Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

29 березня 2021 року представник позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості, відповідно до вимог ст. ст. 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України просить суд: стягнути з відповідачів на його користь заборгованість у розмірі 15 734,93 грн за кредитним договором від 05.10.2010 року, судові витрати у розмірі 2270, 00 грн. Стислий виклад позиції позивача. Свої вимоги мотивував тим, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву № б/н від 05.10.2010 року. Для користування кредитним картковим рахунком позичальник отримав кредитну картку та йому було відкрито кредитний рахунок, з початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, який додається до позову. Згодом, позивач вказує, що розмір кредитного ліміту збільшився до 15000 грн згідно з п.п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 кредитного договору. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. В свою чергу, позичальник зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором, але належним чином свої зобов`язання не виконав. [INFO] позичальник [PERSON] померла. 24.01.2020 року позивачем була направлена претензія кредитора до Білгород-Дністровської міської нотаріальної контори, на підставі якої було заведено спадкову справу. Також, спадкоємцям позичальника /які були зареєстровані на момент відкриття спадщини разом з спадкодавцем [PERSON] / було направлено лист-претензію, згідно якої позивач пред`явив свої претензії відповідачам, але ніяких дій не було виконано. У зв`язку з порушенням виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором №б/н від 05.10.2010 року, позивач і вимушений звернутися з позовом до суду. Рух справи у суді. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.04.2021 відкрито спрощене провадження у справі. Ухвалами Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.05.2021 року та 08.07.2021 року розгляд справи було відкладено. 26.07.2021 року судом було винесено ухвалу про витребування доказів. Того ж дня, 25.07.2021 року Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області суд перейшов до загального позовного провадження. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.09.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення; порядок судового розгляду. Представник позивача, у судове засідання не з`явився, надавши клопотання, згідно якого позовні вимоги підтримує, просить розглядати справу у його відсутність. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причина неявки суду невідома. Зі згоди представника позивача, про що свідчить клопотання представника, суд ухвалою від 22 листопада 2021 року перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України. Суд розглядає справу за відсутність сторін, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Матеріалами справи встановлено, що дійсно 05 жовтня 2010 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку № б/н, згідно з умовами якої остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 10700 грн/згодом збільшеного до 15000 грн./ на платіжну картку, що підтверджується випискою по особовому рахунку позичальника та Довідкою про зміну умов кредитування. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 21.12.2020 рік становить загальну суму 15734,93 грн., що складається з : 15734,93 грн. - заборгованість за тілом кредиту/ в.ч. за поточним тілом кредиту - 0 грн, за простроченим тілом кредиту - 15734,93 грн/; 0 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, пенею та комісією. /л.с. 6- 10, 17/ Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, [INFO] позичальник [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . В свою чергу, 24.01.2020 року позивач звернувся до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори із претензією кредитора. Листом № 105/02-14 від 03.03.2020 року Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м. Одеса/, повідомлено, що на підставі поданої банком вимоги, заведено спадкову справу за № 63/2020 від 02.03.2020 року до майна померлої [INFO] [PERSON] .. Як вбачається з матеріалів справи, 12.05.2020 року позивач, вказуючи на факті спільної реєстрації відповідачів разом з померлою на момент відкриття спадщини, що випливає з відміток у їх паспортних даних, звернувся з листом-претензією до [PERSON] та [PERSON] , з вимогою погашення заборгованості у розмірі 15734,93 грн. Згідно наданої на запит суду Довідки з Мологівської сільської ради за № 02-24/1136 від 20.08.2021 року повідомлено, що за даними по господарської книги № 15 за 2016-2020 роки по селу Випасне, особовий рахунок № [NUMBER] , до складу сім`ї гр. [PERSON] , яка померла [INFO] входили та були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] : чоловік - [PERSON] , 1966 року народження, дочка [PERSON] , 1988 року народження, дочка - [PERSON] , 1990 року народження та онуки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Нормативне обґрунтування. Відповідно до ст. ст.1216,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1ст.609 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Частинами 1, 3 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом зазначених норм вбачається, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин, - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину є його правом, а не обов`язком, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні пред`явлених до нього вимог кредитора. У відповідності до положень ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям в натурі. Поміж з цим, задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Як окреслив у своїй постанові ВСУ у справі № 192/2761/14, провадження № 61-4724св18 від 23.05.2018 року, основною метою універсального правонаступництва є збереження стабільності цивільного обороту за допомогою забезпечення заміни третіми особами особи, яка вибула зі складу учасників цивільного обороту. Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовилися від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. При цьому необхідно враховувати, що спадкування - це вольовий акт (окрім деяких винятків), яким спадкоємець свідомо приймає рішення про прийняття спадщини або свідомо не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини, тобто безпосереднє волевиявлення або презюмується, якщо особа проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини і не відмовилася від її прийняття, або, якщо законний представник неповнолітньої чи недієздатної особи не відмовився від прийняття спадщини. Виходячи з існування вольового критерію, у цивільних правовідносинах прийнято вважати, що кожен спадкоємець діє добросовісно, як добрий господар, який є зваженим, передбачливим і розсудливим під час прийняття юридично значимих рішень та обранні варіанта власної поведінки. Дотримання наведених норм забезпечуватиме стабільність цивільного обороту. У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців. Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи. Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, за правилом частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців у межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення Таким чином, оскільки з матеріалів справи неможливо дослідити спадкової маси, та прийняття у спадщину відповідачами будь-якого майна, суд вважає за неможливе покладання обов`язку відповідальності за кредитними зобов`язаннями на потенційного спадкоємця, який не прийняв у спадщину жодного майна. З витребуваної судом копії спадкової справи не вбачається юридичного прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON] та наявність будь-якого спадкового майна померлої [PERSON] . Більш того, з жодної з відповідей нотаріуса неможливо достовірно дослідити факту наявності відповідачів як єдиних спадкоємців після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , адже за законом чоловік померлої також спадкує як спадкоємець І черги після смерті дружини, але його залучено в якості відповідача не було. Крім того, судом враховується і той факт, що позивачем не приєднано до суду жодного належного та достовірного доказу, з якого можливо було б дослідити факт своєчасного звернення кредитором спадкодавця до нотаріальної контори, момент обізнаності про порушення його прав та дотримання ним преклюзивних строків. За таких обставин, у сукупності вищенаведених обставин, на основі повно та всебічно досліджених доказів, з урахуванням вимог чинного законодавства, та застосування їх до фактичних правовідносин, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості як в необґрунтованих. Розподіл судових витрат. Відповідно до частини першої статті 141ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням необґрунтованості заявленого позову, вимоги щодо стягнення судового збору також задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed