Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

6 лютого 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь 8143,20 гривень, як суму наданої тимчасової державної допомоги у зв'язку з тим, що відповідач не мав можливості утримувати дитину (а.с.1-3). Позивач у судове засідання не з'явився надав на адресу суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, зазначивши, що позов підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Суд встановив, що відповідач [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження, є батьком малолітнього : [PERSON], [INFO], а матір'ю дитини, є [PERSON] (а.с.6). 18 лютого 2011 року [PERSON] звернулась до позивача з заявою на призначення тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме на малолітню сина [PERSON], [INFO] . Згідно повідомлення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 9 лютого 2011 року, [PERSON] з 11 листопада 2010 року знаходився під вартою в СІЗО № 3 м. Дніпропетровська, а отже не мав можливості утримувати свою дитину у зв'язку з тим, що перебував під вартою. Відповідно до п. 8 та п. 9, ст. 181, глави 15, III розділу Сімейного кодексу України, Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 року № 189 та на підставі наданих документів, 4 березня 2011 року [PERSON] була призначена тимчасова державна допомога дітям, батьки яких не мають можливості їх утримувати. 17 жовтня 2013 року на адресу позивача надійшов лист управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської міської ради від 25 вересня 2013 року щодо організації роботи з особами, звільненими від відбування покарання у 2013 році згідно зі списком, з якого вбачається, що [PERSON] звільнився з Ігренського ВЦ-133 2 серпня 2013 року. Рішенням позивача від 14 листопада 2013 року, [PERSON] було припинено виплату тимчасової державної допомоги з 1 вересня 2013 року. Відповідно до п. 12 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. З огляду на те, що за змістом п. 10, ст. 181, глави 15, III розділу Сімейного кодексу України, суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з особи, яка не мала можливості утримувати дитину до Державного бюджету України в судовому порядку, сума, яка підлягає поверненню відповідачем за період з 1 березня 2011 року по 31 серпня 2013 року склала 8143,20 гривень, що підтверджується відповідним розрахунком. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved