Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

30.03.2017 року [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій зазначив, що 13.12.2015 року померла його мати [PERSON], яка по день смерті проживала та була зареєстрована в [INFO] на вул. Радгоспна, 16. Після смерті матері залишилося спадкове майно, яке складається, в тому числі, із житлового будинку, що знаходиться на вул. Зарічна (колишня назва Радгоспна), 16, в м. Шаргород Вінницької області. Він є спадкоємцем майна [PERSON] по заповіту. Спадщину після смерті матері він прийняв, але оформити спадкові права на житловий будинок не може, оскільки державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори йому було відмовлено в оформленні спадщини через те, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок , про що винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.03.2017 року. Просить встановити факт належності житлового будинку з надвірними господарськими будівлями, що знаходиться на вул. Зарічна (Радгоспна), 16, в м. Шаргород Вінницької області, [PERSON], яка померла 13.12.2015 року; визнати за ним [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті 13.12.2015 року [PERSON] на спадкове майно, що складається із: житлового будинку під літерою «А», загальною площею 139,7 м.кв., в тому числі житловою площею 90,1 м.кв., допоміжною площею 49,6 м.кв.; веранди під літерою «а»; веранди під літерою «а1»; хліва під літерою «Б»; прибудови під літерою «б»; гаража під літерою «В»; підвалу під літерою «А1»; ганку «а2»; хвіртки «1»; воріт «2»; огорожі «3», загальною вартістю 242599 грн., що розташовані на вул. Зарічна (колишня назва Радгоспна), 16, в м. Шаргород Вінницької області. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON], що діє на підставі довіреності від 02.11.2016 року (а.с.37), не зявилися. 25.04.2017 року від представника позивача [PERSON] [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити (а.с.53). Представник відповідача Шаргородської міської ради в судове засідання не зявився, але 25.04.2017 року до суду надійшла заява від представника Шаргородської міської ради [PERSON], який діє на підставі довіреності від 18.04.2017 року (а.с51), у якій останній просить розгляд справи за позовом [PERSON] про встановлення факту належності житлового будинку та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом розглянути у відсутності представника міської ради, позов визнає, заперечень щодо задоволення позовних вимог не має (а.с.50). В судове засідання не зявилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, при цьому позивач, представник відповідача заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, перешкод для розгляду справи в судовому засіданні немає, тому суд вважає, що справу можна розглянути без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Вирішуючи спір суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 13.12.2015 року в м. Шаргород Вінницької області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ №340732 (а.с.10), яка по день смерті проживала та була зареєстрована по вул. Зарічна (колишня назва Радгоспна), 16 у м. Шаргород Вінницької області. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається із житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться на вул. Зарічна (колишня назва Радгоспна), 16 у м. Шаргород Вінницької області. Спадкоємцем майна померлої [PERSON] за заповітом від 16.12.1988 року, посвідченим державним нотаріусом [PERSON] і зареєстрованим в реєстрі нотаріальних дій за №1747 є син останньої позивач [PERSON] Вказаний заповіт на день смерті спадкодавця не змінено та не відмінено (а.с.9, 11, 12). Позивач [PERSON] спадщину після смерті матері прийняв, так як на день смерті останньої проживав та був зареєстрований з померлою у одному будинку по вул. Зарічна (Радгоспна), 16, у м. Шаргород Вінницької області (а.с.34), та протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не заявив про відмову від спадщини. Інших спадкоємців немає, оскільки спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилася та свідоцтва про праву на спадщину не видавалися, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 03.04.2017 року за №47310121 (а.с.47). У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться в м. Шаргород на вул. Зарічна (Радгоспна), 16, позивачу [PERSON] відмовлено 27.03.2017 року державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори [PERSON], про що винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.35). Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії нотаріус зазначає відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] була власником житлового будинку з надвірними господарськими будівлями загальною вартістю 242599 грн., що знаходяться в м. Шаргород Вінницької області, на вул. Зарічна (Радгоспна), 16. Вказаний факт підтверджується матеріалами інвентарної справи на будинок, даними з погосподарських книг, дослідженими судом, іншими доказами, що знаходяться в матеріалах цивільної справи. Відповідно до свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах УРСР (а.с.31-32), спадкодавцеві [PERSON] надано право на забудову житлового будинку в с. Соснівка Шаргородського району на вул. Жовтнева, на земельній ділянці площею 0,10 га. Забудова ділянки дозволена на підставі рішення виконкому Шаргородської районної Ради депутатів трудящих від 30.09.1977 року. На земельній ділянці належить збудувати житловий будинок та господарські будівлі. Згідно з даними з погосподарських книг по Шостаківській сільській раді за 1977-1979 роки, 1980-1982 роки, 1983-1985 роки [PERSON] записана головою господарського на вул. Радгоспна, в с. Соснівка Шаргородського району (тепер м. Шаргород) (а.с.16-21), домовою книгою для прописки громадян, що проживають в [INFO] (а.с.33-34). Відповідно до даних з погосподарських книг за 1986 рік по Шостаківській сільській раді (а.с.22-23), [PERSON] також зазначена головою двору на вул. Радгоспна в с. Соснівка Шаргородського району. Із даних погосподарських книг вбачається, що будинок є особистою власністю господарства, головою якого є [PERSON], зазначені відомості про наявність земельної ділянки, площею 0,10 га (а.с.18-19), що також підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №251012, виданим [PERSON] на підставі рішення Шаргородської міської ради від 15.06.2008 року 6 сесії 5 скликання про те, що остання є власником земельної ділянки, площею 0,1000 га, яка розташована у м. Шаргород по вул. Радгоспна, 16, та призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01:08:101:00154 (а.с.29). З архівної довідки від 26.05.2016 року за №01-13-191, виданої Шаргородським районним Трудовим архівом Шаргородської районної ради вбачається, що наказом директора Соснівецького цукрового комбінату с. Соснівка Шаргородського району Вінницької області від 11.03.1977 року №56 параграф 8 садибу, яка раніше належала [PERSON], передано в натурі робочій цукрорадгоспу [PERSON] (а.с.30). 22.08.1986 року Шостаківська сільська рада народних депутатів Шаргородського району Вінницької області прийняла рішення про свою ліквідацію та приєднання сіл Шостаківка, Соснівка, селища Таранове, що входять до складу Шостаківської сільської ради, до м. Шаргород (а.с.54). Рішенням виконавчого комітету Шаргородської міської ради за №25 від 11.02.1987 року «Про визнання права особистої власності на домоволодіння, приєднані до м. Шаргорода», визнано право особистої власності на домоволодіння громадян, які раніше знаходилися на території Слободо-Шаргородської та Шостаківської сільських рад народних депутатів і включені до складу Шаргородської міської ради народних депутатів та зобовязано видати свідоцтва про право особистої власності на підставі цього рішення (а.с.56). Відповідно до довідки виконавчого комітету Шаргородської міської ради від 25.05.2016 року за №1998, власником будинку №16 по вул. Зарічна (Радгоспна), згідно із рішенням виконавчого комітету Шаргородської міської ради №25 від 11.02.1987 року, є [PERSON] (а.с.13). Згідно з рішенням 1 сесії 7 скликання Шаргородської міської ради №14 від 04.11.2015 року вулиця Радгоспна у м. Шаргород перейменована на вулицю Зарічну (а.с.14). Відповідно до довідки КП «Могилів-Подільське міжрайбюро технічної інвентаризації» від 31.05.2016 року №179, згідно з архівними даними БТІ, на імя [PERSON] будинок в м. Шаргород по вул. Радгоспна не зареєстровано (а.с.15). Із інвентаризаційної справи №19950, оглянутої в судовому засіданні, та з технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с.24-27) вбачається, що будинковолодіння в м. Шаргород на вул. Зарічна (колишня назва Радгоспна), 16, складається з житлового будинку під літерою «А», загальною площею 139,7 м.кв., в тому числі житловою площею 90,1 м.кв., допоміжною площею 49,6 м.кв.; веранди під літерою «а»; веранди під літерою «а1»; хліва під літерою «Б»; прибудови під літерою «б»; гаража під літерою «В»; підвалу під літерою «А1»; ганку під літерою «а2»; хвіртки «1»; воріт «2»; огорожі «3», загальною вартістю 242599 грн. Загальний фізичний стан будинку, 1987 року забудови задовільний, має 45% зносу, відповідно до довідки ТОВ «Шаргородське бюро технічної інвентаризації» від 13.06.2016 року (а.с.28). Проте, відповідно до п.5.1 Правил визначення фізичного зносу житлових будинків СОУ ЖКГ 75.11-35077234. 0015:2009, 41-60% зносу означає, що технічний стан будинку незадовільний, але експлуатація елементів будинку можлива лише при умові їх ремонту. Всі зазначені вище докази підтверджують факт належності [PERSON] житлового будинку з надвірними господарськими будівлями, що знаходиться в м. Шаргород на вул. Зарічна (Радгоспна), 16. При цьому, зазначеного вище висновку суд дійшов, виходячи із того, що постановою Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року за №105 «Про порядок державного обліку житлового фонду» постановлено завершити реєстрацію й технічну інвентаризацію житлового фонду у сільській місцевості. На виконання означеної постанови виконавчий комітет Шаргородської районної Ради народних депутатів Вінницької області ухвалив рішення від 22.10.1987 року за №244 «Про забезпечення державного обліку житлового фонду в селах району», пунктом 1 якого передбачалось забезпечити проведення первинного обліку житлового фонду громадян, які мають житлові будинки на праві особистої власності в селах району. Із 1979 року в Україні (УРСР) погосподарський облік у сільських Радах народних депутатів здійснюється за особливою формою статистичного обліку. Так, згідно з п. 1 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13.04.1979 року за №112/5, документами погосподарського обліку для сільських Рад народних депутатів, зокрема, є форма №1 «Погосподарська книга». Крім того, відповідно п.п.6, 7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року №5-24/26, сільські Ради один раз у пять років здійснюють закладку погоподарських книг станом на 1 січня. Закладка погосподарських книг здійснюється шляхом суцільного обходу дворів і опитування населення в період з 1 по 15 січня… [PERSON] книг погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності. Пунктами 18, 40 та 18, 39 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, відповідно, 1979 року та 1985 року, передбачено, що погосподарська книга складається, зокрема, із розділу: «Споруди, які є особистою власністю господарства», у якому записуються дані про житловий будинок, назву інших споруд і рік їх будівництва. Згідно з пунктом 62 [PERSON] про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 року за №45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися, в тому числі, і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками №№32, 33 до [PERSON] про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 19.01.1976 року за №1/5, було встановлено зразки форм довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. Із зазначених додатків вбачається, що довідка про власника житлового будинку видається згідно із записами у погосподарській книзі виконавчого комітету сільської (селищної) Ради депутатів трудящих. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. [PERSON] про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, погодженої з заступником Голови Верховного Суду УРСР від 15.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року за №56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, будинки ж, розташовані у селах, реєстрації не підлягали. З листа-розяснення Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 23.03.1999 року №12/5-126 «Щодо оформлення права власності на обєкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію» вбачається, що постановою КМУ від 05.08.1992 року за №449 затверджено Положення про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення. Згідно з цим Положенням закінчені будівництвом та підготовлені до експлуатації згідно з затвердженим проектом обєкти повинні прийматися в експлуатацію державними приймальними комісіями… Порядок прийняття в експлуатацію обєктів недержавного замовлення визначається Радою Міністрів АРК, обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями за погодженням з Держбудом… По обєктах, що збудовані до 05.08.1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації (до врегулювання цього питання законодавчими та нормативними актами). Аналіз вказаних нормативно-правових актів переконує суд у тому, що до компетенції виконкомів місцевих рад належало питання внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Таким чином, враховуючи перевірені у судовому засіданні докази, суд вважає, що факт належності спадкодавцю [PERSON] на праві власності житлового будинку з надвірними господарськими будівлями в м. Шаргород по вул. Зарічна, 16, (колишнє с. Шостаківка, що з 1986 року віднесено до адміністративної території м. Шаргород Вінницької області) підтверджений, а тому зазначений будинок з господарськими будівлями входить до складу спадщини після смерті [PERSON] Встановлення факту належності спадкодавцю [PERSON] будинку з господарськими будівлями на праві власності має для позивача [PERSON], що є спадкоємцем останньої, юридичне значення, оскільки від його встановлення залежить реалізація її права на отримання спадщини після смерті [PERSON] Іншого порядку встановлення даного факту немає. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України. Так, згідно з ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обовязку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1233, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ст.1296 ЦК України). Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у спосіб, передбачений статтею 392 ЦК України, що відповідає правовій позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеній у п. 3.1. Інформаційного листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року. Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до абз.6 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», за змістом частини 4 ст.174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Враховуючи, що відповідачем Шаргородською міською радою визнано позовні вимоги [PERSON] то суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Оскільки право [PERSON] на оформлення його спадкових прав на майно померлої [PERSON] порушено, то воно підлягає судовому захисту, а позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved