Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

29 вересня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом до відповідачів - [PERSON] районної державної адміністрації, Торської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, вказуючи, що 11 лютого 2006 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася наступна спадщина на майно, у тому числі, на право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Перше Травня» розміром 7,8 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, яка розташована на землях Торської сільської ради Костянтинівського району Донецької області. Позивачка прийняла спадщину, подавши письмову заяву до Другої [PERSON] ДНК, спадкова справа № 94/2006. При цьому, за життя [PERSON] був втрачений сертифікат на земельну частку (пай). У видачу дублікату правовстановлюючого документу [PERSON] райдержадміністрацією позивачці було відмовлено у зв*язку зі смертю власника та повідомлено, що [PERSON] у 1996 році дійсно було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) колишнього КСП «Перше Травня» Торської сільської ради Костянтинівського району, серії ДН № 033374, який був зареєстрований 10 квітня 1996 року за №435 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) розміром 7,8 умовних кадастрових гектарів та виданий на підставі розпорядження [PERSON] райдержадміністрації від 25 березня 1996 року № 187. Другою [PERSON] нотаріальною конторою позивачці відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на відсутність оригіналу сертифікату на земельну частку (пай), а також у зв*язку з тим, що у свідоцтві про народження позивачки в якості матері зазначено [PERSON], тоді як свідоцтво про шлюб [PERSON] та [PERSON] не зберіглося, позивачці рекомендовано звернутися до суду. Оскільки від встановлення факту родинних відносин залежить право позивачки на вступ у спадщину за заповітом та можливість подальшого розпорядження майном на власний розсуд, просила суд встановити, що вона [PERSON], є рідною донькою [PERSON], померлої 11 лютого 2006 року, та визнати за нею право на отримання земельної частки (паю) із земель колишнього КСП «Перше Травня» розміром 7,7 умовних кадастрових гектарів без визначення меж в натурі на місцевості, на території Торської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері [PERSON], померлої 11 лютого 2006 року, що належало померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН № 033374, зареєстрованого 10 квітня 1996 року за №435 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), виданого на підставі розпорядження [PERSON] райдержадміністрації від 25 березня 1996 року № 187. Позивачка у судове засідання не з*явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності за участі представника, підтримує позовні вимоги. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Представники відповідачів - [PERSON] районної державної адміністрації, Торської сільської ради Костянтинівського району Донецької області у судове засідання не зявились, надавши суду заяви, в яких зазначили що проти задоволення позову не заперечують та просять розглянути справу за їх відсутності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з 1986 року постійно проживає за адресою: [INFO], знайомий з позивачкою [PERSON] протягом тривалого часу як з односельчанкою. Також, з дитинства він був знайомий з [PERSON], яку називав «бабою Шурою». Знає, що [PERSON] є матір*ю позивачки [PERSON], вони проживали разом як близькі родичі, що також відомо іншим мешканцям села. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з 1978 року постійно проживає за адресою: [INFO], знайомий з позивачкою [PERSON], яка раніше працювала у його бригаді. З [PERSON] свідок був знайомий як з односельчанкою. Йому, як і усім мешканцям села, відомо, що [PERSON] та [PERSON] є між собою рідними матір*ю та дочкою. Зясувавши позицію представника позивача, представників відповідачів, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що у 11 лютого 2006 року у с. Торецьке Костянтинівського району Донецької області у віці 92 років померла [PERSON], актовий запис про смерть виконкому Торської сільської ради Костянтинівського району Донецької області № 04 від 13 лютого 2006 року (а.с. 10). Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із з права на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Перше Травня» розміром 7,8 умовних кадастрових гектарів, на землях Торської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, що належало померлій, як вбачається з повідомлення [PERSON] райдержадміністрації від 05 вересня 2016 року (а.с. 15), на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) колишнього КСП «Перше Травня» Торської сільської ради Костянтинівського району, серія ДН № 033374, зареєстрованого 10 квітня 1996 року за №435 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), виданого на підставі розпорядження [PERSON] райдержадміністрації від 25 березня 1996 року №187. 08 лютого 2001 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений виконкомом Торської сільської ради Костянтинівського району, р/№ 6 (а.с. 11), за яким заповіла належний їй земельний сертифікат серія ДН № 033374, виданий [PERSON] районною державною адміністрацією 02 квітня 1996 року, своїй доньці [PERSON]. Як вбачається зі свідоцтва про народження № 145830, складеного російською мовою (а.с. 8) [PERSON] народилася 16 грудня 1936 року у с. Петрівка, її батьком є російською мовою «Козлов Николай Константинович», матір*ю «Линченкова Александра Гавриловна». Дівоче прізвище позивачкою змінено з «Козлова» на «Шевченко» у зв*язку із реєстрацією шлюбу з [PERSON], що мало місце 01 лютого 1965 року у м. Дружківка Донецької області (а.с. 9). Позивачка [PERSON] звернулася у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини від 23 червня 2006 року до Другої [PERSON] ДНК де заведено спадкову справу № 94/2006, що вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру за № 45224569 від 27 вересня 2016 року, сформованою Другою [PERSON] ДНК (а.с. 47-48). Постановою державного нотаріуса Другої [PERSON] ДНК від 19 вересня 2016 року у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай) після смерті [PERSON], яка померла 11 лютого 2006 року, позивачці [PERSON] відмовлено, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу сертифікату на право на земельну частку (пай), а також не надано доказів у підтвердження родинного зв*язку зі спадкодавцем, так як у свідоцтві про народження позивачки в якості матері зазначена [PERSON], актових записів про шлюб [PERSON] з [PERSON] згідно повідомлення [PERSON] районного відділу РАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 986/03.2-38 від 23 серпня 2016 року (а.с. 26) не виявлено (а.с. 26, 27). Позивачка [PERSON] зверталася до відповідача [PERSON] райдержадміністрації з заявою про видачу дублікату сертифікату на право на земельну частку (пай) на ім*я [PERSON] [PERSON] райдержадміністрації за № 1806/01-67 від 05 вересня 2016 року (а.с. 15) позивачці повідомлено про неможливість надання дублікату сертифікату на право на земельну частку (пай) замість втраченого у зв*язку з тим, що право на земельну ділянку належало померлій [PERSON], рекомендовано звернутись до суду. Крім того, згідно даної відповіді підтверджено, що у 1996 році [PERSON] дійсно був отриманий сертифікат на право на земельну частку (пай) колишнього КСП «Перше Травня» Торської сільської ради Костянтинівського району, серії ДН № 033374, який був зареєстрований 10 квітня 1996 року за №435 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) розміром 7,8 умовних кадастрових гектарів та виданий на підставі розпорядження [PERSON] райдержадміністрації від 25 березня 1996 року № 187 (а.с. 15); також повідомлено, що розмір земельної ділянки зменшився. Викладені факти підтверджуються наданими відповідачем копіями документів, а саме: - виписки з Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) із зазначенням серія сертифікату ДН та № 033374 (а.с. 16-17); - копії розпорядження голови райдержадміністрації від 25 березня 1996 року № 187 про затвердження вартості та розміру в умовних кадастрових гектарах земельної частки (паю) для видачі сертифікатів у КСП «Перше Травня» Костянтинівського району (а.с. 18); - копії рішення виконкому Торської сільської ради від 13 березня 1996 року про затвердження списків членів та пенсіонерів КСП «Перше Травня», включених до остаточного пайового розрахунку паювання земель підприємства та витягом списків членів КСП «Перше Травня», де за № 115 значиться [PERSON] (а.с. 19-21); - копій розпоряджень голови [PERSON] районної державної адміністрації від 16 грудня 1999 року № 469, від 14 серпня 2000 року № 368 відповідно до яких визначено вартість земельної частки (паю), а також розмір частки в умовних кадастрових га, що за новим розрахунком склав - 7,70 (а.с. 22-24). Згідно довідки Торської сільської ради Костянтинівського району Донецької області від 25 серпня 2016 року № 203 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) виданого на імя [PERSON], колишнього члену КСП «Перше Травня», їй виділена земельна частка (пай) в лоті № 35 із земель Торської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 25). Як вбачається з довідки Торської сільської ради Костянтинівського району Донецької області № 204 від 25 серпня 2016 року (а.с. 28), [PERSON], яка померла 11 лютого 2006 року, за життя визнавала себе рідною матір*ю [PERSON] Відповідно ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Приймаючи до уваги викладене, суд доходить висновку, що у судовому засіданні встановлені достатні дані, які свідчать про наявність родинних відносин як матері та дочки між померлою 11 лютого 2006 року [PERSON] та позивачкою [PERSON], [INFO], що є спадкоємцем після смерті матері за заповітом та звернулася 23 червня 2006 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується дослідженими судом доказами, як то копія свідоцтва про народження та шлюб позивачки, копія заповіту, довідка сільської ради (а.с. 8-9, 11, 28), а також вбачається з пояснень свідків [PERSON], [PERSON] Відповідно до ст. 25 ЦК України здатність мати права та обовязки (цивільна правоздатність) мають всі фізичні особи, і виникає вона з моменту народження, та припиняється у момент смерті. В силу ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також, здатність своїми діями створювати для себе цивільні обовязки, самостійно їх виконувати на нести відповідальність у разі їх невиконання. Згідно ст. 15 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права, у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 392 ЦК України особа може пред*явити позов про визнання її права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У п. 24 Пленуму Верховного суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз*яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 Земельного кодексу України, шляхом визнання прав. Відповідно до статей 1225 Цивільного кодексу України і 131 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Приймаючи до уваги вищевикладене та зважаючи на те, що позивачка по справі, яка є спадкоємцем за заповітом після смерті матері, позбавлена можливості оформити спадкові права у зв*язку з втратою оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) на ім*я [PERSON], враховуючи позицію відповідачів у справі, визнання позову якими не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності до того правових підстав суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved