Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

30 січня 2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що знаходиться у шлюбі, який був зареєстрований 25 листопада 2011 року відділом ДРАЦС Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за № 1038. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка згідно позовної заяви проживає разом з матірю, позивачем по справі. У своїй позовній заяві [PERSON] вказує, що між нею та відповідачем постійно виникали непорозуміння та сварки з різних причин, шлюбні відносини фактично припинились в 2014 році, після чого сторони проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. Фактично їх шлюб існує тільки формально. Спору, відносно належності спільного майна та місця проживання дитини між позивачем та відповідачем не виникло. В судове засідання сторони не зявились. Позивач, спрямувала до суду заяву, згідно якої просила про розгляд справи за її відсутності, у якій вона також наполягала на розірванні шлюбу. Позивач впевнена, що сім'я розпалась остаточно і відновлена бути не може. Відповідач також спрямував до суду заяву, згідно якої просив про розгляд справи у його відсутність та про згоду на розірвання шлюбу з позивачем. Відтак суд вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутність сторін за наявними у справі документами. Розглянувши матеріали справи, судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про одруження, яке було видане 25.11.2011 року відділом ДРАЦС Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 1038, серії 1-НО № 273441, сторони у справі знаходяться у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження від 06.03.2012 року серія І-НО № 453768, виданого відділом ДРАЦС Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку. Дитина, згідно позовної заяви, проживає разом з матірю, позивачем по справі, що не заперечене сторонами. У відповідності ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і …в разі його розірвання. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З 2014 року шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, сторони мешкають окремо. Позивач, як особа переміщена з тимчасово окупованої території, покинула місце зареєстрованого проживання у [INFO] та на даний час проживає у [INFO], про що свідчить відповідна довідка № [NUMBER] від 14.01.2016 року. Разом з позивачем до Великоновосілківського району Донецької області, перемістилась і спільна дитина сторін [PERSON]. Відповідач, згідно позовної заяви мешкає окремо від дружини та дитини, у м. Донецьк, на тимчасово окупованій території, що ним заперечене не було. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно і поновлена бути не може. Таким чином, встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення у даній справі. Статтею 113 СК України, передбачено право особи, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Але відповідачем заявлено про бажання залишити шлюбне прізвище, тому суд вважає за можливе залишити відповідачеві прізвище «Лебідь». Також згідно ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однак позивач у своїй позовній заяві не ставить питання про стягнення з відповідача на її користь сплачених судових витрат, а тому суд це питання не розглядає. Враховуючи ст. ст.\~110, 112 СК України,

Outcome: approved