Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~30.03.2020 акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» (далі позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (далі відповідачі) про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого теплопостачання, що виникла за період з 01.10.2016 по 31.01.2020 включно, в сумі 6220 грн 70 коп. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді від 10.04.2020 відкрито провадження в цивільній справі № 750/2661/20, яку призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. \~ \~ \~ \~Цією ж ухвалою запропоновано сторонам подати суду процесуальні заяви по суті справи (відзив на позовну заяву, відповідь на відзив і заперечення). 30.04.2020 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача [PERSON] адвоката Костюка О. П. Як випливає з відзиву і доданих до нього документів, відповідач [PERSON] позов не визнає, оскільки квартира відповідачів обладнана окремим засобом обліку теплової енергії, при цьому відповідачі оплачують послуги теплопостачання згідно показників засобу обліку теплової енергії. Позивачем нараховано заборгованість за опалення місць загального користування будинку (далі МЗК). Представник відповідача стверджує, що застосована позивачем методика розрахунку плати за опалення МЗК не передбачена чинним законодавством; будинок, в якому проживають відповідачі, не утепелений, а тому нарахування позивачем плати за опалення МЗК є безпідставним. Додатково представник відповідача просив суд застосувати до спірних правовідносин трирічний строк позовної давності та відмовити в позові з наведених в сукупності обставин, при цьому стягнути з позивача на користь [PERSON] 2000 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідачі є співвласниками та проживають в квартирі [ADDRESS] в якому знаходиться Квартира, обладнаний будинковим засобом обліку теплової енергії, а Квартира окремим засобом обліку теплової енергії. Посилаючись на ухилення відповідачів від оплати за послуги з централізованого теплопотачання, позивач просить суд стягнути заборгованість, що виникла за період з 01.10.2016 по 31.01.2020 включно, в сумі 6220 грн 70 коп. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV, що діяв до 01.05.2019 (далі Закон № 1875-IV),\~ пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII, що діє з 10.12.2017 (далі Закон № 2189-VIII), надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води належить до комунальних послуг. Згідно з частиною третьою статті 20 Закону № 1875-IV, частини другої статті 7 Закону № 2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Позивач надає відповідачам послуги з централізованого опалення МЗК на підставі Типового договору. Застосована позивачем методика розрахунку вартості послуг з опалення МЗК враховує загальну кількість теплової енергії, поставленої до будинку; сукупну кількість теплової енергії, спожитої мешканцями квартир, в яких встановлено внутрішньоквартирні засоби обліку теплової енергії, а також внутрішньобудинкові втрати теплової енергії. Вказана методика є вірною, оскільки забезпечує визначення розміру плати за опалення МЗК пропорційно площ квартир будинку. Частиною першою статті 257 Цивільного кодексу України встановлено трирічний строк позовної давності. За приписом частини четвертої статті 267 цього Кодексу сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Вимога позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за період з 01.10.2016 по 31.01.2017 включно в розмірі 2452 грн 97 коп. (а.с. 5) є такою, що подана поза межами загального строку позовної давності. Враховуючи те, що позивач не надав суду доказів наявності поважних причин для пропуску ним загального строку позовної давності при зверненні до суду з цим позовом, вимога про стягнення боргу за період з 01.10.2016 по 31.01.2017 включно в розмірі 2452 грн 97 коп. не підлягає задоволенню. Виходячи з вищевикладеного, з відповідачів на користь позивача слід стягнути в солідарному порядку заборгованість за період з 01.02.2017 по 31.01.2020 включно в розмірі 3767 грн 73 коп. /6220.70 - 2452.97/. Таким чином, пред`явлений позов підлягає частковому задоволенню. Оскільки позов задоволено судом на 60.5% /3767.73 : 6220.70 х 100/, на підставі положень частини першої статті 141 ЦПК України сплачена позивачем сума судового збору підлягає відшкодуванню за рахунок відповідачів пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 1271 грн 71 коп. /2102 х 0.605/ - шляхом стягнення з кожного з відповідачів по 423 грн 90 коп . За приписом статті 141 ЦПК України понесені судові втрати відшкодовуються лише сторонам. [PERSON] не є стороною або іншим учасником цієї справи, а тому заявлена представником відповідача вимога про відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 2000 грн на користь вказаної особи не грунутується на законі, а тому не підлягає задоволенню.

Outcome: partial