Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

31.03.2016 року до суду звернулася [PERSON] з заявою про встановлення факту смерті. В заяві заявник посилалася на те, що 26.03.2016 року на тимчасово окупованій території України померла її мати [PERSON], [INFO], народилася с. Сисоєвка Рославського району Смоленської області, громадянка України, зареєстрована за адресою: [INFO], факт смерті матері підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №207 від 26.03.2016 року, 31.03.2016 року їй відмовлено у реєстрації смерті матері з посиланням на те, що лікарське свідоцтво не відповідає вимогам документа, передбаченого для реєстрації смерті в органах державного РАЦСу, посилаючись на ст.257-1 ЦПК України прохає встановити факт смерті її матері [PERSON] 26.03.2016 року. У судовому засіданні заявник заяву підтримала, суду пояснивши, що 26.03.2016 року на тимчасово окупованій території України за адресою: м. Донецьк Петровський район вул. Архітекторів 21/20 померла її мати [PERSON], [INFO], народилася с. Сисоєвка Рославського району Смоленської області Російської Федерації, громадянка України, зареєстрована за адресою: Україна м. Донецьк Петровський район вул. Сабурова 15, факт смерті матері підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №207 від 26.03.2016 року, 31.03.2016 року їй відмовлено у реєстрації смерті матері з посиланням на те, що лікарське свідоцтво не відповідає вимогам документа, передбаченого для реєстрації смерті в органах державного РАЦСу, посилаючись на ст.257-1 ЦПК України прохає встановити факт смерті її матері [PERSON] 26.03.2016 року. Представник заінтересованої особи: Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області [PERSON] суду пояснила, що 31.03.2016 року заявнику було відмовлено у реєстрації смерті її матері, так як лікарське свідоцтво про смерть не відповідає вимогам закону і рекомендовано звернутися до суду з заявою про встановлення факту смерті, вважає, що заява підлягає задоволенню. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, всебічному, об`єктивному, безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини: 25.02.1929 року в с. Сисоєвка Рославського району Смоленської області Російської Федерації народилася [PERSON], що підтверджується оригіналом паспорта громадянина України серії ВВ № 762102, виданого 15.04.1999 року Петровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області. 30.10.1961 року народилася [PERSON], матірю якої є [PERSON], що підтверджується оригіналом свідоцтва про її народження серії ІV-УР № 936573, виданого 11.11.1961 року завідуючим бюро записів актів громадянського стану. 13.10.1979 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу отримала прізвище Решетняк, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії ІІI-НО № 319031, виданого 13.10.1979 року завідуючим бюро записів актів громадянського стану. 26.03.2016 року у м. Донецьк по вул. Архітекторів 21/20 померла [PERSON], що підтверджується оригіналом лікарського свідоцтва про смерть №207 від 26.03.2016 року. 31.03.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області заявнику повідомлено про неможливість реєстрації смерті її матері з підстави невідповідності оригіналу лікарського свідоцтва про смерть №207 від 26.03.2016 року формі, встановленої законом. Суд, задовольняючи заяву, виходить з наступного: Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Відповідно до ч.2 п.5 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.1 п.8 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до абзац 2 ч.1 ст.257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Судом встановлено, що до суду звернулася заявник, яка є донькою померлої, яка позбавлена можливості прийняти спадщину в установленому законом порядку після своєї матері, з заявою про встановлення факту смерті матері на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, так як їй відмовлено у державній реєстрації смерті її матері в зв`язку з невідповідністю лікарського свідоцтва про смерть матері формі, передбаченої законом, а вона позбавлена можливості отримати лікарське свідоцтво про смерть матері, форма якого буде відповідати закону. Суд вважає, що факт того, що [PERSON], [INFO], народилася с. Сисоєвка Рославського району Смоленської області Російської Федерації, громадянка України, зареєстрована за адресою: Україна м. Донецьк Петровський район вул. Сабурова 15, померла 26.03.2016 року у Україна м. Донецьк Петровський район вул. Архітекторів 21/20, причина смерті: інтоксикація, гангрена правої стопи, облетеризуючий атеросклероз артерій кінцівки, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні і підтверджується безпосередньо поясненнями заявника, а також побічно лікарським свідоцтвом про смерть №207 від 26.03.2016 року. Встановлення даного факту породжує правові наслідки, а саме відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України внаслідок смерті відкривається спадщина після померлого, що надає заявнику право на спадкування за законом після померлої матері, а тому даний факт є фактом, що має юридичне значення. А тому заява підлягає задоволенню, як така, що грунтується на законі, підтверджена встановленими обставинами та перевірена належними доказами. Відповідно до ч.4 ст.257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. А тому ухвалене судом рішення про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до абзацу 2 ч.4 ст.257-1 ЦПК України рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. А тому оскарження рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, не зупиняє його виконання.

Outcome: approved