Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

29.11.2017 року до суду звернулось ПАТ «Укрнафта» із позовом до приватного нотаріуса [PERSON], на обґрунтування якого вказали, що позивач звернувся до відповідача для вчинення нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, продуктового магазину, що знаходиться по вул.Злагоди, 26 в смт.Варва, Чернігівської області. На вимогу відповідача ПАТ «Укрнафта» надавалися документи, необхідні для вчинення нотаріального посвідчення. Однак, на вимогу ПАТ «Укрнафта» від 19.10.2017 р. №26-16/2449 відповідно до постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії від 01.11.2017 р. №926/02-31, у реєстрації вищевказаного договору купівлі-продажу було відмовлено у звязку із тим, що відповідачем було виявлено, що все майно ПАТ «Укрнафта» знаходиться під арештом та в податковій заставі. Позивач не погодився із винесеною постановою, оскільки постанова не містить посилання на норму закону або іншого нормативного акту законодавства України, якій би суперечила реєстрація договору, бланк відмови не містить всих реквізитів. Також, нотаріус помилково вказав, що все майно позивача знаходиться в податковій заставі, оскільки майно, що знаходиться в податковій заставі відображається в акті опису майна, та щодо кожного обєкта вноситься заборона відчуження. Також, не відповідає дійсності і твердження відповідача щодо наявності арешту на вказане майно, адже Порядок застосування адміністративного арешту майна платників податків передбачає детальний список майна, на який накладається арешт. У рішенні про застосування адміністративного арешту майна платника податків вказується точне місце знаходження майна (приміщення, адреса тощо), отже, накладення арешту на зазначену нерухомість не відбулося, вказане майно не перебуває у податковій заставі, підстави для відмови у здійсненні реєстрації договору відсутні. Зважаючи на наведене просив суд скасувати постанову приватного нотаріуса Варвинського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Міністерства юстиції України [PERSON] про відмову у вчинення нотаріальної дії від 01.11.2017 р. №926/02-31 та зобовязати приватного нотаріуса Варвинського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Міністерства юстиції України [PERSON] посвідчити договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, продуктового магазину, що знаходиться по вул.Злагоди, 26 в смт.Варва, Чернігівської області, укладений між Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» (ідентифікаційний код 00135390) та [PERSON] (паспорт серії НМ №139951, виданий Варвинським РВ УМВС України в Чернігівській області 19.06.2003р.). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Пояснив, що дійсно, певне майно підприємства перебуває у податковій заставі. Однак, вказаний обєкт нерухомості до жодного акту опису майна, що перебуває у податковій заставі не включено, та протягом пяти днів контролюючим органом не зареєстровано у відповідному реєстрі, зважаючи на що, на момент відмови у вчиненні нотаріальної дії заборони відчуження з підстав перебування цього майна в податковій заставі не було. Однак, відповідач, спонукав позивача до надання згоди податкового органу на відчуження майна, хоча це майно і не перебувало в податковій заставі. Відповідач в судове засідання не зявилась, надала суду письмові заперечення, згідно яких відмова у вчиненні нотаріальних дій здійснюється за загальним правилом в усній формі, а у випадку наявності вимоги особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, виноситься постанова, що і було здійснено. В постанові вона послалась на Порядок вчинення нотаріальних дій та ЗУ «Про нотаріат». При перевірці було встановлено наявність заборони відчуження нерухомого майна та перебування майна позивача в податковій заставі, про що свідчать витяг з реєстру боржників, витяг із реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави та інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до листа від 08.09.2017 р. (а.с. 8) публічне акціонерне товариство «Укрнафта» звернулось до приватного нотаріуса Варвинського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Міністерства юстиції України [PERSON] для вчинення нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, продуктового магазину, що знаходиться по вул.\~Злагоди, 26 в смт.Варва, Чернігівської області. Зазначений договір укладався ПАТ «Укрнафта» в особі структурної одиниці без статусу юридичної особи - НГВУ «Чернігівнафтогаз», з покупцем - [PERSON]. Позивачем були надані на адресу відповідача документи, необхідні для вчинення нотаріального посвідчення, а саме: - технічний паспорт на обєкт нерухомого майна №5722 на продуктовий магазин по вул.\~Злагоди, 26, смт.Варва, Чернігівської обл. (а.с. 14-17); - копія свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи ПАТ «Укрнафта» (а.с. 18); - свідоцтво про право власності на нерухоме майно нежитлову будівлю, продуктовий магазин (а.с. 19); - витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно нежитлову будівлю, продуктовий магазин (а.с. 20); - копія статуту ПАТ «Укрнафта» (а.с. 21 26); - протокол №2 засідання конкурсної комісії з продажу нежитлової будівлі, продуктового магазину (а.с. 27-32); - витяг з Рішення з питання №24 засідання Правління №8 від 02.08.2017р. ПАТ «Укрнафта» (а.с. 33); - довіреність на право підписання [PERSON] договору купівлі-продажу від імені ПАТ «Укрнафта» (а.с. 34); - копія договору оренди земельної ділянки (а.с. 35-41); - інформаційна довідка (а.с. 42-43); - звіт про оцінку майна (а.с. 44-47). 18.09.2017 року приватний нотаріус [PERSON] повідомила позивача, що посвідчення договору є неможливим, оскільки все майно ПАТ «Укрнафта» знаходиться під арештом та в податковій заставі, та рекомендовано звернутись до відповідних органів для виключення нежитлової будівлі з під арешту та отримання відповідної письмової згоди на укладання договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від податкового органу (а.с. 9). 19.10.2017 року позивач звернувся до відповідача з проханням надати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.10). 01.11.2017 року за №926/02-31 приватним нотаріусом Пушкарьовою [PERSON] було винесено постанову, в якій нотаріус, пославшись на п.2 Гл.2 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, ст.49 ЗУ «Про нотаріат» вказав, що під час підготовки до посвідчення правочинів про відчуження нерухомого майна нотаріусом перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та відсутність податкової застави за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна. При здійсненні перевірки встановлено, що все майно ПАТ «Укрнафта» знаходиться під арештом та в податковій заставі. В звязку з чим договір про відчуження майна платником податків, активи якого перебувають у податковій заставі, посвідчується за умови письмової згоди відповідного податкового органу. Майно, на яке накладено арешт взагалі не може бути відчужено до зняття арешту. Відповідач постановила відмовити ПАТ «Укрнафта» у посвідченні договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, розташованої в смт.Варва Чернігівської області вул.\~Злагоди буд. 26. У відповідності до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, індексний номер 103991168, сформованої на 16.11.2017 р. нотаріусом [PERSON] (а.с. 13) щодо обєкта нерухомості з номером 14768644, відомості в єдиному реєстрі заборон відчуження відсутні. Єдиний реєстр боржників\~ систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження України та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов'язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна. Відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, повернення виконавчого документа до суду, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів. Згідно до результатів пошуку станом на 13.12.2017 р. в Єдиному реєстрі боржників міститься 20 записів про включення ПАТ «Укрнафта» в даний реєстр, за виконавчими провадженнями №53240620, 53239206, 53240567, 53240496, 53520271, 53845787, 53845792, 53845795, 53845816, 53799495, 53950311, 54699727, 55264857, 55195709, 55336130, 55322280, 55320309, 54840808, 55139098, 55152527. Як вбачається з Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави №54297757 від 12.12.2017, наявні 9 записів про існування податкової застави щодо майна ПАТ «Укрнафта», зокрема майно та активи за актами опису майна № 33 від 04.11.2014 р., №18 від 03.09.2015 р.,№19 від 30.10.2014 р., №20 від 18.09.2015 р., №481/10/16-17-23-11 від 29.02.2016 р.,№1 від 29.02.2016 р., №1/16 від 29.02.2016 р., №8 від 25.03.2016 р., №26 від 02.06.2016 р. У відповідності до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, №107179991 від 12.12.2017 р., на сторінці 83 наявний запис про обтяження 16118620 від 11.11.2015, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 49298533, від 10.11.2015 відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, і згідно до опису предмета обтяження все майно ПАТ «Укрнафта». Аналогічно, на сторінці 84 наявний запис про обтяження 16118646 від 09.07.2015, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 46133814, від 06.07.2015 відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, і згідно до опису предмета обтяження все майно ПАТ «Укрнафта». Також, на сторінці 85 наявний запис про обтяження 16119952 від 25.08.2016, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 51436994, від 08.07.2016 Шевченківським РВДВС м.\~Київ ГТУЮ у м.\~Києві, і згідно до опису предмета обтяження все майно ПАТ «Укрнафта». Правовідносини, що склались між сторонами регулюються зокрема ЗУ «Про нотаріат», ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до абз.5 ст.5 Закону України «Про нотаріат» нотаріус зобовязаний відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. Згідно з пп.1, 9 ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України, в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ч.3, 4 ст.49 Закону України «Про нотаріат» на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Аналізуючи наведені норми, суд вважає, що відповідач не допустив їх порушення, оскільки відмовив у вчиненні нотаріальної дії через її невідповідність законодавству України, виклала причини відмови в письмовій формі та розяснила порядок її оскарження. Суд критично ставиться до тверджень позивача про необхідність скасування постанови через відсутність у бланку певних реквізитів, оскільки їх наявність або відсутність жодним чином не може вплинути на обґрунтованість прийнятого нотаріусом рішення. У відповідності до ст. 55 ЗУ «Про нотаріат» угоди про відчуження та заставу майна, що підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується або заставляється, або за наявності державної реєстрації права власності на таке майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. При посвідченні угод про відчуження або заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна. В разі наявності заборони угода про відчуження майна, обтяженого боргом, посвідчується лише у разі згоди кредитора і набувача на переведення боргу на набувача. Відповідно до пп. 14.1.155 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов'язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом. У разі невиконання платником податків грошового зобов'язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави. Згідно з п.89.3 ст.89 Податкового кодексу України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису та реєструється контролюючим органом у п'ятиденний строк у відповідному державному реєстрі. Реалізація податкової застави регулюється «Порядком застосування податкової застави контролюючими органами» затвердженого наказом Міністерством Фінансів України від 16 червня 2017 року №586. Так, за загальним положенням право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення про опис майна у податкову заставу, яке приймається керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою). Рішення про опис майна у податкову заставу надається платнику податків, що має податковий борг. Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису майна. Контролюючий орган зобовязаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі у пятиденний строк з дня складення акта опису майна. Така реєстрація здійснюється щодо нерухомого майна - відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141, постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та наказу Міністерства юстиції України від 21 листопада 2016 року № 3276/5 «Про затвердження Вимог до оформлення заяв та рішень у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 21 листопада 2016 року за № 1504/29634. Аналізуючи твердження позивача, суд погоджується із його позицією, що перебування майна у податковій заставі реалізується шляхом винесення відповідного рішення про опис майна, включення конкретного майна до акту опису та реєстрацію заборони відчуження щодо конкретного обєкта у відповідному реєстрі. Справедливим є і зауваження про те, що податкова застава може бути застосована не до всього майна боржника, а лише до його частини, в межах податкового боргу. Отже, наявність запису про перебування певного майна боржника у податковій заставі, ще не є автоматичною підставою для відмови у вчиненні нотаріальних дій. Однак, суд зауважує, що п 7 розділу ІІ Порядку передбачає, що у разі якщо на момент складення акта опису майно відсутнє або його балансова вартість є меншою, ніж сума податкового боргу, право податкової застави поширюється на інше майно, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому, до погашення податкового боргу в повному обсязі. Платник податків зобовязаний не пізніше робочого дня, що настає за днем набуття права власності на будь-яке майно, повідомити контролюючий орган про наявність такого майна. Контролюючий орган зобовязаний протягом трьох робочих днів з дня отримання зазначеного повідомлення прийняти рішення про включення такого майна до акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави та балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, або відмовити платнику податків у включенні такого майна до акта опису. Зважаючи на це положення суд зауважує на небажання позивача звертатись до фіскального органу з повідомленням про наявність майна, та імовірний ризик включення такого майна до акту опису та відповідного заборони відчуження. Позивач не надав суду доказів того, що рішення про перебування його майна в податковій заставі припинили свою дію, розмір податкових зобовязань був співмірними та охоплював все виявлене майно, і відповідно позивач, як боржник не ніс жодного ризику, в разі повідомлення податкового органу про наявність у нього нерухомого майна (обєкту купівлі-продажу) і він жодним чином не був би обмежений у праві відчуження. Суд критично ставиться до тверджень, викладених у позовній заяві, про безпідставне посилання відповідача на існування адміністративного арешту майна, у звязку із перебуванням в податковій заставі. Так адміністративний арешт майна передбачений ст. 94 ПК України, однак, він не має жодного відношення до арешту майна накладеного державним виконавцем в порядку ЗУ «Про виконавче провадження». Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, що за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Державний виконавець виносить постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення, якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження, та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна. Варто зазначити, що арешт може бути накладений у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Навпроти, із оскаржуваної постанови вбачається, що нотаріус не конкретизував вид арешту, однак, із самих відомостей про заборону відчуження вбачається, що вони не мають жодного відношення до адміністративного арешту, накладеного в порядку ст. 94 Податкового Кодексу України., а накладені саме в рамках виконавчого провадження. Крім того, із пояснень представника позивача вбачається, що хоча позивач і не згоден із накладенням арешту на «все майно» в рамках виконавчих проваджень, факту існування такої заборони вони не оскаржували, і доказів, які б свідчили про відсутність вказаних заборон суду не надали. Отже, суд вважає, що позивач не довів, що відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії була безпідставною, перешкод у посвідченні договору не існувало, і посвідчення такого договору відповідало законодавству України та має відбутись шляхом скасування оскаржуваної постанови та зобовязання відповідача посвідчити відповідний договір.Зважаючи на що, позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed