Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

30 березня 2018 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Кременчуцької районної державної адміністрації - про визначення місця проживання дитини. В своїй позовній заяві позивач вказував, що між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб 14.10.2005 року. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 29.02.2016 року рішенням Любашівського районного суду Одеської області, шлюб між ними був розірваний. При розірванні шлюбу питання про місце проживання дітей не розглядалося. В липні 2016 року відповідач віддала йому сина, [PERSON], [INFO], який наполягав на проживанні з ним. В його новій сім'ї дитина почуває себе комфортно, його люблять, він підтримує добрі стосунки зі своїм зведеним братом. Відносини між дітьми і ними доброзичливі, спокійні і поважні. У сина з новою дружиною стосунки дружні, довірливі і лагідні. Вона займається з ним музикою, вивчають англійську та польську мови. Він часто згадував свого брата, [PERSON], який проживав на той час з відповідачем, переживав за нього. Рішенням Любашівського районного суду Одеської області місце проживання дитини [PERSON] було визначене з батьком - позивачем в с. Ялинці, Кременчуцького району Полтавської області. Коли молодший син, [PERSON] проживав з матір'ю, позивач піклувався про нього, намагався з ним спілкуватися і на незначний час забирати в свою сім'ю, тобто приймати участь у його вихованні. Після того, як старший син став проживати з позивачем, відповідач всіляко перешкоджала його спілкуванню із дитиною [PERSON]. Створення відповідачем перешкод в участі позивача у вихованні та спілкуванні із сином порушує права та суперечить інтересам дитини. Позивач звертався із заявою до служби у справах дітей Любашівської райадміністрації та Зеленогірської сільської ради про зобов'язання [PERSON] не перешкоджати йому приймати участь у вихованні сина та отримати дозвіл, з врахуванням його проживання в іншій області на спілкування і його короткочасне перебування в його сім'ї. Заява від 06.07.2017 року та від 17.07.2017 року до служби у справах дітей Любашівської районної держадміністрації про винесення рішення, щодо побачення з дитиною та усунення перешкод зі сторони відповідача, була задоволена. Любашівська райдержадміністрація Одеської обл. розпорядженням від 04.10.2017 року № 618/Ад-2017 визначила місце проживання дитини, [PERSON] з матір'ю, і попередила відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною. Але вона не виконувала розпорядження і свої обов'язки матері. Незважаючи на рішення служби у справах дітей Любашівської райдержадміністрації про дозвіл на побачення з сином, відповідач перешкоджала позивачу в цьому. Разом із старшими синами [PERSON] відвідує секцію «дзюдо», де йому дуже подобається. На території домоволодіння, у дворі, любить займатися на спортивному майданчику. Разом з братами вивчає в мовній школі «Simple» англійську мову. Він вважає себе членом їхньої сім'ї, тому не бажає їхати і жити з матір'ю. [PERSON] відвідує дитячий садочок за місцем їхнього проживання, без реєстрації. В 2018 році він піде до школи, до якої він уже готується зараз. Комісією Ялинцівською сільської ради у складі: голови опікунської ради Ільєвської Л.Г. ,за участю члена опікунської ради, Волошиної О.Г., депутатів сільської ради Яременко І.Г., Гулій О.А., Соляник P.M. та сусідів, [PERSON], [PERSON] складені акти від 26.01.2018 року, від 09.02.2018 року, від 26.02.2018 року та від 28.02.2018 року про житлово-побутові умови сім'ї і дитини [PERSON]. Заробітна плата позивача дозволяє забезпечити сім'ю продуктами харчування, з врахуванням віку дітей, необхідним одягом і взуттям. Також позивач в змозі надати дітям належне фізичне виховання та духовний розвиток. На підставі вищевикладеного, просив суд ухвалити рішення, яким визначити місце проживання дитини, [PERSON], [INFO] з батьком, [PERSON] за місцем проживання і реєстрації [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася. На адресу суду надіслала заяву про розгляд справи без її участі. Проти визначення місця проживання дитини разом з батьком - не заперечувала. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Кременчуцької районної державної адміністрації в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення позивача та представника третьої особи, вивчивши письмові матеріали справи, встановив наступне: Відповідно до ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Між позивачем та [PERSON] був зареєстрований шлюб 14.10.2005 року. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 29.02.2016 року рішенням Любашівського районного суду Одеської області, шлюб між ними був розірваний. При розірванні шлюбу питання про місце проживання дітей не розглядалося. В липні 2016 року відповідач віддала йому сина, [PERSON], [INFO], який наполягав на проживанні з ним. В новій сім'ї позивача дитина почуває себе комфортно, його люблять, він підтримує добрі стосунки зі своїм зведеним братом. Відносини між дітьми і ними доброзичливі, спокійні і поважні. У сина з новою дружиною стосунки дружні, довірливі і лагідні. Вона займається з ним музикою, вивчають англійську та польську мови. Він часто згадував свого брата, [PERSON], який проживав на той час з відповідачем, переживав за нього, що не заперечується допитаним в судовому засіданні сином позивача - [PERSON]. Рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 07 червня 2017 року, місце проживання дитини [PERSON] було визначене з батьком - позивачем в с. Ялинці, Кременчуцького району Полтавської області. Коли молодший син, [PERSON] проживав з матір'ю, позивач піклувався про нього, намагався з ним спілкуватися і на незначний час забирати в свою сім'ю, тобто приймати участь у його вихованні. Позивач звертався із заявою до служби у справах дітей Любашівської райадміністрації та Зеленогірської сільської ради про зобов'язання [PERSON] не перешкоджати йому приймати участь у вихованні сина та отримати дозвіл, з врахуванням його проживання в іншій області на спілкування і його короткочасне перебування в його сім'ї. Заява від 06.07.2017 року та від 17.07.2017 року до служби у справах дітей Любашівської районної держадміністрації про винесення рішення, щодо побачення з дитиною та усунення перешкод зі сторони відповідача, була задоволена. Любашівська райдержадміністрація Одеської області розпорядженням від 04.10.2017 року № 618/Ад-2017 визначила місце проживання дитини, [PERSON] з матір'ю, і попередила відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною. Незважаючи на рішення служби у справах дітей Любашівської райдержадміністрації про дозвіл на побачення з сином, відповідач перешкоджала позивачу в цьому. Разом із старшими синами [PERSON] відвідує секцію «дзюдо», де йому дуже подобається. На території домоволодіння, у дворі, любить займатися на спортивному майданчику. Разом з братами вивчає в мовній школі «Simple» англійську мову. Він вважає себе членом їхньої сім'ї, тому не бажає їхати і жити з матір'ю. [PERSON] відвідує дитячий садочок за місцем їхнього проживання, без реєстрації. В 2018 році він піде до школи, до якої він уже готується зараз. Комісією Ялинцівською сільської ради у складі: голови опікунської ради Ільєвської Л.Г. ,за участю члена опікунської ради, Волошиної О.Г., депутатів сільської ради Яременко І.Г., Гулій О.А., Соляник P.M. та сусідів, [PERSON], [PERSON] складені акти від 26.01.2018 року, від 09.02.2018 року, від 26.02.2018 року та від 28.02.2018 року про житлово-побутові умови сім'ї і дитини [PERSON] Заробітна плата позивача дозволяє забезпечити сім'ю продуктами харчування, з врахуванням віку дітей, необхідним одягом і взуттям. Також позивач в змозі надати дітям належне фізичне виховання та духовний розвиток. Допитаний в судовому засіданні син позивача - [PERSON], повідомив суду, що бажає проживати разом з батьком. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними або законодавчими органами, першочергова увага надається якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до положень принципу статті 6 Декларації прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року в якому зазначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків, у всякому випадку в атмосфері любові і морального та матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Відповідно до ст. 29 ЦК України місце проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Крім того, ст. ст. 160 ч. 1, 161 ч. 1 і ч. 2 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Україною 27.09.1991 року, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно із ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. У ч.1, 2 ст. 15 даного Закону зазначено, що батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування Кременчуцької районної державної адміністрації № 148/1-58 від 02.04.2018 року про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] - разом з батьком - [PERSON], за адресою: [ADDRESS] Враховуючи викладене, та те, що відповідач не заперечувала проти визначення місця проживання дитини разом з батьком, суд приходить до висновку про доцільність визначення місця проживання дитини [PERSON], [INFO] - разом з батьком - [PERSON] На підставі викладеного, згідно ст. ст. 19, 141, 159, 160, 161 СК України, ЗУ «Про охоронну дитинства», ст.ст. 76, 133, 137, 141, 258-259, 263-265, 273, 287, 352 ЦПК України,-

Outcome: approved