Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

31 серпня 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, вказуючи, що публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі за текстом Банк; ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] 11 березня 2008 року уклали кредитний договір без номеру. В обґрунтування позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначило, що відповідно до умов кредитного договору Банк зобовязався надати [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 7000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач зазначив у позові, що свої зобовязання перед [PERSON] Банк виконав, надавши йому кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/ 70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом [PERSON] у заяві. Після отримання кредиту [PERSON] свої кредитні зобовязання не виконав належним чином, в результаті чого у нього перед Банком станом на 30 червня 2017 року утворилася заборгованість у сумі 35558,73 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 6964,55 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом 20776,41 грн., заборгованость за пенею 5886,40 грн., штрафу (фіксована частина) 250 грн., штрафу (процентна складова) 1681,37 грн., яку просять стягнути з відповідача на користь Банку, а також 1600 грн. судового збору. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 13 жовтня 2017 року позов не визнав, посилаючись на строк позовної давності, наполягав на застосуванні судом ст.257 ЦПК України до правовідносин, які виникли між ним і Банком, а також наполягав щодо надання позивачем детальної виписки про рух коштів на його банківській картці. 16 листопада 2017 року на адресу суду надійшла від представника позивача за довіреністю [PERSON] заява у даній цивільній справі в порядку ст.31 ЦПК України і виписка по основній картці [PERSON] за період з 01 січня 1999 року по 30 жовтня 2017 року. В уточненій позовній заяві сума позовних вимог зменшена, позивач просить стягнути на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» з [PERSON] заборгованість по відсоткам за договором без номеру від 11 березня 2008 року, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 26 серпня 2014 року по 26 серпня 2017 року у розмірі 7619,22 грн., застосувавши до виниклих між Банком і [PERSON] положення ст.257 ЦПК України. Також просять стягнути з відповідача на користь позивача 1600 грн. судового збору. Представник позивача [PERSON], діюча на підставі довіреності на а.с.48, у судове засідання не явилася, надала суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, уточнені позовні вимоги Банку підтримала у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач, будучи повідомленим про розгляд справи в суді належним чином, надав суду письмову заяву, в якій визнав уточнені позовні вимоги Банку до нього в сумі 7619,22 грн. Просить справу розглянути в його відсутність (а.с.51) У звязку з заявами осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи в їх відсутності, на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглядається без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги підтримання уточнених позовних вимог позивачем, визнання відповідачем уточнених позовних вимог по суті, дослідивши письмові докази, вважає позов доведеним і таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З розрахунку заборгованості за кредитним договором від 11 березня 2008 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], судом встановлено, що заборгованість по відсоткам у відповідача перед позивачем за період з 26 серпня 2014 року по 26 серпня 2017 року, тобто в межах загального строку позовної давності, передбаченої ст.257 ЦК України, становить 7619,22 грн. У відповідності до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобовязань. Згідно ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Із ст.1054 ЦК України вбачається, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. На підставі викладеного суд задовольняє уточнені позовні вимоги в повному обсязі зі стягненням з відповідача на користь позивача 7619,22 грн. заборгованості за кредитом. На підставі ст.88 ЦПК України і Закону України «Про судовий збір» з відповідача суд стягує на користь позивача судовий збір 1600 грн. згідно платіжного доручення на а.с.21.

Outcome: approved