Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

7 вересня 2011 року між сторонами укладений договір № 003-23503-070911, за яким [PERSON] отримав кредит в сумі 6135,30 грн., у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення коштів, що відповідає строку дії картки, без відсотків, зі сплатою комісії за обслуговування кредиту в розмірі 3,15 % щомісячно. Порядок надання та користування кредитом визначався вказаним договором про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, Правилами здійснення операцій за картковими рахунками, відкритими фізичними особами, тарифами на обслуговування платіжних карток, анкетою позичальника. Позивач просить стягнути з відповідача суму боргу по кредиту, що станом на 10 листопада 2014 року становить 3625,55 грн., та складається з тіла кредиту в цій сумі, так як останній його тривалий час не погашає та не реагує на попередження щодо його дострокового погашення через невиконання його умов, а також витрати по справі у вигляді судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, хоча про час розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідач в судові засідання 26 лютого та 12 березня 2015 року не з'явився, хоча про день розгляду справи повідомлявся за останнім відомим місцем проживання та реєстрації, а тому по справі постановляється заочне рішення за письмовою згодою на це представника позивача. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Також згідно ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання не допускається та воно має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у визначений в ньому строк. 7 вересня 2011 року відповідач підписав договір про отримання кредитної картки, де також зазначив, що він згоден з умовами та правилами здійснення операцій за картковими рахунками та Тарифами банку, які були йому надані для ознайомлення. За договором держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені Правилами та Тарифами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній місяць, а також сплачувати комісію, що нараховані за попередній місяць, та пені, що нарахована за попередній місяць в разі порушення строків погашення боргу. Також п.п. 3.6, 3.8 договору визначена черговість зарахування коштів на поточний рахунок боржника. З наданого до позову розрахунку боргу вбачається, що останній платіж відповідачем було зроблено у жовтні 2012 року, а до цього внесення коштів ним здійснювалось не в повній сумі та нерегулярно, внаслідок чого і утворилась заборгованість. Як передбачено ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, чому відповідають і умови самого договору (п.п. 5.2, 5.8). Таким чином станом на 10 листопада 2014 року відповідач має заборгованість перед позивачем по вказаному кредитному договору, чим порушує права останнього як сторони за договором, які підлягають поновленню шляхом задоволення його вимог. В зв'язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню витрати по справі у вигляді судового збору. На підставі ст. ст. 16, 525, 526, 530, 629, 1050 ЦК України,

Outcome: approved