Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

31 січня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. В своїй заяві позивач зазначила, що 20 жовтня 2016 року її шлюб з відповідачем було розірвано. Під час шлюбу, а саме, 04 травня 2011 р. у подружжя народилася донька [PERSON], яку позивач утримує сама, а відповідач ухиляється від своїх батьківських обовязків, гроші на утримання дитини не надає. Просила суд постановити рішення, за яким стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/3 частки щомісячно до повноліття дитини. \~\~\~\~ Позивач у судове засідання не зявилася, але надіслала суду письмову заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, а справу розглянути без її участі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання двічі, 13.02.2017 р. і 28.02.2017 р. без поважних причин не зявився. Про причини неявки суду не повідомив. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Положенням частини 3 статті 181 СК України визначено, що кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її батька і /або/ у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, сторони з 29 грудня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвали у судовому порядку 20 жовтня 2016 року. Під час подружнього життя у них народилася донька [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач у справі, і яка проживає з позивачем. Судом зясовано, що відповідач [PERSON] має задовільний стан здоровя і є працездатним, але дитину на власні кошти не утримує. Наведене свідчить про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Разом з тим, суд зазначає, що ч.1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Зі змісту позовної заяви випливає, що на цей час відповідач хоча і не працює офіційно, але має постійний заробіток, інших утриманців не має, здорова та працездатна людина. З огляду на викладене, з урахуванням засад розумності і справедливості, матеріального\~ і\~\~ сімейного\~ стану платника аліментів,обставин, передбачених ст. 182 СК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення вимог позивача, а саме в розмірі ? частки від всіх видів заробітку. В силу ст. 191 СК України, аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 31 січня 2017 року.

Outcome: partial