Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

31 травня 2018 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулись [PERSON] і [PERSON] із вказаною спільною заявою про розірвання шлюбу, який зареєстровано між ними 30 грудня 1995 року Житомирським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 2861. Заявники у своїй заяві вказують, що під час проживання в шлюбі 4 січня 2008 року у них народився син [PERSON]. Вони прийшли до спільного рішення про розірвання шлюбу, оскільки їх намагання зберегти сімю не вдалися. Перед зверненням до суду вони узгодили питання, повязанні з утриманням їх малолітнього сина на умовах підписаного ними договору, майнових спорів не мають. Ухвалою суді від 3 вересня 2018 року було відкрито провадження у цивільній справі за заявою [PERSON] та [PERSON] і призначено у справі судове засідання. Сторони у судове засідання не зявились. 2 листопада 2018 року від представника [PERSON], [PERSON], до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності [PERSON]. [PERSON] 2 листопада 2018 року також надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, де просить заяву задовольнити. 31 жовтня 2018 року від Житомирського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області до суду надійшло клопотання за № 562/14/8.26-15 від 31.10.2018 про розгляд справи за відсутності представника відділу згідно чинного законодавства, в якій заперечень проти заяви [PERSON] та [PERSON] заінтересована особа не має. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30 грудня 1995 року Житомирським міським відділом реєстрації актів громадянського стану між [PERSON], 09.08.1971 р. н., та [PERSON], 18.01.1973 р. н., зареєстровано шлюб, актовий запис № 2861 (а. с. 31). Згідно копії свідоцтва про народження, під час проживання в шлюбі у сторін 4 січня 2008 року народився син [PERSON] (а. с. 12). Встановлено, що за час спільного проживання заявники не змогли створити міцної та дружньої сімї. Непорозуміння, що виникали між ними з різних причин, привели до її розпаду. Заявники перестали підтримувати подружні стосунки, ведення домашнього господарства, проживають окремо. За визначенням ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. З цього законодавчо-сформульованого поняття сім'ї випливає, що однією із ознак сім'ї є спільне проживання та спільний побут подружжя. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З точки зору сімейного законодавства шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді чоловіка та жінки. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з обставин, встановлених в судовому засіданні, умов проживання сторін та взаємовідносин в шлюбі, відсутність взаємної підтримки, як подружжя, категорична позиція сторін з приводу розірвання шлюбу та їх небажання продовжувати шлюб, виходячи з рівноправя шлюбного союзу, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась, поновлена бути не може, а тому шлюб сторін підлягає розірванню.

Outcome: approved