overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

29 лютого 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачкою вони перебувають зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 2008 року, актовий запис № 458, від якого неповнолітніх дітей не мають. З жовтня 2014 року сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Позивач вважає неможливим примирення і подальше збереження сім'ї, тому просив розірвати шлюб з відповідачкою. У попереднє судове засідання позивач не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримує позовні вимоги (а.с. 13). Відповідачка у попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнала, вважаючи також неможливим збереження сім'ї та примирення з позивачем, про що вказала у письмовій заяві та просила відновити їй дошлюбне прізвище (а.с. 14). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання зі згоди сторін в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Заслухавши сторони і дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 26 листопада 2008 року зареєстрували шлюб (а.с. 2), від якого неповнолітніх дітей не мають. З жовтня 2014 року шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено в зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, тривалість припинення шлюбно-сімейних відносин, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сім'ї [PERSON] суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

29 лютого 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.11.1989 року зареєстрував шлюб з відповідачем. Останнім часом сімейне життя не склалося, в сім'ї відсутнє взаємопорозуміння, виникають постійні сварки, що призвело до фактичного припинення між подружжям шлюбних відносин. Вважає, що шлюб розпався, відновлювати стосунки з відповідачем не бажає, тому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити, пояснив, що відповідач почала вживати спиртні напої, кілька разів бачив її в компанії інших чоловіків в нетверезому стані. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, вважається повідомленою належним чином про час і місце розгляду справи в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, за таких обставин суд ухвалив провести заочний розгляд справи, відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних доказів у матеріалах справи. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони 22.11.1989 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Охтирського міськвиконкому Сумської області, актовий запис № 456, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 22.11.1989 року (а.с. 5). Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст. 110 ч. 1 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 112 частиною 2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки встановлено, що їх сім'я розпалася, в сім'ї відсутнє взаємопорозуміння, виникають постійні сварки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя. Згідно ст. 88 Цивільного процесуального Кодексу України з [PERSON] необхідно стягнути судовий збір на користь [PERSON] в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

29 лютого 2016 року позивач звернулася до суду з даним позовом в якому зазначає, що з 07 травня 2010 року перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Камінь-Каширського районного суду від 13 травня 2013 року був розірваний. За час перебування у шлюбі в них 20 жовтня 2010 року народилася дочка [PERSON], яка на даний час хворіє та потребує постійного лікування. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, офіційно не працює, однак постійно виїжджає на заробітки в Італію. Просить стягнути із [PERSON] в свою користь аліменти на утримання дочки в розмірі 1000 грн. щомісячно. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю і просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття, оскільки несе значні витрати на утриманні дитини, яка хворіє і потребує постійного догляду. Відповідач спроможний сплачувати аліменти в такому розмірі. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце слухання шляхом публікації в пресі оголошення про його виклик, повторно у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не подав, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв. У зв'язку з цим суд, відповідно до ст. 224 ч.1 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, враховуючи відсутність заперечень з боку позивача проти заочного розгляду справи, вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, дійшов до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Батьком [PERSON], [INFO], є відповідач, що стверджується її свідоцтвом про народження (а.с. 3), а перебуває вона на утримані позивача, що вбачається із довідки Раково-Ліської сільської ради Камінь-Каширського району від 29 лютого 2016 року № 764 про склад сімї та проживання (а.с. 6). Згідно ст. 182 ч. 2 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» № 928-VІI від 25.12.2015 року передбачено, що для дітей віком до 6 років з 1 січня 2016 року прожитковий мінімум становить 1167 грн., що 30 % становитиме 350 грн. 10 коп. Враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дитини, яка хворіє, що вбачається із виписки №12341 із медичної карти стаціонарного хворого, відповідача, який інших, крім дочки [PERSON], дітей не має, не працює, суд у відповідності до вимог ст. 184 ч. 1 СК України, визначає аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання і суд стягує із відповідача в користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

29 лютого 2016 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 14 листопада 1992 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сім»ї у них не склалося і на даний час їхні стосунки остаточно розірвані. Причиною цього стали різниця в характерах та поглядах на життя і це викликало між ними постійні суперечки і негативний вплив на їхні стосунки. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Тому вона вважає, що примирення, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, оскільки бажання налагодити стосунки не має. Тому вона просила їх шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу вона бажає і надалі іменуватися шлюбним прізвищем «[PERSON]». Сторони в судове засідання не з'явились, надавши, відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а тому справа розглянута без їх присутності, що не суперечить положенням ст.169 ЦПК України. В наданих заявах-клопотаннях позивачка наполягала на вимогах щодо розірвання шлюбу та просила залишите їй шлюбне прізвище «[PERSON]» /а.с.6/, а відповідач позов повністю визнав /а.с.15/, а тому рішення у справі прийняте відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України. Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 14 листопада 1992 року Гулянською сільською Радою народних депутатів Красноокнянського району Одеської області, актовий запис №06 /а.с.3/. Від шлюбу неповнолітніх дітей не має. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 1 статті 110 СК України встановлено право одного з подружжя на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином забезпечується принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження та під час розірвання шлюбу. Будь-яких заперечень проти позову відповідач не надав. Судом встановлено, що протягом часу сторони не намагалися відновити сімейні стосунки. На думку позивача, примирення та збереження сімї неможливе. Тому суд прийшов до висновку, що збереження сімї суперечить інтересам позивача та згідно зі ст.112 СК України, позов підлягає задоволенню і шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

29 лютого 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. До початку судового засідання через канцелярію суду позивач подала суду письмову заяву, в якій просила позов задовольнити, а справу розглядати без її участі, дала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи оповіщався, причин неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 грудня 2014 року (а.с. 4). Від шлюбу сторони дітей не мають. Через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки не підтримують, поновлювати їх позивач наміру не має, примирення та збереження сім'ї вважає неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

29 лютого 2016 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини, посилаючись на те, що з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 14 листопада 2008 року, рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 22 лютого 2016 року шлюб було розірвано , мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, з сім*єю не проживає, інших аліментних зобов'язань не має. Позивачка просить суд стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. У судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наданих доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 листопада 2008 року та шлюб розірвали 22 лютого 2016 року, що підтверджується рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 22 лютого 2016 року. Сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить ксерокопія свідоцтва про народження дитини від 07 грудня 2010 року. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. У відповідності до ст..180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач добровільну матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, проти чого не заперечував відповідач. Беручи до уваги, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, а тому суд вважає стягнути з відповідача аліменти на її утримання. Частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти визначається судом, що передбачено ст..183 Сімейного кодексу України, з урахуванням відповідно до ст..182 цього ж Кодексу всіх обставин : відповідач працює, аліментних зобов'язань не має, не хворіє. За таких обстави суд вважає стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Згідно зі ст..88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн. У відповідності до ст..367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Згідно зі ст..ст.180, 182,183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

29 лютого 2016 року позивачі звернулися до суду з цим позовом, вказуючи, що 02.05.2005р. помер їх батько, [PERSON] та 25.09.2014р. померла їх мати, [PERSON], після їх смерті відкрилась спадщина у виді Сертифікату на право на земельну частку (пай) та Державного акту на право власності на земельну, яку вони мають намір успадкувати за законом, проте не має можливості оформити спадщину через відсутність правовстановлюючих документів (Сертифікату та Державного акту на право власності на земельну), які були втрачені. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, проте подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте голова Морозівської сільської ради [PERSON] повідомив суд листом, що не має можливості зявитися в судове засідання, просив розглянути справу у відсутності представника, не заперечував проти задоволення позовних вимог. З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Дані правовідносини у системному звязку регулюються: - ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що після смерті [PERSON], який помер 02.05.2005р. та [PERSON], яка померла 25.09.2014р., відкрилась спадщина у виді Сертифікату на право на земельну частку (пай) та Державного акту на право власності на земельну, яку позивачі мають намір успадкувати за законом, проте не мають такої можливості оформити спадщину через відсутність правовстановлюючих документів (Сертифікату та Державного акту на право власності на земельну), які були втрачені, то з метою захисту майнових прав позивачів, необхідно визнати за ними право на спадкове майнов..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

29 лютого 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними. Свої вимоги вона мотивує тим, що на час подання заяви шлюбні відносини вони припинили, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі. В шлюбі мають одну дитину. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти його задоволення, зазначив, що вони з позивачкою досягли мирової угоди щодо спільного майна та аліментів на утримання дитини (а.с. 12,13). Заслухавши позивачку, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105, ч.1 ст.110 СК України передбачають, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст.112 СК України визначає, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. 03 грудня 2003 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого Плахтіївською сільською радою Саратського району Одеської області (а.с. 3). Як видно з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Плахтіївською сільською радою Саратського району Одеської області 03 грудня 2003 року, сторони є батьками [PERSON], яка народилась [INFO] (а.с. 4). Шлюбні відносини сторони припинили, примирення не досягли, наполягають на розірванні шлюбу. Сторони досягли угоди щодо аліментів на утримання дитини та спільного майна, що підтверджено їх спільною заявою, посвідченою приватним нотаріусом Саратського районного нотаріального округу Сулаковим І.І., за реєстровим № 261 (а.с.14). Аналізуючи досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням бажання позивачки суд вважає необхідним залишити їй прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

29 лютого 2016 року рішенням Краматорського міського суду Донецької області позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу були задоволені. Однак у вищезазначеному судовому рішенні не було вирішено питання щодо позовних вимог про зміну прізвища позивачки з [PERSON] на дошлюбне прізвище [PERSON]. Так, відповідно до вимог п.1 ч.1 статті 220 ЦПК України, суд що ухвалив рішення може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Сторони у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Їх неявка не є перешкодою для розгляду питання про ухвалення додаткового рішення. Суд вважає можливим з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення з наступних підстав. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв'язку з чим, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] у частині зміни прізвища позивачки на дошлюбне [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі статті 113 СК України та

Outcome: approved