Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

30.10.2014 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, просила припинити право її власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача грошові кошти у розмірі 2 045 837, 00 грн. як компенсацію вартості 1/2 частини спірної квартири та визнати за відповідачем право власності на спірну квартиру в цілому. Також позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача 111 100,00 грн. як компенсацію за відсутності присудженого позивачу автомобіля Хонда Стреам 2003 року випуску, д.н.з. [NUMBER]./а.с.2-5/ В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на наступні обставини. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17.01.2011 було поділено спірне майно подружжя [PERSON] та визнано за позивачем право власності на вказаний автомобіль. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17.10.2012 також в порядку поділу майна подружжя за позивачем та відповідачем було визнано право власності кожного на 1/2 частину спірної квартири. В подальшому, між сторонами виник спір щодо спільного користування спірною квартирою, рішенням Печерського районного суду м. Києва відповідача [PERSON] зобов'язано нечинити перешкод позивачу у здійсненні права власності спірною квартирою та відповідно вселено позивача. Разом з тим, позивач посилається на те, що спільне користування сторін спірною квартирою, у якій проживає відповідач, є неможливим у зв'язку з поведінкою відповідача та неподільністю квартири. За вказаних обставин, позивач просить суд на підставі ст.364 ЦК України припинити її право власності на 1/2 спірної квартири з грошовою компенсацією вартості її частки. Також позивач посилається на перешкоджання з боку відповідача у здійсненні права власності на присуджений їй автомобіль, оскільки відповідач не передає на вимогу позивача їй автомобіль та документи на нього, у зв'язку з чим, позивач не може здійснити перереєстрацію автомобіля, а тому просить суд стягнути з відповідача його вартість./а.с.2-3/ Протягом розгляду справи позивач збільшила розмір вимог в частині суми грошової компенсації її частки у спірній квартирі, просить стягнути 3 731 828,5 грн./а.с.174-177/ Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, направила своїх представників [PERSON] та [PERSON] /а.с.84, 85/, які позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та заяві про збільшення розміру вимог, просили задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити в повному обсязі, посилаючись на викладене в письмових запереченнях на позов./а.с.91-96/ Зокрема, відповідач вважає себе єдиним власником спірної квартири та заперечує право власності позивача на 1/2 частини спірної квартири, посилаючись на те, що рішення суду з цього приводу не приймалось, поряд з тим, відповідач заперечує здійснення перешкод позивачу у користуванні квартирою. Крім того, відповідач вважає, що поділ майна подружжя, у тому числі спірної квартири та стягнення компенсації на користь позивача частини іншого майна, вирішено судом, що, вважає, виключає судовий розгляд вимог за даним позовом. Також, відповідач заперечує перешкоджання позивачу у користуванні спірним автомобілем, який арештований судом за заявою позивача, що є перешкодою останній у його перереєстрації, разом з тим, відповідач стверджує, що з часу арешту спірного майна, він автомобілем не користується. Суд, визнавши можливим провести розгляд справи у відсутність позивача, за участі його представників, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, приходить до наступних висновків. На підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів судом встановлено наступні обставини. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17.01.2011 було поділено спірне майно подружжя [PERSON], у тому числі визнано за позивачем право власності на автомобіль Хонда Стреам 2003 року випуску, д.н.з. [NUMBER], вартістю 111 100,00 грн., в цій частині рішення набрало законної сили і є чинним./а.с. 136-141, 117-121, 171-172/ Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17.10.2012 року, з виправленнями внесеними згідно ухвали апеляційного суду від 15.01.2014, яке набрало законної сили і є чинним, за позивачем та відповідачем було визнано право власності кожного на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. При цьому, апеляційний суд виходив з того, що спірна квартира є неподільною річчю і не може бути поділена між подружжям у натурі./а.с. 117-121, 135, 171-172/ Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07.11.2013, яке набрало законної сили і є чинним, відповідача [PERSON] зобов'язано не чинити перешкод позивачу [PERSON] у здійсненні права власності на спірну квартиру та відповідно вселено позивача у спірну квартиру./а.с.17-18, 19-21/ Згідно Звіту про оцінку майна ідентифікатор за базою ФДМ України №359062_20012015_59 зі строком дії протягом 6 місяців з дати оцінки, ринкова вартість спірної квартири станом на дату оцінки 20.01.2015 становить 7 463 657, 00 грн./а.с.97-116/ Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи належними і допустимими письмовими доказами, які прийнято до уваги судом: копіями судових рішень, звіту про оцінку вартості спірної квартири. Доказів на спростування вказаних вище обставин суду відповідачем не надано і в матеріалах справи такі дані відсутні. Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи, рішеннями судів припинено право спільної сумісної власності сторін на вказані спірний автомобіль та спірну квартиру, визнано право власності за позивачем на даний автомобіль та за сторонами за кожним право власності на 1/2 частину спірної квартири. Заперечення відповідачем права власності позивача спростовуються вказаними судовими рішеннями і, по суті, зводяться до незгоди з ухваленими судовими рішеннями щодо поділу майна подружжя, що не стосується питань даного судового розгляду. Зокрема, крім рішення апеляційного суду від 17.10.2012 про визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спірної квартири, суд також приймає до уваги, що право спільної часткової власності позивача на спірну квартиру встановлено та захищено рішенням суду від 07.11.2013 шляхом усунення перешкод у його здійсненні, про що викладено вище. Відповідно до ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Відповідно до ч.2 ст.183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Виходячи з вищевикладеного, встановлених обставин справи та положень законодавства, яким регламентовано спірні правовідносини, оскільки виділ у натурі частки позивача із спірної квартири, яка є спільною частковою власністю сторін, - неможливий внаслідок її неподільності, що встановлено рішенням суду, суд надходить до висновку про наявність підстав згідно ст.364 ЦК України для стягнення з відповідача як співвласника на користь позивача грошової компенсації належної їй 1/2 частини спірної квартири відповідно у розмірі 1/2 ринкової вартості спірної квартири, що становить 3 731 828,5 грн., припинення права спільної часткової власності позивача [PERSON] на 1/2 частину спірної квартири та визнання за відповідачем [PERSON] права власності на спірну квартиру в цілому. При цьому, суд не приймає як безпідставних доводів відповідача про необґрунтованість тверджень позивача про неможливість спільного володіння та користування спірною квартирою та про перешкоди позивачу з боку відповідача, оскільки право співвласника на компенсацію вартості його частки іншими співвласниками у разі неможливості виділу її в натурі, є безумовним і не залежить від таких обставин. Посилання відповідача про відсутність підстав для даного позову у зв'язку з поділом спільного майна подружжя судом також є безпідставними, оскільки дана обставина не стосується і не виключає підстав для реалізації та захисту прав позивача як власника частки у спільній частковій власності. Безпідставними є і посилання відповідача на недопустимість як доказу звіту про оцінку ринкової вартості квартири та порушення позивачем і його представниками терміну подання заяви про збільшення розміру позовних вимог. Так, дані, які б давали підставу для обґрунтованих сумнівів у суду в допустимості даних звіту як доказу в матеріалах справи відсутні, поряд з тим, відповідач, доказів, які б спростовували дані звіту чи вказували на їх суперечливість суду також не надав. При цьому, в частині доводів відповідача про неналежність звіту з посиланням на те, що вищевказані обставини можуть бути встановлені тільки експертним шляхом, слід зазначити, що відповідно до ст.145 ЦПК України суд призначає судову експертизу за клопотанням сторін чи однієї із сторін у справі у разі вимог щодо обов'язковості її призначення, разом з тим, встановлення ринкової вартості спірної квартири не відноситься до таких випадків, а з клопотанням про проведення відповідної судової експертизи ні відповідач, ні позивач не звертались. Як вбачається з матеріалів справи, заява про збільшення розміру вимог подана у відповідності до вимог ст.31 ЦПК України протягом розгляду справи. В частині вимог позову щодо стягнення компенсації з відповідача за спірний автомобіль, право власності позивача на якій встановлено рішенням суду, суд вважає, що вимоги задоволенню не підлягають внаслідок їх необґрунтованості. Так, відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Зокрема, приймаючи до уваги наявні в матеріалах справи дані про здійснення розшуку автомобіля, а також відсутність даних про технічний стан автомобіля, позивачем суду не доведено розміру заподіяної шкоди чи збитків у розмірі вартості спірного автомобіля внаслідок протиправних діянь відповідача. Відтак, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, у зв'язку з частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору пропорційно до частини задоволених вимог у розмірі 3 654,00 грн./а.с.1/ Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: partial