Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

30 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач [PERSON] зазначив, що з відповідачкою перебував зареєстрованому шлюбі з 22.01.1994 року по 20.03.2013 рік, шлюб між ними було розірвано на підставі рішення суду. Під час перебування у шлюбі, а саме 30.06.2005 року на підставі договору купівлі - продажу сторонами була придбана трьохкімнатна квартира за адресою: [ADDRESS]. З метою захисту свого права власності на зазначену квартиру позивач звернувся до суду та просить визнати квартиру [ADDRESS] об'єктом спільної сумісної власності сторін, виділити [PERSON] ? частину зазначеної квартири та визнати за ним право власності на цю частку . Також просив суд стягнути з відповідачки [PERSON] судові витрати по справі . Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, його представник за довіреністю -[PERSON] до початку розгляду справи надала письмове клопотання у якому просила суд розглянути справу без їх участі , підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та суду пояснила наступне, що в зазначеній квартирі мешкає з дітьми, а саме з сином та донькою, квартиру купила за гроші, від продажу іншої квартири, що була їй подарована. В разі проживання в квартирі позивача, будуть проблеми щодо спільного проживання сина та доньки в одній кімнаті. На запитання суду, щодо можливості скористатися правовою допомогою адвоката та надати докази, повідомила, шо не бажає користувати правовою допомогою адвоката та докази також не бажає надати судові. В судових дебатах пояснила, що не заперечує проти визнання за позивачем власності на ? частини квартири та просить суд прийняти законне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Рішення суду повинно відповідати вимогам ст. 213 та ст.215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом було роз'яснено позивачу право заявляти клопотання про витребування судом доказів, якщо у сторін існують складності в їх отриманні, подавати відповідні докази, заявляти клопотання про витребування документів та призначення експертиз по справі. Відповідач в судовому засіданні відмовився надати судові додаткові докази, просила суд розглянути справу на підставі доказів, що є в матеріалах справи. Під час розгляду справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] було укладено 22.01.1994 року про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Жовтневим відділом ЗАГС у м. Кривого Рогу зроблено актовий запис № 49 . Згідно рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.03.2013 року яке набрало законної сили 01.04.2013 року шлюб між сторонами розірвано. Згідно договору купівлі - продажу квартири від 30.06.2005 року який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального кругу Бурлак Р.О. (який зареєстровано в реєстрі № 2194) [PERSON] виступила стороною у якості покупця квартири [ADDRESS] яка складається із трьох кімнат , на сьомому поверсі дев'ятиповерхового житлового будинку, житловою площею 38,7 кв.м., загальною площею - 57, 58 кв.м. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, видане КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації » станом на 11.07.2005 року спірна квартира зареєстрована на [PERSON] та їй належить 1/1 частина на підставі вищезазначеного договору купівлі - продажу від 30.06.2005 року., що також знаходить підтвердження в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 26.02.2016 року. Згідно статті 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ст. 69 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню оскільки спірне нерухоме майно - квартира [ADDRESS]було придбане під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, тобто 30.06.2005 року і тому суд визнає зазначену квартиру об'єктом спільної сумісної власності. Стосовно позовної вимоги [PERSON] стосовно виділу часток у праві спільної сумісної власності суд вважає, що ця вимога також підлягає задоволенню оскільки згідно ст. 370 Цивільного Кодексу України співвласники мають право на виділ в натурі частки з майна, що знаходиться в загальній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників в праві загальної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлене домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 1237 гривень 20 копійок підтверджені належним чином квитанціями, які додані до матеріалів справи. Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Враховуючи викладене, суд дістається висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] витрат на правову допомогу в сумі 4 042,00 гривень не підлягають задоволенню у зв'язку з тим, що особа яка надавала правову допомогу не приймала участь у судовому засіданні та під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, не брала участь та не здійснював ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Outcome: approved