Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

30.10.2015 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві в обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 25.05.1985 року вони з відповідачкою уклали шлюб, зареєстрований Темирівською сільською радою Гуляйпільського району Запорізької області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний запис № 2. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачкою не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя та шлюбні відносини, різні характери, втратили почуття любові і взаємоповаги, перестали поважати один одного. З 2010 року не проживають як чоловік з дружиною, примирення сенсу не має, у кожного з них своє життя. Відповідачка не бажає розірвати шлюб через органи РАЦС за добровільною згодою подружжя. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав через канцелярію суду письмову заяву, в якій прохає проводити розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, зазначає, що примирення неможливе (а. с. 20). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала через канцелярію суду письмову заяву, в якій прохає справу розглянути без її участі, проти позовних вимог не заперечує, зазначає, що примирення неможливе, бо кожен з них живе своїм життям. Бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище «Намлинська» (а. с. 21). Виходячи з наведеного, а також щодо положень ч. 2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачкою [PERSON] пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Шлюб між сторонами зареєстровано 25 травня 1985 року Темирівською сільською радою Гуляйпільського району Запорізької області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний запис № 2, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії ІI-ЖС № 265194 від 25 травня 1985 року (а.с. 13). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають (а.с.7). З матеріалів справи вбачається, що подружні відносини між [PERSON] і [PERSON] фактично припинилися з 2010 року. З'ясовано, що подружжям втрачено почуття любові і поваги один до одного. На даний час сторони не намагаються зберегти сім'ю. Сторони зазначені обставини у справі не оспорювали, фактично їх визнали, тому у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи немає. Відповідно до ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік повинні піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно положень ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В своїх письмових заявах сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини, заперечували проти надання подружжю строку для примирення. За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку про те, що причини, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як сімейні відносини не склалися з вини сторін, які в порушення вимог ч.1 ст. 55 СК України перестали піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище, про що зазначила в письмовій заяві. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Питання щодо стягнення з відповідача суми судового збору позивачем не порушувалося.

Outcome: approved