Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

29 квітня 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання. В зв'язку зі смертю [PERSON] та оскільки правовідносини допускають правонаступництво було проведено заміну позивача на [PERSON]. В позовних вимогах позивач просить: розірвати договір довічного утримання, укладений 06 листопада 2014 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Пилипчук О.І. та зареєстровано в реєстрі за №1-1540; визнати за позивачем право власності на квартиру [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що після укладення спірного договору відповідач припинив виконувати свої зобов'язання, передбачені пунктами 7 та 8 Договору, а саме: не надавались кошти в розмірі 1 000,00 грн. та кошти на сплату за житлово-комунальні послуги у спосіб, який визначений умовами договору. Зазначені умови є істотними, а тому невиконання зазначених умов має наслідок розірвання договору довічного утримання. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник заявлені вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні на тій підставі, що з моменту підписання договору до кінця березня 2015 року в той час коли сторони проживали в одній квартирі [PERSON] була забезпечена всім необхідним, відповідач сплачував за житлово-комунальні послуги. [PERSON] відмовилась від 1 000,00 грн. посилаючись на те, що вона всім необхідним забезпечена. Проте з кінця березня 2015 року, коли він не проживав в квартирі [PERSON] відповідач договір не мав можливості виконувати так як кошти на поштовому відділенні ніхто не отримував. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши сторони, свідків, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав. У відповідності до положень статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). У відповідності до ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно (стаття 744 ЦК України). У договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача (ч.1 ст.749 ЦК України). У відповідності до статті 751 ЦК України, матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом. Частина 1 статті 755 ЦК України визначає, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду, зокрема на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Як встановлено в судовому засіданні, 06.11.2014 року між [PERSON] (далі - Відчужувач) та [PERSON] (далі - Набувач) був укладений договір довічного утримання. За умовами зазначеного договору, [PERSON] передала у власність, а Набувач отримує у власність квартиру [ADDRESS], та взамін чого [PERSON], зобов'язався забезпечувати Відчужувача утриманням довічно на умовах цього договору. Згідно пункту 7 Договору, [PERSON] зобов'язався довічно утримувати [PERSON], тобто забезпечувати грошовими ресурсами для задоволення потреб та створення умов для нормальної життєдіяльності, на які Відчужувач самостійно буде забезпечувати себе харчуванням, одягом, лікарськими засобами, необхідними послугами та всім необхідним для повноцінного життя. Сторони домовились, що утримання у тому числі забезпечення харчуванням, одягом, необхідною допомогою, включаючи і медичну, має грошовий еквівалент і оцінюється Сторонами за їх спільною згодою в розмірі 1 000,00 грн. на місяць, які будуть щомісячно надаватися Відчужувачу шляхом банківського або поштового переказу, або готівкою під розписку. Крім вищезазначеної суми, Набувач зобов'язаний щомісячно сплачувати комунальні послуги за квартиру у терміни, встановлені відповідними договорами про надання таких послуг, незалежно від того, з ким вони укладені (Набувачем чи Відчужувачем). Кошти на оплату комунальних послуг повинні щомісячно надаватись Відчужувачу шляхом банківського або поштового переказу, або готівкою під розписку. Крім того, згідно пункту 8 Договору, грошове утримання буде щомісячно виплачуватись, починаючи з моменту укладання цього Договору до 10 числа поточного місяця поштовим переказом з доставкою додому за адресою: [ADDRESS] або готівкою на руки під розписку або на розрахунковий рахунок банківської установи. У випадку зміни способу отримання щомісячного грошового утримання Відчужувач зобов'язаний вчасно (за п'ятнадцять днів до сплати наступного платежу) в письмовій формі повідомити про це Набувача за адресою: [ADDRESS] Сума грошового утримання підлягає індексації та нараховується щорічно в лютому місяці чергового року за попередній рік з урахуванням річного індексу інфляції споживчих цін за інформацією Державної служби статистики України. Сторони домовились та зазначили в п.10 Договору, що при надходженні грошового переказу на поштове відділення за місцем проживання Відчужувача коштів відповідно до п.7, п.8 цього Договору, зобов'язання Набувача за цим Договором за відповідний місяць вважаються виконаними в повному обсязі. Істотними умовами договору сторони визначили вчасну сплату щомісячних платежів і довічне право на проживання Відчужувача у вказаній квартирі (п.12 Договору). [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. 15.09.2015 року із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] до нотаріальної контори звернувся [PERSON] Інші особи в порядку спадкування за законом чи за заповітом до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталися. [PERSON] згідно з розпорядженням Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації №2251 від 16.12.2004 року призначена опікуном над неповнолітнім [PERSON], [INFO]. [PERSON] неодноразово розпоряджалась майном на випадок своєї смерті. Проте 08.04.2015 року вона на випадок свої смерті зробила розпорядження за яким все своє майно заповіла [PERSON], [INFO]. До матеріалів справи відповідачем були надані копії квитанцій про сплату за житлово-комунальні послуги, проте з них не вбачається за яку квартиру здійснено сплату, оригінали квитанцій в судовому засіданні для огляду не надавались. Також до матеріалів справи відповідач надав копії чеків на придбання продуктів харчування, проте суд позбавлений можливості зробити висновок, що продукти харчування придбавались для [PERSON] Крім того, суду надано копії квитанцій з яких вбачається, що в квітні-липні 2015 року на ім'я [PERSON] були переказані кошти в сумі 1 000,00 грн. Суду не було надано доказів, що зазначені кошти отримані [PERSON] чи повернулись [PERSON] в зв'язку з відмовою одержувача від отримання коштів. Водночас суду не було надано доказів, що [PERSON] в цей період переказував кошти на оплату за житлово-комунальні послуги. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось позивачем, [PERSON] за власний рахунок здійснив поховання [PERSON], що підтверджується копією договору та чеків. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] потребувала сторонньої допомоги, водночас сторона позивача пояснила, що [PERSON] не потребувала сторонньої допомоги, а тому оскільки пояснення сторін є суперечливими та суду не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження стану здоров'я [PERSON], суд позбавлений можливості взяти до уваги пояснення відповідача, враховуючи визначений договором спосіб надання матеріальної допомоги та використання отриманих коштів. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що під час проживання [PERSON] з сім'єю відповідача, вона була всім забезпечена та не потребувала окремого матеріального забезпечення, вона ніколи не скаржилась на неналежне утримання з боку [PERSON] Також свідки пояснили, що після того як [PERSON] виїхав з квартири [PERSON] вона не мала належного харчування та догляду. Отже, в судовому засіданні встановлено, що в період з листопада 2014 року по березень 2015 року відповідач належним чином не виконував умови договору в частині надання матеріальної допомоги [PERSON], суду не надані докази, що надавались кошти в сумі 1 000,00 грн. та суми для сплати за житлово-комунальні послуги, які мали надаватись Відчужувачу шляхом банківського або поштового переказу, або готівкою під розписку. Суд не може взяти до уваги посилання відповідача на ту обставину що він разом із своєю сім'єю проживав у квартирі [PERSON] та здійснював повне утримання [PERSON], так як надання матеріальної допомоги таким чином не відповідає умовам договору, а відповідні зміни до договору не вносились. Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача (частина 2 статті 755 ЦК України). Проте суд вважає за необхідне зазначити, що так як позов про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності на квартиру за відчужувачем пред'явлено за життя [PERSON], факт смерті відчужувача до вирішення справи судом допускає правонаступництво у спірних правовідносинах, то судом відповідно до статті 37 ЦПК України, залучено до участі у справі правонаступника відчужувача - [PERSON], до якого згідно зі статтею 1218 ЦК України перейшли всі права та обов'язки [PERSON] Зазначений висновок надав Верховний Суд України у постанові від 25 грудня 2013 року, справа №6-142цс13. А тому оскільки в судовому засіданні встановлено неналежне виконання зобов'язань за договором довічного утримання з боку відповідача, судом не встановлено, що [PERSON] самостійно відмовилась від виконання умов договору, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині розірвання договору довічного утримання. У відповідності до ч.1 статті 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. [PERSON] просив визнати за ним право власності на квартиру, проте суд не вбачає підстав для визнання права власності на спірну квартиру за [PERSON], оскільки йому на праві власності не належала квартира та в подальшому питання набуття права власності на квартиру має вирішуватись в порядку спадкування. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на підставі статті 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial