Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

30 квітня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,15 га, розташовану на території Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області для обслуговування житлового будинку [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], а також як власника житлового будинку, розташованого за цією ж адресою. В обґрунтування своїх вимог вказував, що його мати [PERSON] померла [INFO] і після її смерті залишилася спадщина у виді зазначеного будинку та земельної ділянки. Щодо житлового будинку рішенням суду за ним було визнане право власності в цілому, так як інші спадкоємці [PERSON] та [PERSON] не претендували на спадщину і відмовились від неї на його користь, однак до нотаріальної контори відповідні заяви не подали. За цих же підстав він позбавлений можливості нині в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права на вищевказану земельну ділянку в цілому. Крім того оформленню спадкових прав також перешкоджає втрата оригіналу правовстановлюючого документу відносно вказаного спадкового майна, у зв'язку з чим за захистом своїх спадкових прав він був змушений звернутися до суду із цим позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав та пояснив про вищевикладене. Відповідач Мішково-Погорілівська сільська рада Жовтневого району Миколаївської області проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечувала та просила справу розглянути у відсутність їх представника, про що направила до суду відповідну заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання, призначене на 24 липня 2014 року не прибув, причини неявки не повідомив, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази в межах заявлених позовних вимог, судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] [PERSON] померла [INFO], про що виконкомом Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області здійснено актовий запис про смерть за № 66 від 05.08.2010 року (а.с. 7). Після її смерті відкрилася спадщина в тому числі на земельну ділянку площею 0,15 га для обслуговування житлового будинку і господарських споруд в [ADDRESS], яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту, виданого 01 березня 1999 року (а.с. 9-10). За даними спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], із заявою про прийняття спадщини після її смерті звернулися відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON], а також позивач [PERSON] (а.с. 25-44). Проте зі змісту рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 10 січня 2014 року, що набрало законної сили, за [PERSON] було визнано право власності на житловий будинок по [ADDRESS] після смерті [PERSON] в повному обсязі, так як відповідачі не претендували на оформлення спадкових прав після смерті матері, проте вчасно не подали до нотаріальної контори заяв про це, що змусило позивача вирішувати питання про його спадкові права на вказаний житловий будинок в цілому в судовому порядку (а.с. 13-15). Підстави, з яких позивач був змушений звернутися до суду із цим позовом підтверджуються листом нотаріуса від 20.03.2014 року вих.№ 65/02/14, згідно якого [PERSON] було роз'яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину щодо вищевказаної земельної ділянки у зв'язку з ненаданням правовстановлюючого документу (а.с. 18). Як вказує позивач оригінал Державного акту про право власності його матері відносно цього майна було втрачено. За даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за позивачем [PERSON] зареєстровано право власності щодо житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] (а.с. 16). Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності іншої особи, до особи яка набула право власності на вказаний житловий будинок переходить право власності на земельну ділянку, на якій він розміщений без зміни її цільового призначення. Враховуючи вищевикладені обставини та наведені норми закону, а також, що у інший спосіб ніж в судового порядку [PERSON] не може захистити своє майнове право на вказане нерухоме майно, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту судом шляхом визнання за позивачем права власності на вказану земельну ділянку з урахуванням положень ст. 120 ЗК України.

Outcome: approved