Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

29.12.2020 року до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська надійшла заява [PERSON] (далі заявник), заінтересована особа: Третя дніпровська державна нотаріальна контора, в якій заявник просить суд: - встановити факт належності [PERSON] договору купівлі-продажу 55/100 частин житлового будинку з відповідними господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , від 14 листопада 1990 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Саплахіді К.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № І-5289. І. Стислий виклад позиції заявника та представника заінтересованої особи. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу від 14.11.1990 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Саплахіді К.Г., йому належить 55/100 частин житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] . Під час спроби розпорядитися належним йому нерухомим майном, нотаріус повідомила, що здійснити будь-який правочин чи іншим способом розпорядитись своєю власністю він не має права, оскільки під час посвідчення зазначеного вище договору купівлі-продажу в написанні його імені та по батькові були допущені помилки, у зв`язку з чим такі відрізняються від даних, зазначених в паспорті. Тому заявник не має можливості розпорядитися його майном як власник. Так, як зазначив заявник, під час посвідчення вказаного вище договору-купівлі продажу на другій сторінці невірно указано його по батькові, бо замість вірного на українській мові: « [PERSON] » зазначено невірно: « [PERSON] ». Також, як зазначив заявник, була допущена помилка в імені « [PERSON] » та зазначено невірно « [PERSON] » в перекладі з російської мови. З огляду на викладене, заявник змушений звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документа, а саме: договору купівлі-продажу 55/100 частин житлового будинку з відповідними господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , від 14 листопада 1990 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Саплахіді К.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № І-5289. У судовому засіданні представник заявника підтримала заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, та просила суд задовольнити її у повному обсязі. Також представник заявника пояснила обставини та мету звернення до суду з заявою таким чином, як про це зазначено вище. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 04.01.2021 року було відкрито провадження в цивільній справі в порядку окремого провадження та призначено заяву до розгляду в судовому засіданні. Ухвалою суду від 28.01.2021 року було задоволено клопотання представника заявника та витребувані у Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області, у Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області відомостей. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду заяви, що підтверджується матеріалами справи, проте надав суду письмове клопотання про розгляд заяви за його відсутності. Крім того, на виконання ухвали суду від 28.01.2021 року представник Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори зазначив, що заявник не звертався до Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори наприкінці 2020 року з питання допущення помилки у зазначенні його прізвища, імені чи по батькові при посвідченні договору купівлі-продажу нерухомого майна. З урахуванням положень ст.ст. 211, 223 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності представника заінтересованої особи. Під час розгляду справи судом були заслухані пояснення представника заявника, досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. 30.03.2021 року у судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено\~та матеріалами\~справи підтверджено,\~що за відомостями з договору купівлі-продажу 55/100 частин житлового будинку з відповідними господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , від 14 листопада 1990 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Саплахіді К.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № І-5289, покупцем вказаний громадянин [PERSON] йович (за відомостями з відмітки про державну реєстрацію договору прізвище, ім`я та по батькові заявника зазначено мовою оригіналу (російська мова): « [PERSON] ») (а.с.8-9). Разом з тим, в ході судового розгляду заяви було встановлено, що вірним прізвищем, іменем та по батькові заявника є [PERSON] евич, а зазначення у вказаному вище договорі прізвища, імені та по батькові заявника [PERSON] йович (мовою оригіналу (російська мова): « [PERSON] ») в частині зазначення імені та по батькові відбулось внаслідок допущеної при перекладі помилки. Це підтверджується засвідченими копіями: державного акту на право приватної власності на землю, виданого громадянину України Сташевському [PERSON] вичу від 02.08.2000 року № 030778 на земельну ділянку, яка розташована на території [ADDRESS] ; технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] , виготовленого 16.07.2015 року на ім`я [PERSON] ; свідоцтва про народження, яке видано 04.06.1956 року №\~ [NUMBER] , де вірно зазначено прізвище, ім`я та по батькові мовою оригіналу (російська мова): « [PERSON] »; свідоцтва про народження доньки заявника: [PERSON] , [INFO] , яке видане 11.10.1990 року, в якому її батьком зазначено (прізвище, ім`я та по батькові заявника мовою оригіналу російська мова): « [PERSON] »; свідоцтва про народження доньки заявника: [PERSON] , [INFO] , яке видане 11.10.1990 року, в якому її батьком зазначено (прізвище, ім`я та по батькові заявника мовою оригіналу російська мова): « [PERSON] »; паспорту громадянина України, який видано 05.09.1996 року Красногвардійським РВУМВС України в Дніпропетровській області; довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру [NUMBER] , в яких зазначено прізвище, ім`я та по батькові заявника: [PERSON] вич; довідкою Міського державного комунального підприємства «Земград» від 13.01.1997 року № 165, яка була видана на ім`я [PERSON] (російською мовою: « [PERSON] ») (а.с.6-18). ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до пункту 5 частини 2\~ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з пункту 6 частини 1\~статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У пункті 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №\~5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до пункту 12 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315\~ЦПК України,\~громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. V. Висновки суду за результатами розгляду заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат. Аналіз викладеного вище вказує, що [PERSON] та [PERSON] це одна й та сама особа, а під час перекладу було допущено помилку у зазначенні імені та по батькові заявника [PERSON] (мовою оригіналу (російська мова): [PERSON] ), замість вірного [PERSON] . У ході судового розгулу заяви була встановлена належність [PERSON] [PERSON] , [INFO] , договору купівлі-продажу 55/100 частин житлового будинку з відповідними господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , від 14 листопада 1990 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Саплахіді\~К.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № І-5289. Встановлення цього факту є необхідним заявнику з метою розпорядження належним йому нерухомим майном, придбаним за вказаним договором купівлі-продажу. Отже, суд, враховуючи встановлені обставини справи, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, вислухавши у судовому засіданні пояснення представника заявника, проаналізувавши норми законодавства України, дійшов висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 7 статті 294 ЦПК України, у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, тому сплачений заявником судовий збір у розмірі 420,40 грн (квитанція про сплату № 82709 від 28.12.2020 року) їй не відшкодовується.

Outcome: approved