Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

30.10.2015 р. представник позивача [PERSON] [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Одеси з зазначеним позовом (т. 1 а.с. 3-6). Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22.12.2015 р. справу передано до Іллічівського міського суду Одеської області для розгляду за підсудністю (а.с. 46-47 т.1). Під час судового розгляду сторона позивача неодноразово уточнювала позовні вимоги (т.1 а.с. 21-24, 78-81, 167-169). В судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON] підтримали позовні вимоги в редакції заяви від 10.10.2016 р. (т. 1 а.с. 167-169), просять: -визнати недійсним односторонній правочин, вчинений згідно повідомлення ТОВ «БК Одесжитлобуд» вих. №110108 від 01.08.2014 р. про одностороннє розірвання договору купівлі-продажу майнових прав за № 25/Ил-19/В-19 від 07.12.2006 р., укладеного між [PERSON] та ТОВ «БК Одесжитлобуд»; -визнати недійсним пункт 3.4. договору купівлі-продажу майнових прав за № 25/Ил- 19/В-19 від 07.12.2006 р.; -змінити пункт 2.7 договору купівлі-продажу майнових прав за № 25/Ил-19/В-19 від 07.12.2006 р. Викласти його в наступній редакції:«При поэтапной оплате стоимости имущественных прав на квартиру, последний взнос должен быть внесен на счет продавца в течении 20 календарних дней с момента ввода жилого дома в зксплуатацию, с условием предоставления для ознакомления покупателю сертификата готовности обьекта», посилаючись у письмових поясненнях (т.1 а.с. 82-85, 139) та у виступах в судовому засіданні на наступні обставини: Сторонами укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 25/Ил- 19/В-19 від 07.12.2006 р., відповідно до п.2.1 якого терміни закінчення будівництва визначено як 1V квартал 2008 р. Станом на серпень 2015 р. об'єкт інвестування не добудований не придатний для введення в експлуатацію. Згідно п. 4.2 цього договору позивач припинила внесення грошових внесків. Відповідач направив повідомлення №110108 від 01.08.2014 р. про розірвання договору на підставі п. 2.5 договору, а саме в зв'язку з невнесенням коштів на будівництво. П. 3.4 договору є недійсним згідно положень ст. ст. 203, 530, 538, 651 ЦК України, а тому підлягає зміні, внаслідок чого одностороннє розірвання договору не допускається. Представник відповідача Колесніков І.Л. не визнав позовні вимоги, посилаючись у письмових запереченнях (т. 1 а.с. 334-36, 64-66) та у виступі в судовому засіданні на ті обставини, що відсутні підстави для визнання недійсним, зміни п. 3.4 договору сторін від 07.12.2006 р.; що доведено факт неналежного виконання позивачем як покупцем умов договору та неповного внесення вартості майнових прав за договором, в зв'язку з чим на підставі ст. 651 ЦК України та п. 3.4 договору у відповідача виникло право на розірвання договору в односторонньому порядку. Крім того, представник відповідача просить застосувати наслідки спливу позовної давності відносно вимог за п. 3.4 договору та врахувати, що п. 4.2 договору не надавав позивачу можливість призупинення внесення грошових внесків, т.я. договором не передбачено строк, протягом якого продавець зобов'язаний здійснити процедуру вводу житлового будинку в експлуатацію, а право і обов'язок щодо введення в експлуатацію житлового будинку у відповідача виникає після повного виконання будівельно-монтажних робіт з будівництва житлового будинку. Представник третьої особи - ТОВ «Білдинг Групп» Данилюк А.Б. позовні вимоги не визнав, посилаючись у виступі в судовому засіданні та у письмових поясненнях (т. 1 а.с. 1867-188) на ті ж обставини, що і представник відповідача. Крім того, Данилюк А.Б. пояснив, що 08.06.2010 р. між позивачем та ТОВ «Білдинг Групп» було укладено додаткову угоду до договору сторін №25 від 07.12.2006 р., за яким позивач зобов'язався внести кошти на рахунок ТОВ «Білдинг Групп» як підрядника, однак позивачем допущено прострочення платежів і в зв'язку з виникненням заборгованості покупця відповідач обґрунтовано реалізував право на розірвання договору. Заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 07.12.2006 р. між сторонами було укладено договір (а.с. 8-12 т. 1), за яким відповідач продав, а позивач купував майнові права на квартиру в 19-ти поверховому житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п. 2.1 продавець (відповідач) зобов'язувався виконати будівельно-монтажні роботи з будівництва житлового будинку до 1V кварталу 2008 р. Згідно п. 2.2 зазначеного договору продавець (відповідач) зобов'язувався після введення житлового будинку в експлуатацію при умові, що покупець у повній мірі сплатив вартість майнових прав на квартиру, протягом 60 календарних днів передати по акту приймання-передачі у власність покупцю квартиру №91 площею 49, 68 кв. м. Відповідно до п. 25 договору покупець (позивач) зобов'язувався здійснити оплату вартості майнових прав на квартиру згідно додатку №1, який є невід'ємною частиною договору, де вказується загальна вартість майнових прав на квартиру та графік здійснення оплати вартості майнових прав. Згідно п. 2.7 договору при почерговій оплаті вартості майнових прав на квартиру останній платіж повинен бути зроблений не пізніше 30.11.2008 р. Пунктом 3.4. цього договору передбачено, що у випадку невнесення покупцем повної суми вартості майнових прав на квартиру за договором у термін, передбачений п. 2.7 договору, продавець має право розірвати договір в односторонньому порядку, реалізувавши майнові права на квартиру на власний розсуд, а кошти, внесені покупцем, повернути після реалізації майнових прав на квартиру. Із п. 4.2 договору вбачається, що у випадку невиконання зобов'язань продавця по введенню в експлуатацію житлового будинку покупець має право зупинити внесення грошових коштів. 16.10.2006 р. відповідачем було укладено договір підряду з третьою особою щодо виконання будівельно-монтажних робіт вищезазначеного будинку (а.с. 86-91, 171-176 т. 1). 08.06.2010 р. позивач уклала з третьою особою - ТОВ «Білдинг Групп» угоду (а.с. 13, 92 т. 1), за якою позивач зобов'язалась сплатити заборгованість по внесенню інвестицій на будівництво вказаного будинку. Із п. 2 цієї угоди слідує, що ТОВ «Білдинг Групп» за умови сплати заборгованості зобов'язалось завершити будівельно-монтажні роботи до 30.03.2011 р. Довідка на а.с. 15 т. 1 свідчить, що станом на 01.08.2014 р. заборгованість позивача за вищевказаним договором складає 3120,50 доларів США. Наявність заборгованості стороною позивача визнається. 01.08.2014 р. відповідач направив позивачеві повідомлення про дострокове розірвання договору, посилаючись на наявність заборгованості та положення п.п. 2.5, 2.7, 3.4, 5.1 договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру. Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 17.11.2014 р. відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «БК Одесжитлобуд» про визнання майнових прав на квартиру та винесення заборони вчиняти дії (т. 1 а.с. 38-40, 68-70). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вищевказаним судовим рішенням по справі №501/4211/14-ц встановлено, що [PERSON] має заборгованість за договором № 25/Ил- 19/В-19 від 07.12.2006 р., що договором не передбачено строк, протягом якого продавець зобов'язаний здійснити процедуру вводу житлового будинку в експлуатацію; що тільки після повного виконання будівельно-монтажних робіт з будівництва житлового будинку у відповідача виникає і право, і обов'язок щодо введення в експлуатацію житлового будинку; що право призупинення внесення грошових коштів у [PERSON], передбачене п. 4.2. договору, могло настати у разі виконання будівельно-монтажних робіт у повному обсягу. Представниками відповідача та третьої особи підтримано заяву про застосування наслідків спливу позовної давності стосовно вимоги про визнання недійсним п. 3.4 договору сторін від 07.12.2006 р. та змін умов договору. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Поняття позовної давності урегульовані ст. ст. 256-258 ЦК України. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені ст. 203 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент винесення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Із ч. 2 ст. 651 ЦК України слідує, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; що істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Сторона позивача не довела, що п. 3.4 договору суперечить вимогам закону та порушував інтереси позивача. На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необгрунтованними та не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed