Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

30 серпня 2016 року [PERSON] звернулась в суд з заявою про встановлення фактів неправильності актових записів, заінтересована особа Ємільчинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану. В заяві заявник зазначила, що вона народилася [INFO], в с. Полоничево Ємільчинського району Житомирської області, громадянка України. В свідоцтві про народження та в свідоцтві про одруження навпроти графи національність зазначено, що вона українка, однак такі записи занесені в документи помилково і потребують встановлення неправильності в судовому порядку та виправлення для можливості реалізації нею своїх прав, так як вона є полькою за національністю. Її дід [PERSON] був поляком, що вказано в свідоцтві про народження її рідної тітки [PERSON]. В 30-ті роки ХХ століття в Україні відбувалося масове переслідування польського народу з політичних причин з боку радянської влади, поляків за національністю засуджували за ніби то вчинені ними політичні правопорушення, безпідставно притягали до відповідальності та навіть позбавляли життя шляхом розстрілу. Репресії торкнулися і її діда [PERSON] Його було арештовано органами КДБ та рішенням від 26 вересня 1938 року протиправно притягнуто до відповідальності через приналежність до польського народу. Рішенням Президії Житомирського обласного суду від 26 грудня 1957 року [PERSON] був реабілітований. З мотивів боязні політичного переслідування з боку держави, її батько [PERSON], [INFO], у всіх документах вказував, що він та його батьки є українцями за національністю. З тих же мотивів йому вдалося змінити побатькові діда з Домінікович на Демянович в своєму свідоцтві про народження, оскільки імя Домінік явно свідчило б про польське коріння батька та могло б призвести до різних негативних наслідків для нього з боку держави. В звязку з вищевикладеним, свідоцтво про народження батьку було видано в 1951 році повторно як відновлене. В свідоцтві про народження рідної сестри батька, її тітки [PERSON], [INFO], не вносилися зміни, в ньому зазначено, що [PERSON] є поляком. Вона є полькою за походженням і до сьогодні шанує польські традиції, сповідує римо-католицьку віру та звичаї польської національності, підтримує знання польської мови. Вона прагне відновити та зберегти етнічне походження свого роду відповідно до положень Закону України Про національні меншини, а також скористатися пільгами які гарантуються особам польського походження й передбачені законом Про карту поляка та Про репатріацію, ухвалених Сеймом [PERSON]. Наявність помилкових записів у свідоцтвах про народження та свідоцтві про одруження може позбавити її та нащадків права скористатись пільгами встановленими у вищевказаних нормативних актах. В заяві заявник просила суд, встановити факт неправильності актового запису про народження [PERSON] за № 1187 від 18 серпня 1951 року зробленого Ємільчинським районним бюро ЗАГСу в Житомирській області в книзі реєстрації громадянського стану про народження в графі батько щодо імені та вказати Кучинський Йосиф Домінікович, в графі національність щодо національності його батька як українець та вказати поляк; встановити факт неправильності актового запису про народження [PERSON] за № 27 від 17 травня 1948 року зробленого Миколаївською сільською радою Ємільчинського району в книзі реєстрації громадянського стану про народження в графі батько щодо національності батька як українець та вказати поляк; встановити факт неправильності актового запису про одруження [PERSON] та [PERSON] за № 20 від 07 листопада 1971 року зробленого Миколаївською сільською радою Ємільчинського району в книзі реєстрації громадянського стану про одруження в графі національність щодо національності нареченої як українка та вказати полька. Заявник [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій вказала, що свою заяву підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи в письмовому провадженні. Представник заінтересованої особи Ємільчинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану в.о. начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] в судове засідання не зявилася, надіслала до суду лист про розгляд справи без її участі, в якому вказала, що дійсно в архіві наявні вказані актові записи. В актовому записі про народження № 1187 на гр. [PERSON], який був поновлений їхнім відділом 18 серпня 1951 року в графі батько батьком дитини записаний [PERSON], також вказано його національність українець. Актовий запис був підписаний заявником, засвідчений підписом керівника та печаткою бюро записів актів цивільного стану Ємільчинського району Житомирської області, це свідчить про те, що дані, які вносились в актовий запис заявником були достовірними; в актовому записі про народження № 27 від 17 травня 1948 року на [PERSON], який був складений Миколаївською сільською радою Ємільчинського району Житомирської області національність батька [PERSON] зазначена українець; актовий запис був підписаний батьком дитини, засвідчений підписом голови та секретаря і печаткою Миколаївської сільської ради Ємільчинського району; в актовому записі про шлюб № 20 від 07 листопада 1971 року на гр. [PERSON] та [PERSON] (після шлюбу [PERSON]), який був складений Миколаївською сільською радою Ємільчинського району в частині щодо національності нареченої зазначено українка. Актовий запис про шлюб в частині щодо відомостей про наречену (у тому числі про її національність) був складений на підставі паспорта заявниці № 748049 від 24 липня 1966 року Ємільчинським РВ УМВС, підписаний нею, засвідчений підписом голови та секретаря і засвідчений печаткою Миколаївської сільської ради Ємільчинського району. Ці дані свідчать про те, що при отриманні паспорта та при реєстрації шлюбу заявник вважала, що вона по національності українка. Також, зазначила, що якщо в судовому порядку буде доведено, що в актовому записі про народження та шлюбі заявниці були допущені помилки в написанні її національності, а також в актовому записі про народження її батька були допущені помилки в написані його національності та по батькові, то на підставі відповідного рішення суду відділ державної реєстрації актів цивільного стану внесе зміни до актових записів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, а саме: ксерокопія свідоцтва про народження [PERSON] серії ЯС № 545273 від травня 1948 року; ксерокопію свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] серії І-АБ № 152989 від 07 листопада 1971 року; ксерокопію свідоцтва про народження [PERSON] серії ЯЭ № 170118 від 23 серпня 1955 року; ксерокопію довідки виданої Житомирським обласним судом № 165/57 від 17 лютого 1965 року; ксерокопію довідки виданої Управлінням КДБ у Житомирській області від 06 лютого 1965 року; ксерокопію свідоцтва про народження [PERSON] серії ЯЦ № 581107 від 18 серпня 1951 року, суд вважає, що вимоги заявника, щодо встановлення факту неправильності актового запису про народження [PERSON], встановлення факту неправильності актового запису про народження [PERSON], встановлення факту неправильності актового запису про одруження [PERSON] та [PERSON] є обґрунтованими та підлягють задоволенню, оскільки судом встановлено, що батько [PERSON] [PERSON] за національністю дійсно був поляк. Як вбачається із ксерокопії свідоцтва про народження (актовий запис ЯЭ № 170118 від 23 серпня 1955 року) рідної сестри [PERSON] [PERSON] у графі національність їхнього батька [PERSON] вказано поляк, а у графі мати полька. Відповідно заявник [PERSON] дочка [PERSON] за національністю теж є полька. Встановлення фактів неправильності актових записів заявнику необхідно для того, щоб відновити та зберегти етнічне походження свого роду відповідно до положень Закону України Про національні меншини, а також скористатися пільгами які гарантуються особам польського походження й передбачені законом Про карту поляка та Про репатріацію, ухвалених Сеймом [PERSON]. Згідно ст. 11 Конституції України, держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України. Відповідно до ст. 11 Закону України Про національні меншини в Україні, зазначено, що громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Згідно з ст. 300 ЦК України, визначено, що фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до п. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до Постанови Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право. На підставі викладеного, ст. 11 КУ, ст. 11 ЗУ Про національні меншини в Україні, ст. 300 ЦК України, ППВСУ Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення № 5 від 31.03.1995,

Outcome: approved