Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

29 березня 2019 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач в особі представника за довіреністю просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.11.2011 року в розмірі 31957,21 гривень та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1921 гривня. В обґрунтування позову позивач послався на те, що на умовах вказаного договору 04 листопада 2011 року надав відповідачу кредит в розмірі 500 гривень у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок. Відповідач підписала заяву, чим підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на офіційному сайті банку, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Пунктом 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг для ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» передбачена можливість зміни Тарифів, а також інших послуг обслуговування рахунків. При цьому у сторін договору виникають обов`язки: у кредитора - інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг; у позичальника - отримання виписки про стан та про здійснення операції по карткових рахунках (п. 1.1.2.1.5 Умов та правил надання банківських послуг). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених даним Договором, більш ніж на 30 днів клієнт зобов`язаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. У порушення ст. ст. 525, 526, 527, 530, 610, 615, 629 ЦК України та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість станом на 25.02.2019 року в загальній сумі 31957,21 гривень, яка складається з наступного: 15311,26 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 5814,12 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками; 21184,58 гривень - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 8094,36 гривень - нараховано пені за прострочення зобов`язання; 739,51 гривень - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень - фіксована частина, 1497,96 гривень - процентна складова. Ухвалою від 15 квітня 2019 року після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. 22 травня 2019 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що надані позивачем розрахунки заборгованості за договором № б/н, укладеним між Приватбанк та клієнтом (відповідачем у справі) станом на 31.03.2018 року, не містять даних про існуючу у відповідача перед позивачем заборгованість. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які підтверджують факт досягнення сторонами згоди про предмет договору та інші умови. Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем підписано анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг. Разом з тим, банківські послуги не обмежуються наданням кредитів, а тому із наданої позивачем анкети-заяви не можна дійти беззаперечного висновку, що відповідач мала намір укласти саме кредитний договір із обранням картки «Кредитка Універсальна 55 днів пільгового періоду». Також, із доказів, наявних в матеріалах справи, не вбачається підтвердження того, що відповідачем отримано та ознайомлено її під підпис з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку. Дані документи є складовою договору про надання банківських послуг, а отже на підставі наявних в матеріалах справи доказів не можна встановити, що сторони дійшли згоди із усіх істотних умов договору. Зазначення в анкеті-заяві про ознайомлення відповідача з Умовами та Правилами надання банківських послуг, без ідентифікації самих умов, як таких, що погодженні підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк. Наявні в матеріалах справи Умови та Правила надання банківських послуг і Тарифи банку не містять підпису відповідача. Позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови і Тарифи є складовою частиною укладеного між сторонами договору. Позивачем не було надано суду відомостей, що відповідна картка передбачена умовами заяви, була видана відповідачу, не надано відомостей, що підтверджують тип і строк дії картки, якщо вона видавалась, що є істотними умовами договору, доказів зарахування кредитних коштів на картку, а також розміру заборгованості відповідача за кредитним договором у розмірі 21125,38 гривень, враховуючи, що згідно анкети-заяви, розмір кредитного ліміту визначено в сумі 400 гривень, а відповідно до позовної заяви позивачем зазначено про отримання відповідачем кредиту в розмірі 500 гривень. Позивачем не надано суду доказів відкриття на ім`я відповідача рахунку, виписки по даному рахунку, який і мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості. Розрахунок заборгованості, сам по собі, не може бути належним та допустимим доказом її наявності та розміру, а також укладення кредитного договору, оскільки нічим іншим не підтверджується і його правильність неможливо перевірити. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. До позовної заяви додано клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Представник відповідача подав клопотання, в якому просив розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.11.2011 [PERSON] , Клієнт, оформила у ПАТ КБ «ПриватБанк» і підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку у виді стандартного формуляра, де зазначила свої персональні дані, такі як ПІБ, дата народження, ІПН, дані свого паспорта, адресу проживання та реєстрації, номера мобільного, домашнього та робочого телефонів. Форма анкети-заяви містить застереження про згоду Клієнта з тим, що ця анкета-заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Клієнт ознайомилася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Клієнт зобов`язується виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. 20 червня 2015 року [PERSON] , відповідач у справі, зареєструвала шлюб із [PERSON] , у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку - [PERSON] , дружині - [PERSON] . Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом, що доданий до позовної заяви, заборгованість за кредитним договором б/н від 04.11.2011 року станом на 25.02.2019 року, становить 31957,21 гривень, яка складається з наступного: 15311,26 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 5814,12 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками; 21184,58 гривень - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 8094,36 гривень - нараховано пені за прострочення зобов`язання; 739,51 гривень - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень - фіксована частина, 1497,96 гривень - процентна складова. Згідно із ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (ч. 1). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини (ч. 2 п. 1). Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1). Згідно з вимогами ч. 4 ст. 203 цього Кодексу правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За змістом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ст. 207 цього Кодексу правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абз. 1 ч. 1). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.2). Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В обґрунтування своїх вимог у позовній заяві позивач послався на те, що між ним та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг від 04.11.2011 року, який складають підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, та Тарифами Банку, розміщеними на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua., що підтверджується підписом у заяві. На підтвердження цих обставин позивач додав до позовної заяви копію анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, підписану [PERSON] , витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов і Правил надання банківських послуг, розміщених на сайті https://privatbank.ua/terms/. Проте, ні витяг з Тарифів, ні витяг з Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку, які надані суду, відповідачем не підписані. Крім того, у застереженні про надання вказаних документів для ознайомлення клієнту у письмовій формі, яке міститься у анкеті-заяві, відсутнє посилання на те, що Умови і правила надання банківських послуг у Приватбанку розміщені на офіційному сайті https://privatbank.ua/terms/, а зазначено, що вони розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Всі ці обставини не дають підстав вважати, що позичальнику при оформленні анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 04.11.2011 року були надані для ознайомлення в письмовому виді саме ті Тарифи та Умови і Правила надання банківських послуг і саме в тій редакції, які надав позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, що саме вони мались на увазі сторонами при оформленні анкети-заяви. Між тим, в самій анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від 04.11.2011 року, підписаній відповідачем, не зазначені ні процентна ставка, ні строк надання банківських послуг, ні будь-які інші умови надання банківських послуг, про які йдеться у ній. Натомість всі умови надання відповідачу банківських послуг, якими обґрунтовуються позовні вимоги, містяться у Тарифах банку, Умовах і Правилах надання банківських послуг у ПриватБанку, які відповідачем не підписані і не ідентифіковані, як частини укладеного договору про надання банківських послуг, про що стверджує позивач у позовній заяві. Враховуючи зазначене, не можна не погодитися з доводами представника відповідача, викладеними у відзиві про те, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів про те, що долучені до матеріалів справи витяги з Тарифів банку та витяги з Умов та Правил надання банківських послуг є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і, що саме ці Тарифи банку, Умови та Правила надання банківських послуг, витяги з яких надані суду, мала на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг. Цей висновок відповідає правовим позиціям Верховного Суду України, викладеним у постановах від 11 березня 2015 року у справі № 6-16цс15 та від 22 березня 2017 року у справі № 2320цс16. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, позивач не надав належних та допустимих доказів, які б підтвердили, що відповідач ознайомилася та погодилася з Тарифами банку, Умовами та Правилами надання банківських послуг, витяги з яких надані суду, і згідно з якими нараховуються пеня,, штрафи, а представник відповідача у відзиві зазначив, що відповідач тільки засвідчила свою згоду на те, що ця заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Але при підписанні даної анкети-заяви відповідач не була ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які банк подав до суду в якості доказів на підтвердження заявлених ним позовних вимог. Виходячи з викладеного, надані позивачем витяги з Тарифів банку, Умов та Правил надання банківських послуг суд до уваги не приймає. Разом з тим, із розрахунку заборгованості за договором № б/н від 04.11.2011 року, доданого до позовної заяви, вбачається, що відповідач користувалася грошовими коштами у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 04.11.2011 року, але несвоєчасно погашала заборгованість, внаслідок чого виникла заборгованість за тілом кредиту, тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за тілом кредиту в сумі 12391,8 гривень, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано два розрахунки заборгованості за період з 04.11.2011 року по 31.05.2015 року та за період з 01.06.2015 року по 25.02.2019 року. Згідно з розрахунком заборгованості за період з 04.11.2011 року по 31.05.2015 року заборгованість за тілом кредиту станом на 31.05.2015 року, становить 444,16 гривень. Як вбачається з розрахунку заборгованості за період з 01.06.2015 року по 25.02.2019 року, станом на 25.02.2019 року сума заборгованості за тілом кредиту становить 15311,26 гривень, заборгованість за простроченим тілом кредиту - 5814,12 гривень. Згідно вказаного розрахунку сума погашеної заборгованості за тілом кредиту за період з 01.06.2015 року по 25.02.2019 року становить 39137,60 гривень, а сума погашеної заборгованості за простроченим тілом кредиту - 468,17 гривень. Згідно графи в даному розрахунку «Витрати клієнтом кредитних коштів» загальна сума витрачених коштів складає 51997,57 гривень. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором б/н від 04.11.2011 року (тіло кредиту) на загальну суму 12391,8 гривень (51997,57 гривень (сума витрачених клієнтом кредитних коштів) - 468,17 гривень (сума погашеної заборгованості за простроченим тілом кредиту) - 39137,60 гривень (сума погашеної заборгованості за тілом кредиту). В іншій частині позовні вимоги щодо стягнення пені та штрафів є недоведеними, доказами не підтвердженими, тому задоволенню не підлягають. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 1921 гривня, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, виходячи з наступного розрахунку: 12391,8 грн. х 100: 31957,21 грн. = 38,78 % (відсоток розміру задоволеного позову); 1921 х 38,78:100 = 744,96 грн. (сума судових витрат, пропорційна відсотку задоволеного позову). На підставі викладеного,

Outcome: partial