Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

30 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору дарування дійсним, стверджуючи, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 12 листопада 2003 року [PERSON] є власницею квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивачка зазначає в позові, що у 2014 році, між нею (позивачкою) та [PERSON] укладено договір дарування, згідно з яким відповідачка передає у власність позивачці належне їй нерухоме майно, а саме: квартиру №106, яка знаходиться за адресою: м.Іллічівськ, вул.Леніна, буд.28. Зазначений договір є предметом цього спору, проте самий факт його укладання та зміст не заперечується відповідачкою. Позивачка вказує, що нотаріально договір дарування квартири вони не посвідчували через те, що [PERSON] відмовляється звертатися до нотаріуса для нотаріального оформлення. У звязку з цим позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить суд: - визнати договір дарування квартири №106, яка знаходиться за адресою: м.Іллічівськ, вул.Леніна, буд.28, укладеним між [PERSON] та [PERSON] дійсним; - визнати за [PERSON] право власності на квартиру №106, яка знаходиться за адресою: м.Іллічівськ, вул.Леніна, буд.28. Сторони були належним чином сповіщені про день і час судового розгляду справи, позивач та відповідач надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, просили позов задовольнити. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що вимоги позову є обґрунтованими і підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 12 листопада 2003 року [PERSON] є власницею квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). Згідно копії договору дарування квартири вбачається, що 17.11.2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування квартири, згідно з яким [PERSON] передає у власність [PERSON] належне їй нерухоме майно, а саме: квартиру №106, яка знаходиться за адресою: м.Іллічівськ, вул.Леніна, буд.28 (а.с.32-33). Нотаріально договір дарування квартири не посвідчений. Разом з тим, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.202 ЦК України). Правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню у випадках, встановлених законом (ч.1 ст.209 ЦК України). Правочин підлягає державній реєстрації у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню (ч.2 ст.719 ЦК України). Отже, дарування нерухомих речей передбачає особливий порядок, такі правочини укладаються в письмовій формі та посвідчуються нотаріально. Щодо договорів дарування діють загальні вимоги цивільного законодавства про передачу і оформлення прав власності на нерухоме майно, правочини з приводу набуття власності на таке майно завжди здійснюються в письмовій формі з обов'язковим нотаріальним посвідченням. Таким чином, відповідно до чинного законодавства договори дарування за участю фізичної особи вимагають нотаріального посвідчення. Разом з тим, законом передбачено право сторони вимагати визнання угоди дійсною, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди (ст.220 ч.2 ЦК України). На сьогоднішній день між [PERSON] та [PERSON] угоду у нотаріуса не зареєстровано, незважаючи на те, що власниця квартири не заперечує проти укладання договору дарування спірного нерухомого майна. Такими діями порушуються права позивачки, оскільки [PERSON] не може на законних підставах розпоряджатися спірним майном. Так, відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно з ч.1 ст.210 ЦПК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. За правилом ч.2 ст.719 ЦК України договір дарування укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Таким чином, для зазначеного виду договору законом не встановлена обовязковість його державної реєстрації, що виключає можливість застосування до оцінки спірних правовідносин правової позиції, викладеної у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Положення ст.719 ЦК України не свідчать про необхідність державної реєстрації спірного договору дарування, оскільки вказаним правилом встановлюється обовязок реєстрації лише права власності на нерухомі речі, а не правочину, внаслідок якого таке право виникає. На підставі викладеного,

Outcome: approved