Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

31.05.2016 року представник позивача (за довіреністю) [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, третя особа [PERSON], про визнання права власності на спадкове майно 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 12.09.2009 року помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно: 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в смт. Дробишеве Лиманського (колишнього Краснолиманського) району Донецької області по вул. Молодіжна (колишня вул. Колгоспна), 39 та 1/2 частина земельної ділянки площею 0,15 га, яка розташована за вказаною адресою. Власником іншої 1/2 частини будинку та земельної ділянки є [PERSON] мати позивача та колишня дружина спадкодавця. Спадкоємцем після смерті [PERSON] була його мати [PERSON], яка спадок фактично прийняла, оформила своє спадкове право на 1/2 частину земельної ділянки в установленим законом порядку, проте не оформила право власності на 1/2 частину будинку. 04.01.2015 року [PERSON] померла. Спадкоємцем після її смерті є позивач [PERSON] (онука), яка фактично прийняла спадок, 19.05.2016 року отримала свідоцтво про право на спадщину у вигляді 1/2 частини земельної ділянки в смт. Дробишеве Лиманського району Донецької області по вул. Молодіжна (колишня вул. Колгоспна), 39. У видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину будинку позивачу державним нотаріусом Костянтинівської державної нотаріальної контори було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно 1/2 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в смт. Дробишеве Лиманського району Донецької області по вул. Молодіжна (колишня вул. Колгоспна), 39. \~\~\~\~ Посилаючись на наведене, просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в смт. Дробишеве Лиманського (Краснолиманського) району Донецької області по вул. Молодіжна (колишня вул. Колгоспна), 39. Позивача та її представника було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, позивач та її представник в судове засідання не прибули, представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності (а.с.11), надала до суду заяву щодо розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі (а.с.91). Відповідача - Лиманську міську раду було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, представник відповідача в судове засідання не прибув, надав до суду заяву щодо розгляду справи без його участі, рішення просив ухвалити на розсуд суду (а.с.82). Третю особу [PERSON] було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, але вона в судове засідання не прибула, через канцелярію суду надала заяву щодо розгляду справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала (а.с.76). Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії ІІІ-НО №353377 батьками [PERSON] є: батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с.48). Після укладення 14.08.1993 року шлюбу [PERSON] було присвоєне прізвище «Севостьянова» (а.с 49). [PERSON] помер 12.09.2009 року в м. Костянтинівка Донецької області, свідоцтво про смерть серії І-НО №401756 (а.с. 56). Після його смерті залишилося спадкове майно: 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташована в смт. Дробишеве Лиманського (колишнього Краснолиманського) району Донецької області по вул. Молодіжна (колишня вул. Колгоспна), 39 та 1/2 частина земельної ділянки площею 0,15 га, яка розташована за вказаною адресою. [PERSON] Дублікату договору купівлі-продажу житлового будинку, що посвідчений секретарем виконкому Дробишевської селищної ради 14.01.2014 року, який виданий [PERSON] замість втраченого Договору купівлі-продажу житлового будинку від 08.12.1989 року, реєстровий №403, [PERSON] продала, а [PERSON] купив житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: Донецька область, Краснолиманський район, смт. Дробишеве, вул. Колгоспна, б. 39 (а.с.58). За інформацією КП «Бюро технічної інвентаризації» м. Словянська від 26.05.2016 року №215-2/0.84/КЛ вказаний житловий будинок був зареєстрований в КП «Бюро технічної інвентаризації» 19.06.1990 року під реєстровим номером 474 (а.с.69). [PERSON] договору дарування від 10.11.1993 року, що посвідчений секретарем виконкому Дробишевської селищної ради, реєстровий номер 196, [PERSON] подарував [PERSON] 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: Донецька область, Краснолиманський район, смт. Дробишеве, вул. Колгоспна, б. 39, який зареєстрований в БТІ м. Словянська 05.05.1994 року за № 474 (а.с.63). Відповідно до інформації з [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.07.2015 року, право власності [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: Донецька область, Краснолиманський район, смт. Дробишеве, вул. Колгоспна, б. 39 належним чином зареєстроване (а.с.64). Таким чином, власником іншої 1/2 частини будинку є [PERSON] мати позивача та колишня дружина спадкодавця (а.с.47,51). [PERSON] даних звіту про оцінку нерухомого майна №75-67/02 від 13.04.2016 року, який зроблено КП «Бюро технічної інвентаризації», вартість житлового будинку №39 по вул. Молодіжна в смт. Дробишеве Краснолиманського району Донецької області загальною площею 36,7 м2, житловою площею 12,6 м2 складає 35\~647 грн. (а.с.20-46). Домоволодіння складається з: житлового будинку А-1, загальною площею 36,7 кв. м, в тому числі житловою 12,6 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами: тамбур а, сарай Г, льох г, сарай В, вбиральня душ Д, огорожа №1 (а.с. 36 зворот). [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ДН від 03.01.1997 року, виданого на підставі рішення виконкому Дробишевської селищної ради від 31.08.1996 року, на праві приватної власності належала земельна ділянка загальною площею 0,15 га\~для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, яка знаходиться на території сел. Дробишеве, вул. Колгоспна (а.с. 61). [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.07.2015 року, [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина земельної ділянки площею 0,15 га, кадастровий номер 1423055400:01:000:1302 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою Донецька область, Краснолиманський район, смт. Дробишеве, вул. Колгоспна, б. 39. (а.с.62). Відповідно до свідоцтва про народження серії ЯЕ №836602 матірю [PERSON] є [PERSON] (а.с.50). Після укладення 09.03.1956 року шлюбу [PERSON] було присвоєне прізвище «Максимцева» (а.с.52). Відповідно до ч. 1 п. 11 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі смерті власника та згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. [PERSON] з вимогами ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. [PERSON] зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємицею після смерті [PERSON] була його мати - [PERSON], яка фактично прийняла спадок, 19.05.2016 року отримала свідоцтво про право на спадщину у вигляді 1/2 частини земельної ділянки в смт. Дробишеве Лиманського району Донецької області по вул. Молодіжна (колишня вул. Колгоспна), 39 (а.с.60). Право власності на 1/2 частину будинку за вищевказаною адресою [PERSON] не оформила. [PERSON] померла 04.01.2015 року в м. Костянтинівка Донецької області, свідоцтво про смерть серії І-НО №825862 (а.с. 57). [PERSON] інформації державного нотаріуса Костянтинівської державної нотаріальної контори від 01.07.2016 року, після смерті [PERSON] та [PERSON] відкриті спадкові справи №181/2014 та №19/2015 (а.с.99-103). З заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON], яка отримала свідоцтво про право на спадщину від 19.05.2016 року на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,15 га, кадастровий номер 1423055400:01:000:1302, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою Донецька область, Краснолиманський район, смт. Дробишеве, вул. Колгоспна, б. 39 (а.с.59). У видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину будинку позивачу державним нотаріусом Костянтинівської державної нотаріальної контори було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно 1/2 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в смт. Дробишеве Лиманського району Донецької області по вул. Молодіжна (колишня вул. Колгоспна), 39 (а.с. 67). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально дійсним. Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. На момент виникнення права власності на будинок зазначені цивільні відносини регулювалися ЦК УРСР. Так, відповідно до ст. 128 ЦК УРСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. [PERSON] зі ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Договір купівлі-продажу будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої ради народних депутатів. Договір купівлі - продажу житлового будинку від 08.12.1989 року за адресою: Донецька область, Краснолиманський район, смт. Дробишеве, вул. Колгоспна, б. 39 був посвідчений секретарем виконкому Дробишевської селищної ради народних депутатів Краснолиманського району Донецької області. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Як встановлено судом, вказаний житловий будинок був зареєстрований в КП «Бюро технічної інвентаризації» 19.06.1990 року під реєстровим номером 474. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що житловий будинок з господарським будівлями і спорудами, що знаходиться в смт. Дробишеве Лиманського району Донецької області по вул. Молодіжна (колишня вул. Колгоспна), 39, був набутий [PERSON] у власність на законних підставах, що відповідно до діючого на той час законодавства було достатнім для виникнення права власності на нього. При житті [PERSON] розпорядився 1/ 2 частиною будинку подарував його [PERSON] Після смерті [PERSON] до спадкоємця [PERSON], яка прийняла спадщину, відповідно до ст. 1216 ЦК України, перейшли права і обовязки спадкодавця. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що позивачем доведено набуття права власності на спадкове майно на законних підставах, неможливість захисту іншим шляхом ніж визнання права власності на спадщину в судовому порядку, позовні вимоги є законним та обґрунтованими, а тому приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved