Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

30 червня 2015 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду в інтересах повнолітньої дочки [PERSON] із вказаним вище позовом та зазначила, що з [PERSON] (далі - відповідач) перебувала в шлюбних відносинах з 01.10.1994 року по 22.06.2000 рік. Від шлюбу у них є повнолітня дочка, [PERSON], [INFO], яка продовжує навчатися у Полтавському національному технічному університеті імені Юрія Кондратюка на денній формі навчання на контрактній основі з 01.09.2013 року. У зв'язку із навчанням, [PERSON], позбавлена можливості працювати, утримувати себе, хоча б частково, за власний рахунок, потребує постійної матеріальної допомоги, у тому числі для особистого, професійного , духовного та морального розвитку. Відповідач відмовляється добровільно сплачувати аліменти на дитину, фізично здоровий, має не регулярний мінливий дохід. Доходів позивачки не вистачає для того, щоб дитина могла повноцінно розвиватись. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до закінчення навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку з подальшою індексацією цієї суми відповідно до закону. Допустити негайне виконання рішення суду в межах платежу аліментів за один місяць. Судові витрати покласти на відповідача. У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги. Позивач пояснила, що дитина навчається на платній основі, самостійно доходу не має, доходів позивача не вистачає на утримання дитини, в середньому на утримання дитини в місяць витрачає майже 3 000,00 грн., без урахування витрат на проїзд, одяг та ліки. Відповідач заявлені вимоги визнає частково, пояснив, що постійно роботи не має, стан здоров'я у нього задовільний, має на утриманні неповнолітню дитину, бабусю, маму, працездатну дружину, яка ніде не працює, може сплачувати аліменти у розмірі 500 грн. З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], відповідач є батьком [PERSON] /а.с. 7/, яка згідно свідоцтва про зміну імені змінила прізвище на [PERSON] /а.с. 7/. Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Сторони визнали, що повнолітня дочка проживає із позивачем, а тому вказане згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає. При цьому відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. На підставі копії паспорта [NUMBER], довідки Полтавського національного технічного університету імені Юрія Кондратюка № 1778-13 від 28.10.2015 року, облікової картки факультету підготовки офіцерів запасу за контрактом Харківського університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба судом встановлено, що дочка відповідача [PERSON] є повнолітньою особою, яка не досягла 23-річного віку, що продовжує навчання як студентка 3-го курсу фінансово-економічного факультету Полтавського національного технічного університету імені Юрія Кондратюка на денній формі навчання, а також на факультеті підготовки офіцерів запасу за контрактом Харківського університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба. Крім того, позивач у судовому засіданні пояснила, що дитина немає доходів, оскільки навчається на денній формі навчання, а тому не залишається часу та можливості на те, щоб працювати. Вказані доводи суд вважає переконливими на підтвердження того, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги. При цьому шляхом дослідження копії договору № 04.111-13 на підготовку фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» у Полтавському національному технічному університеті імені Юрія Кондратюка від 12 серпня 2013 року /а.с. 9/, встановлено, що плата за навчання в університеті становить 3 950,00 грн. за семестр; як вбачається із квитанцій, за військову підготовку плата становить 2 250 грн. за рік /а.с. 35/. Таким чином, тільки на оплату за навчання витрати на утримання [PERSON] складають у рік 10 150 грн., крім того, 2613,00 грн. плата за проживання у гуртожитку за рік, що підтверджується квитанціями, представленими позивачем. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і(або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Із довідки ВП «Локомотивне депо Гребінка» ДП «Південна залізниця» встановлено, що дохід позивача за лютий-липень 2015 року становить 15 625,59 грн., вона є інвалідом третьої групи, що підтверджується довідкою МСЕК /а.с. 34/. В свою чергу, в судовому засіданні відповідач підтвердив, що постійної роботи не має, доказів іншого сторони суду відповідно до вимог принципу змагальності та диспозитивності не надали. А тому розмір аліментів підлягає визначенню у твердій грошовій сумі. Крім того, при визначенні розміру аліментів суд бере до уваги, що на утриманні відповідача перебуває неповнолітня дитина [PERSON], оскільки вказані обставини сторони визнали, а тому вони не підлягають доказуванню згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України. Також, суд приймає до уваги, що вказана дитина хворіє рецидивним бронхітом, що підтверджується довідкою лікаря. Водночас, суд не вважає переконливим доводом того, що відповідач не здатний платити аліменти, оскільки на його утриманні перебуває дружина, оскільки відповідач сам підтвердив, що дружина працездатна та може працювати. Не приймає до уваги і пояснення відповідача, що на його утриманні перебуває бабуся [PERSON] та мати [PERSON], оскільки довідки лікаря про їх перебування на диспансерному обліку не є допустимим доказами того, що вказані особи перебувають на утриманні відповідача. Окрім того, відповідач при наданні додаткових пояснень у судовому засіданні 12.11.2015 року сам підтвердив, що він не єдиний син у сім'ї. Відповідач у судовому засіданні вказав, що може сплачувати аліменти у розмірі 500 грн. Із змісту статті 199 СК України вбачається, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку чи сина, які навчаються, до досягнення двадцяти трьох років презюмується. При цьому із буквального тлумачення відповідної норми вбачається, що обов'язок доказування не можливості надання такої допомоги лежить на батьках. Сторони не надали суду належних та допустимих доказів того, що вони не можуть виконувати вказаний обов'язок відповідно до потреб повнолітньої дочки, що навчається, із урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, у системному зв'язку із вимогами статті 48 Конституції України, відповідно до якої кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Окрім того, суд вважає, що одні тільки пояснення відповідача не є належним і допустимим доказом того, що він не може платити аліменти у розмірі більше ніж 500 грн. Виходячи із вищезазначеного, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти у твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно на утримання [PERSON], [INFO], до закінчення нею навчання, але не пізніше ніж до досягнення нею 23-річного віку. В той же час, відповідно до положень СК України суд не знаходить підстав для задоволення вимоги позивача про встановлення індексації аліментів. Оскільки індексація передбачена у ч. 2 ст. 184 СК України тільки щодо аліментів визначених у твердій грошовій сумі на утримання дитини, Натомість аліменти, визначені у твердій грошовій сумі на утримання повнолітніх дочки чи сина, не індексуються з огляду на положення ст. ст. 200-201 СК України. Відповідно до вимог частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачка звернулася до суду з вимогами - 30 червня 2015 року, а тому з цього часу слід присудити стягнення аліментів. Згідно частини 3 статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, з відповідача згідно пп. 1.1. частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року із наступними змінами та доповненнями в дохід держави слід стягнути 0,3 розміру мінімальної заробітної плати, що згідно статті 8 Закону України «Про Державний бюджет на 2014 рік» від 16 січня 2014 року № 719-VII становить 365 грн. 40 коп. З огляду на вищевикладене, на підставі ч. 1 ст. 191, ст.ст. 199, 200 СК України,

Outcome: approved