Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

30 липня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування завданої моральної шкоди. Ухвалою суду від 31 липня 2015 року відкрите провадження у справі. 14 вересня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з уточненим позовом до [PERSON] , [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування завданої моральної шкоди. 29 вересня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з уточненим позовом до [PERSON] , [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування завданої моральної шкоди. 14 березня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з уточненим позовом до [PERSON] , [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування завданої моральної шкоди. 17 жовтня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з уточненим позовом до [PERSON] , [PERSON] , Новомосковської районної державної адміністрації про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування завданої моральної шкоди. 15 листопада 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з уточненим позовом в остаточній редакції до [PERSON] , [PERSON] , Новомосковської районної державної адміністрації про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування завданої моральної шкоди. На обґрунтування вимог позивач [PERSON] посилався на те, що підставою звернення його до суду є публікація в інформаційному порталі м.Новомосковськ «[INFO]», яка мала місце [INFO] під заголовком « [INFO]» (цитата мовою оригіналу), місце розміщення ([INFO]), де була поширена недостовірна інформація відносно нього. Автором цієї статті, як стало відомо на судовому засіданні, є засновник газети [PERSON] , який згідно свідоцтва про державну реєстрацію є засновником газети «[INFO]» та власником Інтернет порталу « [INFO] » за адресою ([INFO]), свідоцтво про державну реєстрацію ЗМ ДП № 2080-818 ПР від 20.02.2015 року. Не маючи жодної достовірної інформації, відповідачі поширили наступну неправдиву інформацію, яка є такою, що не відповідає дійсності (мовою оригіналу): «Претензии «Корбана и Ко» і [PERSON] отверг окончательно, когда рассказал, как в 2010 году, пребывая той же должности во время местных виборов, он поддавался давлению со сторони депутата городского совета [PERSON] , на то время еще представлявшего ту же Партию Регионов , с настоятельным предложением подделать результаты выборов в пользу кандидата-регионала [PERSON]. Однако, результат говорит сам за себя - если бы [PERSON] имел хоть какие-то симпатии к Партии Регионов , то он мог повлиять на результаты в пользу данной партии и ее кандидата, но, как всем известно, тогда победил БЮТ и его представитель, [PERSON] стал мэром Новомосковска. Поэтому все обвинения в лояльности к Партии Регионов во время выборной кампании не стоят и ломаного гроша». [PERSON] , розповідаючи журналістам про те, що начебто він, як депутат від Партії регіонів у 2010 році примушував його підробити результати виборів на користь кандидата-регіонала [PERSON], давав інтерв`ю, як посадова особа, виконуючи свої прямі обов`язки голови Новомосковської РДА. Позивач зазначив, що він ніколи не примушував [PERSON] до підробки результатів виборів, не вчиняв тиску на нього та жодного разу наполегливо не пропонував цього зробити. На підтвердження його слів 05.06.2015 року він, як депутат Новомосковської міської ради шостого скликання, зробив депутатське звернення до Новомосковської міжрайонної прокуратури м. Новомосковська Дніпропетровської області та до Новомосковського міського відділу міліції (з обслуговування м. Новомосковськ та Новомосковського району) з проханням дати письмову відповідь, чи звертався [PERSON] з усною чи письмовою заявою з приводу того, що [PERSON] , особисто чи як депутат, тиснув на нього та наполегливо пропонував підробити результати виборів на користь кандидата [PERSON] , але отримав відповіді про відсутність таких звернень [PERSON] . Виходячи з цього, голова Новомосковської районної державної адміністрації [PERSON] , будучи посадовою особою, на робочому місці, безпідставно звинуватив його, як депутата та громадського діяча, у вчинені тиску на нього з метою підробити результати виборів на користь кандидата [PERSON] . Вважає, що посадова особа [PERSON] навмисно обмовив його з метою принизити його честь, гідність та ділову репутацію, тому що у 2014 році на позачергових виборах народних депутатів України у них був конфлікт, пов`язаний із виконанням ним обов`язків голови окружної виборчої комісії № 38 та виконанням ним обов`язків довіреної особи одного з кандидатів. Незважаючи на те, що відповідач безпідставно звинуватив його, головний редактор інформаційного порталу «[INFO] » [PERSON] , не перевіряючи надану відповідачем інформацію, оприлюднив у себе на порталі статтю «[INFO] ». Своїми діями головний редактор навмисно порушив Закон України «Про інформацію». Враховуючи наведене, позивач [PERSON] , посилаючись на ст.ст. 16, 234, 270, 277, 1167 ЦК України, просив суд: -визнати поширену [PERSON] у статті «[INFO]» інформацію, а саме: «Претензии «Корбана и Ко» і [PERSON] отверг окончательно, когда рассказал, как в 2010 году, пребывая той же должности во время местных виборов, он поддавался давлению со сторони депутата городского совета [PERSON] , на то время еще представлявшего ту же Партию Регионов , с настоятельным предложением подделать результаты выборов в пользу кандидата-регионала [PERSON]. Однако, результат говорит сам за себя - если бы [PERSON] имел хоть какие-то симпатии к Партии Регионов , то он мог повлиять на результаты в пользу данной партии и ее кандидата, но, как всем известно, тогда победил БЮТ и его представитель, [PERSON] стал мэром Новомосковска. Поэтому все обвинения в лояльности к Партии Регионов во время выборной кампании не стоят и ломаного гроша» - недостовірною, такою що не відповідає дійсності, порушує його права, ганьбить його честь, ділову репутацію; -зобов`язати [PERSON] , спростувати поширену ним інформацію таким же чином, яким вона була поширена, тобто - шляхом надання інтерв`ю в присутності журналістів тих самих засобів масової інформації, в тому самому місці - в приміщенні Новомосковської районної державної адміністрації, де зазначена інформація була поширена; -визнати поширену засновником газети «[INFO]» [PERSON] інформацію недостовірною, та такою, що не відповідає дійсності, порушує його права, ганьбить його честь, ділову репутацію у статті « [INFO]», а саме: видалити з тексту статті етапі абзац, мова оригіналу: «Претензии «Корбана и Ко» і [PERSON] отверг окончательно, когда рассказал, как в 2010 году, пребывая той же должности во время местных виборов, он поддавался давлению со сторони депутата городского совета [PERSON] , на то время еще представлявшего ту же Партию Регионов , с настоятельным предложением подделать результаты выборов в пользу кандидата-регионала [PERSON] », посилання на інтернет сторінку - ([INFO] ), та написати окрему статтю із спростуванням недостовірної інформації, яку поширив [PERSON] , розмістивши її на тому ж сайті, на якому була розміщена оскаржувана стаття; -стягнути з [PERSON] , [PERSON] , Новомосковської районної державної адміністрації на його користь на відшкодування завданої моральної шкоди з кожного по 1 (одній) гривні; -стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , Новомосковської районної державної адміністрації на його користь всі судові витрати у тому числі, пов`язані зі сплатою судовою збору. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, посилався на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просив суд задовольнити вимоги, зазначив, що під час проведення місцевих виборів в 2010 році він був кандидатом в депутати від Партії Регіонів та був представником зазначеної партії під час виборів. [PERSON] був головою Новомосковської міської територіальної виборчої комісії. Під час виборів він не звертався до [PERSON] з питанням про фальсифікацію результатів виборів. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позов не визнав, зазначивши, що під час проведення місцевих виборів в 2010 році він був головою Новомосковської міської територіальної виборчої комісії, [PERSON] був кандидатом в депутати від Партії Регіонів та був представником зазначеної партії під час виборів. Коли дільничні комісії стали привозити протоколи, стало зрозумілим, що кандидат на посаду голови Новомосковської міської ради [PERSON] не набрав більшість голосів виборців, перемагав [PERSON] , в зв`язку з чим, перебуваючи в приміщенні Новомосковської міської ради, [PERSON] відкликав його та став наполегливо казати «треба щось робити, щоб наш кандидат переміг». [PERSON] не говорив йому прямо, що необхідно підробляти результати голосування, але він сприйняв розмову з [PERSON] саме як тиск на нього та вимогу підробляти результати голосування. 26.05.2015 року він був призначений на посаду Голови Новомосковської районної державної адміністрації. Він ніколи не був членом Партії Регіонів, але 03.06.2015 р. до нього в кабінет увірвався [PERSON] і чоловіки спортивної статури, які звинувачували його у зв`язках з Партією Регіонів та вимагали написати заяву про звільнення. Були викликані працівники міліції, а коли [PERSON] покинув будівлю Новомосковської районної державної адміністрації, він надав журналіста інтерв`ю, в якому дійсно повідомляв, що він поддавався тиску з боку депутата [PERSON] , який був членом Партіх Регіонів та вимагав, як він зрозумів, підробити результати голосування на користь [PERSON] . Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні вимог, посилаючись на те, що думки, сприйняття особою будь якої інформації, оціночні судження не є поширенням недостовірної інформації та не підлягають спростуванню. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи. Представник відповідача - Новомосковської районної державної адміністрації в судовому засіданні позов не визнав, посилався на те, що на час надання інтерв`ю [PERSON] обіймав посаду голови Новомосковської районної державної адміністрації, перебував на робочому місці в приміщенні адміністрації, в той же час, зазначене інтерв`ю [PERSON] надавав не в зв`язку з роботою на посаді голови адміністрації, а з приводу виборів у 2010 році, зазначені події взагалі не стосуються Новомосковської районної державної адміністрації, в зв`язку з чим, адміністрація не несе будь якої відповідальності в зв`язку з поширенням інформації, крім того, думки, особисте сприйняття особою інформації, оціночні судження не є поширенням недостовірної інформації та не підлягають спростуванню. Суд, заслухавши учасників справи, покази свідків, дослідивши письмові докази, приходить до нижченаведеного. Судом установлено, що 26.05.2015 р. [PERSON] був призначений на посаду голови Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, що підтверджується відповідною довідкою. У відповідності до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Учасники справи визнані та не заперечувалися ті обставини, що під час місцевих виборів у 2010 році [PERSON] був головою Новомосковської міської територіальної виборчої комісії, [PERSON] був кандидатом в депутати від Партії Регіонів та був представником зазначеної партії під час виборів, а також те, що 03.06.2015 р. [PERSON] в приміщенні Новомосковської районної державної адміністрації було надане інтерв`ю засобам масової інформації в зв`язку з діями [PERSON] , тому, зазначені обставини не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що [PERSON] є засновником газети «[INFO]» та власником Інтернет порталу « [INFO] » за адресою ([INFO]), що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію ЗМ ДП № 2080-818 ПР від 20.02.2015 року. Встановлено, що на інтернет-порталі « [INFO]» 03.06.2015 року була розміщена стаття під заголовком « [INFO]» (цитата мовою оригіналу), місце розміщення ([INFO]), де повідомляється про те, що (мовою оригіналу) «Претензии «Корбана и Ко» і [PERSON] отверг окончательно, когда рассказал, как в 2010 году, пребывая той же должности во время местных виборов, он поддавался давлению со сторони депутата городского совета [PERSON] , на то время еще представлявшего ту же Партию Регионов , с настоятельным предложением подделать результаты выборов в пользу кандидата-регионала [PERSON]. Однако, результат говорит сам за себя - если бы [PERSON] имел хоть какие-то симпатии к Партии Регионов , то он мог повлиять на результаты в пользу данной партии и ее кандидата, но, как всем известно, тогда победил БЮТ и его представитель, [PERSON] стал мером Новомосковска. Поэтому все обвинения в лояльности к Партии Регионов во время выборной кампании не стоят и ломаного гроша». Як зазначалося вище, [PERSON] не заперечував, що він надавав журналістам інтерв`ю, в якому посилався на зазначені обставини. Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Приписами статті 28 Конституції України визначено, що кожен має право на повагу до його гідності. Також, у відповідності до ч. 1 ст.297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Стаття 177 ЦК України визначає, що об`єктом цивільних прав можуть бути нематеріальні блага. Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. В той же час, статтею 34 Конституцією України визначено, що кожному гарантується право думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Відповідно до ч.2 ст.47-1 ЗУ «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Таким чином, згідно зі ст. 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи враженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У ст.ст.3,4,6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, складеної 12 лютого 2004 p. на 872-му засіданні Комітету ради Європи, вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають посади на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорення, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції, при цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Оскільки позивач [PERSON] був кандидатом в депутати від Партії Регіонів та був представником зазначеної партії під час виборів до місцевих рад, він на той період був політичним діячем, публічною особою. Таким чином, суд приходить до переконання, що оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які є враженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, які не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності, не є предметом судового захисту. Згідно правової позиції, висловленої Верховним судом, в разі, якщо суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, суд, який розглядає справи має право не надавати оцінку всім іншим доказам, наданими сторонами у справі. В зв`язку з вищенаведеним, позовні вимоги [PERSON] в частині вимог про захист честі, гідності та ділової репутації не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає … у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала в зв`язку із протиправною поведінкою відносно неї. У відповідності до ч.3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обстави, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. У відповідності до 1167 ЦК України, Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Оскільки судом встановлена відсутність провини відповідачів у порушенні честі, гідності та ділової репутації позивача, суд приходить до переконання, що в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування завданої моральної шкоди також належить відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed