Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

29 жовтня 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Радехівської міської ради Львівської області про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначає, що [INFO] помер [PERSON] , батько Позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим повторно 11.05.2017 року Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Радехівського територіального управління юстиції у Львівській області. Родинні відносини Позивача та Спадкодавця підтверджуються свідоцтвом про народження Позивача; свідоцтвом про одруження Позивача, [PERSON] , серії [NUMBER] , яке було видано повторно 21.03.1971 р., яким підтверджується що дошлюбне прізвище [PERSON] було « [PERSON] ». До спадкового майна, що залишилось після смерті Спадкодавця, належить земельна ділянка площею 1,7001 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 1,3601 га (рілля), та площею 0,3399 га (кормові угіддя), які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області, правонаступником всіх прав та обов`язків якої є Радехівська міська рада. Вказана земельна ділянка Спадкодавця належала Спадкодавцю, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ № 036451, який було видано 16.03.2000 року Радехівською районною радою народних депутатів на підставі рішення IX сесії III демократичного скликання Радехівської районної ради народних депутатів від 24.12.1999 року і зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 7944. Фактично прийнявши спадщину, вступивши в управління та володіння майном спадкодавця, за законом, що підтверджується фактом спільного проживання, Позивач мав намір оформити свої права на спадкове майно у нотаріальному порядку, у Радехівській державній нотаріальній конторі, однак не може цього зробити у зв`язку з відсутністю належного правовстановлюючого документа, а саме державного акту на право приватної власності на землю, оскільки такий видано на ім`я спадкодавця після його смерті, а від так державний нотаріус відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії, за загальним правилом здійснив це в усній формі, та рекомендував звернутися з позовом в суд. Просить ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] [INFO] , право власності на земельну ділянку площею 1,7001 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 1,3601 га (рілля), та площею 0,3399 га (кормові угіддя), які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області, правонаступником всіх прав та обов`язків якої є Радехівська міська рада, в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.4-8). Представник позивача в підготовчому судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив ухвалити рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Представник Радехівської міської ради Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву про визнання позовних вимог та просив розглядати справу за їх відсутності (а.с.25). Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористався представник відповідача. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права. Суд встановив, що [INFO] [PERSON] , батько позивача помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим повторно 11.05.2017 року Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Радехівського територіального управління юстиції у Львівської області (а.с.13). Родинні відносини позивача та спадкодавця підтверджуються: свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від травня 1947 року); свідоцтвом про одруження, серії [NUMBER] від 21.03.1971 року (а.с.14,15). До спадкового майна належить земельна ділянка, площею 1,7001 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 1,3601 га (рілля), та площею 0,3399 га (кормові угіддя), які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області та належала [PERSON] відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ № 036451, який було видано 16.03.2000 року Радехівською районною радою народних депутатів на підставі рішення IX сесії III демократичного скликання Радехівської районної ради народних депутатів від 24.12.1999 року і зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 7944 (а.с.17-17 зворот). Відповідно до довідки, виданої Оглядівським старостинським округом Радехівської міської ради 21.10.2019 року №1001, на день смерті [PERSON] , [INFO] зареєстровані в одному будинку в [ADDRESS] разом з померлою була [PERSON] , донька (а.с.10). Відповідно до довідки, виданої Оглядівським старостинським округом Радехівської міської ради 21.10.2019 року №1002, на день смерті [PERSON] , [INFO] зареєстровані в одному будинку в [ADDRESS] разом з померлим були [PERSON] , дружина, та [PERSON] , теща (а.с.11). Відповідно до довідки, виданої Оглядівським старостинським округом Радехівської міської ради 21.10.2019 року №1003, на день смерті [PERSON] , [INFO] зареєстровані в одному будинку в [ADDRESS] разом з померлим були: [PERSON] , дочка; [PERSON] , дружина; [PERSON] , зять (а.с.12). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Перешкодою в реалізації позивача її законних прав та інтересів, є те, що вона позбавлена у позасудовому порядку оформити спадщину, після смерті [INFO] [PERSON] , оскільки Державний акт на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №036451, виданий 16.03.2000 року, після смерті спадкодавця. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved