Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

9 січня 2018 р. позивач звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості та пені по аліментам. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням суду від 12 вересня 2014 р. шлюб між подружжям розірвано, з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі ? частини доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач аліменти не сплачує, станом на 30 листопада 2017 р. має заборгованість в розмірі 53 682 грн. 48 коп. З наведених підстав позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 16 341 грн. 42 коп. Ухвалою судді від 10 січня 2018 р. позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків. (а.с. 16-17) Ухвалою судді від 15 січня 2018 р. відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, учасникам справи встановлено строк для подачі до суду заяв по суті позову. (а.с. 34-35) Ухвалою суду від 7 лютого 2018 р. призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. (а.с. 50-51) Відповідач у встановлений судом строк подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає, оскільки не працює, працевлаштуватись не може, доходів не має, тому сплачувати аліменти не має можливості. Крім того, відповідач не погоджується з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, оскільки у розрахунку зазначено його дохід, якого він не отримував, вважає, що розрахунок заборгованості слід визначити з 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Також в погашення заборгованості по аліментам він сплатив позивачеві за грудень 2017 р. - січень 2018 р. 2 595 грн. В зв'язку з тим, що розмір заборгованості складено неправильно, пеня також визначена не вірно. З наведених підстав відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову. (а.с. 39-43) До відзиву відповідач надав відповідні письмові докази. (а.с. 44-49) Позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Наданими позивачем письмовими доказами встановлено, що 20 квітня 2011 р. [PERSON] та [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області зареєстрували шлюб. (а.с. 6) Згідно копії свідоцтва про народження від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. (а.с. 7) Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 серпня 2014 р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини усього заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 5 червня 2014 р. до повноліття дитини. (а.с. 8-10) Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 1 вересня 2014 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с. 11) Згідно розрахунку заборгованості від 22 грудня 2017 р., складеному державним виконавцем Комунарського відділу Державної виконавчої служби м. Запоріжжя, за період з 1 червня 2014 р. по 30 листопада 2017 р. заборгованість відповідача по аліментам на користь позивача складає 53 682 грн. 48 коп. (а.с. 13-14) Державний виконавець Комунарського відділу Державної виконавчої служби м. Запоріжжя [PERSON] в судовому засіданні підтвердила вказаний розмір заборгованості відповідача по аліментам. При цьому державний виконавець зауважила, що щомісячний розмір аліментів відповідно до положень ст. 195 ч.2 СК України визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Відомості про вказаний середній розмір заробітної плати надходить до відділу з Управління статистики Запорізької області У відповідності зі ст. 195 ч.2 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. В судовому засіданні встановлено та не оспорюється сторонами, що зі дня, з якого з відповідача стягнуто аліменти (5 червня 2014 р.), він не працював, тому розмір заборгованості відповідно до ст. 195 ч.2 СК України визначено виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, розмір якої надано Головним управлінням статистики у Запорізькій області. Судом встановлено, що заборгованість відповідача по аліментам за період з 5 червня 2014 р. до 30 листопада 2017 р. в розмірі 53 682 грн. 48 коп. визначено правильно. В судовому засіданні відповідач заявив, що протягом останнього часу він перерахував позивачеві в рахунок погашення заборгованості за аліментами 2 595 грн., які просить відняті від загальної суми заборгованості. Клопотання відповідача підлягає частковому задоволенню з таких підстав. На підтвердження вказаних перерахувань відповідач надав суду копії платіжних документів: від 15 листопада 2017 р. на суму 145 грн., від 16 листопада 2017 р. на суму 134 грн., від 23 листопада 2017 р. на суму 300 грн., від 29 листопада 2017 р. на суму 198 грн., від 29 листопада 2017 р. на суму 172 грн. 10 коп. (а.с. 47-48), усього на суму 949 грн. 10 коп., які підлягають відрахуванню від суми заборгованості, проти чого не заперечує позивач. Платіжні документи від 29 грудня 2017 р на суму 1 000 грн., від 24 січня 2018 р. на суму 1 295 грн. не підлягають відрахуванню із суми заборгованості, оскільки позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості за період по 30 листопада 2017 р., а вказані платежі здійснено пізніше. Платіжні документи від 7 грудня 2016 р. на суму 76 грн. 83 коп., від 15 червня 2017 р. на суму 209 грн. 26 коп., 22 вересня 2017 р. на суму 247 грн. 06 грн. , від 11 жовтня 2017 р. на суму 326 грн. 53 коп., від 29 листопада 2017 р. на суму 172 грн. 10 коп., суд не віднімає із загальної суми заборгованості, оскільки платежі здійснені від імені [PERSON] у якості оплати за харчування у дитячому садку, з чим в судовому засіданні погодився відповідач. Таким чином, за згодою сторін суд відраховує від загальної суми заборгованості 949 грн. 10 коп., решта суми 51 450 грн. 76 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. При вирішені вимоги про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів, суд приймає до уваги таке. Відповідно до ст. 196 ч.1 СК України уразі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. В судовому засіданні встановлена наявність вини відповідача у виникненні заборгованості за аліментами, про що свідчать наступні факти. Заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача ухвалено 22 серпня 2014 р. Дослідженим в судовому засіданні матеріалами виконавчого провадження встановлено, що виконавчий лист про стягнення з відповідача аліментів видано стягувачеві 10 жовтня 2014 р., виконавче провадження відкрито 13 жовтня 2014 р., боржник неодноразово викликався державним виконавцем, але за викликами не з'являвся. 16 квітня 2015 р. відповідач з'явився у відділ державної виконавчої служби, де був ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження, про що свідчить його заява від 16 квітня 2015 р. (а.с. 44) Викладене свідчить про те, що відповідач достеменно знав про наявність у нього заборгованості за аліментами, однак її не погашав, періодичні платежі аліментів не здійснював, що свідчить про наявність його вини у виникнення заборгованості. З наведених підстав суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів по 30 листопада 2017 р. як те вказано у позовній заяві згідно розрахунку, наведеному позивачем у позовній заяві. При цьому розмір пені за листопад 2017 р. суд зменшує на 286 грн. 36 коп., оскільки зменшено розмір аліментів згідно наданим відповідачем платіжним документам. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за аліментами в розмірі 51 450 грн. 76 коп.; пеню за прострочення сплати аліментів за період з 1 червня 2014 р. по 30 листопада 2017 р. включно в розмірі 16 055 грн. 06 коп.; усього 67 505 грн. 82 коп. Заперечення відповідача про відсутність його вини у виникненні заборгованості суд не приймає до уваги з наведених вище підстав. Також суд не приймає до уваги пояснення представника відповідача про те, що розмір заборгованості слід рахувати, виходячи з 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як те зазначено в рішенні суду, оскільки це суперечить положенням ст. 195 ч.2 СК України. Клопотання відповідача про зменшення розміру пені з урахуванням матеріального та сімейного стану задоволенню не підлягає, оскільки на підтвердження цього відповідачем не надано жодного доказу. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial