Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

31 жовтня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю та поділ майна подружжя, посилаючись на те, що із листопада 2005 року позивач та відповідач розпочали разом проживати, створили спільне господарство та накопичували єдиний сімейний бюджет. В 2006 році [PERSON] та [PERSON] накопичено грошові кошти і відповідачем придбано квартиру [ADDRESS]. В липні-серпні 2015 року фактичні шлюбні відносини між стороними припинились, в добровільному порядку сторони не можуть узгодити розподіл спільного майна, тому позивач змушений звернутись до суду і в уточненій позовній заяві просить встановити факт спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] в період з листопада 2005 року по серпень 2015 року. Провести розподіл спільного майна, визнавши за кожним право власності на ? частки квартири [ADDRESS] стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні не з'явилась, подала заяву про слухання справи за їх відсутності, просить позов задовольнити в повному обсязі, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань в судове засідання не направляла. Враховуючи вимоги ст.224 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду представника позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів , які є в матеріалах справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що із листопада 2005 року позивач та відповідач розпочали разом проживати, створили спільне господарство. В 2006 році [PERSON] та [PERSON] накопичено грошові кошти і відповідачем придбано квартиру [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно. В липні-серпні 2015 року фактичні шлюбні відносини між стороними припинились, в добровільному порядку сторони не можуть узгодити розподіл спільного майна. Відповідно до вимог п.5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. За змістом ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Виходячи з викладеного, оцінивши докази, що наявні в матеріалах справи суд приходить до висновку, що факт проживання однєю сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] підлягає встановленню. Згідно ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Ч. 1 ст. 69 СК України передбачає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до ст. 71 ч. 1 цього кодексу майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Пункт 24 постанови вказує, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе провести розподіл спільного майна, визнавши за [PERSON] право власності на ? частки квартири [ADDRESS] та за [PERSON] право власності на ? частки квартири [ADDRESS]. Судові витрати по справі розподіляються між сторонами згідно вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved