Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

30.03.2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 71 590 грн. 52 коп. та судових витрат по справі. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між Банком та відповідачем 12.06.2007 року був укладений кредитний договір № NKVZAK0581773А, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 56 399 грн. 00 коп. на строк до 11.06.2014 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а також інших платежів (комісій), визначених договором. Взяті на себе зобов'язання, відповідно до умов кредитного договору, Банк виконав у повному обсязі. Проте, відповідач, незважаючи на це, порушив його, оскільки, своєчасно не погашав кредит та не сплачував проценти за користування ним, в зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 56 327 грн. 05 коп. В рахунок обумовленої заборгованості було звернуто стягнення на предмет застави : автомобіль DAEWOO LANOS, реєстраційний номер [NUMBER], відповідно до рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.12.2012 року. Обумовлений транспортний засіб було реалізовано 04.06.2014 року за 36 500 грн. 00 коп. Посилаючись на те, що зобов'язання перед банком відповідачем не виконано в повному обсязі, позивач просив стягнути заборгованість за кредитним договором станом на 06.03.2015 року в розмірі 71 590 грн. 52 коп., яка складається з : заборгованості за кредитом у розмірі 23 887 грн. 82 коп.; заборгованості за процентами в розмірі 2 179 грн. 55 коп.; заборгованості за комісією в розмірі 1 949 грн. 90 коп.; пені в розмірі 43 573 грн. 25 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача в заяві на адресу суду не заперечував проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Так, згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Стаття 627 ЦК передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Умови про оплату винагороди Банку за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу були узгоджені сторонами при його укладенні. Як встановлено судом, між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем 12.06.2007 року будо укладено в письмовій формі кредитно-заставний договір № NKVZAK0581773А. Відповідно до даного договору банк зобов'язався надати, а в подальшому надав позичальнику на придбання автомобіля, сплату комісії, внесення страхових платежів та супутніх витрат кредит в розмірі 56 399 грн. 00 коп. на строк до 11.06.2014 року. Зі своєї сторони позичальник з метою забезпечення виконання умов кредитного договору передав в заставу банку придбаний автомобіль, а також зобов'язався вчасно повернути кредит шляхом щомісячного повернення його чергової частини відповідно до узгодженого графіку, а також сплачувати проценти за користування ним в розмірі 14,04 % річних від суми залишку заборгованості, щомісячну винагороду за надання фінансового інструменту в розмірі 0,14 % від суми виданого кредиту (комісія). Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобов'язань позичальником є обов'язок останнього сплачувати банку неустойку (за порушення зобов'язання в частині вчасного повернення чергової частини кредиту, сплати процентів - пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочення платежу), а також підвищені проценти. В договорі узгоджено й інші умови. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав. Проте, відповідач своєчасно не погашав кредит та не сплачував проценти, комісію за користування ним, внаслідок чого станом на 28.11.2012 року утворилася заборгованість по кредитному договору в розмірі 56 327 грн. 05 коп. В зв'язку з чим, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська в рахунок погашення вищевказаної заборгованості звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль DAEWOO LANOS, реєстраційний номер [NUMBER]. Вказаний транспортний засіб 04.06.2014 року було реалізовано. Кошти від його продажу в розмірі 36 500 грн. 00 коп. було перераховано в рахунок заборгованості за вищевказаним кредитним договором. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що обумовлене зобов'язання перед Банком відповідачем не виконане в повному обсязі. Так, станом на 06.03.2015 року нарахована заборгованість за кредитом, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 23 887 грн. 82 коп.; заборгованості за процентами в розмірі 2 179 грн. 55 коп.; заборгованості за комісією в розмірі 1 949 грн. 90 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів. Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом ( ч . 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України, які не передбачають таку підставу припинення зобов'язання як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора. Відповідно до наведеного та ст. 599 ЦК України за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Отже, саме по собі наявність рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не проведено, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від виконання передбаченого договором зобов'язання. За такого, з відповідача на користь позивача належить до стягнення заборгованість за кредитом, процентами, комісією в розмірі, визначеному позивачем. Обумовлений розрахунок заборгованості, відповідно до ст. 60 ЦПК України, не спростовано. Також в матеріалах справи відсутні жодні докази, що б спростували доводи банку щодо наявності та розміру боргу, докази щодо повного або часткового погашення відповідачем вказаної заборгованості, а також докази щодо наявності передбачених законом чи договором підстав, які б повністю, частково або тимчасово звільняли позичальника від виконання взятих на себе зобов'язань. В той же час положення ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України вказують на обов'язок кожної сторони довести належними доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Крім того, позивачем за порушення виконання зобов'язання нарахована пеня, при визначенні розміру якої суд виходить з наступного. Так, Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасно виконання грошових зобов'язань» від 22 листопада 1996 року дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Вимога позивача про стягнення пені в розмірі, який перевищує заборгованість, спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання, неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Такий висновок Конституційного Суду України узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, а тому принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Конституційний Суд України визначив, що захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема ч. 3 ст. 551 ЦК України. В силу ч. 3. ст. 551 ЦК України, розмір неустойки, а пеня є її видом, може бути зменшений за рішенням суду, якщо значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За такого, сума пені підлягає зменшенню до 25 000 грн. 00 коп. і це у повній мірі буде відповідати наведеним вище засадам Конституції України, міжнародній практиці та нормам цивільного законодавства про розумність та справедливість судових рішень. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 529 грн. 77 коп. (715 грн. 91 коп. судового збору х 74 %).

Outcome: partial