Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

31 жовтня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. Позов мотивовано тим, що відповідач по справі є колишнім чоловіком. Шлюб між позивачем та відповідач був зареєстрований 04.12.2009 року та розірваний 28.11.2011 року. Після розірвання шлюбу позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Під час шлюбу, а саме [INFO], народилась дитина - донька [PERSON]. Донька проживає з позивачкою. Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 23.11.2011 року по справі № 2-1802/2011 з відповідача на користь позивачки стягнуті аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно. Окрім цього відповідач на даний час добровільно збільшив суму виплат аліментів до 1000-1200 грн. Позивач вважає, що матеріальний стан відповідача покращився і він має можливість сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі 5600 грн, тобто в межах 200 доларів США. Позивач зазначає, що відповідач проживає в Сполучених штатах Америки, в штаті Флоріда, працює, має заробіток приблизно 5000 доларів США. Позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталося в 2015 році, потребує значних матеріальних коштів на лікування, а тому її матеріальний стан погіршився, на навчання доньки в музичній школі та забезпечення її всім необхідним кожного місяця витрати складають в межах 2000 грн. Посилаючись на ст. 192 СК України позивачка просить суд, змінити розмір аліментів, які стягнуті за рішенням суду, та сягнути з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 5600 грн. щомісячно. Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 09 листопада 2018 року відкрито провадження у справі, та призначено підготовче провадження на 10.11.2018р., розгляд справи постановлено провести в порядку загального позовного провадження. В підготовчому судовому засіданні, відповідно до ст. 197 ЦПК України, суд зокрема роз'яснив позивачу, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані. Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 03 січня 2019 року закрито підготовче судове засідання та призначений розгляд справи по суті на 15.01.2019 р. В судовому засіданні позивач та представник позивача (адвокат) підтримали позов в повному обсязі та зазначили, що вимоги про збільшення розміру аліментів ґрунтуються на ст. 192 СК України. Вважають, що матеріальний стан відповідача (платника аліментів) покращився. Надати відомості про доходи відповідача не мають можливості. На утримання дитини - [PERSON], [INFO], необхідні додаткові кошти. Пов'язано це з навчанням дитини в музичній школі, харчування в навчальному закладі потребує додаткових коштів, дитина хворіє. [PERSON] не працює. Окрім цього, стан здоров'я [PERSON] погіршився після ДТП, яке сталось в 2015 році. В судовому засіданні представники відповідача, заперечували проти підстав позову. Вважають, що відсутні підстави для збільшення розміру аліментів передбачені ст. 192 СК України. Матеріальний стан відповідач не змінився, [PERSON] дійсно проживає в Сполучених штатах Америки, але не працює. Додаткові витрати на утримання дитини не є підставою для збільшення розміру аліментів. Стан здоров'я позивачки після ДТП не погіршився. Але частково визнають позовні вимоги в розмірі 1500 грн. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини справи. Зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний 28.11.2011 року, що підтверджується рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28.11.2011 року по справі № 2-1801/2011 р., яке набрало законної сили 08.12.2011 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], відповідні обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження від 24.02.2010 року № [NUMBER]. Донька сторін - [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою ПП «Житлосервіс» від 31.05.2918 року № 73. Рішенням Першотравневого районного суду від 23.11.2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно. Рішення суду набрало законної сили 05.12.2011 року. Позивач - [PERSON] працює в дошкільному навчальному закладі № 19 «Барвінок» м. Чернівці, на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, що підтверджується довідкою ДНЗ № 19 від 01.06.2018 року № 47. 06.10.2015 року [PERSON] постраждала внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка не залежала від її волі. Обставини ДТП встановлені в ухвалі Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01.03.2016 року. У ухвала набрала законної сили 09.03.2016 року. Погіршення стану здоров'я позивача підтверджується висновком експерта № 1325 мд від 29.10.2015 р., випискою з історії хвороби № 11976 від 06.10.2015 р. із зазначенням рекомендацій лікаря, випискою з медичної карти амбулаторного хворого від 22.01.2019 р. , в якій зазначено, що [PERSON] одержує постійно але амбулаторно лікування. Належних та допустимих доказів на обґрунтування поліпшення матеріального стану відповідача (платника аліментів) стороною позивача не надано, так само стороною відповідача не надано належних та допустимих доказів про те, що матеріальний стан відповідача (платника аліментів) не змінився. Норми права, та мотиви їх застосування. Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов'язаний з'ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров'я. Звертаючись до суду із позовом, [PERSON] просила збільшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням суду з 500 грн. до 5600 грн., посилаючись на додаткові витрати на утримання дитини, які пов'язані зі збільшенням цін на харчування дитини, шкільні та інші потреби які необхідні дитині, що не є підставою визначеною законом, а саме ст. 192 СК України. В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, місто Венеція, 25-26 березня 2011 року). Згідно з пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін. Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, суд дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, так як позивачем (отримувачем аліментів) доведений факт погіршення стану здоров'я, що є підставою для зміни розміру аліментів передбачених ст. 192 СК України. Визначаючи новий розмір аліментів, якій підлягає стягненню на дитину, суд вважає, що розмір визначений позивачем в сумі 5600 грн. є занадто великим, а розмір аліментів, який визнає відповідач в сумі 1500 грн., не є достатнім для забезпечення потреб дитини, тому суд вважає необхідним визначити розмір аліментів в сумі 2500 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial