Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

5 червня 2018 року до Корольовського районного суду м. Житомира надійшли матеріали вказаної позовної заяви, в яких представник позивача зазначив, що 5 вересня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Романівського районного управління юстиції Житомирської області між [PERSON] і [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 46, під час проживання в якому [INFO] року у позивача та відповідача народилась дочка [PERSON]. Представник позивача просить розірвати шлюб, що зареєстровано між сторонами, а їх неповнолітню дочку залишити на проживання з її матір'ю і в обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] та [PERSON] мають різні характери, погляди на життя та сімейні відносини. Це призвело до того, що тривалий час як родина вони не проживають, не ведуть спільного господарства і не підтримують подружніх стосунків. На думку позивача, сім»я розпалась остаточно і примирення є неможливим. 22 червня 2018 року ухвалою судді було відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] та призначено судовий розгляд справи. У судове засідання сторони не з'явились. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, в якій вимоги свого довірителя він підтримує повністю і просить їх задовольнити. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності його довірителя, в якій проти задоволення позову не заперечує. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 5 вересня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Романівського районного управління юстиції Житомирської області між [PERSON], [INFO] р. н., і [PERSON], [INFO] р. н., зареєстровано шлюб, актовий запис № 46, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 6). Згідно копії свідоцтва про народження, у сторін під час проживання у шлюбі народилась дочка [PERSON], [INFO] р. н. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам подружжя. З викладених у позові пояснень позивача вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, через що позивач відмовляється від примирення. Згідно зі ст.56 СК України, кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Виходячи з викладеного та відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд вважає позов в частині розірвання шлюбу обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечило б інтересам позивача, яка бажає їх припинення. Крім того, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, суд залишає її на подальше проживання з матір'ю, що, відповідно до ч.2 ст.141 СК України, не впливає на обсяг прав батьків і не звільняє їх від обов'язків щодо неї. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід державного бюджету України судовий збір. Посилання представника відповідача на те, що відповідач є учасником бойових дій і відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, суд не бере до уваги. Оскільки, відповідно до зазначеної норми закону, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій у справах, лише пов'язаних з порушенням їхніх прав як учасників бойових дій.

Outcome: approved