Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

30.09.2020 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що з осені 2016 року по квітень 2020 року проживала спільно без укладення шлюбу з [PERSON] та її малолітнім сином від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] в будинку [ADDRESS] , який належить її батькам на праві приватної власності і які в ньому також проживають. З квітня 2019 року їхні стосунки погіршились із-за різних поглядів на життя, постійного обману зі сторони [PERSON] . Після пропозиції проживати деякий час окремо з метою обдумування можливості подальшого проживання однією сім`єю [PERSON] систематично почав влаштовувати сварки, різного роду скандали в тому числі в присутності її малолітнього сина. В подальшому вона повідомила [PERSON] про своє небажання підтримувати з ним будь-які стосунки в тому числі спілкуватись. Після цього фактичного проживання окремо той почав її переслідувати на вулицях міста, біля будинку, чіплятись, шарпати її, ображати, в тому числі через засоби зв`язку. Останній заявляє, що не дасть спокійно жити та погрожує фізично, вчиняючи таким чином психологічне насильство. В результаті таких дій вона та її дитина бояться [PERSON] . З приводу вказаних фактів вона неодноразово зверталася до органів поліції, результатом цих звернень було притягнення винного до адміністративної відповідальності. Проте не зважаючи на застосовані до нього заходи впливу останній продовжує вчиняти щодо неї психологічне насильство, в результаті чого вона змушена виходити на вулицю в супроводі інших осіб. З наведених підстав просить заяву задовольнити та видати обмежувальний припис яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього такі обов`язки: -заборонити [PERSON] наближатись до житлового будинку за адресою [ADDRESS] на відстань ближче ніж 100 метрів; -заборонити йому особисто і через третіх осіб розшукувати її , якщо вона за власним бажанням перебуває у місті невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею; -заборонити останньому вести листування, телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В судовому засіданні заявниця та її представник вказані вимоги підтримали з підстав наведених в заяві і [PERSON] додатково просила заборонити [PERSON] переслідування та спілкування, а також зустрічі з її малолітнім сином. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, на телефонні дзвінки не відповідав, судова повістка була вручена за місцем проживання останнього і отримана його матір`ю 06.10.2020 року. Будь-яких заяв і клопотань на адресу суду не надходило. Заслухавши заявницю та її представника, дослідивши наявні письмові докази суд приходить до висновку про підставність заяви та видачу обмежувального припису. В судовому засіданні із долучених до матеріалів письмових доказів встановлені наступні фактичні обставини по справі. Із повідомлень начальника Ковельського відділу поліції у Волинській області на ім`я [PERSON] слідує, що остання з приводу неправомірних дій заінтересованої особи неодноразово зверталася зі скаргами на дії останнього по відношенню до неї, а саме: 23.05., 24.05., 28.05., 31.05., 01.06.,11.07. та 27.08.2020 року. Постановами суддів Ковельського міськрайонного суду від 21 липня 2020 року та 04 вересня 2020 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно за ст.ст..173,185 та ст.173 КУпАП за хуліганські дії в тому числі в стані алкогольного сп`яніння відносно [PERSON] . Крім того в провадження судді цього ж суду перебуває справа про притягнення [PERSON] за адміністративним протоколом (ч.1 ст.173-2 КУпАП) про що свідчить відповідний протокол. Із наданих заявницею роздруківок із SMS-повідомлень телефонних операторів слідує, що [PERSON] неодноразово в адресу [PERSON] висловлював погрози, образи. Аналізуючи вищенаведені докази, суд приходить до висновку про доведеність факту заподіяння систематичного психологічного насильства щодо заявниці з підстав різного роджу конфліктів на грунті особистих неприязних стосунків. Зазначеними доказами підтверджено також наявність відповідних ризиків застосування насильства [PERSON] і в майбутньому, а тому суд задовольняючи заяву про видачу обмежувального припису виходить з такого. Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини і, перш за все, прав жінок. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушенням прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства. Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства у сім`ї. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є\~Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Відповідно до частини першої\~статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Пунктом 7 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~передбачено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою\~статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства/ Згідно з пунктом 3 частини першої\~статті 350-4 ЦПК України\~у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Статтею\~350-6 ЦПК України\~передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~на строк від одного до шести місяців. Враховуючи викладене, суд вважає, що тривалість та системність протиправної поведінки [PERSON] свідчить, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії по відношенню до заявниці, не бажає змінювати свою поведінку, а тому доводи заявника про ризик продовження кривдником таких дій по відношенню до неї, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими.

Outcome: approved