Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

30 грудня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Фізичної особи - підприємця [PERSON] про розірвання договору, стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 19 травня 2013 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] був укладений договір № 60 на виконання робіт по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій, загальною площею 14 кв.м., коричневого кольору, профілю LIDER. Вартість виробів у договорі становить 12302 грн., монтажні роботи - 248 грн. Вищевказаний договір позивач не прочитав та не ознайомився з документами, оскільки дуже погано бачить, у нього ІІ група інвалідності. Позивач думав, що підписує договір купівлі - продажу, однак як виявилось згодом, підписав ще й акт прийому - передачі та кредитний договір. Позивач стверджує, що акт прийому - передачі та кредитний договір його змусили підписати обманним шляхом. Починаючи з 20 травня позивач в телефонному режимі повідомляв відповідача про бажання розірвати договір проте йому не пояснили необхідність подання заяви про розірвання договору в письмовій формі, а по телефонних розмовах позивач зрозумів, що договір уже розірвано. Згідно умов договору при виконанні замовником п.3.1 Договору (сплати коштів в сумі 12302 грн.) виконавець зобов'язується передати у власність замовника виготовлені вироби протягом 25 робочих днів. Проте, виконання умов договору щодо передачі у власність замовника виготовлених виробів не було виконано в термін. Проте, ПВХ конструкції на даний час відповідач так і не передав у власність позивача, тобто не виконав істотні умови договору. Окрім цього 19 травня 2013 року позивачем був укладений кредитний договір № 401445171 з ПАТ «Альфа Банк», сума кредиту становила 12052 грн., 09 коп., котру було перераховано ФОП [PERSON] Кредитний договір є пов'язаний із договором щодо виробництва ПВХ конструкцій та його можна розірвати лише у випадку розірвання договору, що є предметом позову. Враховуючи наведене позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати договір щодо виготовлення та передачі ПВХ конструкцій, укладений між позивачем та відповідачем, стягнути з останнього 12052,09 грн. матеріальної шкоди та 2500 грн. моральної шкоди. Відповідач ФОП [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за договором. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що згідно договору перед придбанням віконних конструкцій [PERSON] був належним чином ознайомлений із споживчими властивостями товарів і послуг, характеристик виробів, їх ціни, замовник не мав претензій до виконавця при укладенні договору про що свідчить підпис [PERSON] на договорі. 19.07.2013 р. замовлені [PERSON] ПВХ конструкції були виготовлені, а згідно договору замовник оповіщається про передачу виробів за добу та замовник зобов'язується прийняти готові вироби особисто або забезпечити присутність представника. З 19.07.2013 р. ФОП [PERSON] неодноразово телефонував [PERSON], щоб повідомити про виконання замовлення та щодо узгодження дати і часу передачі у власність виготовлених ПВХ конструкцій, однак [PERSON] на телефонні дзвінки не реагував. 01.08.2013 р. ФОП [PERSON] відправив листа [PERSON], в якому повідомив готовність ПВХ конструкцій та попередив останнього, що згідно п. 4.3 договору йому буде нараховуватися неустойка у разі, якщо він не повідомить ФОП [PERSON] про дату для передачі ПВХ конструкцій у власність. Відповіді на вищевказаний лист не було. 20.08.2013 р. ФОП [PERSON] відправив [PERSON] лист із повторним повідомленням про зобов'язання прийняти замовлені вироби та необхідністю сплатити неустойку в розмірі 196,83 грн., однак відповіді на цей лист знову не було. Замовлені [PERSON] вироби були виготовлені у визначений договором строк та знаходяться на зберіганні у ФОП [PERSON], однак договором не передбачено зберігання останнім замовлені [PERSON] ПВХ конструкцій. П. 4.3 договору передбачає, що у випадку невиконання замовником своїх зобов'язань, останній зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі 0,1 % від вартості даного договору за кожний робочий день прострочення. Таким чином на день пред'явлення зустрічного позову неустойка складає 2521,91 грн. Позивач та його представник [PERSON] в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримали, давши пояснення аналогічні тим, що викладені у поданому до суду позові, проти задоволення зустрічного позову заперечили. Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні проти первісного позову заперечили, просили відмовити в його задоволенні, зустрічний позов підтримали. Заслухавши пояснення сторін по справі, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні первісного позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 травня 2013 року між [PERSON] (замовником) та ФОП [PERSON] (виконавцем) було укладено договір № 60 на виконання робіт по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій, загальною площею 14 кв.м., коричневого кольору, профілю LIDER. Вартість виробів у договорі становить 12302 грн., монтажні роботи - 248 грн. Окрім цього 19.05.2013 р. [PERSON] уклав договір споживчого кредиту з ПАТ «Альфа Банк» № 401445171 з метою оплатити вартість замовлених ПВХ конструкцій. Згідно довідки № 35222-23.1 від 24.04.2014 р., виданої ПАТ «Альфа - Банк» [PERSON] погасив заборгованість за вищевказаним кредитним договором та кредитний договір закрито. При цьому згідно п. 7.6 договору замовник повідомлений про неможливість розірвання договору на виробництво та встановлення ПВХ конструкцій, згідно додатку №3 до постанови КМУ від 19.03.1994р. №172, яким затверджено перелік товарів належної якості, що не підлягають обміну та поверненню: погонажні матеріали, скло, нарізане або розкроєні під розмір, визначений покупцем (замовником). ПВХ конструкції, виготовлені на замовлення і під розмір замовника, відповідно до ч. 1 ст. 184 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними. Як вбачається з наданих суду матеріалів договір про виготовлення ПВХ конструкцій та договір про надання споживчого кредиту [PERSON] підписав та був ознайомлений з їх змістом. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними у в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до частини першої статті 622 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором, або не випливає із суті зобовязання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачати, вони б не уклали договір або уклали б договір на інших умовах. Розірвання (зміна) договору у звязку з істотними змінами обставин є припиненням (зміною) договірних зобовязань, істотно порушеного внаслідок непередбачуваної зміни обставин, що не залежать від волі сторін. Статтею 651 ЦК України передбачено, що при наявності істотної зміни обставин, що істотно порушила інтереси сторони, сторони спочатку здійснюють спроби щодо зміни або розірвання договору за взаємною згодою. Істотною є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої ним шкоди друга сторона позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст. 652 ЦК України, якщо сторони не досягли згоди щодо розірвання договору у звязку з істотною зміною обставин, він може бути розірваний за рішенням суду лише за наявності одночасно таких умов: в момент укладання договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які зацікавлена сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б зацікавлену сторону того, на що вона розраховувала при укладанні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе зацікавлена особа. За змістом п. 4.2 вищевказаного договору в разі прострочення строку виконання зобов'язання виконавець зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі 0,1 відсотка від вартості договору за кожний день прострочення виконання зобов'язання за договором. Аналізуючи наведене суд дійшов висновку, що відповідно до чинного законодавства наявність прострочення зобов'язання за договором про виконання робіт є підставою для нарахування пені у встановленому законом або договором розмірі. Позивачем про зверненні до суду із позовом про стягнення на його користь матеріальних збитків, моральної шкоди не було заявлено вимоги, щодо стягнення з відповідача на його користь пені за прострочення виконання зобов'язань за договором, відповідно до ст.11 ЦПК України справа розглянута судом в межах заявлених позивачем вимог. Свідок [PERSON] (кредитний спеціаліст ПАТ «Альфа Банк») в судовому засідання пояснила, що [PERSON] був ознайомлений з кредитним договором та добровільно підписав його. Окрім цього [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що в кінці липня 2013 року заключив договір з іншою фірмою на встановлення віконних конструкцій на більш вигідних для себе умовах. Суд критично оцінює пояснення [PERSON] щодо таких обставин, як: неможливість ознайомитися з умовами договору оскільки у нього поганий зір, погана юридична обізнаність так як згідно ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності та окрім цього позивач підписав договір на виготовлення та встановлення ПВХ конструкцій та акт прийому - передачі до вищевказаного договору без жодних застережень та заперечень. Відповідно до п. 3.2 вищевказаного договору, якщо вироби мають нестандартну комплектацію (ламінацію), то строк передачі у власність замовника виготовлених виробів збільшується. Перевіривши обставини справи та зібрані докази суд вважає, що прострочення ФОП [PERSON] виконання зобов'язання на 28 днів не є підставою для розірвання договору на виконання робіт по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій. Враховуючи все вищенаведене, оскільки позивачем не представлено та судом не здобуто належних та допустимих доказів в підтвердження первісних позовних вимог суд приходить до висновку, що в задоволенні вимоги щодо розірвання вищевказаного договору слід відмовити за безпідставністю. Враховуючи, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди є похідними від позовних вимог про розірвання договору про виготовлення ПВХ конструкцій, в задоволення яких судом відмовлено, тому в цій частині позов також задоволенню також не підлягає. Що стосується зустрічного позову ФОП [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки за договором на виконання робіт по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій, то суд приходить до висновку, що він не підлягає до задоволення, оскільки ФОП [PERSON] прострочив виконання свого зобов'язання на 28 днів, то його вимога про стягнення неустойки є нікчемною, так як згідно чинного законодавства та відповідно до п. 4.2 вищевказаного договору в разі прострочення строку виконання зобов'язання виконавець (ФОП [PERSON]) зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі 0,1 відсотка від вартості договору за кожний день прострочення виконання зобов'язання за договором. Однак [PERSON] не звертався до ФОП [PERSON] з такою вимогою та в своїй позовній заяві такої позовної вимоги не пред'являв. Окрім цього, враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що вимога ФОП [PERSON] за зустрічним позовом виходить за межі звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За таких обставин суд, приходить до висновку, що в зустрічному позові ФОП [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки за вищевказаним договором слід відмовити.

Outcome: dismissed