Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~31 серпня 2018 року позивач ПАТ КБ ПРИВАТБАНК звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій, просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства заборгованість за кредитним договором № б/н від 30 січня 2012 року в сумі 37076,78 грн., а також судовий збір в сумі 1762,00 грн. \~ \~ \~ \~В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що з 30 січня 2012 року між сторонами існують договірні відносини, зокрема відповідач одержав від Банку кредит в сумі 15000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. \~ \~ \~ \~Посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідач не виконував умови договору належним чином та не сплачував в повному обсязі кредитні платежі, через що станом на 12 серпня 2018 року за має загальну заборгованість в сумі 37076, 78 грн., тому просив стягнути її з відповідача на свою користь та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав клопотання з проханням розглядати справу без його участі, позов просив задовольнити в повному обсязі (а.с. 36). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації, що підтверджується даними зворотнього поштового повідомлення (а.с. 43, 47-48), а також з розміщенням оголошення на офіційному сайті Жовтневого районного суду Миколаївської області веб-сайту судової влади України, у звязку з чим, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд допустив розгляд справи за відсутності відповідача з прийняттям заочного рішення (ч.4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у звязку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальної техніки не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив, що 30 січня 2012 року відповідач звернувся до позивача АТ КБ «ПриватБанк» із анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 10). Відповідно до Договору акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі Банк), надало позичальнику, тобто відповідачу, споживчий кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, залишивши за собою право зміни кредитного ліміту в самостійному порядку (п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил а.с. 20). Згідно витягу з тарифів обслуговування кредитних карт, сторони визначили розмір відсоткової ставки за наданим кредитом за використаними коштами з відповідного періоду, зокрема: на час укладення договору 2,5%, з 01.04.2013 р. 2,3 %, з 01.09.2014 року - 2,7% та з 01.04.2015 року 3,5 % (а.с. 11 зворотній бік). Окрім того, Тарифами визначено щомісячний мінімальний платіж 7 % від суми заборгованості, що мав бути внесений до 25 числа кожного місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості, а з 01.04.2014 року 5% від заборгованості, але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості. Також передбачено відповідальність у виді пені та штрафу за порушення грошових зобовязань. Згідно з заявою позичальника, останній ознайомлений та погодився з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку. Також зобовязався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанк www.privatbank.ua (а.с.10 зворотній бік). Відповідно до п. п. 2.1.1.3.3 Договору відповідач доручив Банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартості послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу, а при виконанні боргових зобов'язань згідно п.п. 2.1.1.12.9 Договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку (у т.ч з карткового рахунку) грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань, у тому числі Мінімального обов'язкового платежу. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законом порядку. На підставі п. 2.1.1.12.2 Договору, сплату процентів за користування Кредитом відповідач здійснює шляхом надання доручення Банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих процентів (договірне списання). Відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов надання споживчого кредиту, що є складовою Договору, передбачена відповідальність позичальника за невиконання умов щодо повернення кредиту. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобовязання, а позичальник навпаки, порушив умови Договору в частині строків та сум, що передбачені для внесення мінімального платежу, який згідно Тарифів має бути здійснено до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, з 01.04.2014 року в розмірі 5% від суми заборгованості але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості. З розрахунку заборгованості вбачається порушення позичальником даних вимог та здійснення оплати щомісячних платежів, в тому числі поза межами визначених договором строків та передбачених мінімальних сум, що потягло нарахування неустойки. Окрім того, зі змісту розрахунку слідує, що останні платежі за договором відповідачем здійснено 23 жовтня 2017 року в сумі 600 грн. та 03.03.2018 року в сумі 19 грн. 98 коп. (а.с. 9). Враховуючи наведене, суд вважає, що сума заборгованості по тілу кредиту в сумі 5182, 25 грн. та процентам в розмірі 18030,16 грн. підлягає стягненню в повному обсязі. Окрім цих сум, Банком нарахована пеня в розмірі 11622,62 грн. та як неустойка нараховано суми штрафу також за порушення щодо строків виконання договірних зобовязань, а саме: штраф 500 грн. (фіксована частина), штраф 1741,75грн. (процентна складова). Тобто, умовами вище вказаного Договору передбачено подвійну відповідальність позичальника за одне й те саме порушення порушення строків сплати суми кредиту та процентів, та нараховано пеню і штраф одночасно. Отже банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірних зобовязань (прострочення виконання грошового зобовязання), що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України. Вказана правова позиція висловлена в ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 травня 2013 р., від 6 листопада 2013 року (№6-116цс13). За правилами\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати\~\~кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто\~\~пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Конституційний Суд України у рішенні від 7 липня 2013 р. по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22 липня 1996 р. дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.\~\~\~\~ Крім того, вимога про нарахування та сплати неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст.\~3, ч. 3 ст.\~509\~та ч.ч. 1, 2 ст.\~627 ЦК України\~засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове значення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача, а джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитора. Окрім того, зазначена сума пені в розмірі 11622, 62 грн. не відповідає сукупній сумі пені, визначеній у рядку 17 таблиці розрахунку заборгованості (а.с. 7-9). За такого,\~а також\~критеріїв справедливості\~та добросовісності\~в межах\~дії свободи\~договору (ст.\~18\~ЗУ «Про\~захист прав\~споживачів»,\~ст.\~627\~ЦК України)\~суд вважає\~за необхідне стягнути неустойку у виді штрафу, що визначається як 5% від суми заборгованості 1160,62 грн. (5182,25 грн. борг по кредиту + 18060,16 грн. заборгованості по процентам х 5%) та 500 грн. фіксовану частину штрафу. \~ \~ \~ \~Враховуючи вище ви кладене, на підставі ст.ст. 526, 530, 551, 1049, 1050, 1054 ЦК України, з відповідача на користь Банка підлягає стягненню сума боргу в загальному розмірі 24873 грн. 03 коп., з яких: борг по кредиту 5182, 25 грн., по процентам 18030,16 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1160,62 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, а також з урахуванням розяснень, що містяться у п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, від 17.10.2014 року № 10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 141 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом\~№ 3674-VI), тобто з відповідача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1180,54 грн. (24873, 03 грн. х 100 /37076,78 грн. = 67%, 1762 х 67% = 1180,54).

Outcome: partial