Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

29 серпня 2014 року Дергачівським районним судом Харківської області було ухвалено заочне рішення, згідно якого позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа: Дергачівський районний відділ ГУ Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням було задоволено в повному обсязі. Визнано [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування кімнатою (квартирою) №30 будинку №18 по вул. Центральній в м. Дергачі Харківської області. В Дергачівський районний суд Харківської області 23 вересня 2014 року звернулася [PERSON] із заявою про перегляд заочного рішення, просить його скасувати, посилаючись на те, що копію заочного рішення суду вона отримала 16.09.2014 року. Вказане рішення прийняте за її відсутності, яка особисто не була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, у зв'язку з чим вона не могла зявитися у судове засідання і надати пояснення та інші докази, які стосуються предмету позовних вимог. Судом були задоволені позовні вимоги [PERSON] та визнавши її такою, що втратила право користування кімнатою гуртожитку, не врахував наступні обставини. Згідно зі ст. 6 Житловий Кодекс УРСР жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. У відповідності до ч. 1 ст. 127 Житлового кодексу УРСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2012 року у справі №2027/2а- 10756/12, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.12.2013 pоку, було підтверджено, що житловий будинок, розташований за адресою: Харківська область м. Дергачі вул. Центральна - 18, має статус гуртожитку. Згідно інформації, що міститься у її паспорті та домовій книзі, її місце проживання зареєстровано за адресою: [INFO] з 03.08.2006 року, тобто вона проживає в зазначеному будинку більше 8 років. Таким чином вона на законних підставах зареєстрована у вищевказаному гуртожитку і зворотнього [PERSON] не доведено. Стосовно ж доводів позивача про те, що вона ніби то не проживає за місцем реєстрації та не цікавиться вказаним житловим приміщенням, то вони не відповідають дійсності. Так, є безпідставним посилання [PERSON] на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 21.11.2013 року, рішення Апеляційного суду Харківської області від 13.01.2014 року у справі №2010/2- 1217/11, якими на думку [PERSON] встановлений факт того, що вона фактично мешкає у кімнатах №17,18 гуртожитку, оскільки вказаними судовими рішеннями були встановлені обставини, які існували на дату їх ухвалення. В той же, час з даним позовом [PERSON] звернувся до суду лише нещодавно, тобто з дати ухвалення вказаних судових рішень пройшов вже значний час. Будь-яких інших доказів того, що вона не проживає за місцем реєстрації [PERSON] до суду не надано. Крім того, про недоведеність позовних вимог [PERSON] також свідчить й той факт, що станом на сьогоднішній день, у гуртожитку за адресою: Харківська область м. Дергачі вул. Центральна - 18, взагалі відсутня нумерація кімнат. Тобто, достовірно встановити фактичне місце розташування конкретної кімнати у гуртожитку неможливо. У звязку із вказаним, зокрема, вона зверталася до державного виконавця із відповідною заявою про відкладення виконавчих дій та наголошувала на необхідності звернення до суду із заявою про розяснення судового рішення, яким її виселено з кімнат №17,18 гуртожитку. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, вважає, що позовні вимоги [PERSON] є незаконними, необгрунтованими та не підлягають задоволенню. [PERSON] в судове засідання не зявився, згідно заяви заперечував проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення просив суд відмовити та слухати справу у його відсутність. [PERSON] в судове засідання не зявилася, відповідно пояснень просить суд скасувати заочне рішення та слухати справу у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.2 ч.3 ст. 231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку. Відповідно до ч.1 ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. [PERSON] в судовому засіданні не могла брати участь, тому що не одержувала повідомлень про день і час розгляду справи. Вказує, що в судовому засіданні надасть докази, які мають суттєве значення для вирішення справи по суті. Судом ухвалено заочне рішення на підставі матеріалів і доказів наданих лише [PERSON], що призвело до неповного зясування усіх обставин справи та порушує [PERSON] права та законні інтереси. Суд вважає, що вказані обставини [PERSON] мають істотне значення для правильного вирішення справи і підлягають дослідженню в судовому засіданні.

Outcome: approved