Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

2 липня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], 13.01. [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісяця, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до повноліття дитини. Вимоги мотивує тим, що рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 19 серпня 2016 року розірвано її шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають спільну дитину - сина [PERSON], 13. 01. [INFO] , який перебуває на її утриманні та вихованні. Сторони не досягли згоди з приводу матеріального утримання дитини. Ухвалою судді від 11.07.2018 року відкрито спрощене позовне провадження по справі, надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, справу призначено до розгляду без виклику сторін (а.с. 10-11). Відповідач не скористався правом на подання відзиву у встановлений судом строк, тому суд розглядає справу за наявними матеріалами, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК, врахувавши заяву відповідача від 30.10.23018 року про визнання позову. Відповідно до норми ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не проводилося, оскільки розгляд справи здійснювався судом за відсутності учасників справи. Вивчивши матеріали справи, безпосередньо дослідивши наявні письмові докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з огляду на таке. Судом встановлено, що рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 19 серпня 2016 року в цивільній справі № 273/776/16-ц розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований 09.06. 2013 року (а.с. 5). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ТП №161427, позивачка одружилася, прізвище [PERSON] після державної реєстрації шлюбу 1 грудня 2017 року, змінене на [PERSON] (а.с. 6) Від спільного шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4). Дитина перебуває на утриманні та вихованні позивачки, згідно з довідкою виконавчого комітету Дубрівської сільської ради №1445 від 21. 06. 2018 року (а.с.7). Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, що ним не спростовано. Перебуваючи у працездатному віці, він має змогу працювати та заробляти гроші на утримання неповнолітньої дитини. Матеріали справи не містять відомостей про наявність у відповідача інших утриманців, його інвалідність чи непрацездатність, а також інших істотних доказів фінансової неспроможності. Крім зазначеного в матеріалах справи міститься заява відповідача від 30.10.2018 року про визнання позову (а.с. 20). За нормами ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна зі сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України). Відповідно до ч. 1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вимоги закону щодо обов'язку відповідача утримувати неповнолітню дитину, право позивачки на вибір способу стягнення аліментів на власний розсуд або у твердій грошовій сумі, або у частці від доходу платника аліментів, не залежно від того, чи він офіційно працевлаштований та від інших обставин (ч.3 ст.181 СК України в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017 року) суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON],[INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття,оскільки відповідач позов визнав і дане визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved