overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

30 червня 2020 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що відповідач, будучи батьком дитини в добровільному порядку матеріальну допомогу на її утримання не надає, хоча відповідно до вимог ст.180 СК України зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З огляду на викладене, позивач просить її вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд без її участі, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причин неявки суду невідомі, заперечень відносно позову не надав. Із письмової згоди позивача суд ухвалив заочний розгляд справи відповідно до ст. 280-281 ЦПК України, на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у сторін народились дитина [PERSON] , [INFO] . Відповідні обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб, копією свідоцтва про народження дитини. Відповідач, будучи батьком дитини відповідно до вимог ст.180 СК України зобов`язаний її утримувати до досягнення нею повноліття. Ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що визначено ч.2 ст.182 СК України. Судом при винесенні рішення враховуються обставини визначені ч.1 ст.182 СК України, зокрема, що малолітня дитина проживає разом із позивачкою, перебуває на її повному утриманні, потребує належного утримання в розмірі достатньому для її гармонійного розвитку, та те, що відповідач, інших утриманців не має. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від його сплати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

30 червня 2020 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що відповідач, будучи батьком дитини в добровільному порядку матеріальну допомогу на її утримання не надає, хоча відповідно до вимог ст.180 СК України зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З огляду на викладене, позивач просить її вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідач в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд без його участі, при розгляді справи, покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Відповідні обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб, копією свідоцтва про народження дитини. Відповідач, будучи батьком дитини відповідно до вимог ст.180 СК України зобов`язаний її утримувати до досягнення нею повноліття. Ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що визначено ч.2 ст.182 СК України. Судом при винесенні рішення враховуються обставини визначені ч.1 ст.182 СК України, зокрема, що малолітня дитина проживає разом із позивачкою, перебуває на її повному утриманні, потребує належного утримання в розмірі достатньому для її гармонійного розвитку, та те, що відповідач, інших утриманців не має. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від його сплати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

30 червня 2020 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було укладено 21 лютого 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №46. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21 лютого 2015 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] . У цьому шлюбі, [INFO] народилася дочка [PERSON] . Подружнє життя з відповідачем не склалося. З жовтня 2018 року вони проживають порізно і кожен з них живе своє життям та своїми інтересами. Оскільки подружні стосунки між ними припинені, шлюб носить формальний характер і подальше його збереження є недоцільним, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем в судовому порядку, стягнути з відповідача в свою користь судові витрати у справі та змінити прізвище набуте у шлюбі з « [PERSON] » на дошлюбне « [PERSON] ». У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутності та просила задоволити позов. Не заперечила щодо заочного розгляду справи (а.с. 27). У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.33). Відповідно до ст.280, ст.281 ЦПК, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З досліджених письмових доказів, а саме: свідоцтва про шлюб та його копії (а.с.4-5), копії свідоцтва про народження (а.с.6), суд дійшов висновку, що сумісне життя подружжя неможливе, збереження сім`ї суперечить інтересам позивача, сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, а тому суд позов задоволює і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] . Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на вищевикладену норму закону, задоволенню підлягає вимога позивача про відновлення їй дошлюбного прізвища [PERSON] . Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] 840,80 грн. судового збору, сплаченого при подачі позову до суду та підтвердженого документально (а.с.3).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

30 червня 2020 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було укладено 25 серпня 2005 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №226. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25 серпня 2005 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] . Подружнє життя з відповідачем не склалося, вони постійно сперечалися та не могли дійти спільної думки у вирішенні багатьох питань, що негативно впливало на її здоров`я. Зазначає, що відносини між ними припинені, вони проживають порізно, а всі спроби зберегти сім`ю були марними, тому просить суд розірвати шлюб в судовому порядку. У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності, позов підтримала, просила його задоволити (а.с.7). У підготовче засідання відповідач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав, не заперечив щодо його задоволення (а.с.27). Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та наявність законних підстав, шлюб між позивачем та відповідачем суд розриває. Також, враховуючи вимоги ст.141, ст.142 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] 50% сплаченого нею судового збору, що становить 420,40 грн. та підтверджується документально (а.с.2), а решту 50%, суд повертає позивачу з Державного бюджету України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

30 червня 2020 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із вказаною заявою. Свої вимоги заявниця обґрунтовувала тим, що, маючи намір зареєструвати на своє ім`я частку квартири, що належить їй на праві власності, вона дізналася про існування розбіжностей в написанні її імені у свідоцтві про право власності на нерухоме майно, відповідному витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно та у технічному паспорті. Так, у цих документах її ім`я помилково зазначено як « [PERSON] », тоді як фактично її ім`я - « [PERSON] ». Посилаючись на викладене, просила встановити факт належності їй вказаних правовстановлюючих документів. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися. Заявниця та представник заінтересованої особинадали заяви, в яких просили розглянути справу без їхньої участі, заявниця, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. 18 січня 2006 року на підставі рішення виконавчого комітету Парутинської сільської ради № 90 від 17 листопада 2005 року було видано свідоцтво про право власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а. с. 6), а також відповідний витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9601369 (а. с. 7), при заповненні яких, перекладаючи ім`я з російської мови на українську, допущено помилку - замість « [PERSON] »неправильно зазначено « [PERSON] ». Вказані розбіжності у написанні імені ставлять під сумнів належність цих документів, а також технічного паспорту, виготовленого 11 січня 2006 року (а. с. 8), саме заявниці. Викладене підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме паспортом заявниці серії [NUMBER] , виданим 04 липня 2013 року (а. с. 3), довідкою про присвоєння ідентифікаційного номеру (а. с. 4) та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18 червня 2013 року (а. с. 5), з яких вбачається, що ім`я заявниці [PERSON] - [PERSON] . Зазначені вище докази у своїй сукупності доводять той факт, що вказані вище правовстановлюючі документиналежать саме [PERSON] , але при їх виготовленні неправильно зазначене ім`я, зважаючи на що вимоги заявниці є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Встановлення даного факту має для [PERSON] юридичне значення, оскільки дозволяє їй реалізувати своє право на нерухоме майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

30 червня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що на цей час сторонами припинено ведення спільного господарства, примирення та відновлення сім`ї є неможливими, сторони втратили почуття любові та поваги, шлюб має формальний характер. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29 липня 2004 року, від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На цей час остаточно припинили ведення сумісного господарства, подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно зі ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд дійшов висновку, що шлюб сторін має формальний характер, подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має для них істотне значення, тому позовну заяву слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

30 червня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги [PERSON] зазначила, що з відповідачем зареєстрували шлюб 19 грудня 1992 року. Від шлюбу мають одну малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Вказувала, що подружнє життя не склалось, через психологічну несумісність, змінились погляди на проживання однією сім`єю. Як подружжя разом не проживають. В даний час відповідач проживає у іншої жінки, що також вплинуло на припинення шлюбних відносин. Ухвалою суду від 08 липня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач [PERSON] відзив не подав. 10 серпня 2020 року судом було винесено ухвалу про призначення судового розгляду. 10.09.2020 року позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала заяву про слухання справи у її відсутності, просила суд шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про день, час та місце слухання судом справи повідомлений належним чином. Тому, відповідно до ст.280 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи. Відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що між сторонами 19 грудня 1992 року зареєстровано шлюб Новоселицькою сільською радою Полонського району Хмельницькій області, актовий запис №18, від спільного проживання мають одну малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Через відсутність спільних інтересів, різні погляди на життя та непорозуміння, припинили сімейні відносини і спільне проживання. Зазначені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожної сторони та їх дитини, тому, відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд знаходить підстави для розірвання між сторонами шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

30 червня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на наступне. 17 липня 2015 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області. Від спільного шлюбу мають повнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, спільне господарство не ведуть, фактичні шлюбні відносини припинено. Тому, просить шлюб між ними розірвати. У судовому засіданні представник позивача адвокат Дяченко М.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 липня 2015 року між сторонами укладено шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, актовий запис № 74, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 17.07.2015 року (а.с. 3). Також судом встановлено, що між сторонами спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини сторони припинили та до цього часу не підтримують. Представник позивача просить позов задовольнити та шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати. Таким чином, судом встановлено відсутність вільної згоди позивача перебувати в шлюбі з відповідачем. Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Приймаючи до уваги те, що термін на примирення наданий сторонам судом бажаних результатів не приніс, сторони не примирились, відновлення шлюбних стосунків неможливе, сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, позов необхідно задовольнити, а шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] розірвати. Представником позивача [PERSON] адвокатом Дяченко М.В., в порядку ст.ст. 133, 137 ЦПК України, було подано клопотання щодо стягнення витрат в сумі 4000,00грн., понесених позивачем на професійну правничу допомогу, надану їй адвокатом. Представником позивача, адвокатом Дяченко М.В. до клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу були приєднані докази понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 4000, 00 гривень, а саме: угода №49 від 15.10.2020 року, оригінал квитанції №3959 від 15.10.2020 року. Отже з огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання представника відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

30 червня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 23 серпня 2017 року Хотинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області за актовим записом № 82, між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб. Причиною розпаду сім`ї, є те, що у сторін різні характери та погляди на сімейне життя, в результаті чого втрачено кохання та взаєморозуміння. Від подружніх відносин у сторін неповнолітніх дітей немає. Зазначає, що подружні відносини між сторонами припинилися з лютого 2020 року, спільне господарство не ведеться. Заперечує щодо примирення з відповідачем, спору про поділ майна немає, підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб. Ухвалою суду від 03 липня 2020 року дану справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України роз`яснено учасникам справи про її розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов. Вказану ухвалу та копію позовної заяви з додатками було направлено відповідачу, які він отримав 09.07.2020 року, але станом на 07.09.2020р. відзив на позов до суду не подав. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3, 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано 23 серпня 2017 року Хотинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області за актовим записом № 82 (а.с. 5). Від подружніх відносин у сторін неповнолітніх дітей немає. Сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, їх шлюб набув формального характеру і тому суд вважає, що його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] слід стягнути судові витрати на користь позивача [PERSON] в розмірі 840,80 грн. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved