Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

29 вересня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством коме-рційний банк „Надра та [PERSON] було укладено договір про надан-ня споживчого кредиту відповідно до умов якого банком надано позичальни-ку кредит в розмірі 6 000 доларів США строком до 19 вересня 2008 року зі сплатою процентної ставки за користування кредитними коштами 24% річ-них. 29 вересня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством коме-рційний банк „Надра та [PERSON], [PERSON], з кожним окремо, було укладено договори поруки, відповідно до умов яких останні зобовязались перед кредитором за виконання [PERSON] зобовязань, що виникають з договору про надання споживчого кредиту від 29 вересня 2006 року. В травні 2015 року Публічне акціонерне товариство „Комерційний банк „Надра в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фі-зичних осіб на тимчасову адміністрацію [PERSON] звернулось до суду з позовом ( в редакції позову від 13 січня 2016 року) до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за догово-ром про надання споживчого кредиту станом на 22 листопада 2015 року в розмірі: 10 110 дол. США 99 центів, що еквівалентно 242 507 грн. 81 коп., 173 267 грн. 46 коп. пеня, 90 991 грн. 84 коп. штраф. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідачі не виконують взяті на себе зо-бовязання по поверненню грошових коштів в результаті чого утворилась за-боргованість. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги. Представник відповідачів в судовому засіданні просив застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог. Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. Судом обєктивно встановлено, що 29 вересня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк „Надра та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту відповідно до умов якого банком надано позичальнику кредит в розмірі 6 000 доларів США строком до 19 вересня 2008 року зі сплатою процентної ставки за користування кредитни-ми коштами 24% річних. 29 вересня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством комер-ційний банк „Надра та [PERSON], [PERSON], з кожним окремо, було укладено договори поруки, відповідно до умов яких останні зо-бовязались перед кредитором за виконання [PERSON] зобовязань, що виникають з договору про надання споживчого кредиту від 29 вересня 2006 року. Судовим наказом Хмельницького міськрайонного суду від 27 липня 2007 року стягнуто з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ВАТ КБ „Надра 26 369 грн. 64 коп. заборгованості по кредитному договору від 29 вересня 2006 року. Наказ набрав чинності 22 серпня 2007 року. Ці обставини підтверджуються: кредитним договором №222/ЕК/2006-840 від 29 вересня 2006 року; договором поруки №222/2 від 29 вересня 2006 року; договором поруки №222/1 від 29 вересня 2006 року; розрахунком заборгованості по кредиту; матеріалами справи №2н-2533/07. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або ін-ша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються догово-ром. Згідно ст.526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чи-ном відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредито-ром як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додатко-ву(субсидіарну) відповідальність поручителя. В силу ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення по-зичальником зобовязань щодо повернення чергової частини кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. В силу ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що дійсно відповідачами тривалий час не виконуються зобовязання по поверненню кредитних коштів, внаслідок чого утворилась заборгованість. Водночас, представником відповідачів заявлено клопотання про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встанов-люється тривалістю у три роки. Частиною 4 ст. 267 цього ж Кодексу передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як слідує з матеріалів справи, строк дії кредитного договору встанов-лено до 19 вересня 2008 року. Відповідачі не погашали кредит, в результаті чого позивач був змушений ще у 2007 році звернутись до суду для достроко-вого стягнення коштів, однак і після цього відповідачі не здійснювали пога-шення. До суду позивач звернувся лише у травні 2015 року, тобто після знач-ного спливу строку позовної давності, що є підставою для відмови в задово-ленні позову з цих підстав.

Outcome: dismissed