Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

30 травня 2014 року Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль» (далі [PERSON]) звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку заборгованості за генеральною кредитною угодою №010/02-2/246 від 25.04.2007 року, кредитним договором №010/02-2/246/1 від 25.04.2007 року.На обґрунтування зазначеного позову [PERSON] посилався на те, що 25 квітня 2007 року між Банком та [PERSON] укладено генеральну кредитну угоду №010/02-2/246, у межах якої був укладений кредитний договір №010/02-2/246/1 від 25 квітня 2007 року, відповідно до умов якого [PERSON] надав [PERSON] кредит у сумі 800\~000,00 доларів США для придбання нежитлової адміністративної будівлі, зі сплатою 12,00% річних, строком до 24 квітня 2017 року, а позичадльник зобов'язався у порядку, передбаченому умовами генеральної кредитної угоди та кредитного договору, повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитним коштами, а у разі прострочення платежів основного боргу та процентів також пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення. На забезпечення виконання позичальником [PERSON] зобов'язань за генеральною кредитною угодою між банком та фізичними особами укладені договори поруки, а саме: з [PERSON] укладено договір поруки від 25 квітня 2007 року № 010/02-2/246/4; з [PERSON] - договір поруки від 25 квітня 2007 року № 010/02-2/246/2; з [PERSON] В.В. - договір поруки від 25 квітня 2007 року № 10/02-2/246/3. [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором №010/02-2/246/1 від 25 квітня 2007 року належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 662\~170,97 доларів США. Під час розгляду цивільної справи [PERSON] неодноразово уточнював позовні вимоги відповідно до заяви №140-9-2-00/19-26 від 18.09.2014р., заяви №140-9-2-00/19-37 від 28.11.2014р. та заяви №140-9-2-00/19-09 від 25.02.2015р. Згідно останньої заяви про уточнення позовних вимог №140-9-2-00/19-09 від 25.02.2015р. Банк просив стягнути з Відповідачів в солідарному порядку заборгованість за Генеральною кредитною угодою від 25 квітня 2007 року № 010/02-2/246, кредитним договором від 25 квітня 2007 року №010/02-2/246/1 на загальну суму 667\~184,93 доларів США станом на 31 травня 2014 року, яка складається із: заборгованості за кредитом - 662\~170,97 доларів США; нарахованої пені за непогашеним кредитом за період з 04 лютого 2014 року по 30 травня 2014 року - 5\~013,93 доларів США. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2015 року позов задоволено частково, а саме стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 567\~758,07 доларів США та судовий збір в розмірі 3\~654,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 03 червня 2015 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «[PERSON] Аваль» задоволено частково, а саме стягнуто із [PERSON], на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 882\~803,64 доларів США. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про стягнення судового збору. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 06 липня 2016 р. рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 30 червня 2015 року в частині позовних вимог до відповідача [PERSON] скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Під час судового розгляду [PERSON] уточнив розмір позовних вимог з урахуванням часткового погашення кредиторських вимог СПД [PERSON] впродовж процедури банкрутства у розмірі 653\~988,90 грн., зазначивши про залишок непогашених вимог АТ «[PERSON] Аваль» за кредитним договором №010/02-2/246/1 від 25.04.2016р. 5\~319\~364,01 грн. (5\~973\~352,94 грн. визнані кредиторські вимоги за Кредитним договором №010/02-2/246/1 від 25.04.2016 р. 653\~988,90 грн. кошти отримані в процедурі банкрутства на погашення кредиторські вимог за Кредитним договором №010/02-2/246/1 від 25.04.2016 р.), в т.ч. заборгованість за тілом кредиту 5\~305\~690,53 грн.; заборгованість за несплаченими відсотками складає 2\~627,77 грн.; пеня по тілу кредиту за період з 24.01.2009 р. по 12.11.2009 р. 5\~582,31 грн.; пеня по відсоткам за період з 24.01.2009 р. по 12.11.2009 р. 5\~463,40 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги заявлені в уточненій позовній заяві від 14.03.2017 року у повному обсязі, з підстав, зазначених в уточненій позовній заяві. Представник відповідачів позов не визнала, зазначивши що пунктом 7.4. Кредитного договору у звязку з невиконанням умов Договору передбачено право Банку звертатися до [PERSON] достроково та вимагати погашення заборгованості. В даному випадку вимога підлягає виконанню у повному обсязі протягом 30 календарних днів з моменту її надіслання Кредитором на адресу [PERSON]. Банк скористався своїм правом щодо вимог про дострокове погашення і звернувся до [PERSON] з приводу повернення кредитних коштів у повному обсязі листом №12-20/-6-131 від 22.09.2009 року. З моменту звернення Банку до [PERSON] з вимогами про дострокове повернення кредитних коштів у повному обсязі і не отримання оплати (повного погашення) право Банку є порушеним саме в обсязі не повернутих коштів і з цього моменту у нього виникло право на звернення до суду за захистом. Виходячи з цих фактів у судовому засіданні заявлено про сплив позовної давності за вимогами до [PERSON] У звязку з чим просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Банку до [PERSON] виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25.04.20107 р. між ВАТ«[PERSON] Аваль», правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль», та СПД ФО [PERSON] був укладений кредитний договір № 010/02-2/246/1. 26 квітня 2007 року, у відповідності до умов кредитного договору, кредитор надав позичальнику кредитні кошти з позичкового рахунку №207310896021 шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок позичальника кредитних коштів у розмірі 800\~000 доларів США (а.с.126). На підставі п. 7.4. Кредитного договору №010/02-2/246/1 від 25.04.2016р. з метою досудового врегулювання. Позивач направив 22.09.2009 р. на адресу [PERSON] вимогу (вих. №12-20/06-131, а/с 15-16) про погашення заборгованості за Кредитним договором, якою повідомлено про наявність простроченої заборгованості і запропоновано у добровільному порядку погасити перед Банком заборгованість за Кредитним договором №010/02-2/246/1 від 25.04.2016р. та попереджено, що у випадку незадоволення вимоги, розпочнеться дострокове стягнення заборгованості за вказаним Кредитним договором. Зазначену вимогу [PERSON] отримав 14.10.2009 р. відповідно, про що повідомив суду представник позивача, та про що свідчить поштове повідомлення. Відповідно до п. 7.4. Кредитного договору №010/02-2/246/1 від 25.04.2016р. вимога про погашення зобовязань за цим Договором може бути направлена Кредитором [PERSON] у будь-якій час у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом тридцяти календарних днів з моменту її надіслання Кредитором за адресою [PERSON]. Таким чином, строк виконання основного зобовязання настав 22 жовтня 2009 року. 13.11.2009р. Постановою Господарського суду Запорізької області у справі №12/187/09 субєкта підприємницької діяльності фізичну особу [PERSON] визнано банкрутом, 09.02.2010р. АТ «[PERSON] Аваль», в межах справи про банкрутство СПД [PERSON], були заявлені грошові вимоги у розмірі 7\~539\~037,18 грн. Впродовж процедури банкрутства СПД [PERSON] за рахунок реалізації заставного майна банкрута та за рахунок фінансового поручителя [PERSON] здійснено часткове погашення вимог кредитора АТ «[PERSON] Аваль» у розмірі 2\~355\~913 грн 19 коп., в т.ч. за Кредитним договором № 010/02-2/246/1 від 25.04.2007р., а саме: - за рахунок реалізації заставного майна банкрута від арбітражного керуючого [PERSON] АТ «[PERSON] Аваль» отримано - 2\~106\~439,50 грн., в т.ч. за кредитним договором № 010/02-2/246/1 від 25.04.2007р. - 540\~880,22 грн. відповідно до платіжних доручень №8 від 30.06.2010р., №9 від 28.07.2010р. та №wk-12 від 23.09.2010р. Кошти отримані від реалізації заставного майна на погашення заборгованості за кредитним договором №010/02-2/246/1 від 25.04.2007р. - 540\~880,22 грн. було зараховано на погашення тіла кредиту у розмірі 329\~938,41 грн. (329\~058,19 + 755,22 + 125,0) відповідно до меморіального ордера №14 від 30.06.2010, меморіального ордера №1 від 30.07.2010р. і меморіального ордеру №1 від 28.09.2010р. та нарахованих відсотків у розмірі 210\~941,84 грн. відповідно до меморіального ордеру №15 від 30.06.2010р. - за рахунок фінансового поручителя [PERSON] АТ «[PERSON] Аваль» отримано - 249\~673,75 грн., в т.ч. за кредитним договором № 010/02-2/246/1 від 25.04.2007р. 113\~108,68 грн. (зараховано на погашення тіла кредиту) відповідно до меморіального ордеру №055/323-20 від 20.04.2011 р. Впродовж процедури банкрутства відбулось часткове погашення кредиторських вимог СПД [PERSON], в т.ч. заборгованості за Кредитним договором №010/02-2/246/1 від 25.04.2016 р. у розмірі 653\~988,90 грн. 31 травня 2011 року Ухвалою господарського суду Запорізької області затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута, підприємницьку діяльність СПД [PERSON] припинено. В межах ліквідаційної процедури за рахунок реалізації майна боржника частково погашені вимоги заставного кредитора, а саме: АТ «[PERSON] Аваль» у розмірі 2\~355\~913 грн 19 коп. (в т.ч. 2\~106\~439,50 грн. від реалізації заставного майна + 249\~673,75 грн. від фінансового поручителя [PERSON]В.), а також погашені витрати та оплату послуг ліквідатора у розмірі 159\~550 грн 50 коп. Інша кредиторська заборгованість залишилась непогашеною у зв'язку з відсутністю майна та грошових коштів у підприємця-банкрута. У відповідності до ст. ст. 51, 52, 598 - 609 ЦК України, ст. ст. 47 - 49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа - підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Суд погоджується з твердженнями представника позивача про те, що невиконані зобовязання відповідача продовжують існувати після припинення підприємницької діяльності за відповідачем, як фізичною особою. Однак суд не погоджується з позицією представника позивача про те, що відлік строку позовної давності для Банку починається з 31 травня 2011 року, тобто з моменту винесення господарським судом ухвали про часткове погашення вимог Банку, виходячи з наступного. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4\~ст. 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1\~ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою уповноваженою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5\~ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.\~ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З моменту звернення Банку до [PERSON] з вимогами про дострокове повернення кредитних коштів у повному обсязі і не отримання оплати (повного погашення) право Банку є порушеним саме в обсязі не повернутих коштів і саме з цього моменту у нього виникло право на звернення до суду за захистом. У судовому засіданні представником відповідача заявлено про сплив позовної давності за вимогами до [PERSON] У зазначеній справі, згідно з умовами кредитного договору позичальник \~зобов'язаний\~здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено, що в разі порушення цих строків [PERSON] має право встановити нові строки, а саме достроково звернутися за поверненням кредитних коштів у повному обсязі і [PERSON] зобовязаний вимогу виконати у тридцяти денний строк. Таким чином, оскільки Банком листом від 22.09.2009 року визначений інший ніж це встановлено графіком строк повернення кредиту, то і відповідно право на звернення за захистом свого права на отримання кредиту у повному обсязі виникло з моменту, коли [PERSON] кошти в повному обсязі в тридцятиденний строк не заплатив, тобто з 22.10.2009 року. Позов до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя був поданий Банком 30.05.2014 року, тобто вже після спливу строку позовної давності щодо вимог по всім зобовязанням [PERSON] що є підставою для відмови у позові у звязку зі спливом позовної давності. Аналогічну правову позицію висловив Верховний суд України в справах №6-1707цс15 (постанова від 02.12.2015 року), №6-990цс15 (постанова 27.01.2016 року). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Банку до [PERSON]

Outcome: dismissed