Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

31.08.2016 року [PERSON] звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.20), просить: поділити спільне сумісне майно подружжя, виділивши йому в натурі ? частину житлового будинку №1-а по провулку Фрунзе в с. Випасне, Білгород-Дністровського району Одеської області, що складається з кімнат у житловому будинку : 1-, 1-2, 1-3, літня кухня/гараж та виділити споруди №№2,3,4,5; для будівництва обслуговування житлового будинку ? частину земельної ділянки, що складатиме 0,11975 га.; визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку №1-а по провулку Фрунзе в с. Випасне, Білгород-Дністровського району Одеської області, що складається з кімнат у житловому будинку : 1-, 1-2, 1-3, літня кухня/гараж та виділити споруди №№2,3,4,5; визнати за ним право власності на ? частину земельної ділянки, що складатиме 0,11975 га.. В обгрунування позову [PERSON] зазначив, що 28.10.1973 року між ним та відповідачкою укладено шлюб, за період якого, ними як подружжям нажито наступне нерухоме майно: житловий будинок №1-а по провулку Фрунзе в с. Випасне, Білгород-Дністровського району Одеської області та земельна ділянка, площею 0,2395 га, яка розташована за цією ж адресою. Позивач також зазначає, що останнім часом між ним та відповідачкою погіршилися стосунки, внаслідок чого вони прийняли рішення припинити спільне проживання, у звязку з чим виникла необхідність у розподілі спільного майна подружжя, з виділом йому у власність конкретних приміщень з житлового будинку та частки земельної ділянки. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі. Відповідач позов визнала частково, а саме в частині поділу майна між ними у рівних частках, але не визнала позов в частині виділу позивачу у власність тих приміщень, на які він претендує. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Так під час розгляд справи встановлено, та підтверджено відповідними письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, що 28.10.1973 року сторони уклали шлюб. (а.с.5) За період шлюбу подружжя набуло у власність наступне нерухоме майно: житловий будинок №1-а по провулку Фрунзе в с. Випасне, Білгород-Дністровського району Одеської області, який відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно належить відповідачу, та земельну ділянку, площею 0,2395 га., кадастровий номер5120882000:02:004:0121, яка відповідно до свідоцтва про паво власності також належить відповідачу. (а.с.8-11) Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже з урахуванням тих обставин, що під час розгляду справи судом встановлено та не заперечувалось сторонами у справі, що під час шлюбу сторони набули у власність зазначене вище нерухоме майно, суд дійшов до висновку, що воно належить їх на праві спільної сумісної власності та підлягає розподілу між сторонами у рівних частках. Натомість суд не погоджується з вимогами позивача про виділ йому у власність саме споруд №№2,3,4,5, із житлового будинку №1-а по провулку Фрунзе в с. Випасне, Білгород-Дністровського району Одеської області та 0,11975 га. земельної ділянки, яка розташована за вказаною адресою, з наступних підстав. Так відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. При цьому позивачем на порушення вимог ст.ст. 11, 60 ЦПК України, під час розгляду справи не надано суду доказів, що саме споруди №№2,3,4,5, із житлового будинку №1-а по провулку Фрунзе в с. Випасне, Білгород-Дністровського району Одеської області складають ? його частину та їх виділ у власність позивачу є технічно можливим, а також те, що виділ у власність 0,11975 га. земельної ділянки, яка розташована за вказаною адресою, також технічно можливий. Вказані обставини на думку суду можливо встановити лише призначивши у справі відповідну судову будівельно технічну експертизу. Натомість позивач під час розгляду справи неодноразово відмовлявся від заявлення клопотання про призначення такої експертизи, хоча судом, на вимогу ст. 10 ЦПК України, розяснювалися позивачу наслідки нездійснення вказаної процесуальної дії. Саме з урахуванням викладених обставин, суд дійшов до висновку, що позов має бути задоволений частково.

Outcome: partial