Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

31 липня 2017 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сім'ї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Сторони в судове засідання не з'явились. Представник позивача звернувся до суду із заявою про слухання справи в його відсутність та просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач та її представник в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання не повідомили. 04.04.2018 року до суду надійшли пояснення представника відповідача в яких він зазначає, що між сторонами були добрі стосунки, поки 2,5 роки тому не з'явилась інша жінка у позивача. Після цього позивач створив нестерпні умови проживання для сім'ї та покинув її, пішов до іншої жінки. На даний час відповідач разом з дітьми мешкає в іншій державі - Польщі. Як зазначає представник, невдовзі після від'їзду відповідача до Польщі позивач приїздив до неї та знов ображав, погрожував та знущався над нею та дітьми. В зв'язку з чим, як зазначає відповідачка, вона не може пробачити йому зраду, недбале ставлення до неї та її дітей, нехтування їх інтересами. А тому у відповідності до положень ст.223 ЦПК України суд ухвалив про подальший розгляд справи у відсутність сторін. Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяви сторін, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 29 квітня 2006 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м.Києві, про що зроблено актовий запис №519. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Як встановлено в судовому засіданні, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Так, згідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 СК України. Представник відповідача звернулась до суду з клопотанням про надання сторонам часу на примирення. Проте з матеріалів справи вбачається, що 26.03.2018 року у позивача народилася дитина від цивільної дружини, що підтверджується копією свідоцтва про народження. А тому враховуючи, що фактично на даний час позивач має іншу сім'ю, відношення позивача до відповідача (пояснення представника відповідача) суд не вбачає підстав для надання часу сторонам на примирення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи що позивач бажає розірвати шлюб, а подальше його збереження буде суперечити його інтересам, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved