Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

30.12.2014 р. позивач [PERSON] звернувся в суд до відповідача [PERSON] з позовом про усунення перешкод в участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, мотивуючи свої вимоги тим, що з жовтня 2007 р. по березень 2014 р. він проживав у фактичних шлюбних відносинах з відповідачкою [PERSON], від спільного життя з якою народився син [PERSON], [INFO], батьком якого у свідоцтві про народження вказано позивача. Починаючи з березня 2014 року сімейні стосунки фактично були припинені, оскільки стали відбуватися конфлікти, ініціатором яких була відповідачка, що призвело не тільки до розриву стосунків, але і до того, що почалися непорозуміння щодо його участі у вихованні сина. В зв'язку з цим позивач змушений був звернутися в суд з даним позовом, яким просить зобов'язати відповідачку не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином [PERSON] Визначити порядок його участі у вихованні сина, а саме особисте спілкування батька з дитиною: щосереди з 12 год. до 20 год., та щосуботи з 18 год. до 18 год. неділі за місцем проживання батька. А в період з 01 червня по 31 серпня встановити порядок особистого спілкування протягом 20 днів за місцем проживання батька. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав повністю та пояснив, що він проживав у фактичних шлюбних відносинах з відповідачкою [PERSON] з жовтня 2007 року по березень 2014 року. Від спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO] р. н., в свідоцтві про народження якого він зареєстрований батьком дитини. Однією сім'єю вони проживали до березня місяця 2014 року, а потім сімейні відносини припинилися, і причиною цього є поведінка відповідачки, так як інтереси сім'ї її не хвилювали, вона слухала лише своїх батьків. І це призвело до того, що на даний час вони проживають окремо, а їхній син [PERSON] наразі проживає разом з матір'ю - відповідачкою. [PERSON] за місцем проживання її батьків. Фактично з самого моменту припинення сімейних відносин у нього почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина та його відвідуванні. Всі його намагання нормально врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки відповідачка перешкоджає йому у спілкуванні з сином, не бажає його присутності та штучно створює такі обставини, через які він не може нормально зустрічатись з дитиною. Вважає, що його права як батька дитини порушуються відповідачкою. Так, за місцем проживання відповідачки позивач з сином не може зустрічатись, оскільки відповідачка та її батьки цьому заперечують, неодноразово викликали міліцію, хоча він жодного разу не давав для цього підстав та не порушував громадський спокій та не вчиняв сварки. Після чисельних мирних спроб вирішити дане питання, він звернувся в Службу у справах дітей Охтирської міської ради. З відповідачкою [PERSON] проведена бесіда, проте вона не дала своєї згоди щодо визначення місця, часу та днів зустрічей батька з дитиною. Незважаючи на ті обставини, що представники служби роз'яснили відповідачці, що позивач також має право приймати участь у спілкуванні та вихованні дитини, відповідачка не змінила своє відношення, а навпаки продовжує чинити йому перешкоди в спілкуванні з сином. Тому він просить суд визнати його законні права, зобов'язати відповідачку не чинити йому перешкод у спілкуванні з малолітнім сином [PERSON], [INFO], та встановити порядок його участі у вихованні малолітнього сина у формі особистого спілкування батька з дитиною: щосереди з 12 години до 20 години, та щосуботи з 18 години до 18 години неділі за місцем проживання батька, та залишатись ночувати у квартирі батька. Якщо на середу чи суботу буде припадати робочий день по графіку роботи, то дні спілкування переносяться на наступний день або попередній день. У період з 1 червня по 31 серпня встановити порядок особистого спілкування мені з сином на протязі 20 днів, за місцем проживання батька. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги свого довірителя підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити позов. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю та пояснила, що дійсно, з жовтня 2007 року по 10 березня 2014 року вона проживала у цивільному (незареєстрованому) шлюбі з позивачем [PERSON] Від спільного життя у них народився син [PERSON], [INFO], батьком якого записаний позивач. За час спільного проживання [PERSON] постійно нехтував сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникали сварки, свідком яких була їхня дитина, що впливало на її психічний стан та кожного разу спричиняє їй та малолітньому сину душевні страждання. На даний час ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, син проживає разом з нею. Хоча позивач [PERSON] і працює на високооплачуваній роботі, він зовсім не дбав про матеріальний стан дитини, добровільно сплачувати кошти на утримання сина [PERSON] не хотів, тому вона в 2014 р. звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. Після суду про стягнення аліментів позивач почав їй погрожувати про те, що буде подавати до суду позов про встановлення режиму спілкування, тільки для того, щоб їй поставити її в незручне становище. Взагалі вона не проти того, щоб позивач спілкувався з сином, але боїться за його життя та здоров'я, так як позивач веде аморальний спосіб життя, його поведінка неадекватна та агресивна, він конфліктний, безвідповідальний, часто вживає алкоголь та наркотичні засоби. За час їхнього спільного проживання він не раз спричиняв їй тілесні ушкодження. А одного разу навіть залишив її на кілька днів одну в квартирі на п'ятому поверсі, при цьому забрав телефон, тому вона не мала можливості звернутися по допомогу. На її думку він вживає наркотичні засоби - курить якусь подрібнену травопобідну речовину. Вони кілька разів мирилися і розривали стосунки, так як кожного разу вона сподівалася на те, що позивач зміниться на краще, однак цього не сталося. Він навіть погрожував їй фізичною розправою, що змусило звертатися в міліцію із відповідною заявою. В 2014 році вона з позивачем добровільно уклали усний договір про те, що вона не буде перешкоджати в його спілкуванні з сином, але неодмінною умовою цього була його адекватна поведінка як батька, зокрема, щоб він вчасно повертав дитину за домовленістю. До кінця листопада 2014 р. позивач приїжджав по домовленості за сином, але дуже часто порушував умови договору, не привозив [PERSON] додому вчасно, або взагалі без її згоди залишав дитину до ранку. Так, 30.11.2014 р. позивач забрав дитину до 19.00 год., але вчасно не привіз до додому, на дзвінки не відповідав. Повернув дитину лише 02.12.2014 р. о 19.45 год. і тільки тому, що вона звернулася до правоохоронних органів за допомогою. Після цього випадку позивач звернувся у службу у справах дітей, де вона дала згоду на побачення з сином кожної суботи з 10 год. до 14 год. і аж до січня місяця ніяких проблем не було. Син ходить до дитячого садочку «Калинка», тому вона проти побачень з дитиною в робочі дні в денний час. В зв'язку з чим позовні вимоги [PERSON] просить задовольнити частково, встановивши для нього такий графік побачень: щосереди з 16 год. до 19 год.; щосуботи з 10 год. до 14 год. Якщо перша зміна згідно графіку роботи позивача припадає на суботу, то години спілкування переносяться на неділю, якщо на середу - то наступний день. У період з 1 червня по 31 серпня встановити такай графік побачень: щосереди з 16 год. до 19 год.; щосуботи з 11 год. до 18 год. Якщо перша зміна згідно графіку роботи позивача припадає на суботу, то години спілкування переносяться на неділю, якщо на середу - то на наступний день. Представник третьої особи - Служби в справах дітей Охтирської міської ради - Гмиря В.П. в судовому засіданні пояснив, що дійсно, на даний час через те, що сторонам не вдалося налагодити сімейні стосунки, приблизно з березня-квітня 2014 року їхня спільна дитина [PERSON], [INFO], проживає разом зі своєю матір'ю за місцем проживанням її батьків за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] звертався до служби у справах дітей Охтирської міської ради із питання створення перешкод із боку [PERSON] щодо його спілкуванні із сином [PERSON]. Працівниками служби у справах дітей проводилися роз'яснювальні бесіди із відповідачкою [PERSON] щодо рівності прав батьків у вихованні та спілкуванні із спільною дитиною, але ці бесіди тільки на короткий період часу змінювали ситуацію на краще, потім все поверталося на попередній рівень стосунків. Відповідачка це пояснювала тим, що позивач [PERSON] не дотримувався умов, на яких забирав для спілкування сина, своєчасно не повертав дитину матері, поведінка його була неадекватною. [PERSON] також неодноразово з цих питань зверталася до служби у справах дітей та до Охтирського МВ УМВС України у Сумській області. Зі слів [PERSON] та його батьків, у них та дитини склалися теплі відносини із батьком, бабусею і дідусем. Позивач [PERSON] проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Квартира трикімнатна із усіма комунальними зручностями. У квартирі зроблений сучасний ремонт. Для дитини виділена окрема кімната, у якій є місце для гри, відпочинку, розвитку та навчання. Батько [PERSON] має постійну роботу та стабільну заробітну плату, позитивно характеризуються за місцем роботи. Служба в справах дітей бере до уваги, що малолітній [PERSON] певний час, понад два місяці, виховувалася у сім'ї позивача [PERSON] за місцем його фактичного проживання [ADDRESS]. У дитини нормальні родинні почуття до батька, бабусі та дідуся [PERSON]. Стан здоров'я дитини нормальний. [PERSON] управляє автомобілем своєї сім'ї та має змогу з достатнім комфортом перевозити дитину. Таким чином, орган опіки та піклування (виконавчий комітет) Охтирської міської ради вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а тому пропонує встановити спосіб участі батька у вихованні малолітнього сина [PERSON] шляхом зустрічей із дитиною щосереди з 16-00 год. до 20-00 год. та щосуботи з до 18-00 год. до 13-00 год. неділі за місцем реєстрації батька [ADDRESS] з ночівлею дитини разом із батьком. Якщо на середу чи суботу буде припадати робочий день батька відповідно до графіку, то дні спілкування переносяться на попередній день при домовленості із матір'ю дитини. Разом із тим, орган опіки та піклування вважає, що літній відпочинок батька [PERSON] разом із сином [PERSON] упродовж 20 днів є недоцільним у зв'язку із малолітнім віком дитини. У період літньої відпустки батька [PERSON] орган опіки та піклування вважав би за доцільне збільшити час спілкування батька із дитиною, у тому числі, із ночівлею додатково до визначених днів, три дні щотижня. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, представника позивача, представника третьої особи, інших учасників цивільного процесу, дослідивши докази, подані сторонами, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що з жовтня 2007 р. по березень 2014 р. позивач [PERSON] проживав у фактичних шлюбних відносинах з відповідачкою [PERSON] Від спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO], батьком якого записаний позивач [PERSON] (а.с.10). В період з кінця грудня 2013 року по березень 2014 року [PERSON] разом із малолітнім сином [PERSON] проживала за місцем реєстрації та фактичного проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Проте налагодити міцні сімейні стосунки [PERSON] та [PERSON] не вдалося, тому відповідачка [PERSON] разом із дитиною повернулася до своїх батьків за адресою: [ADDRESS], де і проживає з березня-квітня 2014 року (а.с.8, 31-36). У зв'язку з тим, що мати малолітнього [PERSON] перешкоджала позивачу у спілкуванні з дитиною, позивач [PERSON] звернувся в суд з даним позовом з проханням визначити порядок його участі у вихованні дитини шляхом систематичних побачень з сином. До висновку про те, що відповідачка [PERSON] дійсно перешкоджала позивачу у спілкуванні з дитиною, суд дійшов як з пояснень сторін по справі, так і з показів свідків, до яких суд ставиться критично. Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою батьків відповідачки [PERSON], а тому їй добре відомо, що з того часу як відповідачка стала проживати з дитиною у своїх батьків, вона завжди давала дитину батькові. Стосунки між позивачем та дитиною на її думку чудові. Дійсно, одного разу влітку 2014 року вона чула, що був скандал, позивач досить голосно говорив, щось кричали. З якого приводу це сталося - їй невідомо. Точно пам'ятає, що навіть міліцію викликали. Можливо, позивач був у стані сп'яніння, точно вона не знає. Досить часто бачила, як позивач забирав дитину, а ввечері привозив назад. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він добре знає сім'ю батьків відповідачки, так як її матір - його кума і проживає він з нею по сусідству. Тому йому добре відомо, що позивач, керуючи транспортним засобом, веде себе дуже небезпечно, перевищує швидкість. Одного разу навіть на нього ледве не скоїв наїзд. Але в міліцію він не звертався, так як не бажає мати будь-яких стосунків з правоохоронними органами. Дійсно, позивач часто забирає дитину. А інколи за кермом не позивач, а його батько, який керує автомобілем акуратно. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідачка [PERSON] - її рідна донька. Дійсно, тривалий час вона проживала без реєстрації шлюбу з позивачем і від спільного життя у них народився син [PERSON]. Ще коли донька була вагітна, вони проживали разом у її будинку. При цьому жодної матеріальної допомоги з боку позивача не було - жили за їхній рахунок. Між позивачем та її донькою постійно виникали сварки через його агресивну поведінку, він навіть міг її вдарити. А особисто вона все робила для того, щоб їхню сім'ю зберегти. Після народження [PERSON] вони прожили кілька місяців на квартирі позивача, однак після чергової сварки донька з дитиною знову перейшла до її будинку, де проживає і на даний час. Відповідачка ніколи не перешкоджала позивачу бачитися з сином, він брав його додому, однак були випадки, що він дитини не повертав по три дні, що навіть довелося звернутися в міліцію. Позивач погрожує відповідачці, надсилає смс з погрозами про фізичну розправу, якщо вона не віддасть йому сина. Які стосунки у позивача з сином, вона сказати не може. На її думку за цукерки та іграшки можна дитину налаштувати як завгодно. Після того як позивач домовився з донькою про побачення, він щосереди та щонеділі забирав сина, жодного разу ніяких перешкод не було. Взагалі з поведінки відповідачки у судовому засіданні та її пояснень, судом встановлено, що у неї до позивача на даний час вкрай недоброзичливе ставлення. Натомість позивач в судовому засіданні неодноразово пропонував відповідачці знову проживати на його повному матеріальному утриманні однією сім'єю разом з сином в його квартирі, наголошуючи на тому, що в разі необхідності він може створити ще кращі умови для неї та сина. Відповідно до положень ст. 141, 150 СК України мати та батько дитини мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не вливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки дитини зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття нею повної загальної середньої освіти. В силу ст. 157, 158, 159 СК України той з батьків, з ким проживає дитина, не має права чинити перешкод іншому з батьків, якій проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. В разі, коли той з батьків, з ким проживає дитини, чинить іншому батьку перешкоду у спілкуванні з дитиною, спір між батьками вирішується органом опіки та піклування, а вразі ухилення батька, з яким проживає дитини, від виконання рішення органу опіки та піклування, - судом. Відповідно до п.1 ст.9 Конвенцій «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р ) дитина не повинна розлучатися зі своїми батьками усупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення потрібне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може виявитися необхідним в тому або іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про нього або коли батьки мешкають окремо і необхідно прийняти рішення відносно місця проживання дитини. Органом опіки і піклування (виконкому) Охтирської міської ради надано висновок щодо задоволення вимог позивача та встановлення його участі у вихованні дитини шляхом систематичних побачень щосереди з 16-00 год. до 20-00 год. та щосуботи з до 18-00 год. до 13-00 год. неділі за місцем реєстрації батька [ADDRESS] з ночівлею дитини разом із батьком. Якщо на середу чи суботу буде припадати робочий день батька відповідно до графіку, то дні спілкування переносяться на попередній день при домовленості із матір'ю дитини. Разом з тим орган опіки і піклування вважає, що літній відпочинок батька [PERSON] разом із сином [PERSON] упродовж 20 днів є недоцільним у зв'язку із малолітнім віком дитини. У період літньої відпустки батька [PERSON] орган опіки та піклування вважав би за доцільне збільшити час спілкування батька із дитиною, у тому числі, із ночівлею додатково до визначених днів, три дні щотижня. Зваживши даний висновок, суд, після детального дослідження усіх обставин та доказів по справі, вважає, що висновок органу опіки та піклування Охтирської міської ради в цілому відповідає інтересам дитини та принципу рівності прав та обов'язків батьків щодо їх спілкування з дитиною та участі у її вихованні. Однак, суд вважає, що вимоги про систематичні побачення щосуботи та особисте спілкування протягом 20 днів у період з 1 червня по 31 серпня задоволенню не підлягає, так як [PERSON] є малолітньою дитиною, його психіка ще не сформована таким чином, щоб він міг тривалий час перебувати без матері. Тому суд вважає достатнім встановити позивачу [PERSON] порядок його участі у вихованні малолітнього сина у формі систематичних побачень з сином без участі сторонніх осіб кожної середи кожного місяця - з 16-00 години до 20-00 години, та кожної першої та третьої суботи кожного місяця - з 18-00 години суботи до 13-00 години неділі за місцем проживання батька дитини за адресою: [ADDRESS]. А в разі припадання дня зустрічі батька з дитиною на робочий день за місцем його роботи, день зустрічі переноситься на попередній день за попереднім погодженням з матір'ю [PERSON] Оскільки позивач [PERSON] проживає окремо від сина, і, таким чином, бере участь у вихованні дитини в обмеженому вигляді, суд, встановлюючи порядок такого спілкування, вважає, що воно повинно мати позитивний вплив на дитину, бути різноманітним, регулярним і не пов'язаним з присутністю матері [PERSON], оскільки дитина може опинитися під впливом емоцій обох батьків, враховуючи їх неприязні стосунки, що негативно буде впливати на дитину. В той же час, враховуючи неприязні стосунки відповідачки до позивача, суд, на підставі ст. 19 СК України та з урахуванням інтересів дитини, вважає за необхідне вимоги позивача щодо його права спілкуватися з малолітнім [PERSON] в період з 01 червня по 31 серпня протягом 20 днів за місцем проживання батька, залишити без задоволення, оскільки дитина є малолітньою і тривалий час без присутності матері знаходитися не може. Правовідносини, що виникли між сторонами, є сімейними та врегульовані ст.ст. 141. 142, 150, 151, 152, 155, 157-160, 161, 164, 170 СК України. Згідно з положеннями ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка мешкає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримку з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. З урахування наведених вище та встановлених судом фактів, а саме, дослідивши конкретні умови виховання та матеріального забезпечення дитини, її вік, особливості розвитку, характер взаємовідносин батьків, а також особисті якості батьків, суд вважає, що є підстави для часткового задоволення позову та усунення перешкод позивачу у вихованні сина [PERSON] та покладення на відповідачку не чинити позивачу перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення участі батька у вихованні дитини у наступний спосіб: у формі систематичних побачень з сином без участі сторонніх осіб кожної середи кожного місяця - з 16-00 години до 20-00 години, та кожної першої та третьої суботи кожного місяця - з 18-00 години суботи до 13-00 години неділі за місцем проживання батька дитини за адресою: [ADDRESS], зобов'язавши [PERSON] повертати дитину матері дитини [PERSON] у визначений час, тобто до 20-00 години кожної середи кожного місяця та до 13-00 години кожної першої та третьої неділі кожного місяця. Встановити, що в разі припадання дня зустрічі батька [PERSON] з дитиною [PERSON], [INFO], на робочий день за місцем його роботи, день зустрічі переноситься на попередній день за попереднім погодженням з матір'ю [PERSON]. Позовні вимоги в іншій частині [PERSON] залишити без задоволення. На підставі викладеного, ст.ст. 141, 142, 150, 151, 152, 157-161, 164, 170 СК України,

Outcome: partial