Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

6 травня 2014 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що сторони від шлюбу, який був розірваний згідно з рішенням Згурівського районного суду Київської області від 30 грудня 2013 року, мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають із позивачкою в будинку її матері. Протягом останніх п'яти місяців позивачка сама займається вихованням, утриманням та лікуванням дітей. Вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за сином [PERSON] до досягнення ним трирічного віку та отримує відповідну допомогу в розмірі 996,67 грн., інших доходів не має. Відповідач проживає окремо, має задовільний стан здоров'я, є працездатним, інших утриманців не має, невідомо, чи він працює. Син [PERSON] хворіє на епілепсію та потребує додаткових коштів на лікування в розмірі від 500 до 8000 грн. щомісячно. Син [PERSON] навчається в 1 класі та для його розвитку також потрібні додаткові кошти, тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, та додаткові витрати в розмірі по 750 грн. на кожну дитину, постійно щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову, судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю, відповідач судове засідання повторно не з'явився, про час і місце судового розгляду був оповіщений у встановленому порядку. Відповідач відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України є таким, якому судовий виклик вручено належним чином, про причини неявки суду не повідомив, своїх заперечень на позов суду не надав. Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. В судовому засіданні позивачка пояснила, що сторони від шлюбу, який розірвали, мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з нею в будинку її матері. Позивачка сама займається вихованням, утриманням та лікуванням дітей. Син [PERSON] хворіє на епілепсію та потребує додаткових коштів на лікування. На даний час вона не має доказів на підтвердження необхідних витрат на лікування сина. [PERSON] не має особливих здібностей. Вона не працює, доглядає за сином до досягнення ним трирічного віку та отримує відповідну допомогу, інших доходів не має. Відповідач проживає окремо, має задовільний стан здоров'я, є працездатним, інших утриманців не має, їй невідомо, чи він працює офіційно. Однак їй відомо зі слів останнього, що він має дохід від здачі в найм квартири в розмірі приблизно 1500 грн. на місяць та від роботи по вільному найму - приблизно 200 грн. щоденно протягом чотирьох днів на тиждень. Вбачає, що заявлений розмір аліментів може бути не співмірним із доходами відповідача. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони від шлюбу, який розірвали 30 грудня 2013 року (а.с.7 - копія рішення Згурівського районного суду Київської області), мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.5, 6 - копії свідоцтв про народження). [PERSON] - учень першого класу Згурівської ЗОШ І-ІІІ ст., є здоровим. [PERSON] має незадовільний стан здоров'я, перебуває на диспансерному обліку в Згурівській ЦРЛ (а.с.12, 13, 15 - довідки). Сторони проживають окремо, спільний бюджет та господарство не ведуть. Діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні (а.с.16 - довідка виконкому Згурівської селищної ради Київської області). Відповідач на даний час матеріальну допомогу на утримання дітей не надає для повноцінного задоволення потреб дітей у навчанні, духовному розвитку, а також лікуванні. Доказів про наявність між сторонами домовленості про добровільну сплату аліментів немає. Із наданих позивачкою відомостей про відповідача вбачається, що він має задовільний стан здоров'я, є працездатним, працює по вільному найму, тобто, не має постійного регулярного доходу, інших утриманців не має. Позивачка перебуває на обліку в УСЗН Згурівської РДА та отримує допомогу по догляду за однією дитиною до досягнення нею 3-річного віку непрацюючим жінкам в розмірі по 996,67 грн. щомісячно (а.с.14 - довідка УПСЗН), здійснює догляд за дітьми. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дітей; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Згідно зі змістом абз. 2 ч. 2 ст. 185 СК України додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно в залежності від причини, що зумовила додаткові витрати. Якщо причина, що зумовила додаткові витрати є триваючою (тяжка хвороба, каліцтво тощо) витрати можуть фінансуватися наперед із зазначенням або без зазначення кінцевого результату. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, так як в судовому засіданні доведено, що батько, який згідно чинного законодавства зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, належним чином не виконує зазначеного обов'язку. Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів малолітніх дітей, при визначенні розміру аліментів суд враховує усі істотні обставини справи, стан здоров'я дітей та їхнього батька, матеріальне становище платника аліментів, те, що він забезпечений житлом у м. Києві, інших дітей не має та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, що встановлено з пояснень позивачки. Суд враховує, що діти проживають з матір'ю, яка здійснює догляд за ними та отримує відповідну допомогу до досягнення дитиною трирічного віку, яка вбачається недостатньою для утримання двох дітей та матеріально-побутового забезпечення її сім'ї, те, що прожитковий мінімум на одну дитину установлений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» у 2014 році з 1 січня: на дітей віком: до 6 років - 1032 грн., від 6 до 18 років: - 1286 грн. та визначає аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 750 грн. на кожну дитину щомісячно. У задоволенні решти позовних вимог вбачається за необхідне відмовити, враховуючи, що позивачка не довела спроможність платника аліментів сплачувати аліменти у заявленому розмірі. Також позивачка не підтвердила належними та допустимими доказами та не обґрунтувала можливі додаткові витрати на дітей на майбутнє та строк їх сплати. Однак це не позбавляє позивачку у разі їх понесення пред»явити відповідний позов у загальному порядку. Не вбачається також підстав для задоволення вимоги про стягнення із відповідача понесених позивачкою додаткових витрат, оскільки позивачка не підтвередила належними доказами потреби у таких витратах. Суд вбачає, що розмір додаткових витрат на дітей повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial