Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

9 липня 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 18 серпня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», (правонаступник «Сведбанк») та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 025/0806/71-028, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 50000 доларів США. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника укладено договір поруки № 025/0806/71-028-Р-1 від 18 серпня 2006 року з [PERSON], відповідно до умов якого поручитель зобов'язався перед банком відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі. Станом на 10 травня 2014 року заборгованість позичальника перед банком у гривневому еквіваленті становить 538 780,83 гривень, яка складається з : простроченої заборгованості за кредитом - 507 722,35 гривень, заборгованість за процентами - 30 394,39 гривень, пеня - 664,09 гривень. Взяті на себе зобов'язання позичальник не виконує, тому позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість у розмірі 538 780,83 гривень та сплачені ним судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у відсутність їх представника не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Суд встановив, що 18 серпня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», (правонаступник «Сведбанк») та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 025/0806/71-028, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 50 000,00 доларів США (а.с.5-9). 25 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі - продажу прав вимоги, зокрема за вказаним кредитним договором (а.с.34-48). 15 червня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було також укладено договір купівлі - продажу прав вимоги (а.с.49-56). Внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора за кредитним договором № 025/0806/71-028 від 18 серпня 2006 року, позичальником згідно якого є [PERSON]. Одночасно з укладенням договору про надання споживчого кредиту між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки № 025/0806/71-028-Р-1 від 18 серпня 2006 року, за яким останній поручився перед позивачем за належне виконання кредитних зобов'язань відповідача - [PERSON] (а.с. 20-21). Дотепер відповідач [PERSON] неналежно виконує свої зобов'язання з повернення кредиту та сплаті відсотків за ним, в результаті чого станом на 10 травня 2014 року перед позивачем утворилася заборгованість в сумі 538 780,83 гривень з урахуванням відсотків та пені, сплата яких передбачена умовами кредитного договору, відповідно до доданих позивачем розрахунків (а.с. 27), а саме: - прострочена заборгованість за кредитом - 43 792,45 доларів США, що в еквіваленті складає 507722,35 гривень; - заборгованість за процентами по користуванню кредитом - 2 621,60 доларів США, що в еквіваленті складає 30 394,39 гривень; - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам - 57,28 доларів США, що в еквіваленті складає 664,09 гривень; Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України та договором про надання споживчого кредиту № 025/0806/71-028 від 18 серпня 2006 року. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обов'язки з повернення кредиту та відсотків за ним, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням її зобов'язань у розумінні наведеної норми. Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Зважаючи на те, що відповідач неналежно виконує свої обов'язки за кредитним договором, що полягає у фактичному припиненні сплати за ним, суд вважає правильним звернення до суду з позовом про дострокове стягнення кредитних коштів. Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У відповідності з ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом було встановлено, що кредитне зобов'язання відповідача [PERSON] було забезпечено порукою за договором поруки № 025/0806/71-028-Р-1 від 18 серпня 2006 року. Отже, зважаючи на те, що дотепер боржник за кредитним договором не виконав свої зобов'язання, позивач вправі одночасно (солідарно) звернути свої вимоги і до поручителів. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, суд доходить висновку про те, що позов необхідно задовольнити в заявлений позивачем спосіб. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved