Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

31.03.2015 року представник ТОВ «Купер Прайс» [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В заяві позивач вказував, що 03.08.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток № 001/14936/07. Відповідно до умов договору банк надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії в розмірі 1000 грн., а останній в свою чергу, зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в Договорі, а також вчасно та в повному обсязі погашати банку суму боргових зобовязань. 07.08.2007 року банком, відповідно до заяви відповідача, було проведено зміну кредитного ліміту на 20 000 грн. 04.02.2011 року між банком та ТОВ «Фінансова компанія «[PERSON] Факторинг» було укладено договір факторингу № 04022011-1, згідно з яким банк передав, а товариство прийняло право грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, перелік яких міститься у додатку до договору факторингу. Відповідно до п. 4 Протоколу № 7 від 22.04.2011 року Загальних зборів ТОВ «Фінансова компанія «[PERSON] Факторинг», останнє змінило найменування з ТОВ «Фінансова компанія «[PERSON] Факторинг» на ТОВ «КУПЕР ПРАЙС». У звязку з неналежним виконанням взятих відповідачем зобовязань за кредитним договором станом на 04.02.2011 року за ним була наявна загальна сума заборгованості в розмірі 11210,60 грн., яка станом на 03.03.2015 року залишилася сталою. Тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 001/14936/07 від 03.08.2007 року в сумі 11210,60 грн. та судові витрати в розмірі 243,60грн. В судовому засіданні представник позивача ТОВ «КУПЕР ПРАЙС» - [PERSON] прохав повністю задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, вказавши, що дійсно [PERSON] отримав кредит в ЗАТ «ОТП БАНК» 03.08.2007року, а 24.03.2010 року здійснив останній платіж по внесенню заборгованості в сумі 300 грн., тому прохала застосувати до заявлених правовідносин позовну давність та відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій позов не визнав та прохав застосувати до заявлених вимог ТОВ «КУПЕР ПРАЙС» позовну давність та в задоволенні позову відмовити (а.с.31). Суд, заслухавши сторони, перевіривши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що дійсно 03.08.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток № 001/14936/07 (а.с.6). 07.08.2007 року банком, відповідно до заяви відповідача, було проведено зміну кредитного ліміту на 20 000грн. (а.с.7). 04.02.20011 року між банком та ТОВ «Фінансова компанія «[PERSON] Факторинг» було укладено договір факторингу № 04022011-1, згідно з яким банк передав, а товариство прийняло право грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, перелік яких міститься у додатку до договору факторингу ( а.с.12-14,15). Відповідно до п. 4 Протоколу № 7 від 22.04.2011 року Загальних зборів ТОВ «Фінансова компанія «[PERSON] Факторинг», останнє змінило найменування з ТОВ «Фінансова компанія «[PERSON] Факторинг» на ТОВ «КУПЕР ПРАЙС» (а.с.19). Відповідач за кредитним договором свої зобовязання належним чином не виконує, заборгованість перед Банком не погашає, а станом на 04.02.2011 року за ним була наявна загальна сума заборгованості в розмірі 11210,60 грн., яка станом на 03.03.2015 року складається з: - заборгованість за кредитом 11210,60 грн.; - сума відсотків за користування кредитом 00,00 грн.; - плата за прострочену заборгованість 00,00 грн. (а.с.10,45-48). Внаслідок цього, відповідно до умов договору, у позивача виникло право дострокової вимоги про повернення всієї суми. Однак, таке право позивача, відповідно до закону, обмежене строком позовної давності. Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України, визначено, що позовна давність це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється у три роки. Для окремих видів вимог, законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Відповідно до ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. За загальним правилом, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Згідно ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Крім того, також вбачається предявлення зазначених вимог після спливу строку позовної давності визначеного сторонами в договорі. Будь-яких доказів поважності пропуску строку позовної давності, а також клопотань про його поновлення позивачем до суду не подавалось. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки, ТОВ «КУПЕР ПРАЙС» не заявляв у позові вимогу про поновлення йому строку звернення до суду , а відповідач [PERSON] заявив у письмовому вигляді, що не визнає позов ТОВ «КУПЕР ПРАЙС» про стягнення з нього заборгованості по кредитному договорі та прохав суд відмовити ТОВ «КУПЕР ПРАЙС» в задоволенні позовних вимог за спливом строку позовної давності, то на підставі викладеного у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed