Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

30 травня 2018 року позивач звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з вказаним позовом, відповідно до якого просила суд установити факт належності земельних ділянок, розташованих на території Івотської сільської ради Шосткинського району Сумської області (кадастровий номер [NUMBER]; кадастровий номер [NUMBER]; кадастровий номер [NUMBER]) на праві власності [PERSON], померлій [INFO] року, а також визнати за позивачем право власності на вказане вище майно в порядку спадкування за законом після її смерті. В обґрунтування позову посилається на правомірність набуття спадкодавцем [PERSON] права власності на спірне майно, набуття позивачем в порядку спадкування за законом права власності на це майно та неможливість оформлення нею своїх прав на спадкове майно в порядку спадкування через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на нього. Позивач в підготовче судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надійшла заява її представника про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить судові витрати залишити за нею. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надіславши заяву, згідно з якою позов визнав. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON] /а.с. 7/. За життя [PERSON] належали земельні ділянки, розташовані на території Івотської сільської ради Шосткинського району Сумської області (кадастрові номери: [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]). Проте, як зазначає позивач, оригінали правовстановлюючих документів на них втрачені. Разом з тим, з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15.05.2018р. № НВ-5907165222018 вбачається, що земельна ділянка площею 3,5926га за кадастровим номером [NUMBER] належала на праві власності [PERSON] на підставі державного акту від 29.12.2000р. [NUMBER] /а.с. 29-31/. З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15.05.2018р. № НВ-5907165292018 вбачається, що земельна ділянка площею 1,9332га за кадастровим номером [NUMBER] належала на праві власності [PERSON] на підставі державного акту від 29.12.2000р. [NUMBER] /а.с. 32-34/. З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15.05.2018р. № НВ-5907165322018 вбачається, що земельна ділянка площею 0,5765га за кадастровим номером [NUMBER] належала на праві власності [PERSON] на підставі державного акту від 29.12.2000р. [NUMBER] /а.с. 35-37/. Копія вказаного державного акту наявна в матеріалах справи /а.с.13/. Крім того, належність вказаних земельних ділянок [PERSON] підтверджується також рішенням двадцять шостої сесії двадцять третього скликання Івотської сільської ради Шосткинського району Сумської області від 21 грудня 2000 року «Про затвердження документації та видачу державних актів власникам земельних сертифікатів бувшого КСП «Прогрес» с. Івот» та додатком до нього /а.с. 38-46/. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що земельні ділянки, розташовані на території Івотської сільської ради Шосткинського району Сумської області (кадастрові номери: [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]) за життя належали [PERSON], померлій [INFO] року. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. На підставі викладеного, суд доходить висновку, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вищевказане спадкове майно. За життя [PERSON] заповіту не складала. Позивач є рідною донькою [PERSON], що підтверджується копією її свідоцтва про народження /а. с. 8/ та на день смерті проживала разом зі спадкодавцем на день смерті останньої /а.с. 12/. З листа Шосткинської районної державної нотаріальної контори вбачається, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, спадкоємці для прийняття спадщини не звертались /а.с. 25-26/. Таким чином, окрім позивача, спадкоємців [PERSON] першої черги відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, судом не встановлено. Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. В свою чергу, згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що позивач станом на день ухвалення рішення є єдиною спадкоємицею померлої [PERSON], яка в силу вимог ч. 2 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину після її смерті. Позивач, будучи спадкоємицею померлої за законом, звернулась до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину на своє ім'я на спірні земельні ділянки, але нотаріус відмовив їй у видачі цього свідоцтва, в зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на них /а.с. 11/. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог п.п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У даному випадку у позивача відсутні правовстановлюючі документи на ім'я спадкодавця на спірні земельні ділянки, що свідчить про неможливість отримання нею свідоцтв про право на спадщину в нотаріальному порядку, отже таке її право має бути захищено в судовому порядку. На підставі викладеного, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав інших осіб, а відтак у суду є всі підстави для задоволення позову. Враховуючи, що представником позивача заявлено клопотання залишити судові витрати по справі за позивачем, суд залишає судові витрати за фактично понесеними.

Outcome: approved