Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

30 листопада 2015 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, посилалася на те, що 14.12.2007 між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк зобовязався надати позивачу кредит у розмірі 8\~100 доларів США з кінцевим терпіном повернення до 11.12.2009. У якості забезпечення виконання умов кредитного договору між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено договір поруки за яким [PERSON] поручилась перед банком за виконання боржником своїх зобовязань. Також в забезпечення вказаного кредитного договору було укладено два договори застави № 106281- SOGL-1 від 14.12.2007 та № 106281- SOGL-2 від 14.12.2007за якими заставою виступали автомобіль Камаз 5410 95 державний номер [NUMBER], що належить [PERSON] на праві власності та автомобіль Камаз 5410 95 державний номер [NUMBER] що належить [PERSON] на праві власності відповідно. У звязку з неналежним виконанням обовязків за кредитним договором виникла заборгованість, яка була стягнута за рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.12.2014. 28 серпня 2015 року позивач сплатив стягнуту судом заборгованість та звернувся до банку с заявою про виведення майна із під застави, на що отримав не конкретизовану відповідь. У звязку з чим позивачі звернулись до суду та просять припинити заставу автотранспортних засобів та внести зміни до єдиного державного реєстру обтяжень. Представник позивача та позивач [PERSON] в судовому засіданні позов з урахуванням уточнення підтримали в повному обсязі з підстав в ньому викладених, просили вимоги задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував оскільки згідно виписок по рахунку вбачається, що на даний час існує заборгованість за кредитним договором. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно частин 1-3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що 14.12.2007 між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк зобовязався надати позивачу кредит у розмірі 8\~100 доларів США з кінцевим терпіном повернення до 11.12.2009 (а.с. 6-8). У якості забезпечення виконання умов кредитного договору між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено договір поруки за яким [PERSON] поручилась перед банком за виконання боржником своїх зобовязань (а.с. 9). Також в забезпечення вказаного кредитного договору було укладено два договори застави № 106281- SOGL-1 від 14.12.2007 та № 106281- SOGL-2 від 14.12.2007за якими заставою виступали автомобіль Камаз 5410 95 державний номер [NUMBER], що належить [PERSON] на праві власності та автомобіль Камаз 5410 95 державний номер [NUMBER] що належить [PERSON] на праві власності відповідно (а.с. 10-13). У звязку з неналежним виконанням обовязків за кредитним договором виникла заборгованість, яка була стягнута за рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.12.2014 (а.с. 16-17), яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2015 року (а.с. 14-15). 28 серпня 2015 року позивач сплатив стягнуту судом заборгованість, що підтверджується постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження (а.с. 20) та звернувся до банку с заявою про виведення майна із під застави, на що отримав не конкретизовану відповідь (а.с. 18-19). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Стаття 598 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. У відповідності до ст. 607 ЦК України зобовязання припиняються неможливістю його виконання у звязку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. Суд критично ставиться до заперечень відповідача в частині наявності заборгованості за кредитним договором оскільки відповідних виписок по рахунку, або інших належних та достатніх доказів цього суду надано не було Отже, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що з визначених позивачем обґрунтувань, наявні підстави для визнання припиненими зобов'язання, що виникають з кредитного договору, у звязку з тим, що неможливо встановити наявність заборгованості, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 593 ЦК України та ст. 28 Закону України «Про заставу» застава припиняється у разі припинення зобовязання, забезпеченого заставою. Отже, застава є припиненою у звязку з припиненням зобовязань по кредитному договору. Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна визначено Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Внаслідок припинення обтяження, запис про таке обтяження підлягає вилученню з Державного реєстру. Згідно зі ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов'язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Згідно зі ст. 42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України. До Державного реєстру вносяться відомості про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження. Відомості, внесені до Державного реєстру, є відкритими для всіх юридичних та фізичних осіб. Відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Розглядаючи вимоги позивачів в частині прийняття рішення про внесення змін в Єдиний державний реєстр обтяжень, суд приходить до висновку про неможливість задоволення вказаних як безпідставних та необґрунтованих, оскільки до компетенції суду не входить можливість надання вказівок або втручання в діяльність інших державних органів та установ, а тому в задоволенні цієї частини вимог слід відмовити. Таким чином, розглянувши всі позовні вимоги, оцінивши надані та добуті докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині припинення застави автотранспортних засобів Камаз 5410 95 державний номер [NUMBER], що належить [PERSON] на праві власності та Камаз 5410 95 державний номер [NUMBER] що належить [PERSON] на праві власності. Судові витрати розподілити на підставі ст. 88 ЦПК України На підставі викладеного,

Outcome: approved