Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

29.07.2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із наведеним вище позовом до [PERSON] , в обґрунтування якого зазначав наступне. 14.07.2016 року АТ КБ «ПриватБанк» (раніше ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] , шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, уклали договір № б/н (далі - Договір), згідно з яким останній отримав кредит у розмірі\~2 000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 43,2 % на рік (кредитний ліміт та відсотки змінювались згідно до умов кредитування) на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (09/20). [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складають між ним та Банком договір, що підтверджується його підписом у цій заяві. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит, водночас останній порушив умови Договору, внаслідок чого має прострочену заборгованість станом на 13.06.2019 року на загальну суму 11\~524, 40 грн., яка склалася з тіла кредиту 881,44 грн., простроченого тіла кредиту 2\~443, 96 грн., пені 5\~566, 15 грн., пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 1\~607, 88 грн., штрафу (фіксованої частини) 500 грн., штрафу (процентної складової) 524, 97 грн. [PERSON] в добровільному порядку не вжив заходів щодо погашення заборгованості, а тому АТ КБ «ПриватБанк» був змушений звернутися до суду із вищевказаним позовом. На підставі викладеного, позивач просив стягнути зі [PERSON] заборгованість за вказаним кредитним договором на загальну суму 11\~524, 40 грн., а також суму понесених судових витрат\~у розмірі 1 921, 00 грн. Ухвалою Розівського районного суду Запорізької області від 25.09.2019 року у вказаній справі було відкрито провадження та її призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 13 год. 00 хв. 15.10.2019 року (а.с. 55). Ухвалою суду від 12.11.2019 року провадження у справі було зупинено до припинення перебування відповідача на строковій військовій службі (а.с. 77). 18.01.2021 року провадження у справі відновлено та її призначено до судового розгляду на 08 год. 00 хв. 04.02.2021 року. В подальшому розгляд справи було відкладено на 08 год. 00 хв. 19.02.2021 року та 08 год. 00 хв. 03.03.2021 (а.с. 111, 120, 129). Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Крім того, подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, повідомивши, зокрема про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі за наявності для цього правових підстав (а.с. 130, 131, 135). Відповідач [PERSON] ,\~в судове засідання повторно не з`явився, судові повістки, які були направленні останньому за зареєстрованим місцем проживання, повернулися до суду без вручення адресату із поміткою поштового відділення на конверті «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 117-119, 122-124, 132-134). Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Згідно до ч. 1 ст.\~131\~ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. З огляду на вказані норми закону, [PERSON] , вважається таким, що був сповіщений про час, дату і місце розгляду справи. Відзив не подав. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211, ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд доходить висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності учасників справи, на підставі наявних матеріалів, та за письмової згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні в них докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін.\~Учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обов`язків,\~передбачених законом.\~Кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ст. 12 ЦПК України). Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України). Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 14.07.2016 року АТ КБ «ПриватБанк», який є правонаступником ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, уклали договір б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 2 000, 00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 43,2 % на рік (кредитний ліміт та відсотки в подальшому змінювались) на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки останній день вересня 2020 року (а.с. 10, 41, 42). При цьому у анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Суд приходить до висновку, що укладений між сторонами кредитний договір від 14.07.2016 року, по своїй суті є договором приєднання, відповідно до ст. 634 ЦК України. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Виходячи з положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3 ч.1 ст. 611 ЦК України). Згідно до ч. 1 ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг (далі Умов), визначено, що позичальник зобов`язується погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором (а.с. 21 зв.ст.). Виходячи з п. 2.1.1.12.3 Умов, погашення кредиту повинно здійснюватися шляхом поповнення картрахунку клієнтом в розмірі мінімального обов`язкового платежу у готівковому або безготівковому порядку, а так само шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі доручення клієнта (а.с. 22 зв.ст.). Мінімальний обов`язковий платіж розмір боргових зобов`язань клієнта, які щомісяця повинен сплачувати клієнт протягом строку дії картки. Цей платіж розраховується як сума овердрафту і сума щомісячного платежу, що складається з нарахованих до сплати відсотків і частини заборгованості за кредитом (п. 1.1.1.60 Умов) (а.с. 12 зв.ст.). Пунктами 2.1.1.12.2.2, 2.1.1.12.6.1 Умов, сторони передбачили, що у разі виникнення прострочених зобов`язань із терміном прострочки понад 90 днів, а також на суму від 100 грн., позичальник сплачує банку пеню в розмірах, зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування (а.с. 22 зв.ст., а.с. 23). Крім того, згідно до п. 1.1.5.25 Умов, за несвоєчасну сплату кожного грошового зобов`язання, передбаченого Договором та Умовами, позичальник зобов`язався сплати банку пеню в розмірі 0,1 % від суми заборгованості за кожний день прострочення (а.с. 17 зв.ст.). Пунктом 2.1.1.7.6 Умов, сторони визначили сплату штрафів за порушення строків платежів по будь-якому грошовому зобов`язанню, передбаченому Договором, більш ніж на 30 днів (а.с. 21 зв.ст.). Відповідно до Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна» за несвоєчасне погашення кредиту нараховується пеня у розмірі 0,24 % від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. Також нараховується пеня у розмірі 0,24 % від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше. Окрім цього нараховується штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій (а.с. 11). Згідно до розрахунку заборгованості за вказаним договором та виходячи з позовних вимог, АТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором на загальну суму 11\~524, 40 грн., яка склалася з тіла кредиту 881, 44 грн., простроченого тіла кредиту 2\~443, 96 грн., пені 5\~566, 15 грн., пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 1\~607, 88 грн., штрафу (фіксованої частини) 500 грн., штрафу (процентної складової) 524, 97 грн. (а.с. 8-9, 43-45, 90-91). Суд погоджується з позовними вимогами банку стосовно наявності у [PERSON] заборгованості за вказаним кредитним договором у вигляді тіла кредиту 881, 44 грн. та простроченого тіла кредиту 2\~443, 96 грн., а тому вважає, що позов в цій частині слід задовольнити. Стосовно позовних вимог щодо стягнення зі [PERSON] пені за прострочене зобов`язання в розмірі 5\~566, 15 грн., пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. в розмірі 1\~607, 88 грн., штрафу (фіксованої частини) в розмірі 500, 00 грн. та штрафу (процентної складової) в розмірі 524, 97 грн., суд зазначає наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею), є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Пунктами 2.1.1.12.2.2, 2.1.1.12.6.1 Умов, передбачено, що у разі виникнення прострочених зобов`язань із терміном прострочки понад 90 днів, а також на суму від 100 грн., позичальник сплачує банку пеню в розмірах, зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування (а.с. 22 зв.ст., а.с. 23). Згідно до п. 1.1.5.25 Умов, за несвоєчасну сплату кожного грошового зобов`язання, передбаченого Договором та Умовами, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,1 % від суми заборгованості за кожний день прострочення (а.с. 17 зв.ст.). У той самий час, умовами цього Договору передбачена сплата штрафів, як виду цивільно-правової відповідальності за правопорушення, а саме порушення строків платежів по будь-якому грошовому зобов`язанню, передбаченому Договором, більш ніж на 30 днів (п. 2.1.1.7.6 Умов) (а.с. 21 зв.ст.). Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15). В даному випадку пеня і штрафи, нараховані в один і той же період, тобто є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому є неправомірним їх одночасне застосування, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення пені за прострочене зобов`язання в розмірі 5\~566, 15 грн., та пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. в розмірі 1\~607, 88 грн., не підлягає задоволенню, оскільки за цей період суд вважає необхідним і обґрунтованим стягнути штраф (фіксовану частину) в розмірі 500 грн. та штраф (процентну складову). Водночас при визначенні розміру штрафу (процентної складової) суд виходить з такого. Умовами кредитного договору передбачено стягнення штрафу (процентної складової) у виді 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Таким чином, оскільки судом задоволено позов в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 881, 44 грн. та простроченим тілом кредиту в розмірі 2 443, 96 грн., а всього на суму 3\~325, 40 грн., то розмір штрафу (процентної складової) буде становити 166, 27 грн. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про часткову доведеність тих обставин, на які посилається АТ КБ «ПриватБанк», як на підставу своїх вимог до відповідача [PERSON] , а тому підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором від 14.07.2016 року станом на 13.06.2019 року на загальну суму 3\~991, 67 грн., де 881, 44 грн. заборгованість за тілом кредиту, 2\~443, 96 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 166, 27 грн. - штраф (процентна складова). В іншій частині позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» суд відмовляє. \~ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, суд, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме зі [PERSON] в сумі виходячи з розрахунку: (3\~991, 67 грн. (розмір задоволених позовних вимог) * 1921, 00 грн. (розмір судових витрат) / 11\~524, 40 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 665, 37 грн.

Outcome: partial