Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

30 березня 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з вказаним позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] та до [PERSON], [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що 02 червня 2005 року між банком та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір № 253/2005, згідно якого йому надано кредит у розмірі 291000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 50%, з кінцевим терміном повернення 01 грудня 2005 року. [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав і станом на 16 лютого 2016 року його заборгованість за кредитним договором складає 3000000 грн. 00 коп., з яких: 291000 грн. коп. - заборгованість за кредитом, 1294911 грн. 88 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 1414088 грн. 12 коп. - пеня. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив стягнути вказану суму заборгованості з позичальника [PERSON] та з поручителів за даним кредитним договором [PERSON] та [PERSON] Ухвалою судді від 07 квітня 2016 року у відкритті провадження в частині позовних вимог до фізичної особи-підприємця [PERSON] відмовлено. Представник позивача - ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала. Пояснила, що заборгованість за вказаним кредитним договором відсутня, оскільки була погашена ще у 2008 році. У 2010 році за заявою банку була знята заборона з нерухомого майна, переданого в іпотеку в забезпечення кредитного договору і з цього часу до 2015 року ніяких претензій щодо наявності заборгованості від позивача не надходило, строк дії кредитного договору не продовжувався, додаткові угоди не укладалися. Крім того, позивач пропустив шестимісячний строк від дня настання строку виконання основного зобовязання для предявлення вимоги до поручителів, а тому договори поруки слід вважати припиненими. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення представника відповідачки, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. З пунктів 1.1-1.3 копії кредитного договору №253/2005 від 02 червня 2005 року вбачається, що Приватбанк надав приватному підприємцю [PERSON] кредит у вигляді непоновлювальної кредитної лінії з лімітом 291000 грн. на поповнення обігових коштів на строк до 01 грудня 2005 року, в обмін на його зобовязання по поверненню кредиту, сплаті відсотків та винагороди в обумовлені даним договором терміни. Як спосіб забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором, 02 червня 2015 року між Приватбанком та [PERSON] і [PERSON] були укладені договори поруки, згідно яких останні зобовязалися відповідати перед кредитором за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобовязання за кредитним договором, погасити банку заборгованість позичальника за цим договором, в тому числі заборгованість по кредиту, відсоткам, комісії, неустойку і нанесені збитки. Відповідно до ст. 1054 Цивільного Кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В розрахунку, наданому позивачем, зазначено, що станом на 16 лютого 2016 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає 3000000 грн., з яких: 291000 грн. коп. - заборгованість за кредитом, 1294911 грн. 88 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 1414088 грн. 12 коп. - пеня. Разом з тим, як вбачається з наданих приватним нотаріусом Очаківського районного нотаріального округу [PERSON] копій листів за підписом директора філії «Миколаївське РУ ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] від 04 серпня 2010 року № 05.1007 та № 05.1006, він просив зняти заборону з нерухомого майна, належного [PERSON] та [PERSON], у звязку з повним погашенням заборгованості за кредитним договором від 02 червня 2005 року № 253/2005, укладеним між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], що свідчить про відсутність заборгованості за вищевказаним кредитним договором, строк дії якого було визначено до 01 грудня 2005 року. Також з наданої позивачем на компакт-диску інформації щодо руху коштів на рахунках [PERSON], яка досліджена в судовому засіданні, вбачається, що у період з 2008 року по квітень 2011 року ніякі нарахування процентів та пені за вказаним кредитним договором не проводилися. Позивачем не надано доказів того, що строк дії договору було продовжено чи укладено додаткові угоди. Крім того, вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителів [PERSON] та [PERSON] суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, і при цьому виходить з наступного. Статтями 553, 554 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку та відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. В пункті 10 договорів поруки зазначено, що вони діють до припинення забезпеченого порукою зобовязання за кредитним договором. Однак такі умови не можуть розглядатися як встановлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Посилання в п. 11 договорів поруки на встановлення строку позовної давності тривалістю пять років суд також не приймає до уваги, оскільки строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а є строком існування самого зобовязання поруки, тому і право кредитора, і обовязок поручителя по його закінченню припиняється. Вказане означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, у тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Кредитним договором встановлено його дію до 01 грудня 2005 року, тому позивач зобовязаний був предявити позов до поручителів протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним в Постанові судової палати у цивільних та господарських справах від 21 січня 2015 р. у справі № 6-190цс14, який відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України є обовязковим для застосування судом. Оскільки в шестимісячний строк після закінчення цього строку банк не предявив вимоги до поручителів [PERSON] та [PERSON] то договори поруки, укладені з ними, припинили свою дію. З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до [PERSON] та [PERSON] є безпідставними і в їх задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed