Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

29.11.2017 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт постійного проживання [PERSON], РНОКПП [NUMBER], місце проживання: [ADDRESS], разом з [PERSON], на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] за адресою: [ADDRESS] та визнати за ним, у порядку спадкування право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Суворово» розміром 3,65 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж частки в натурі (на місцевості),свої вимоги мотивує тим, що вищевказана земельна ділянка належить [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на вищевказане майно. Позивач прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу було відмовлено, у зв'язку з тим, що заява про прийняття спадщини за законом не була подана протягом шести місяців. Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши думку позивача та представника позивача, заслухавши пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить земельна частка (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Суворово» розміром 3,65 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж частки в натурі (на місцевості) на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданий Ізмаїльською районною державною адміністрацією 16.06.1997 року на підставі рішення Ізмаїльської райдержадміністрації від 16.02.1996 року № 54/96, зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 872). Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.01.2016 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO]. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна частка (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Суворово» розміром 3,65 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж частки в натурі (на місцевості). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 50277681 від 14.12.2017 року, наданої державним нотаріусом Ізмаїльської Державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON], інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], померлої [INFO] - відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 04.01.1954 року Суворовським рай бюро РАЦС Ізмаїльської області. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] мешкав разом із [PERSON], на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] за адресою: [ADDRESS], що підтверджено показами, допитаних в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які пояснили, що [PERSON] мешкав разом із матірью за адресою: [ADDRESS]по день її смерті. Тобто, [PERSON] відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М. №1344/01-16 від 19.10.2017 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що заява про прийняття спадщини за законом не була подана протягом шести місяців. Вислухавши, думку представника позивача, заслухавши покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved