Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

30.10.2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , 3-я особа: [PERSON] про відшкодування витрат зі сплати за житлово-комунальні послуги. Просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , витрати пов`язані з оплатою за житлово-комунальні послуги які складаються: з витрат, пов`язаних з утримання будинку, вивіз ТПВ, газо,-електропостачання, централізованого опалення, за період часу з січня 2017 р. по липень 2020 р. в розмірі 8029 (вісім тисяч двадцять дев*ять) гривень 66 копійок. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2020 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2021 року призначено справу до судового розгляду на 22.09.2021 року на 11 год. 00 хв. В судове засідання представник позивача адвокат Кара Ю.М. надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позову. Просила винести заочне рішення по справі. За клопотанням представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи через офіційний веб-портал судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/fair/sud0808, а також у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України у судове засідання не з`явився, поважну причину неявки суду не повідомив, відзив не надав, у зв`язку з чим, на підставі ч. 3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність, на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Третя особа [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, поважну причину неявки суду не повідомив, у зв`язку з чим, на підставі ч. 2 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність, на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Згідно зі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином, повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно частини 1 статті 95 Цивільного процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3)показаннями свідків. Згідно статті 77 Цивільного процесуального кодексу України,належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 12.08.2002 р. виданого Жовтневою районною адміністрацією. Свідоцтво про право власності на квартиру 07.11.2006 р. зареєстровано в ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», про що виданий витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина, яку прийняв [PERSON] . Даний факт підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 28.01.2014 р. Тобто [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить по 1\\3 частині квартири [ADDRESS] на праві спільної часткової власності. У вищезазначеній квартирі зареєстровані та фактично мешкають [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. [PERSON] користується майном, однак комунальні послуги не сплачує та не допомагає в утриманні майна. Договори з постачальниками комунальних послуг укладені з [PERSON] , яка є інвалідом другої групи. Як слід з матеріалів справи [PERSON] сплачує витрати за комунальні послуги. На даний час заборгованість за спожиті комунальні послуги відсутня. Як встановлено у судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи з січня 2017 року по липень 2020 р. позивачем [PERSON] було сплачено за комунальні послуги 24089 грн. які складаються з: послуг з утримання будинку та прибудинкової території, вивіз ТПВ, електропостачання, газопостачання, централізованого опалення. Частка відповідача [PERSON] у витратах зі сплати за житлово-комунальні послуги, за період з січня 2017 року по липень 2020 р. складає 8029 грн. 66 коп., тобто 1\\3 частину. Згідно зі ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарували, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно ч. 1 ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний та капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. З наведених положень ЖК України суд вважає, що відповідачу [PERSON] по справі несуть спільну солідарну відповідальність за схоронність квартири, власниками та зареєстрованими особами якої вони є. Діючим законодавством на них покладено спільний обов`язок щодо проведення за власний рахунок поточного та капітального ремонту квартири, в якій зареєстровано їхнє місце проживання, та оплату комунальних послуг. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа. Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається власником і обов`язки по оплаті вказаних послуг виникають у них лише перед останнім. Відповідно до ч. 1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Згідно до вимог ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог с. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до вищевикладених законодавчих норм обов`язок нести витрати, пов`язані з утриманням майна включає у себе також і сплату комунальних послуг. Статтями 66, 67 Житлового кодексу України визначено, що плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється, виходячи з загальної площі квартдаи (одноквартирного будинку). Розмір плати за користування житлом (квартирної плати) встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно із ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власники квартири повинні сплачувати кошти за користування житлово-комунальними послугами та витрати, пов`язані із обслуговуванням будинку. Власники несуть відповідальність за своєчасність здійснення платежів на рахунок управителя незалежно від використання приміщень особисто чи надання належних їм приміщень в оренду, якщо інше не передбачено договором. У зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] відмовляється відшкодувати позивачу [PERSON] витрати які вона понесла при сплаті за житлово-комунальні послуги, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позову та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат по сплаті за житлово-комунальні послуги в сумі 8029 грн. 66 коп. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved