Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

31 липня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння. В позовній заяві зазначав, що 18 травня 2013 року рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області шлюб між ним та відповідачкою був розірваний, а проживають з відповідачкою за різними адресами вони з 05 грудня 2011 року, зазначив, що перевіз до помешкання відповідачки за період шлюбу з вересня 2004 року по 05 грудня 2011 року майно, яке йому належить, а саме: 1) ваги на 1 тону вартістю 12000 грн.; 2) електричний млин вартістю 1000 грн.; 3) гума для тротуару вартістю 600 грн.; 4) два бідони молочні вартістю 1000 грн.; 5) мідний таз вартістю 600 грн.; 6) термос для першого блюда на 3 літри вартістю 600 грн.; 7) мантошниця вартістю 500 грн.; 8) залізо товщиною 6 мм.: розміром 1,2 х 1,2 м. - 3 листи вартістю 500 грн., розміром 1,2 х 3,6 м. - 2 листи вартістю 5000 грн.; 9) журнальний стіл вартістю 1000 грн.; 10) шапка хутряна вартістю 300 грн.; 11) інкубатор вартістю 400 грн.; 12) п'ять світильників на сонячній батареї вартістю 200 грн., за один; 13) скло для акваріуму товщиною 12 мм. розміром 0,4 х 0,4 м. - 2 шт., розміром 0,4 х 0,8 м. - 3 шт. вартістю 3000 грн.; 14) відеокасети, де записані ювілейні дні народження позивача на 50 і 60 років; 15) дві двотаврові балки довжиною 3,6 м. вартістю 10000 грн.; 16) дві сітки (рабиці) вартістю 800 грн.; 17) картоплесаджалка вартістю 2000 грн.; 18) ворота гаражні вартістю 10000 грн.; 19) двері залізні вартістю 3000 грн., яке залишилося у відповідачки, у добровільному порядку відповідачка майно не повертає, а тому просив суд витребувати у відповідача зазначене вище належне йому майно. У судовому засіданні позивач [PERSON] скориставшись своїми правами, визначеними ст. 31 ЦПК України зменшив розмір позовних вимог зазначених у позовній заяві, вилучивши із переліку зазначеного вище, пункт 17 - картоплесаджалку вартістю 2000 грн., уточнений позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, посилаючись на обставини і підстави, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] уточнений позов не визнала. Пояснила, що в неї відсутні будь-які речі позивача. Просила у задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] скориставшись своїм правом, визначеним ст. 31 ЦПК України звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON], в якій зазначила, що останній забрав із її домогосподарства наступне майно, яке їй належить, а саме: 1) холодильник «Ока» вартістю 3000 грн.; 2) вовняна ковдра з 2 подушками вартістю 2000 грн.; 3) лапшерізка вартістю 800 грн., 4) 2 металеві бочки ємністю 200 л. вартістю 500 грн., 5) 3 металеві сітки вартістю 1200 грн., 6) доріжки 3 шт. вартістю 900 грн.; 7) дерев'яні двері 3000 грн., 8) дерев'яна драбина вартістю 1000 грн.; 9) лом металевий вартістю 300 грн.; 10) лопата штикова вартістю 100 грн.; 11) лопата совкова вартістю 200 грн.; 12) саперні лопати 3 шт. вартістю 390 грн.; 13) вила вартістю 120 грн.; 14) сірі нові граблі вартістю 170 грн.; 15) два молотки вартістю 180 грн.; 16) сокира вартістю 140 грн.; 17) набір ключів до велосипеда вартістю 500 грн.; 18) замок для велосипеда вартістю 100 грн.; 19) карнизи 2 шт. вартістю 800 грн.; 20) двері дерев'яні голубі двійні вартістю 2800 грн.; 21) замки дверні 3 шт. вартістю 645 грн.; 22) ящик сірників упаковками по 10 шт. вартістю 400 грн.; 23) диск О.Сєрова вартістю 170 грн.; 24) два мішки пшениці вартістю 300 грн.; 25) два мішки кукурудзи вартістю 300 грн.; 26) два мішки картоплі вартістю 400 грн.; 27) два мішки соняшника вартістю 200 грн.; 28) колун вартістю 260 грн.; дерев'яний метр вартістю 90 грн.; 29) електролічильники 2 шт. вартістю 5000 грн., зустрічний позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити, посилаючись на обставини і підстави викладені в зустрічній позовній заяві. Відповідач по зустрічному позову [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що ним повернуто позивачці по зустрічному позову [PERSON] холодильник «Ока», 2 електролічильники, доріжку та ковдру (п. 1, 2, 6, 29 зустрічної позовної заяви), іншого майна, що належить [PERSON] у нього немає, а тому зустрічний позов не визнав, просив у задоволенні зустрічного позову відмовити. Позивачка по зустрічному позову [PERSON] не заперечувала того факту, що їй було повернуто холодильник «Ока», 2 електролічильники, доріжку та ковдру, але вказувала на те, що доріжку і ковдру їй повернуто інші, а холодильник і електролічильники повернуті в не належному стані. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку. Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 60 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, коли мають місце підстави звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Крім того, дотримуючись принципу диспозитивності, передбаченого ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 січня 2007 року по 29 травня 2013 року, рішенням від 18 травня 2013 року Великобагачанського районного суду Полтавської області шлюб розірвано (а.с. 5, 6). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Як вбачається із ст. 16 ЦК України, одним з цивільно-правових способів захисту права власності є віндикація - витребування власником майна з чужого незаконного володіння. У відповідності до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Для застосування ст. 387 ЦК України необхідною умовою є доведеність позивачем того факту, що він є власником рухомого майна і таке право власності підтверджене правовстановлюючими документами; особа, яка звернулась до суду з вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що перебуває у володінні відповідача (ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 лютого 2015 року у справах № 6-48364св14 та № 6-332 св15). Пунктом 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і, в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред'явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений. Пунктом 23 цієї Постанови визначено, що відповідно до статті 387 ЦК та частини третьої статті 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Суд не приймає, як належний доказ, що підтверджує право власності позивача по зустрічному позову [PERSON] на холодильник «Ока» (п. 1 вимог зустрічної позовної заяви) надане нею свідоцтво про продажу, установку холодильника (а.с. 32), зважаючи, що в ньому не зазначено, ані адресу установки, ані прізвища покупця, крім того, як зазначив відповідач [PERSON], холодильник був ним повернутий позивачці по зустрічній позовній заяві, а та в свою чергу не заперечувала факту повернення. Сторонами по справі, як по первісному позову, так і по зустрічному позову не надано до суду будь-яких інших належних доказів, які б доводили їхнє право власності на зазначене в позовних заявах майно, а тому суд не вбачає підстав для задоволення, як первісного так і зустрічного позову. Куруючись ст. ст. 10, 11, 27, 60, 62, 64, 208, 214, 215 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed