overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

31.05.18 р. позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] 13.05.1978р. у відділі ЗАГСу Залізничного району м. Львова, актовий запис № 156. Позивач покликається на те, що від шлюбу у них народилась спільна дитина - [PERSON], 1972 р.н., яка є повнолітньою, має свою сім'ю і проживає окремо. Однак подружнє життя із відповідачем не склалось. Вони зрозуміли, що мають протилежні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги між ними вплинуло на їх сімейні стосунки. З 2008 року вони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільне домашнє господарство. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить шлюб розірвати, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Не подав відзив на позовну заяву. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оглянувши заяву позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено, що сторони з 2008 року проживають окремо, з того часу не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільне домашнє господарство. Відсутність взаєморозуміння і взаємоповаги один до одного стали приводом до втрати між ними почуття любові та поваги. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

31.05.18 р. позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем 10.03.2000р. у відділі РАГСу Львівського міськвиконкому, актовий запис № 319. Позивач зазначає, що від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO] Однак подружнє життя із відповідачем не склалось. Вони зрозуміли, що мають протилежні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги між ними вплинуло на їх сімейні стосунки. Близько двох років вони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільне домашнє господарство. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, надавши пояснення, аналогічні викладеним у позові. Зазначила, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Не подав відзив на позовну заяву. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони тривалий час проживають окремо, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільне домашнє господарство. Відсутність взаєморозуміння і взаємоповаги один до одного стали приводом до втрати між ними почуття любові та поваги. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

31.05.2008 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. На обґрунтування своїх вимог зазначив, що 31.05.2008 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. За час спільного проживання сімейні відносини не склались. Причиною розладу в сім'ї стали різні характери та погляди на життя. Неодноразові спроби примиритися результатів не дали, в наслідок чого протягом останніх 10 місяців вони проживають окремо. Під час шлюбу у них народилося двоє дітей які проживають з позивачем. Посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачкою неможливе, просив суд розірвати їх шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, повідомивши суд письмовою заявою про розгляд справи у його відсутність, у якій просив суд розірвати шлюб укладений з відповідачкою та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання двічі поспіль у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Оскільки в даній справі одночасно існують усі умови передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд постановив розглянути дану справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 31.05.2008 року, який був зареєстрований в Зеленогірській селищній раді Любашівського району Одеської області ( актовий запис № 03). Як вбачається з матеріалів справи, в сім'ї склались ненормальні стосунки. Неодноразові спроби примиритися результатів не дали, в наслідок чого протягом останніх 10 місяців вони проживають окремо. В заяві надісланої до суду позивач просив суд розірвати шлюб укладений з відповідачем. За таких обставин суд вважає, що збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

31.05.2009 року між сторонами був зареєстрований шлюб. Від подружнього життя у сторін народились діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачкою [PERSON]. Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що далі їхнє спільне проживання не можливе. Спільне життя з відповідачем не склалось, основна причина - цілковита психологічна несумісність їхніх характерів, відсутність взаємоповаги, взаєморозуміння. На цьому грунті між ними часто виникають сварки та непорозуміння. Представник позивача [PERSON], в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовну заяву підтримує повністю, просить її задовольнити. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з`явився, хоча неодноразово був повідомлений про час і місце розгляду справи, а тому суд ухвалив на підставі ст. 224 ЦПК України провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як сторони не проживають разом, помиритися не бажають, фактично сім? я розпалась і подальше спільне проживання подружжя і збереження сім ?ї не можливе. На підставі викладеного

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

31.05.2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір без №, за яким остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку( що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Але умови договору прийняті відповідачем не виконуються і станом на 31.12.2014 року вона заборгувала перед позивачем 6887,92 грн., з яких: 4465,18 грн.- заборгованість за кредитом; 1518,55 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; 100,00 грн- заборгованість з комісії за користуванням кредитом , а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил банківських послуг: 500,00- штраф(фіксована частина) та 304,19 грн.- штраф(процентна складова). У зв*язку з цим,позивач,крім суми заборгованості, просить стягнути з відповідача і судові витрати,понесені ним при звернені з цим позовом до суду у сумі 243,60 грн.(судовий збір). Представник позивача надав суду письмову заяву, в якій, підтримуючи позовні вимоги,просить про розгляд спави за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з*явилася, хоча була повідомлена про нього належним чином і не надала пояснень своєї поведінки. Дослідивши матеріали справи,суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні знайшли підтвердження ті обставини на які вказує позивач,а саме те,що у відповідності до умов вищезазначеного договору,який був укладений з відповідачем, останняя на добровільних засадах зобов*язовувалася погашати у встановленому порядку отриманий кредит і відповідати в повному обсязі по невиконанним зобов*язанням,чого не виконала і не представила суду доказів і заперечення, що порушення прийнятих нею зобов*язань сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Тому,вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором,як обгрунтовані на умовах вищезазначеного договору ,а також на ст.ст.526,610,625, 1050,1054 ЦК України- підлягають задоволенню у повному обсязі, як і його вимоги в частині стягнення з відповідача понесених ним витрат по сплаті судового збору у сумі 243,60 грн., що підтверджується документально. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

31.05.2013 року заявник звернулася до суду із заявою про визнання недієздатним та встановлення опіки над рідним братом - [PERSON], який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS]. В обгрунтування вимог вказує, що з 13.10.2012 року по 01.03.2013 року останній перебував на лікуванні в Київській міській клінічній лікарні швидкої допомоги з діагнозом інсульт. 12.04.2013 року [PERSON] визнано інвалідом I групи. На даний час [PERSON] знаходиться дома, проте перебуває в тяжкому стані: не ходить, не розмовляє, не розуміє значення своїх дій та не може ними керуватися. В зв'язку з чим заявник просить суд визнати недієздатним [PERSON] та призначити її опікуном над останнім. В судовому засіданні заявник свої вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в заяві та просила заяву задовольнити в повному обсязі. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся судом належним чином. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі представника зацікавленої особи, враховуючи повторну неявку в судове засідання. Суд, заслухавши пояснення заявника та дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON], 1954 року народження, який є рідним братом заявника, внаслідок хвороби інсульт станом на даний час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно акту судово - психіатричного експерта № 61 від 08.01.2014 року Київського міського центру судово-психіатричної експертизи, [PERSON] страждає стійким хронічним розладом у вигляді судинного слабоумства з симптоматикою апалічного синдрому (F01/8). За своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а також за станом свого здоров'я потребує встановлення над ним опіки.(а.с. 49-50) Відповідно до вимог ст. 39 ЦК України. ст.ст. 256-259 ЦПК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За правилами ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Підставою для задоволення заяви про визнання недієздатним є встановлення судом того факту, що [PERSON], 1954 року народження, за своїм психічним станом здоров'я в даний час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатним [PERSON]. Згідно зі ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Проте, орган опіки та піклування з таким поданням до суду не звернувся, а тому у задоволенні вимоги [PERSON] про встановлення опіки та призначення опікуна слід відмовити.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

31.05.2013 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину у твердій грошовій сумі 50 грн. щомісяця. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем у справі вона з 25.05.2004 року по цей час перебуває в шлюбі і народила дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач. Відповідач покинув сім'ю і проживає окремо, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, діти знаходяться на її повному утриманні. Відповідач не має постійної роботи, має мінливий дохід. Позивач подала до суду заяву, в якій підтримує позов і прохає розглянути справу без її участі, що суд вважає за можливе. Відповідач також передав до суду телефонограму, в якій позов визнає повністю і прохає розглядати справу без його участі в зв'язку з віддаленістю проживання, що суд вважає за можливе. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Зі свідоцтв про народження, виданих Коростською сільською радою Сарненського району Рівненської області 01.02.2005 року, актовий запис № 7, 26.07.2006 року, актовий запис № 35, 04.01.2011 року, актовий запис № 02, 04.11.2013 року, актовий запис № 79, видно, що [PERSON] є батьком дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], матір'ю яких є [PERSON]. Відповідач, який є батьком дітей, зобов'язаний матеріально утримувати своїх дітей. Згідно з довідкою Іванівської сільської ради Барвінківського району Харківської області від 14.08.2014 року № 376, діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], дійсно проживають з матір'ю [PERSON] і знаходяться на її повному утриманні. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не працює, має мінливий дохід, тому аліменти з нього доцільно стягувати в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує обставини, вказані в ст. 182 СК України, те, що відповідач не працює і не має постійного заробітку, і доходить висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти в твердій грошовій сумі 50 грн. щомісячно на кожну дитину, як того прохає позивач. Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

31.05.2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] яким просить позбавити відповідача права користування квартирою [ADDRESS]. Вказує що є власником зазначеної квартири разом з дідом [PERSON] в порядку приватизації. Відповідач [PERSON] є її сином, в квартирі не проживає з лютого 1999 року, місце перебування його невідомо. Представник позивача [PERSON] надала суду заяви про підтримання позову, згоду на заочний порядок, та розгляд справи в свою відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений за місцем реєстрації, відповідно до ст.76 ч.3-4 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає що в порядку заочного розгляду справи, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] з 05.09.1994 р. в порядку приватизації, своє право на нерухомість зареєструвала у встановленому порядку а.с.6. Згідно довідки з місця проживання та акту а.с.8-9 у вказаній квартирі зареєстрований відповідач[PERSON], який у вказаному житлі не проживає з лютого 1999 року. Згідно ст.405 ч.2 ЦК України - члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином сукупністю досліджених доказів судом встановлено, що відповідач не проживає в квартирі понад один рік без поважних причин, та як член сім'ї власника житла, може бути позбавлений правом користування житлом. Оскільки відповідач визнається таким що втратив право користування житловим приміщенням; тому згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - орган державної міграційної служби при винесенні такого рішення, зобов'язаний самостійно зняти особу з реєстраційного обліку, для цього винесення окремого судового рішення не потрібно. На підставі ст.405 ч.2 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

31.05.2015 року ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 10076,60 грн., судового збору у сумі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином. За згодою представника позивача суд ухвалив розглядати справу відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що 25 листопада 2011 року між Публічним акціонерним товариством Платинум Банк і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №2590/2126CLPT2 про надання останній кредиту у розмірі 3901,23 грн. Крім того, 28 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством Платинум Банк і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №568/3857CLPT2 про надання останній кредиту у розмірі 4796,22 грн. Судом також встановлено, що 19 червня 2013 року між ПАТ Платинум Банк і ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів було укладено Договір факторингу №20130619-К, згідно умов якого ПАТ Платинум Банк відступив право вимоги за кредитним договорами ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів. Відповідно до укладеного договору ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів перешли права вимоги первісного кредитора у тому числі щодо стягнення заборгованості у судовому порядку. Відповідач [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконувала, у звязку з чим виникла заборгованість за кредитним договором №2590/2126CLPT2 від 25.11.2011 року в сумі 4391,88 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту в сумі 2900,28 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 565,73 грн., пеня за порушення графіку погашення заборгованості в сумі 925,87 грн.; за кредитним договором №568/3857CLPT2 від 28.12.2011 року в сумі 5684,72 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту в сумі 3897,09 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 637,26 грн., пеня за порушення графіку погашення заборгованості в сумі 1150,37 грн. На день розгляду справи в суді заборгованість відповідачем не сплачена, тому з неї слід стягнути 10076,60 грн. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно зі ст. 1054 ч. 1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача судового збору в сумі 243,60 грн., то суд вважає за необхідне задовольнити їх, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved