overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

29 грудня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 24 грудня 1999 року перебуває із відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки не склалися через несхожість характерів та різні погляди на життя. На протязі останнього часу винекли непорозуміння, що призвели до взаємного відчуження. З вересня 2014 року сімейні стосунки припинено, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Примирення не можливе, шлюб носить формальний характер. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем (а.с.1-2). Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила суд задовольнити позов і розірвати шлюб між нею та відповідачем, змінити прізвище на дошлюбне (а.с.14). Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу. (а.с. 15). Розглянувши доводи, викладені позивачем, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 24 грудня 1999 року позивач [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 24 грудня 1999 року, актовий запис 1133 (а.с.8). В шлюбі у позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] народилася дитина: син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27 серпня 2002 року, актовий запис 673 (а.с.9). В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки в судовому засіданні було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи взаємне небажання позивача і відповідача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

29 грудня 2014 року позивач [PERSON]. звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON].. про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 15.06.2002 року вона уклала шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Красноармійського міського управління юстиції в Донецької області, актовий запис № 135 з відповідачем по справі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з грудня 2014 року. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, а тому позивач [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON]. позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 15 червня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Красноармійського міського управління юстиції в Донецької області, актовий запис № 135 (а.с. 5). Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з грудня 2014 року через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки вони не бажають в подальшому жити разом, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сім'ю неможливо. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити прізвище - [PERSON]. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

29 грудня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON]. про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 20.03.2009 року вона уклала шлюб, зареєстрований Виконкомом Булавинської селищної м. Єнакієве Донецької області, актовий запис № 18 з відповідачем по справі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, а тому позивач [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON]. в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав в повному обсязі. Суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 20.03.2009 року Виконкомом Булавинської селищної м. Єнакієве Донецької області, актовий запис № 18 (а.с. 4). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки вони не бажають в подальшому жити разом, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON]. Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сім'ю неможливо. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити прізвище - [PERSON]. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

29 грудня 2014 р. позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому вказала, що 8 лютого 2003 р. між нею та відповідачем по справі [PERSON] Піско-Радьківською сільською радою Борівського р-ну Харківської обл. був зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис №01. Від їхнього спільного життя у них народилися діти: [INFO]. син [PERSON], а [INFO] дочка [PERSON], які на теперішній час проживають разом з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Але сімейне життя виявилося невдалим, через те, що відповідач почав зловживати спиртними напоями. Після народження другої дитини, яка народилася хворою, їхнє сімейне життя стало ще гіршим. На прохання позивачки не пиячити відповідач не реагував, а навпаки - міг підняти на неї руку. Згодом позивачка вирішила забрати дітей і проживати окремо від чоловіка. З грудня 2012 р. сторони проживають окремо один від одного. Позивачці відомо, що у відповідача на теперішній час є цивільна дружина, вона також має намір згодом створити нову сім'ю. Позивачка вказує, що за таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення з відповідачем. Спору про місце проживання дітей між сторонами не виникало, вони і надалі залишаться проживати разом з позивачкою. В судове засідання позивачка надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання надав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.158 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки шлюбні відносини між сторонами були припинені, поновлювати стосунки сторони намірів не мають, на примирення не згодні, тому шлюб належить розірвати. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

29 грудня 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 04 травня 2012 року між сторонами зареєстровано шлюб, проте спільне життя з Відповідачем у нього не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння, що поступово призвело до втрати почуття любові та поваги, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Спільних дітей від шлюбу сторони не мають. Позивач в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву, у якій вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, у якій просила слухати справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 04.05.2012 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, що підтверджується відміткою про сімейний стан в паспорті громадянина України [PERSON] (а.с. 5). З матеріалів справи вбачається, що на даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, на примирення не згодні. Спільних дітей від шлюбу не мають. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 487,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

29 грудня 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 05 вересня 2007 року між сторонами зареєстровано шлюб, проте спільне життя з Відповідачем у нього не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння, що поступово призвело до втрати почуття любові та поваги, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], і сина - [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву, у якій вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, у якій просила слухати справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05 вересня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 5 вересня 2007 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 8). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], і сина - [PERSON], [INFO]. (а.с. 9-10). З матеріалів справи вбачається, що на даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 487,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

29 грудня 2015 року [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та призначення опікуна, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, третя особа Відділ опіки та піклування виконавчого комітету Димитровської міської ради Донецької області, посилаючись на те, що син позивача - [PERSON] знаходився незначний проміжок часу в фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] У них [INFO] народився син [PERSON], який з дня свого народження мешкає разом зі нею та її сином [PERSON], який також мешкає разом з позивачкою і за станом свого здоров'я не має можливості виконувати батьківські обов'язки. Матір [PERSON], - [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків, ні піклується за ним, також не приймає участь в матеріальному утриманні свого сину. Позивач в судовому засіданні підтримала свої вимоги, викладені в позовній заяві, та просить їх задовольнити - призначити її опікуном над малолітнім онуком [PERSON], 2008 року народження, позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно сина [PERSON], 2008 року народження, та стягнути аліменти з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання малолітнього онука. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимоги своєї матері [PERSON], дав пояснення, аналогічні поясненням позивача, та додав що він займається вихованням сина [PERSON], 2008 року народження, але часто хворіє, і не має в повному обсязі здійснювати батьківські обов'язки, згоден на сплату аліментів на утримання свого сина на користь матері - позивача по справі. Прокурор Перекупка К.І. не заперечує проти позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], 2008 року народження. Також необхідно встановлення опіки та призначення піклувальника, стягнення аліментів на утримання дитини. Вважає, що позов [PERSON] обґрунтований, знайшов своє підтвердження в матеріалах цивільної справи, та судовому засіданні. Відповідач [PERSON], представник третьої особи в судове засідання не з'явились. Відповідач [PERSON] надала заяву про слухання справи в її відсутність (арк.справи 52), не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON], 2008 року народження, та стягнення з неї аліментів на його утримання. Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Димитрівської міської ради Донецької області Прокопова Т.Ф. надала листа про слухання справи в її відсутність (арк.справи 47), яка діє на підставі довіреності (арк.справи 49), приймаючи до уваги інтереси малолітньої дитини. Вислухавши думку позивача, відповідача [PERSON], прокурора, які не заперечували проти розгляду справи в відсутність відповідача [PERSON], третьої особи, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

29 грудня 2015 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], в якому просила усунути перешкоди у користуванні належною їй на праві приватної власності 1/2 частиною квартири [ADDRESS], шляхом вселення, мотивуючи тим, що їй на праві власності належить 1/2 частина даної квартири, а відповідач чинить їй перешкоди у користуванні нею. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини зазначені у позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Вислухавши пояснення позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачці та відповідачу належить по 1/2 частині квартири [ADDRESS], що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав, виданим Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації № 34013768 від 03.05.2012 року (ксерокопія а.с.8) та свідоцтвом про право власності на житло, виданим Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради від 15.03.2012 року (ксерокопія а.с.5). Відповідно до частини 1 статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно частини 1 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з частиною 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні Відповідно до частини 1 статті 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідач перешкоджає позивачці використовувати належну їй частину квартири. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з частиною 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином позивачем доведено, а доводи прийнято судом, що відповідач [PERSON] перешкоджає позивачці в реалізації нею права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], а тому заявлені вимоги про вселення позивачки та зобов'язання не чинити перешкод у користуванні квартирою підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

29 грудня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 27 грудня 2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 872. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з 06 жовтня 2011 року, оскільки її чоловіка [PERSON] затримано за звинуваченням в скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та на підставі вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області № 185/1147/13-к від 18.11.2013 р. призначено покарання у вигляді одинадцяти років позбавлення волі. За чотири роки після ув'язнення її чоловіка вона самостійно виховувала їхнього сина. На сьогоднішній день йому виповнилося шість років і батька він майже не пам'ятає. Для неї також її чоловік за цей період став чужою людиною. Подальших шлюбних відносин між ними після його звільнення, тобто через сім років вона не бажає. Фактично вони вже чужі один для одного, в них немає спільних інтересів, різні життєві позиції. Саме в інтересах дитини, для її нормального розвитку та психологічного стану їхній шлюб необхідно припинити. У судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 27 грудня 2008 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 872 (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з 06 жовтня 2011 року, для позивача її чоловік за цей період став чужою людиною. Подальших шлюбних відносин між ними вона не бажає. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved