Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

29 березня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди завданої протиправними діями і рішеннями посадових осіб Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України і Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у судових рішеннях за позовом [PERSON] визнано протиправною бездіяльність та дії, скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, визнано протиправними дії Головного територіального управління юстиції в Чернігівської області та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку порушенням положень Закону України «Про виконавче провадження», позивач зазначає про те, що тривале невиконання судових рішень, ухвалених на користь позивача, відмова Державної казначейської служби України провести виплату компенсації за несвоєчасне виконання судових рішень призвело до моральної шкоди, яку позивач оцінює у 100\~000 грн. Факт заподіяння моральної шкоди обґрунтовує погіршенням стану здоров`я, що підтверджується перебуванням на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні. Втратив звичайний спосіб життя у зв`язку з необхідністю вивчення нормативно-правових актів, поїздками до суду, до відповідачів, зібранням документів, необхідних для захищення права в суді. Вказав, що дії відповідачів суперечили нормам законодавства України, Конвенції з прав людини та основоположних свобод, прецедентного права і судової практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до ч. 5ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 02.04.2019 відкрито провадження у справі. Представники відповідачів Державної казначейської служби України у відзиві від 11.04.2019 та Головного \~ \~ \~ \~територіального управління юстиції у Чернігівській області у відзиві від 16.4.2019 просять у задоволенні позову відмовити, посилаючись на його безпідставність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.03.2017, залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2017, адміністративний позов [PERSON] задоволено частково, визнано протиправними дії Державної казначейської служби України щодо не виконання вимог статті 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» про нарахування компенсації за несвоєчасне виконання рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 06 квітня 2016 року та постанови Апеляційного суду Чернігівської області від 23 травня 2016 року по цивільній справі № 750/1705/16-ц за позовом [PERSON] до Чернігівської обласної Державної адміністрації, Державного казначейства України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, зобов`язання вчинити дії. Зобов`язано Державну казначейську службу України, відповідно до статті 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», провести нарахування і забезпечити виплату компенсації в розмірі трьох відсотків річних за несвоєчасне виконання рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 6 квітня 2016 року та постанови Апеляційного суду Чернігівської області від 23 травня 2016 року по цивільній справі № 750/1705/16-ц за позовом [PERSON] до Чернігівської обласної Державної адміністрації, Державного казначейства України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, зобов`язання вчинити дії. На виконання постанови від 22.03.2017 Чернігівським окружним адміністративним судом 30.06.2017 видано виконавчий лист № 825/370/17, який [PERSON] направив на примусове виконання та отримав повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 28.07.2017, з підстав невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». 04.09.2017 Чернігівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 825/370/17 з урахуванням ухвали суду від 14.08.2017. 06.09.2017 позивач надіслав виконавчий лист на виконання та 04.10.2017 отримав повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання від 26.09.2017 з підстав несплати авансового внеску. 14 листопада 2017 року Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду частково задоволено позов [PERSON] до Міністерства юстиції України, Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії. Суд постановив: визнати протиправною бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в частині порушення строку надсилання повідомлення про повернення виконавчого документа від 26.09.2017р., передбаченого статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначені вище судові рішення не виконані. Відповідно до судової практики Європейського суду судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні. Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» №2132/02, пп. 24-27, від 13 червня 2006 року) «Ліпісвіцька проти України», заява № 11944/05, рішення від 12 травня 2011 року. 04.09.2017 Чернігівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 825/370/17. Постановою Верховного Суду від 08.05.2018 по справі № 825/370/17 постанову Чернігівського окружного адміністратиьного суду від 22.03.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2017 змінено в частині мотивів задоволення позову. 11.01.2018 постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження №55509964 за виконавчим листом № 825/370/17 від 04.09.2017, виданим Чернігівським окружним адміністративним судом. 02.04.2018 в ході виконання виконавчого провадження відповідачем прийнято постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100 гривень за невиконання судового рішення, а 06.07.2018 направлено вимогу державного виконавця. Позивач 19.12.2017, 26.09.2018 та 22.11.2018 звертався до відповідача з різними заявами, в яких одночасно просив змінити спосіб перерахування коштів, але відповіді не отримав. Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 24.10.2018 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з фактичним повним виконанням виконавчого листа від 04.09.2017 у справі № 825/370/17. Зокрема, даною постановою встановлено: «Вимоги виконавчого документа виконані повністю, а саме нараховано компенсацію в розмірі трьох відсотків річних та забезпечено заходи щодо виплати». 25 січня 2019 р. суд вирішив: позов [PERSON] до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково, визнати протиправними дії Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення 24.10.2018 постанови про закінчення виконавчого провадження № 55509964 по виконанню виконавчого листа № 825/370/17 виданого Чернігівським окружним адміністративним судом 04.09.2017, скасувати постанову Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження від 24.10.2018 № 55509964 по виконанню виконавчого листа № 825/370/17 виданого Чернігівським окружним адміністративним судом 04.09.2017. Визнати протиправними дії Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо не надсилання постанови про закінчення виконавчого провадження від 24.10.2018 № 55509964 по виконанню виконавчого листа № 825/370/17 виданого Чернігівським окружним адміністративним судом 04.09.2017р. Судове рішення від 29.01.2019р. Департаментом ДВС ігнорується. Постанова про відновлення виконавчого провадження станом на 22 квітня 2019 р. не прийнята. Тривалість судового і виконавчого проваджень у справі № 825/370/17 згідно пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції становить понад два роки і 1 місяць. У рішенні від 30 серпня 2018 року встановлено, що 12.08.2016 року Київським апеляційним адміністративним судом був виданий виконавчий лист № 751/4349/16-а про зобов`язання ГУ ПФУ в Чернігівській області здійснити [PERSON] перерахунок раніше призначеної пенсії з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань, індексації та одноразової грошової допомоги при звільненні, отриманих протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби на підставі наданої довідки та провести відповідні виплати з врахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 12.04.2015 року. 17.08.2016 року державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 51979480. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2018 року визнано протиправною бездіяльність ГТУЮ у Чернігівській області щодо невжиття заходів до ГУ ПФУ в Чернігівській області на виконання постанови Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19.06.2016 року і виконавчого листа № 751/4349/16-а виконавчого провадження № 51979480. Як вбачається з матеріалів справи та наданими поясненнями представника відповідача, в ході проведених виконавчих дій, 23.05.2018 року державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника штрафу в розмірі 5 100 грн. 00 коп. за невиконання рішення суду без поважних причин. Також, 08.06.2018 року на адресу ГУ ПФУ в Чернігівській області направлено вимогу про необхідність негайного виконання рішення в повному обсязі, в зв`язку з невиконанням рішення суду, що набрало законної сили. 02.07.2018 року за невиконання рішення суду без поважних причин у виконавчому провадженні № 51979480, державним виконавцем винесена постанова про накладення штрафу на боржника в розмірі 10 200 грн. 00 коп. Крім того, 17.07.2018 року до Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області направлено повідомлення про вчинення посадовими особами ГТУЮ у Чернігівській області кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 382 КК України. 23.07.2018 року старшим державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 51979480, на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Підставою для закінчення виконавчого провадження стало те, що рішення суду від 28.07.2016 року, на підставі якого було видано виконавчий лист № 751/4349/16-а, неможливо виконати без участі боржника. 30 серпня 2018 року Новозаводський районний суд постановив: визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Чернігівській області Бури М.В. про закінчення виконавчого провадження ВП № 51979480 від 23.07.2018 року. 22 жовтня 2018р. постановою Шостого апеляційного адміністративного суду постанову від 30.8.2018р. залишено без змін. 3.10.2018р. відділом примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Чернігівській області відновлено виконання виконавчого листа № 751/4349/16-а виданого 12.08.2016р. Відповідачем не виконуються приписи постанови від 22 жовтня 2018р. Шостого апеляційного адміністративного суду в частині виконання судового рішення і виконавчого листа № 751/4349/16-а. В рамках даного виконавчого провадження державний виконавець не звертався до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення. Тривалість судового і виконавчого проваджень у справі № 751/4349/16-а згідно пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції становить понад два років і 10 місяців. В пункті 19 справи «Бурмич та інші проти України» від 12 жовтня 2017 року, Європейський суд з прав людини вказує, що незважаючи на значний проміжок часу після винесення пілотного рішення у справі Іванова від 15 жовтня 2009 року, Українському Уряду поки не вдалося здійснити необхідні загальні заходи, здатні вирішити корінні причини системної проблеми, визначеної Судом, і забезпечити ефективний засіб захисту усіх потерпілих на національному рівні. «Відповідно до усталеної практики Суду термін потерпілий означає особу, на яку безпосередньо здійснюється вплив діями чи бездіяльністю. Існування порушення Конвенції можливе навіть за відсутності шкоди. Отже, рішення чи захід на користь заявника не є в принципі достатніми для позбавлення його статусу потерпілого, якщо державні органи не визнали порушення, прямо або по суті, та не надали за це порушення компенсації, справа Ромашов проти України, заява № 67534/01, рішення від 27.07. 2004 року, справа «Коваль та інші проти України», п.125, рішення від 15.11.2012р. У пунктах 35,38,82 справи «Бурмич та інші проти України» Європейський суд вказує на справу «Бурдов проти Росіїї (№2) в якій зокрема вказано, що у випадку надмірної затримки у виконанні державою винесеного проти неї судового рішення, враховуючи те, що недотримання державою свого зобов`язання з повернення боргу після того, як заявник, пройшовши через судовий прогрес, домігся успіху, неминуче викликатиме у нього почуття розпачу. Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» (Скарга № 42255/04) від 1 липня 2010 року зокрема зазначив: 37. Суд нагадує свою постійну позицію про те, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс (в числі багатьох прикладів, рішення від 15 жовтня 2009 у справі «Антипенко проти Російської Федерації», скарга № 33470/03, § 82; Постанова Європейського Суду від 14 лютого 2008 у справі «Пшеничний проти Російської Федерації», скарга № 30422 / 03, § 35 1; рішення у справі «Гарабаев проти Російської Федерації, скарга № 38411/02, § 113. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ч. 1ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно зі ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно із ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство юстиції України , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2.07.2014 № 228, Міністерство юстиції України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Мін`юст є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну правову політику, державну політику з питань банкрутства та використання електронного цифрового підпису, у сфері нотаріату, організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - виконання рішень), організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - виконання рішень). Згідно пунктом 7 зазначеного Положення 7 Мін`юст здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи Мін`юсту. Наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2011 № 1707/5 затверджено Положення про Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі. Згідно пункту 3 Положення Основними завданнями Головного територіального управління юстиції є забезпечення реалізації державної політики у сферах організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» Держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган. Частиною 1 ст. З Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Відповідно до частини 4 статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» перерахування коштів стягувану здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей. Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів визначений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845. Відповідно до п. 2 Порядку № 845 безспірне списання - це операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів. Згідно з п. З Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій). Відтак, оскільки рішення судів про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевого бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, стягнення коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди необхідно здійснити за рахунок Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України коштів з єдиного казначейського рахунку України. У відповідності до статті 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», систему органів примусового виконання рішень становлять: Департамент державної виконавчої служби і він є органом виконавчої влади, тобто суб`єктом відповідальності в розумінні статті 1173 ЦК України. З огляду на Положення про Міністерство юстиції України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2.07.2014 № 228, Положення про Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі затвердженого наказом Міністерства юстиції України від № 1707/5 Головне територіальне управління юстиції у Чернігівській області є органом виконавчої влади, тобто суб`єктом відповідальності в розумінні статті 1173 ЦК України. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність причинного зв`язку протиправних дій Департаменту державної виконавчої служби і Головного територіального управління юстиції і завданої шкоди, відповідно мають місце підстави для стягнення заподіяної моральної шкоди. Внаслідок встановленої судом протиправної бездіяльності і скасування постанов виконавчого провадження складених органами Державної виконавчої служби України було порушено конституційне права позивача на виконання судових рішень. В ході судового розгляду даної справи знайшли своє підтвердження обставини, на які посилався позивач, обґрунтовуючи наявність спричинення йому моральної шкоди. А саме, відбулось порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків із оточуючими людьми, втрата звичайного способу життя у зв`язку із необхідністю вивчення нормативно-правових актів, поїздками до суду, до відповідачів, зібранням документів, необхідних для захисту своїх прав у суді, погіршення стану здоров`я. Факт погіршенням стану здоров`я позивача внаслідок протиправної бездіяльності Головного територіального управління юстиції підтверджується перебуванням на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні (а.с. 49-59). З урахуванням ступеня вини відповідачів, характеру та тривалості моральних страждань позивача, негативних наслідків від перенесених моральних та психоемоційних травм, які настали для позивача у зв`язку із протиправними діями посадових осіб органів державної влади України які тривають більше трьох років, значного розміру завданої шкоди, невиконанням вказаних судових рішень, ухвалених судом на його користь, виходячи із засад розумності, справедливості, виваженості, суд знаходить підстави для часткового задоволення позову та відшкодування моральної шкоди у розмірі 50\~000 грн.

Outcome: partial