Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

31.10.2017року позивач звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що він працює в структурному підрозділі «Волноваське локомотивне депо» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» на посаді начальника депо з 07.12.2007р. і до теперішнього часу. У липні 2017р. йому повинні були надати відпустку відповідно до графіку відпусток працівників. На керівництво Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» їм було написано 13 заяв про надання щорічної відпустки: від 19.06.2017р., 26.06.2017р., 10.07.2017р., 17.07.2017р., 20.07.2017р., 24.07.2017р., 31.07.2017р., 11.08.2017р., 23.08.2017р., 05.09.2017р., 25.09.2017р., 28.09.2017р., 23.10.2017р. та відправлено їх електронною поштою, а оригінали залізничною поштою, з проханням надати йому відпустку. Причини з яких йому не надається або відмовляється в наданні відпустки залишаються невідомими. У судовому засідання позивач наполягає на позовних вимогах. Представник відповідача заперечував проти позову, оскільки позивач знаходиться з 29.05.2017року по теперішній час на лікарняному, тому щорічна відпустка повиина бути перенесена. Суд, вислухавши пояснення сторон, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законам або договором (ст. 5 ЦПК України). Згідно до положень\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 76-89 ЦПК України.\~\~ За приписами ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Право кожної працюючої людини на відпочинок закріплено у\~статті 45 Конституції України. Відповідно до цієї норми кожен, хто працює має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скорочення робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. На виконання конституційних вимог щодо відпочинку, Верховною Радою України прийнято\~Закон України від 15 листопада 1996 року № 504/96-ВР «Про відпустки», яким встановлені державні гарантії права на відпустки, умови, тривалість та порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров'я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи. Статтею 141 КЗпП України\~передбачено, що власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту. Згідно\~ст. 74 КЗпП України, громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати. У відповідності до положень ч.ч. 4-5\~ст. 79 КЗпП України\~та\~ст. 10 Закону «Про відпустки»\~черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості для їх відпочинку. Конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов'язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну. Відповідно до ст. 80 КЗпП України щорічна відпустка повинна бути перенесена на інший період або продовжена у разі: тимчасової непрацездатності працівника, засвідченої у встановленому порядку; Щорічні відпустки за бажанням працівника надаються у зручний для нього час. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває у трудових правовідносинах з структурним підрозділом «Волноваське локомотивне депо» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», займає посаду начальника депо з 07.12.2007р по теперішній час (а.с.5-6). На керівництво Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» позивачем було написано 13 заяв про надання щорічної відпустки: від 19.06.2017р., 26.06.2017р., 10.07.2017р., 17.07.2017р., 20.07.2017р., 24.07.2017р., 31.07.2017р., 11.08.2017р., 23.08.2017р., 05.09.2017р., 25.09.2017р., 28.09.2017р., 23.10.2017р. та відправлено їх електронною поштою, а оригінали залізничною поштою, з проханням надати йому відпустку( а.с.7-31). Згідно відповіді Головного Управління Держпраці у Донецькій області від 30.08.2017року заява [PERSON] про надання йому щорічної основної відпустки за період роботи, з 02.01.2017 року по 01.01.2018року встановлена на липень місяць. Відповідно до листів непрацездатності [PERSON] перебуває на лікарняному з 29.05.2017року по 23.06.2017року, з 26.06.2017року по 07.07.2017року, з 11.07.2017року по 28.07.2017року, з 31.07.2017року по 09.08.2017року та продовжує перебувати на лікарняному. Повідомлено, що щорічна відпустка повинна бути перенесена на інший період або продовжена у разі тимчасової непрацездатності працівника. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, відповідачем порушено конституційне право позивача на надання йому щорічної відпуски, яка була визначена графіком, тому позовні вимоги знайшли своє підтвердження і підлягають до задоволення.\~\~\~\~ Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача.\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved