Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

29 січня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи це тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 01 березня 2008 року, від якого сторони мають одну неповнолітню дитину. Позивачка вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалось з причин відсутності взаєморозуміння між сторонами, байдужості до життя і проблем одне одного, втрату подружжям почуття любові і поваги, що призвело до постійних сварок та, як наслідок, до фактичного припинення шлюбних відносин. Сімейні стосунки припинені та більше не поновлювались, а тому подальше перебування у шлюбі з [PERSON] неможливе. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні на розірванні шлюбу наполягала, повідомила про неможливість примирення сторін. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з письмовою заявою, у якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав. Вислухавши пояснення позивачки, прийнявши до уваги позицію відповідача та визнання ним позову, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Припинення шлюбу визначено главою 11 Сімейного кодексу України. Враховуючи вказані обставини, суд вважає за доцільне застосувати в даному випадку вимоги вказаної глави з урахуванням заявлених вимог та наявності у сторін неповнолітньої дитини. Згідно вимог ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд вправі постановити рішення про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 01 березня 2008 року Відділом реєстрації цивільного стану Ізяславського районного управління юстиції Хмельницької області актовим записом № 16, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 01 березня 2008 року, копія якого додана до матеріалів справи. Від цього шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого додана до матеріалів справи. Позивачка у судовому засіданні повідомила, що дитина проживає з матір`ю [PERSON] , спір про місце проживання дитини відсутній. Проти вказаної обставини відповідач жодних заперечень не подав. Позивачка у судовому засіданні вказала, що сімейні стосунки між сторонами припинені у листопаді 2020 року та більше не поновлювались. Відповідач проти вказаної обставини заперечень не подав. Також, судом встановлено, що фактично підстав вважати можливим збереження сім`ї немає, шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують, що у судовому засіданні підтвердили самі сторони. Намірів на відновлення сімейних стосунків позивачка та відповідач не мають, визнають ту обставину, що вони різні за характером люди з різними поглядами на життя, внаслідок чого між ними склались неприязні відносини. Суд враховує, що відповідно до ч. 1\~ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Статтею 110 СК України\~встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Зважаючи на відсутність будь-яких підстав для примирення сторін, що подружжя фактично припинило шлюбні стосунки, враховуючи категоричну позицію позивачки про необхідність розірвання шлюбних відносин, та позицію відповідача про повне визнання позовних вимог, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, оскільки подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та інтересам їх неповнолітньої дитини.

Outcome: approved