Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

31.03.2015 року КП «ХТМ» звернулося з позовом, в якому з урахуванням уточнень просить стягнути з відповідача заборгованість за опалення та гарячу воду у сумі 8907 грн. 67 коп. та судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що КП «ХТМ» надає послуги з теплопостачання відповідачу. Відповідач не сплачує послуги з теплопостачання. 11.06.2013 року КП «ХТМ» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання з відповідача. 16.06.2013 року судом видано наказ про стягнення заборгованості. 01.07.2013 року за заявою відповідача судовий наказ було скасовано. Після чого, КП «ХТМ» звернулося до суду з позовною заявою. Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати послуг з урахуванням проведеного перерахунку у відповідача виникла заборгованість у сумі 8907 грн. 67 коп. за період з 01.11.2006 р. по 30.04.2013 р. В судове засідання представник КП «ХТМ» не зявилася, надала заву про розгляд справи у її відсутність, просила поновити строк позовної давності з моменту звернення до суду з заявою про видачу судового наказу з 11.06.2013 року, оскільки звернутися з позовом можливо лише після звернення в наказному провадженні. У звязку з цим, строк позовної давності пропущено з поважних причин. Відповідач не зявилася, повідомлялася своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомила, в наданих письмових запереченнях посилається на пропуск строку позовної давності, в розрахунках значиться, що нарахування здійснювалось на 3-х осіб, а не лише на неї. Просила у задоволенні вимог відмовити. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідач проживає та зареєстрована (з 1998 року) у квартирі [ADDRESS], та отримує як споживач послуги з теплопостачання, які надаються КП «Харківські теплові мережі» відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р., Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року, споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги. Відповідно до п. 17, 18, 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» від 21 липня 2005р. N630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Відповідно до ч. 6 ст. 25 ЗУ «Про теплопостачання», у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс» від 04.06.2015 року, у квартирі [ADDRESS] були зареєстровані також [PERSON] (з 1998 року), [PERSON] (з 2010 року), які в липні та серпні 2010 року були зняті з реєстраційного. З урахуванням вказаних відомостей позивачем було здійснено перерахунок нарахованої заборгованості відповідачці, нараховано послуги лише на одну особу (на відповідачку), у звязку з цим відповідно до довідки - розрахунку заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01.11.2006 року по 30.04.2013 року утворилася заборгованість у розмірі 8907 грн. 67 коп. В клопотанні представник позивача просила поновити строки позовної давності з моменту звернення до суду з заявою про видачу судового наказу з 11.06.2013 року, оскільки звернутися з позовом можливо лише після звернення в наказному провадженні. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.ч. 1,5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч.ч. 3,4,5 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Як вбачається з матеріалів справи, КП «ХТМ» звернулося 11.06.2013 року до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з боржника (відповідача) за вказаний період. 12.06.2013 року Київським районним судом м. Харкова за заявою КП «ХТМ» видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості за опалення та гарячу воду. 01.07.2013 року ухвалою суду було скасовано вказаний судовий наказ, розяснено стягувача про право звернутися з заявленими вимогами в порядку позовного провадження. Після скасування судового наказу позивач звернувся до суду в позовному провадженні 31.03.2015 року. Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судовий наказ відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Враховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. Враховуючи, що позивач звернувся до суду за захистом свого права, зокрема, щодо стягнення заборгованості з боржника 11.06.2013 року (з заявою про видачу судового наказу), що потягло переривання строків позовної давності, то позивач має право на стягнення заборгованості в межах 3-х річного строку позовної давності, тобто з червня 2010 року. У звязку з цим, позовні вимоги про стягнення заборгованості за теплопостачання за період з 01.11.2006 року по 31.05.2010 року задоволенню не підлягають у звязку з пропуском позовної давності. Як вбачається з розрахунків, сума заборгованості за період з 01.06.2010 року по 30.04.2013 року складає 1636 грн. 41 коп. На підставі викладеного, позовні вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості за теплопостачання підлягають частковому задоволенню у розмірі 1636 грн. 41 коп. за період з 01.06.2010 року по 30.04.2013 року. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 44 грн. 75 коп. (1636,41 х 243,60 / 8907,67 = 44,75) Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: partial