Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

29 квітня 2016 року представник ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просив суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість у розмірі 27\~413,17 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову представник позивача посилався на те, що 23 січня 2016 року між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір, за яким остання отримала кредит у сумі 19085,50 грн., та зобовязалася в порядку та на умовах, визначених договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту. Представник позивача вказує, що банк свої зобовязання за договором виконав, надавши відповідачу кредит, а відповідач свої зобовязання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 26 лютого 2016 року має заборгованість за кредитом у сумі 27\~413,17 грн. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи\~ за її відсутності. В судове засідання відповідач не зявилася. Про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи не подавала. Судова повістка, направлена за його місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку повернулася з відміткою « за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Враховуючи неявку сторін, суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності,\~ суд\~ знаходить\~ за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23 січня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №500970190 (а. с. 4-7). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до п. 2 розділу №1 Договору, сума кредиту становить 19085,50 грн. та надається для повернення строкової та простроченої заборгованості по Договору про відкриття кредитної картки, шляхом перерахування на рахунок позичальника №29091500934756. Пунктом 2.2 р. 1 Договору передбачено, що процентна ставка за користування кредитом становить 15,99% річних. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно п. 2.6 розділу №1 Договору, [PERSON] зобовязалася здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за Договором щомісячно, рівними частинами, відповідно до Графіку платежів, який є Додатком №1 до Договору та його невід'ємною частиною . Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконує зобовязання за кредитним договором, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості зі кредитом та відсотками. Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Отже, судом встановлено, що відповідачем було порушено зобов'язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого, станом на 26 лютого 2016 року відповідач має заборгованість у розмірі 27\~413,17 грн., з яких: заборгованість за кредитом 18\~663, 27 грн.; за відсотками 2\~733,91 грн.; комісія 3 9637,92 грн; штраф 2\~048,07 грн. (а.с. 17) Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь ПАТ «Альфа Банк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1378 грн.

Outcome: approved