належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути без неї. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Під час розгляду справи судом встановлено, що 29 липня 2002 року померла [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 227322 від 31.07.2002 року. Після смерті спадкодавця, відкрилась спадщина на земельну частку (пай), яка належала померлій на підставі сертифікатусерії РН № 200417 від 28.02.2001 року. На підставі заповіту, складеного [PERSON] 06.03.2001 року і посвідченого секретарем Нововасилівської селищної ради, спадкоємцями після її смерті на все майно, а також на земельну частку (пай) в КСП «Астраханка» на підставі сертифікату серії РН № 200417 від 28.02.2001 року, є позивачі [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Статтею 5 Цивільного кодексу України визначено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України 1963 року (який діяв на момент відкриття спадщини, і тому підлягає застосуванню до спірних правовідносин), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до довідки [PERSON] селищної ради від 20.07.2015 року № 874, позивачі [PERSON] та [PERSON] фактично прийняли спадщину після смерті [PERSON] шляхом володіння документами на земельну частку (пай), а саме сертифікатом РН № 200417 від 28.02.2001 року. Таким чином, позивачі прийняли спадщину після смерті [PERSON] у встановленому порядку. Постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.08.2015 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), у звязку з відсутністю у них правовстановлюючого документа. Згідно з оголошенням в пресі, сертифікат на земельну частку (пай) РН № 200417 від 28.02.2001 року втрачений позивачами. Відповідно до витребуваних судом матеріалів спадкової справи, відомості про будь-яких інших звісних спадкоємців після смерті [PERSON] відсутні. Згідно з довідкою відділу Держземагентстсва у Приазовському районі від 25.06.2015 року, [PERSON] отримала 28.02.2001 року земельний сертифікат РН № 200417 на площу 11,7500 в умовних кадастрових гектарах на підставі рішення суду від 22.01.2001 року та розпорядження Приазовської РДА від 05.02.2001 року за № 52. В силу ст. 534 ЦК України 1963 року, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. На підставі ст. 548 ЦК України 1963 року, прийнята спадщину визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Аналогічне положення закріплене в ч. 5 ст. 1268 ЦК України 2004 року. Пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. В розумінні ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. С уд вважає, що оскільки позивачами було підтверджено наявність у них прав на спадкування після смерті [PERSON], а також належність померлому на праві власності спірного майна, то позовні вимоги слід задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved