Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

7 липня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення часток у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на частину земельної ділянки у порядку спадкування та просить ухвалити рішення, згідно якого визначити частки у праві спільної сумісної власності, визнав що на підставі державних актів серії ЯА №632838 і ЯА №632839 від 23.01.2006 року [PERSON] належали 83/100 частки, а їй - [PERSON], 17/100 частки земельної ділянки площею 0,0737 га по [ADDRESS]. Визнати за нею - [PERSON] право власності на 83/100 частки земельної ділянки площею 0,0737 га по [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON]. У обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.04.2003 року та договору купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] 15.10.2003 року, її батькові [PERSON] належали 35/100 + 48/100 = 83/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS]. [INFO] її батько [PERSON] помер. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданому П'ятою ХДНК 25.12.2013 року, до неї перейшло право власності на вказані 83/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS]. Крім того, їй на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.04.2003 року належить 17/100 частин зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями. Таким чином житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] на цей час належить їй у цілому. Ще за життя її батька, 23.01.2006 року вона з ним одержали державні акти на право власності на земельну ділянку площею 0,0737 га по [ADDRESS]. Частки у актах не означені, тобто вказана земельна ділянка була отримана нею та її батьком [PERSON] на правах спільної сумісної власності. Це стало причиною відмови їй у оформленні її спадкових прав на частину земельної ділянки, що належала її батькові, у нотаріальному порядку. На час приватизації земельної ділянки батькові належали - 83/100 частини, а їй - 17/100 частин по [ADDRESS]. Позивач вважає, що і земельна ділянка, яка призначена для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, повинна розподілитися між нею та батьком у таких же пропорціях. Вона є спадкоємицею першої черги за законом на майно, що залишилося після смерті її батька [PERSON] Її мати і дружина померлого [PERSON] відмовилася від своїх спадкових прав на її користь. У судовому засіданні представник позивача повністю підтримала позовні вимоги та надала пояснення відповідні вищенаведеному. Відповідач у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнала повністю і з ними погодилась, просила розглядати справу без її участі. Суд, вислухав пояснення представника позивача, дослідивши матеріли справи, приходить до висновку , що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 3 ст.10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків , встановлених статтею 61 цього Кодексу . Як встановлено судом та підтверджується документально, на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.04.2003 року та договору купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] 15.10.2003 року, батькові позивача [PERSON] належали 35/100 + 48/100 = 83/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданому П'ятою ХДНК 25.12.2013 року, [PERSON] перейшло право власності на 83/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] (а.с.13). Крім того, [PERSON] на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.04.2003 року належить 17/100 частин зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями. (а.с.15-18). Таким чином житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] на цей час належить [PERSON] у цілому. Ще за життя [PERSON], 23.01.2006 року [PERSON] та її батько [PERSON] одержали державні акти на право власності на земельну ділянку площею 0,0737 га по [ADDRESS]. Частки у актах не означені, тобто вказана земельна ділянка була отримана ними на правах спільної сумісної власності (а.с.9). Відповідно до вимог ст. 357 ЦК України , частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до вимог ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя , який його пережив , та батьки. Позивачка у справі є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу /а.с.10/, а тому являється спадкоємицею першої черги. Дружина спадкодавця [PERSON] відмовилася від спадщина на користь дочки [PERSON], що зазначено у свідоцтві про право на спадщину за законом від 21 грудня 2013 року , виданого на ім'я останньої. Позивача у визначений законом строк прийняла спадщину, що підтверджується отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 грудня 2013 року , отриманого після смерті [PERSON] на 83/100 часток житлового будинку №2 з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в місті Харкові вулиця Чернофлотська та листом П'ятої Харківської нотаріальної контори від 25 грудня 2013 року /а.с.4/. Аналізуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог [PERSON].

Outcome: approved