Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

29.11.2017 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Банк «Траст» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 08.08.2013 року між ПАТ Банк «Траст» та відповідачем укладено кредитний договір № R181.0031215 відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 10 000 грн. зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом у розмірі 24,99 % річних та 2 % щомісячної комісії за обслуговування кредиту, строком на 60 місяців з щомісячною сплатою частини кредиту, відсотків та комісії за користування кредитом. Відповідач зобов*язався повернути кредитні кошти до 07.09.2014 року згідно з графіком погашення кредиту. Однак відповідач порушив умови договору, внаслідок чого становм на 06.11.2017 року утворилася заборгованість в сумі 13 406, 97 грн, яка складається з 10 000 грн заборгованості за кредитом; 1754,46 грн. прострочених відсотків за користування кредитом; 1652,51 грн. комісії. Просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість та витрати по сплаті судового збору у сумі 1600 грн. Представник позивача у судове засідання не з*явився, подав заяву про розгляду справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відзиву та заперечень проти позовних вимог не надала. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв*язку з викладеним, враховуючи заяву представника позивача, який не заперечував проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. На підставі рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про початок процедури ліквідації ПАТ Банк «Траст» та делегування повноважень ліквідатора банку» № 3085 від 30 грудня 2016 року та Наказу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Банк «Траст» Кухарева В.В. «Про припинення тимчасової адміністрації» № 01-ЛТ від 30 грудня 2016 року, з 30 грудня 2016 року запроваджена процедура ліквідації ПАТ Банк «Траст» та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ Банк «Траст» Кухарева В.В., який на підставі приписів п. 4 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» має право звертатися до суду з вимогами щодо повернення дебіторської заборгованості банку. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.ст. 610, 611 ЦК України у разі неналежного виконання зобов'язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором. Стаття 625 ЦК України передбачає обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Згідно умов вказаного кредитного договору, укладеного між сторонами, відповідач як позичальник зобов'язаний: сплачувати заборгованість перед банком; сплачувати банку проценти за користування кредитом; та у випадку порушення зобов'язання, сплачувати відповідні штрафні санкції. Перевіривши надані позивачем розрахунки та взявши до уваги умови кредитного договору, суд вважає доведеним обставину порушення відповідачем умов такого кредитного договору в частині своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені кредитним договором терміни. Оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме: судового збору у розмірі 1600 грн. 00 коп.. На підставі викладеного і

Outcome: approved