Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

31 березня 2015 року від позивача [PERSON] до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вище зазначена позовна заява, з проханням стягнути з [PERSON] на свою користь суму боргу в розмірі 8000,00 гривень, судові витрати покласти на відповідача. Позов обґрунтовано тим, що в березні 2012 року до позивача звернувся його знайомий [PERSON] з проханням надати йому в боргу кошти в сумі 8000,00 грн. Позивач погодився і 29 березня 2012 року перерахував грошові кошти в розмірі 8000,00 грн. на особисту карточку відповідача. Дата повернення не обговорювалась, проте було домовлено, що [PERSON] поверне гроші на протязі короткого часу за вимогою позивача. [PERSON]В, неодноразово звертався до відповідача про повернення боргу, проте відповідач постійними обіцянками відтерміновував повернення коштів. На сьогоднішній день відповідач грошові кошти так і не повернув. В судове засідання позивач не зявився, про дату,час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги повністю підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань до суду не направив. Тому на підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні оголосив протокольну ухвалу. Дослідивши заяву позивача та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 29 березня 2012 року відповідач отримав позику від [PERSON] в сумі 8000,00 гривень, що підтверджується квитанцією № 24 від 29.03.2012 року про зарахування коштів на рахунок № 26250007251764 фізичної особи [PERSON] (а.с. 18). На неодноразові усні прохання позивача повернути гроші відповідач жодним чином не відреагував. 16 липня 2014 року на адресу [PERSON] позивачем направлено вимогу про повернення грошових коштів у розмірі 8000,00 грн., що підтверджується описом листа та поштовою квитанцією (а.с. 19,20). Проте, дана вимога відповідачем проігнорована, грошові кошти не повернуто. Відповідно до вимог ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з вимогами ч. 1, 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до вимог ч. 2 статті 1051 Цивільного кодексу України, якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Згідно з вимогами частини 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. З матеріалів справи вбачається, що відповідач позику не повернув, на прохання позивача про добровільну сплату заборгованості ніяким чином не відреагував. Згідно з ч.1, 2, 3 ст. 545 Цивільного кодексу України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Відсутність у позивача боргового документу розписки про повернення відповідачем коштів підтверджує факт невиконання ним своїх зобовязань по поверненню позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Так, згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного процесуального кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи вище викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а саме з відповідача слід стягнути на користь позивача суму боргу в розмірі 8000,00 грн. Понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 гривні 60 копійок, що підтверджується квитанцією № 48 від 19 березня 2015 року (а.с. 1) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. ст. 218, 545, 546, 570, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved