Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

31.03.2021 року позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова М.В., в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1703, вчинений 20.01.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» суми заборгованості в розмірі 52224,58 грн. та судові витрати у сумі 1362,00 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 11.04.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа Банк», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», було укладено договір № 500934426, відповідно до умов якого Банк зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти (Кредит) в порядку та на умовах, зазначених у цьому Договорі у сумі 20768,12 грн. на строк по 14.04.2017 року з щомісячною сплатою процентів за користування Кредитом у розмірі 15,99 % річних (п. 2.2 Кредитного договору). Згідно із договором про внесення змін і доповнень № 1 до Кредитного договору від 11.04.2014 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , п. 2.6 Кредитного договору викладено у наступній редакції: «Порядок повернення Кредиту, сплати відсотків за його користування та інших платежів за цим Договором здійснюється наступним шляхом - повернення кредиту Позичальником здійснюється з 14.11.2014 року щомісячно у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, відповідно до Графіку платежів, який є Додатком № 1 до цього Договору та його невід`ємною частиною; сплати процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за цим Договором здійснюється щомісячно рівними частками у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим Договором та відповідно до Графіку платежів, який є Додатком до цього Договору та його невід`ємною частиною.». У березні 2021 року [PERSON] стало відомо, що на його заробітну плату приватним виконавцем звернуто стягнення, внаслідок чого, при кожній виплаті заробітної плати, яку він отримує у ТОВ «Метінвест -Маріупольський ремонтно-механічний завод», утримується 20 % в рахунок виконання виконавчого документу. У відповідь на адвокатський запит позивачем було отримано копію виконавчого документу, за яким приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження - виконавчого напису № 1703 від 20.01.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом ЖМНО Гораєм О.С., відповідно до якого запропоновано стягнути невиплачені в строк грошові кошти з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал», який є правонаступником ПАТ «Альфа-Банк» на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 16-01/19/1 від 16.01.2019 року, згідно із якими відступлено право вимоги за Кредитним договором № 500934426 від 11.04.2014 року. Приватним нотаріусом запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» та стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № 500934426 від 11.04.2014 року за період з 16.01.2019 року по 05.01.2021 року у розмірі 20786,12 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 8931,55 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 19924,91 грн. - строкова заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2600 грн. - строкова заборгованість за штрафами і пенями; 400,87 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 52224,58 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату зі стягувана у розмірі 650 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню - 52784,58 грн. На теперішній час додатково до приватного нотаріусу ЖМНО Горая О.С. спрямовано адвокатський запит про надання документі, на підставі яких було вчинено вказаний виконавчий напис, але на момент звернення до суду із даним позовом відповіді на запит ще не отримано. На переконання [PERSON] , мають місце підстави для оскарження виконавчого напису, а саме: порушення встановленої нормами діючого законодавства процедури вчинення виконавчого напису; сума заборгованості за кредитним договором, укладеним між позивачем та ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», як слідує з тексту виконавчого напису, зазначена у виконавчому написі, не є та не може бути безспірною. Сума заборгованості утворилась за період з 16.01.2019 року по 05.01.2021 року. Строк дії кредитного договору - по 14.04.2017 року. Вважає, виконавчий напис нотаріуса №1703 від 20.01.2021 року був вчинений незаконно. Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. при вчиненні оскаржувального напису №1703 від 20.01.2021 року не врахував обставин, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, що укладені у простій письмовій або електронній формі, вже не чинні і повинен був відмовити відповідачу у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм ЗУ «Про нотаріат». Заборгованості перед відповідачем у сумі вчиненого нотаріального напису він не визнає, вважає її необґрунтованою, неузгодженою, надмірною та такою, що не відповідає умовам укладеного договору. На підставі чого, вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою. Ухвалою судді від 31.03.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді від 31.03.2021 року заяву [PERSON] про забезпечення позову, задоволено. Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №1703 від 20.01.2021 року, який вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. Ухвалою судді від 27.04.2021 року закрито підготовче судове засідання. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що підтримує позовні вимоги. Відповідач ТОВ «Вердикт Капітал» у судове засідання не з`явився, надав на адресу суду письмовий відзив на позовну заяву, зазначивши, що виконавчий напис приватного нотаріуса відповідає вимогам чинного законодавства, нотаріус діяв в межах своїх повноважень. Для вчинення нотаріусом виконавчого напису були надані документи щодо безспірної заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал», який є правонаступником ПАТ «Альфа-Банк» на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитним договором. Перевіривши їх безспірність, а саме відсутність з боку боржника заперечень щодо розміру та періоду нарахування, приватний нотаріус виніс виконавчий напис. На підставі викладеного, просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Крім того, надав на адресу суду клопотання про зменшення розміру судових витрат по справі, а саме витрат на правничу допомогу. Просив відмовити позивачу у задоволенні вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження заявлених вимог. Треті особи приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова М.В. жодних письмових пояснень не надали, у судове засідання не з`явились за невідомих суду обставин. Про причини своєї неявки не повідомили. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.01.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис за №1703, щодо звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором 500934426 від 11.04.2014 року, укладеним з ПАТ «Альфа-Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договорами 1 від 21.06.2016 року з ТОВ «Кредитні ініціативи», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2019-ІКІ/Веста від 26.12.2018 року з ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договорами 16-01/19/1 від 16.01.2019 року є ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованості за кредитним договором 500934426 від 11.04.2014 року. Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 16.01.2019 року по 05.01.2021 року. Сума заборгованості складає 52224,58 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 20768,12 грн.; прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 8931,55 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту та комісією становить 0,00 грн., строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 19924,91 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенею становить 2600,00 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати із стягувача у розмірі 650,00 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової М.В. від 18.02.2021 року здійснено звернення стягнення на доходи боржника [PERSON] на підставі виконавчого напису №1703, виданого 20.01.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з боржника на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 52874,58 грн. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Відповідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ст.89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, а Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд вказаної ухвали ВАСУ, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині доповнення Переліку такими положеннями: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду відповідно до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 23.07.2020 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, на думку суду, неможливість вчинення виконавчого напису у цій справі була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що надані копії документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис, не містять підтвердження отримання позивачем повідомлення про наявність заборгованості. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Питання щодо судових витрат вирішується судом в порядку ст.141 ЦПК України, в зв`язку з чим з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, оскільки при зверненні до суду позивач був звільнений від таких витрат. Не підлягають стягненню з відповідача витрати на правничу допомогу з огляду на наступне. При зверненні до суду з позовом позивач посилався на те, що планує понести витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 гривень, що становить розмір гонорару адвоката. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 №4191-VI, розмір компенсації витрат на правову допомогу в цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, в судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, необхідно з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності чи відповідного договору. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений законом №4191-VI. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. До закінчення розгляду справи по суті ні позивачем, ні його представником не надано доказів понесених витрат на правничу допомогу, обсягу наданих послуг, витраченого часу, розрахунку їх вартості. З огляду на це, суд не вбачає підстав для стягнення витрат на правничу допомогу в зв`язку з їх необґрунтованістю. Що стосується відшкодування витрат по сплаті судового збору, то суд за правилами ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, які пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 908 грн., та судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454 грн., а всього - 1362,00 гривень.

Outcome: partial