Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

31.10.2017 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, яким просила суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на будівлю нежилого приміщення (магазин), який збудовано в 2010 році, що знаходиться в [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON], який помер [INFO]. В обгрунтування позову зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON], Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої, окрім іншого входить будівля нежилого приміщення (магазин), що знаходиться в [ADDRESS]. За життя її батько заповіт не складав. Вона є єдиними спадкоємцем померлого. У визначений законом термін вона звернулися з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини. Але нотаріус її відмовив, у зв'язку з відсутністю правостановлючого документу на вказане спадкове майно, оскільки за життя її батько належним чином не зареєстрував право власності на своє ім'я. Враховуючи вище викладене, вона звернулася до суду з позовною заявою за захистом свого права на спадщину за законом. В судове засідання позивач не з'явилась, однак від її представника [PERSON] надійшла заява в якій останній просив справу слухати без його участі на задоволенні позовних вимог наполягав Представник відповідача Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області до суду не з'явився, повідомлений належними чином про час та місце розгляду справи, до початку розгляду справи Голова Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області надав до суду лист в якому просить суд проводити розгляд справи у відсутність представника сільської ради та зазначив, що заперечень щодо позову сільська рада не має, позовні вимоги визнає. На підставі ст.197 ЦПК України в зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідив, оцінив та проаналізував всі зібрані по справі докази у їх сукупності і дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], про що 19 листопада 2012 року виконавчим комітетом Сеньківської сільської ради, Бориспільського району, Київської області складено відповідний актовий запис за №52), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.5). За життя [PERSON] відповідно до рішення Сеньківської сільської ради, Бориспільського району, Київської області №58 від 21 квітня 2009 року (а.с.76) отримав дозвіл на будівництво кіоску по продажу насіння на земельній ділянці, що відведена йому в оренду згідно рішення Сеньківської сільської ради, Бориспільського району, Київської області №668-ХХІ-V від 09 грудня 2008 року (а.с.37-38). В подальшому, рішенням Сеньківської сільської ради, Бориспільського району, Київської області №85 від 16 липня 2010 року [PERSON] було надано дозвіл на розробку проекту прив'язки малої архітектурної форми в [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,0101 га (а.с.51). Відповідно до вказаного рішення був виготовлений паспорт прив'язки розміщення малої архітектурної форми (а.с.45-81), який в установленому законом порядку погоджений начальником відділу містобудування та архітектури Бориспільської районної державної адміністрації, головним державним інспектором з пожежного нагляду Бориспільського району, головним державним санітарним лікарем Бориспільського району. Рішенням виконавчого комітету Сеньківської сільської ради, Бориспільського району, Київської області №18 від 18 лютого 2011 року вирішено оформити право власності на будівлю нежилого приміщення (магазин), який збудовано в 2010 році, що знаходиться в [ADDRESS] на ім'я [PERSON] та Бориспільському бюро технічної інвентаризації видати свідоцтво на право власності на вказаний об'єкт (а.с.82). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого також увійшла зазначена будівля нежилого приміщення (магазин), що знаходиться в [ADDRESS], яка належала йому на підставі вищевказаного рішення Сеньківської сільської ради, Бориспільського району, Київської області №18. Судом встановлено, що за життя померлий заповіт не складав. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом у відповідності до ст.1261 ЦК України є його донька [PERSON], яка є позивачем по справі. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину Судом встановлено, що позивачка, у встановлений законом 6-ти місячний строк, звернулась до державної Бориспільської міської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] Однак, в частині видачі Свідоцтва про право власності на спадщину за законом на будівлю нежилого приміщення (магазин) позивачці було відмовлено з підставі відсутності Свідоцтва про право власності на нього. У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовною провадження. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, зокрема, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. У відповідності до ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність припиняється у момент смерті особи. На даний час позивач позбавлена можливості зареєструвати право власності на жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В статті 316 цього Кодексу зазначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 392 ЦК України). Крім того, судом встановлено, що дана будівля нежилого приміщення (магазин) не є об'єктом самочинного будівництва. Таким чином, враховуючи те, що донька померлого прийняла спадщину, в порядку передбаченому ч.1 ст. 1269 ЦК України, шляхом подання відповідної заяви, остання не має можливості оформити в установленому актами цивільного законодавства порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, оскільки відсутній відповідний правовстановлюючий документ з незалежних від неї причин, тому за нею, як єдиними спадкоємцем слід визнати право власності в порядку спадкування за законом на вказане нерухоме майно, що належало її померлому батьку. Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Судові витрати за розгляд позовних вимог покласти на позивача, якай сплатила їх при поданні позову за клопотанням останніх. На підставі викладеного та ст.ст. 16, 25, 182, 328, 392, 1216, 1218, 1222, 1223, 1241, 1261 1265, 1268, 1297 ЦК України, ст. 41 Конституції України,

Outcome: approved