Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

2 грудня 2013 року [PERSON] звернулась суд з позовом до Луганського національного аграрного університету в особі відокремленого підрозділу «Костянтинівський технікум Луганського національного аграрного університету» про визнання дій незаконними та зобов'язання зарахувати її на повне державне забезпечення у навчальному закладі, нарахувати та сплатити передбачені законом виплати. Позивач обґрунтовувала позовні вимоги тим, що 14 червня 2007 року вона отримала статус дитини, позбавленої батьківського піклування. З 1 вересня 2011 року вона навчалась у ВП «Костянтинівський технікум Луганського національного аграрного університету» та перебувала на повному державному забезпеченні. 26 листопада 2012 року вона була відрахована з числа студентів технікуму за власним бажанням, та з січня по серпень працювала продавцем у ТОВ «ЕКО». З 1 вересня 2013 року вона поновила навчання та поступила до 3-го курсу цього ж технікуму, де навчається по теперішній час. Відповідач не ставить її на повне державне матеріальне забезпечення в навчальному закладі, мотивуючи тим, що вона працювала і через це втратила статус дитини, позбавленої батьківського піклування, набувши повної цивільної дієздатності. Такі дії відповідача вона вважає незаконними, оскільки вони суперечать вимогам закону і для поновлення її порушеного права просила зобов'язати відповідача зарахувати її на повне державне забезпечення у навчальному закладі та нарахувати та сплатити їй передбачені законом виплати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на ті ж обставини, що й у позовній заяві. Представник відповідача позов не визнав та пояснив суду, що набуття позивачем статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, попереднє її навчання у технікумі з перебуванням на повному державному забезпеченні, ним не оспорюється. Але, вважаючи, що до поновлення позивачкою навчання у технікумі з 1 вересня 2013 року, та працювала, вона не може бути зарахована на повне державне утримання, про що йдеться у наказі Державного комітету статистики України №483 від 17 серпня 2004 року. Вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивачем неправильно тлумачаться норми закону. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне. Позивачка [PERSON], [INFO], перебувала на обліку служби у справах дітей Кремінської районної державної адміністрації з 14 червня 2007 року та мала статус дитини, позбавленої батьківського піклування, оскільки її батьки на підставі судових рішень були позбавлені батьківських прав. 11 січня 2010 року вона була знята з первинного обліку у зв'язку з досягненням повноліття (а.с.7-10). З 1 вересня 2011 року [PERSON] була зарахована до числа студентів ВП «Костянтинівський технікум Луганського національного аграрного університету», перебувала на повному державному забезпеченні, що сторонами не заперечується, а 26 листопада 2012 року відрахована з числа студентів технікуму за власним бажанням (а.с.13). З 23 січня 2013 року по 15 серпня 2013 року [PERSON] працювала продавцем в ТОВ «ЕКО» (а.с.5), а з 1 вересня 2013 року зарахована на третій курс денного відділення ВП «Костянтинівський технікум Луганського національного аграрного університету» з терміном навчання по 31 червня 2015 року (а.с.14). Законом України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей,позбавлених батьківського піклування» визначені правові, організаційні, соціальні засади та гарантії державної підтримки дітей-сиріт та дітей,позбавлених батьківського піклування. Статтею 1 цього Закону визначено, що особами із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування є особи віком від 18 до 23 років, у яких у віці до 18 років померли або загинули батьки, та особи, які були віднесені до дітей, позбавлених батьківського піклування. Відповідно до статті 8 вказаного Закону держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа. Допомога та утримання таких дітей не можуть бути нижчими за встановлені мінімальні стандарти, що забезпечують кожній дитині рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку на рівні, не нижчому за встановлений прожитковий мінімум для таких осіб. Право на повне державне забезпечення в навчальних закладах мають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, віком до вісімнадцяти років та особи з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, при продовженні навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів. Особам із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які навчаються, крім повного державного забезпечення, виплачується стипендія в розмірі, який на 50 відсотків перевищує розмір стипендії у відповідному навчальному закладі, а також виплачується 100 відсотків заробітної плати, яка нарахована в період виробничого навчання та виробничої практики. Особам із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які навчаються, до завершення навчання виплачується щорічна допомога для придбання навчальної літератури в розмірі трьох місячних стипендій. Виплата зазначеної допомоги здійснюється протягом 30 днів після початку навчального року за рахунок коштів, що передбачаються для навчальних закладів у відповідних бюджетах. Вартість повного державного забезпечення у грошовому еквіваленті для дітей віком від народження до трьох років, від трьох до семи років, від семи до десяти років, від десяти до чотирнадцяти років, від чотирнадцяти до вісімнадцяти років та осіб із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, до двадцяти трьох років визначається відповідно до Закону. Таким чином, вказаними приписами Закону встановлено право на повне державне забезпечення в навчальних закладах, стипендію, допомогу на придбання навчальної літератури осіб з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, при продовженні навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів. Як встановлено судом, [PERSON], що є особою з числа дітей, позбавлених батьківського піклування, яка не досягла віку 23-х років, була поновлена на навчання з третього курсу технікуму і навчання не закінчила, у зв'язку з чим відмова відповідача у зарахуванні її на повне державне забезпечення і у виплаті передбачених законом коштів є незаконною. Суд вважає, що відповідача слід зобов'язати зарахувати [PERSON] на повне державне забезпечення у навчальному закладі, нарахувати та сплатити передбачені законом стипендію, допомогу на придбання навчальної літератури, починаючи з 1 вересня 2013 року і до досягнення нею 23 років, тобто до [INFO], або до закінчення нею навчання у цьому навчальному закладі. Відрахування [PERSON] 26 листопада 2012 року з числа студентів технікуму за власним бажанням не може вважатись закінченням навчання, оскільки таким закінченням вважається повний курс навчання, передбачений програмою. Судом не приймаються до уваги посилання представника відповідача на наказ Державного комітету статистики України №483 від 17 серпня 2004 року, як на підставу законності дій щодо відмови у зарахуванні [PERSON] на повне державне утримання, оскільки з метою приведення цього нормативного акту у відповідність до вимог закону, він втратив чинність у частині затвердження форми державного статистичного спостереження №2-3нк «Звіт вищого навчального закладу на початок навчального року» на підставі наказу цього ж Державного комітету статистики України №333 від 3 вересня 2007 року. У зв'язку із задоволенням позову, у відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 243грн.60коп.

Outcome: approved