Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

31 серпня 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог вказує, що 29.09.2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до умов якої останній отримав кредит у розмірі 47562,12 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за кристування кредитом у розмірі 24.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов угоди позичальник повиннен в період з «01» по «25» число кожного місяця надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості. Покликаючись на те, що позичальник неналежним чином виконує взяті на себе зобов'язання за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, просить стягнути з відповідача в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом в розмірі 50671,02 грн., з яких: 42927,39 грн. - заборгованість за кредитом, 4936,26 грн. - заборгованість за відсотками, 917,09 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також відповідно до п.2.2 Генеральної угоди 1890,28 грн. - штрафу та судові витрати в розмірі 1 600,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, суду надана заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчать надіслані повідомлення. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Відповідно до вимог ст.526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно вимог ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. З матеріалів справи судом встановлено, що 29.09.2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до умов якої остання отримала кредит у розмірі 47562,12 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за кристування кредитом у розмірі 2,0 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 30.09.2019 року. Відповідно до умов угоди позичальник повинна в період з «01» по «25» число кожного місяця надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) в розмірі 1866,00 грн. для погашення заборгованості (а.с.6). Відповідно до п.1.1.2.5 Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов»язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до п.2.2 Генеральної угоди - при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, передбачених Угодою та Умовами і правилами надання банківських послуг більше ніж на 31 день по зобов»язаннях термін яких не наступив, то заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення рахується простроченим, а тому позичальник сплачує банку штраф в розмірі 6190,28 грн. Відповідно до п.2.8 Генеральної угоди - при порушенні позичальником зобов»язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої передбачений Умовами та правилами надання банківських послуг. Відповідно до п.2.1.1.12.6.2 Умов та правил надання банківських послуг - клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується так: пеня = базова процентна ставка по договору / 30 (нараховується за кожен просрочення кредиту) + 50 грн. (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування відсотків по кредиту (а.с.29). Внаслідок невиконання [PERSON] умов Генеральної угоди в останнього виникла кредитна заборгованість, яка відповідно до розрахунку станом на 14.08.2017 року становить 50671,02 грн., з яких: 42927,39 грн. - заборгованість за кредитом, 4936,26 грн. - заборгованість за відсотками, 917,09 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також відповідно до п.2.2 Генеральної угоди 1890,28 грн. - штрафу (а.с.4). Зі змісту позовної заяви та розрахунку заборгованості судом встановлено, що за порушення грошових зобов'язань за один і той самий період позивачем нараховано як пеню так і штраф, внаслідок чого відповідача двічі притягнуто до одного і того ж виду відповідальності. Так, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до вимог ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами Генеральної угоди, а саме пунктом 2.2 Генеральної угоди сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків повернення кредиту. У той самий час, згідно з пунктом 2.8 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником зобов'язань по сплаті кредиту, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідна правова позиція Верховного суду України викладена в постанові №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. А тому, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та за невиконання умов Генеральної угоди з відповідача в користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитом в розмірі 48780,74 грн., з яких: 42927,39 грн. - заборгованість за кредитом, 4936,26 грн. - заборгованість за відсотками, 917,09 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача необхідно стягнути 1 600 грн. сплачених судових витрат.

Outcome: partial