Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

30.03.2016 року предстаник МТСБУ [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути в порядку регресу з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України: кошти у розмірі понесених витрат 6085,30 гривень; витрати на правову допомогу у розмірі 1500 гривень; витрати на аварійного комісара у розмірі 570 гривень та судовий збір, мотивуючи тим, що винним у ДТП, згідно постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 03.04.2013 року визнано [PERSON] На час дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, а тому страхові відшкодування потерпілому були відшкодовані Моторним (транспортним) страховим бюро України, до якого звернувся потерпілий. Відповідач добровільно не відшкодував на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати пов'язані з виплатами потерпілому. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі та просив справу слухати без його участі, проти винесення заочного рішення в разі неявки відповідача не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив та не надав заяву про відкладення розгляду справи. Відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно вимог ч.1 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Як видно з довідки адресно-довідникового підрозділу ГУДМС УДМС у Миколаївській області від 06.04.2016 року, відповідач зареєстрований в [INFO], куди судом направлялись судові повістки, а тому він вважається таким, що належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення, яке відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 03.04.2013 року відповідача [PERSON] визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 12.03.2013 року о 07 годині 40 хвилин в м. Києві на вул. Чоколівському вул. Уманська. [PERSON] - власник транспортного засобу «Фіат» д/н [NUMBER], звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування шкоди заподіяної під час дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України №2362 від 24.07.2013 року [PERSON] були нараховані кошти на відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП, які відповідно до платіжного доручення були виплачені в сумі 6085 грн. 30 коп. Відповідно до платіжного дорученням № 1/20330 від 25 липня 2013 року, Моторне (транспортне) страхове бюро України нарахувало 6085 грн. 30 коп. [PERSON] в рахунок страхового відшкодування згідно наказу № 2362 від 24.07.2013 року. Відповідно до ст.41 п.41.1 п.п. а Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст.1.6 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів власники транспортних засобів-юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Відповідно до ст.2 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди. Статтею 29 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством. Згідно з ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.1191 ЦК України та ст.38 ч.1 п.2 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до положень п. 40.3 ст.40 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів МТСБУ має право залучати аварійних комісарів у порядку, встановленому уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у ст. 41 цього Закону. Таким чином, суд вважає, що оскільки відповідач [PERSON] винний в скоєнні ДТП, що призвело до пошкодження застрахованого автомобіля, по суті ніким не оспорюється, а тому відповідно до приписів вищенаведених правових норм, звернення Моторного (транспортного) страхового бюро України з позовом про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування являється обґрунтованим, а позовні вимоги такими, що відповідають способам захисту цивільних прав, характеру та змісту цивільно-правових відносин, не суперечать закону і не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до положень п. 40.3 ст.40 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати пов'язані з залученням аварійного комісара в розмірі 570,00 грн. Відповідно до ст.ст.79, 84, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1378 гривень, а також витрати по оплаті вартості наданої правової допомоги в розмірі 1500 гривень.

Outcome: approved