Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

31 березня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Глобинської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року помер її батько [PERSON], який був власником житлового будинку з господарськими будівлями, які розташовані за адресою [ADDRESS]. На випадок своєї смерті [PERSON] залишив заповіт посвідчений приватним нотаріусом Глобинського районного нотаріального округу [PERSON], за яким все своє майно із чого б воно не складалося заповів [PERSON] Інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні. Спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині немає. Спадщина відумерлою не визнана. В даний час у [PERSON] виникла необхідність отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на домоволодіння з господарськими будівлями, проте згідно повідомлення № 47/01-46 від 14.02.2013 року приватного нотаріуса Глобинського районного нотаріального округу [PERSON] їй було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, що належали померлому [PERSON], оскільки відсутній документ, що підтверджує право власності померлого на житловий будинок . На підставі викладеного, позивач прохає суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, які розташовані за адресою [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в заяві, адресованій суду, прохала розглянути справу за її відсутності, вказала, що свої позовні вимоги підтримує повністю. Прохала позов задовольнити. Представник відповідача - Глобинської міської ради Глобинського району Полтавської області в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечив. Треті особи - приватний нотаріус Глобинського районного нотаріального округу в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, згідно наданої суду заяви прохав розглядати справу за його відсутності, заперечень щодо задоволення позову не має. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вирішив за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законом підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], про що в книзі відділу реєстрації смертей відділу державної реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області зроблено відповідний актовий запис за № 144 від 09.08.2013 року. За свого життя - 25.05.2010 року, [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Глобинського районного нотаріального округу за реєстром №650, згідно якого заповів усе належне йому майно [PERSON] Заповіт на день смерті не змінено та не скасовано. Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Глобинського районного нотаріального округу від 14.02.2013 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього. Як вбачається з технічного паспорту, житловий будинок збудований в 1971 році, погріб з шийкою - в 1971 році, сарай-Л. кухня - в 1971 році, сарай - в 1980 році, убиральня - в 1991 році, ганок - в 1971 році, колодязь питний - 1971 році, огорожа- 1990 році, ворота - 1980 році. Відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про застосування Указу ПВР СРСР від 26.08.1948 року» побудовані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю. Порядок правової реєстрації будинків та господарських будівель і споруд, а також домоволодіння в містах та селищах міського типу був врегульований Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робочих, дачних і курортних селищах України від 23/25.12.1947 р., Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966р. Мінкомгоспом УРСР. Запис в реєстраційній книзі про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі, є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Згідно Закону «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, ім'я та по батькові глави сім»ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Таким чином, оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набув право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не зареєстрував своє право власності в органах БТІ відповідно до закону, що діє на час прийняття позивачем спадщини, в зв'язку з чим і виник спір. Спір може бути вирішено лише в судовому порядку, оскільки правовстановлюючі документи не померлих не видаються. Згідно висновку відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Глобинської РДА №86/01-10.02 від 27.03.2014 р., житловий будинок з господарськими будівлями, розташовані по [ADDRESS] збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Згідно ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст.ст.1217, 1218, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Разом з цим, визнання права власності за [PERSON]. на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved