overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

7 травня 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 28 липня 2010 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просила їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, позивачка надала заяву з проханням провести розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду не заперечувала. Суд, вважаючи за можливе здійснити заочний розгляд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 28 липня 2010 року виконкомом Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 17. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки було змінено із [PERSON] на [PERSON]. За час шлюбу в них народились доньки: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, інтересам їх дітей, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

7 травня 2015 року суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Федосенко В.В. виніс ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Харківська книжкова фабрика ГЛОБУС КП ДАК Укрвидавполіграція» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавництво Генеза», [PERSON] про стягнення заборгованості. Представник позивача звернувся до суду із заявою про виправлення описки у вказаному судовому рішенні, а саме в ухвалі суду найменування позивача вказано «Харківська книжкова фабрика ГЛОБУС КП ДАК Укрвидавполіграція», а необхідно вказати Харківська книжкова фабрика «Глобус» корпоративне підприємство ДАК «Укрвидавполіграфія», також вказано прізвище відповідача - [PERSON], а необхідно вказати - [PERSON], а також в резолютивній частині вказаного судового рішення не вказано код ЄДРПОУ 02470187 та адреса Приватного акціонерного товариства «Харківська книжкова фабрика «Глобус» корпоративне підприємство ДАК «Укрвидавполіграфія» - 61012, м. Харків, вул. Енгельса, б.11. Сторони в судове засідання не з'явились. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 219 ЦПК України - суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки. Як видно з матеріалів справи дійсно у судовому рішенні були допущені вказані описки. Таким чином, заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

7 травня 2016 року в с.Сасів Золочівського району Львівської області померла [PERSON], що доводилася її сестрою. Позивачка зазначає, що є спадкоємцем її всього майна, так як вона дітей не мала та не була одруженою, а їх батьки померли раніше. Вона як спадкоємець за законом мала намір звернутися в нотаріальну контору з метою успадкувати майно сестри. Проте виявилося, що свідоцтво про право власності на будинок що в с.Бір по вул. Бічній 1а, Золочівського району Львівської області втрачено. В підтвердження позову зазначає, що даний будинок був збудований їх батьками до 1939 року. Її сестра весь час проживала в ньому вже до кінця своїх днів, а тому вона як її сестра має право на спадкування майна за законом. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте її представник подала заяву у якій вимоги позову підтримує з підстав викладених у заяві, просить її задоволити, а розгляд справи проводити без них. Представник територіальної громади с.Сасів в суд не з'явився, Сасівська сільська рада надіслала листа у якому просять справу за позовом [PERSON] розглядати без їх представника. Проти позову не заперечили. Оцінивши докази суд доходить переконання, що позов слід задоволити з наступних підстав. Як видно з свідоцтва про смерть серія І-СГ № 426818 [PERSON] померла 7 травня 2016 року в с.Сасів Золочівського району Львівської області. Факт, що позивачка доводиться сестрою спадкодавця свідчать: Свідоцтво про народження серія І-СГ № 522030, витяг з реєстру актового запису про народження № 00133821459, свідоцтва про одруження серія І-ЯР № 503287 та паспорт ВО № 377368. З довідки Золочівського МБТІ № 633 від 18.11.2016 року, та технічного паспорта на житловий будинок стверджується, що житло знаходиться в с.Бір по вул. Бічна, 1А Золочівського району Львівської області. Довідкою Сасівської сільської ради Золочівського району Львівської області № 482 від 06.12.2016 року , що [PERSON] є єдиною спадкоємицею майна сестри [PERSON], котра проживала в [INFO] до своєї смерті. Відповідно до змісту ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають зокрема рідні сестри. А отже, позивачка є її сестрою, тому за відсутності інших спадкоємців є єдиним спадкоємцем майна померлої. Оскільки правовстановлюючих документів на житловий будинок який був збудований батьками у неї не збереглося, то вона справедливо претендує на майно сестри, за якою слід визнати право власності на нерухомість.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

7 травня 2018 року позивачка [PERSON], придбала у відповідача [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями розташованих по [ADDRESS] за 30000,00 гривень, що підтверджується розпискою від 7 травня 2018 року. Позивачка неодноразово зверталася до відповідача оформити договір через нотаріуса, однак до теперішнього часу оформлення не здійснено, а тому вона вимушена звернутися до суду. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд у відповідності з ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України може визнати такий договір дійсним. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі та розглянути справу в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Згідно ст. 200 ч. 3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідач позов визнав та подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, суд приходить до висновку про ухвалення рішення по справі в підготовчому судовому засіданні. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як те, що договір купівлі - продажу будинку є дійсним, підтверджується матеріалами справи копією розписки [PERSON], кошти отримав в повному обсязі, претензій до покупця не має ( а.с. 4 ), копією паспорта [PERSON] ( а.с. 5- 6 ), копією Виписки із погосподарської книги ( а.с. 7 ), документами на житловий будинок ( а.с. 8 - 11 ), копією паспорта [PERSON] ( а.с. 15 ). Позивач володіє придбаним будинком та користується, сплачує вартість комунальних послуг та утримує його в належному стані. Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися з усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В ст. 328 ЦК України зазначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В ч. 1 ст. 334 ЦК України зазначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

7 травня 2019 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернувся [PERSON] із вказаним позовом, в якому зазначив, що 19 листопада 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції між ним та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис №2444. Позивач просить суд розірвати їх спільний з відповідачем шлюб і малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , залишити на проживання з позивачем. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначає, що він та дружина мають різний характер, погляди на життя та сімейні відносини. Це призвело до того, що тривалий час як родина вони не проживають, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. На думку позивача, сім`я розпалася остаточно і примирення є неможливим. У судове засідання позивач не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позов визнає повністю і не заперечує проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 19 листопада 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції між [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, актовий запис №2444 (а.с.13). З копій свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.12) вбачається, що під час проживання в шлюбі у сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить інтересам подружжя. З викладених у позові пояснень позивача вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім`ї неможливе, через що позивач відмовляється від примирення. Згідно зі ст.56 СК України, кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Виходячи з викладеного та відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд вважає позов в частині розірвання шлюбу обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечило б інтересам позивача, яки бажає їх припинення. Крім того, враховуючи інтереси малолітньої дитини, суд залишає її на подальше проживання з матір`ю, що, відповідно до ч.2 ст.141 СК України, не впливає на обсяг прав батьків і не звільняє їх від обов`язків щодо неї.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

7 червня 2006 року між ПАТ ЗАТ КБ «Приват Банк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приват Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н за умовами якого він отримав кредит в сумі 3200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з терміном дії протягом 12 місяців, якщо жодна із сторін не заявила про його припинення то договір лонгується на той же термін. Позивач, посилаючись на те, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконує, звернувся в суд з позовом про стягнення з нього 17076 грн. 10 коп. Відповідач в судове засідання не з'явився. Судом встановлено, що позивач надав [PERSON] 7 червня 2006 року за кредитним договором, а він отримав кредит в сумі 3200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та дією протягом 12 місяців, якщо жодна із сторін не заявила про його припинення то договір лонгується на той же термін. Відповідно до кредитного договору [PERSON] повинен був здійснювати погашення кредитів та процентів щомісячно. В порушення цього відповідач не сплачував своєчасно кредит та відсотки і станом на 31 березня 2014 року допустив заборгованість у сумі 17076 грн. 10 коп. (3053 грн. - заборгованість за кредитом, 12733 грн. 76 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 789 грн. 34 коп. (процентна складова). Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку встановленому договором. З відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст.526, 1049,1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

7 червня 2017 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 18 травня 2013 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Згурівського районного управління юстиції Київської області, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, мають діаметрально протилежні погляди на шлюб і сім'ю, втратили почуття любові і поваги один до одного та практично не спілкуються. Позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує допомогу по догляду за дитиною у розмірі 860 грн на місяць, інших доходів не має. Сторони разом винаймають житло, але подальше сумісне проживання та ведення спільного господарства позивач не вбачає за доцільне, тому просить шлюб між сторонами розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, відповідач позов визнав повністю. Виходячи з наведеного суд вбачає, що у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 18 травня 2013 року, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Згурівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 11, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства, примирення не вбачається можливим як таке, що буде суперечити інтересам позивача. Враховуючи право відповідача на визнання позову та те, що визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про задоволення позову. Роз'яснити сторонам, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

7 червня 2018 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в позовній заяві посилався на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 17 березня 2011 року. Від цього шлюбу народилася дитина [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сімї вказував різні погляди на життя та несумісність характерів, внаслідок чого шлюб існує формально та його збереження є недоцільним. Спільне проживання та ведення спільного господарства з відповідачем припинені після народження дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду подав заяву в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав (а.с.25 ). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, до суду подала заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнала, на розірвання шлюбу погодилася, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Рябченко» (а.с 26.). Згідно із частиною 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 17 березня 2011 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 61 (а.с. 8). Від цього шлюбу подружжя має неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с.9). На даний час сімя фактично розпалася, сторони проживають за різними адресами, шлюбні відносини припинені з 2011 року. Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, тому суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Оскільки відповідачем заявлено клопотання про залишення шлюбного прізвища, суд вважає що підстав для зміни її прізвища на дошлюбне, що передбачено ст.113 СК України, немає. В звязку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

7\~червня 2018\~року [PERSON]\~звернулася в\~суд з\~позовною заявою\~до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просить його задовольнити, окрім того зазначила, що строк на примирення бажаних результатів не дав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов заперечив, просить суд відмовити у його задоволенні. Суд, зясувавши обставини по справі, взявши до уваги пояснення сторін, приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20 травня 2000 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бродівського районного управління юстиції у Львівській області, про що було зроблено актовий запис за № 34 (а.с. 3). Від цього шлюбу в сторін є неповнолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 4,5). З пояснень позивача вбачається, що спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок несумісності їх поглядів щодо сімейних відносин, виховання дітей, ведення домашнього господарства. З цього приводу між ними постійно виникали сварки. Подружні стосунки припинено. Відповідач зловживає алкоголем, проявляє агресію, моральна основа шлюбу відсутня. З пояснень відповідача вбачається, що він бажає зберегти сім»ю, оскільки це в інтересах усіх членів сім»ї, особливо дітей. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини по справі, приходить до висновку, що з 2018 року припинено сімейні відносини між подружжям, сімя розпалася і зберегти її неможливо, наданий строк на примирення бажаних результатів не дав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

7 червня 2018 року до Корольовського районного суду м. Житомира надійшли матеріали вказаної позовної заяви, де [PERSON] зазначив, що 8 червня 2010 року Районним відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області між ним та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 15. Позивач просить суд розірвати їх спільний з відповідачем шлюб і в обґрунтування своїх вимог зазначає, що вони з дружиною мають різні характери, погляди на життя та сімейні відносини. Це призвело до того, що тривалий час як родина вони не проживають, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. На думку позивача, сім»я розпалась остаточно і примирення є неможливим. Ухвалою судді від 22 червня 2018 року позовну заяву [PERSON] було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначене судове засідання. У судове засідання позивач не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій проти задоволення позову не заперечує. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 8 червня 2010 року Районним відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області між [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], зареєстровано шлюб, актовий запис № 15. Спільне життя сторін не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігноруванням налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові. Сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім'єю. Від можливості призначення судом строку на примирення позивач відмовився, вказавши про те, що подальше сімейне життя не є можливим, оскільки даний шлюб існує формально, а тому він свідомо прийняв рішення про розірвання шлюбу. Суд вважає, що позивач довів дійсність та незмінність волевиявлення про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (ст.1 СК України). Проте судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Отже, судом встановлено, що сім'я розпалась остаточно із-за непорозумінь, психологічної несумісності сторін, небажання відновити сімейні відносини, а тому подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу є недоцільним та суперечить їх інтересам. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід державного бюджету України судовий збір.

Outcome: approved