Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

31.12.2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи позовні вимоги тим, що 01.04.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (в свою чергу правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та відповідачем [PERSON], укладено кредитний договір № СL - B00/026/2008 (далі Договір), згідно умов якого банком надано позичальнику кредитні кошти в сумі 20477,23 доларів США, що підтверджується кредитною заявкою, з кінцевим терміном повернення 04.04.2014 року. В забезпечення своєчасності виконання зобов'язань [PERSON] по кредитному договору між ЗАТ «ОТП Банк», (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» (в свою чергу правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та відповідачем [PERSON] укладений договір поруки № SR - B00/026/2008 від 01.04.2008 року. Відповідно до п.1.2. договору поруки [PERSON] поручається перед банком за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, який було укладено між Банком та позичальником в повному обсязі. Оскільки відповідач [PERSON] не виконує належним чином умови кредитного договору у нього утворилася заборгованість за кредитним договором, яка станом на 04.12.2014 року складає 1027237,35 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 14547,40 доларів США, що еквівалентно 220910,99 грн., та пеня за порушення строків погашення кредиту в розмірі 806326,36 грн. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з наведеним вище позовом. Представник позивача Мельникова М.В., в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з підстав, що наведено в позовній заяві, просила позов задоволити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково, просили суд зменшити розмір неустойки враховуючи те, що [PERSON] працює таксистом та отримує невеликий дохід від своєї діяльності (близько 2 тис. грн.). [PERSON] відповідно працює вчителькою та також отримує невелику заробітну плату. Просили також врахувати, що вони здійснюють догляд за батьками похилого віку та дві неділі тому матері відповідача [PERSON] - [PERSON] робили складну операцію - шунтування серця, грошові кошти на операцію збирали усією сім'єю, витратили 2000 грн. власних сімейних коштів та ще 46 тис. грн.. вони позичили. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 01.04.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та відповідачем [PERSON], укладено кредитний договір № СL - B00/026/2008 (далі Договір), згідно умов якого банком було надано позичальнику кредитні кошти в сумі 20477,23 доларів США, під 12,49% річних, з кінцевим терміном повернення кредитних коштів 04 квітня 2014 року. (а.с. 4-6, 8). В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] по кредитному договору між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та відповідачем [PERSON] укладений договір поруки № SR - B00/026/2008 від 01.04.2008 року. Відповідно до п. п. 1.1, 1.2. договору поруки [PERSON] поручається перед банком за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, який укладено між Банком та позичальником в повному обсязі (а.с. 7). Згідно з умовами договору купівлі - продажу кредитного портфелю від 23.09.2011 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (яке є правонаступником всіх прав та обов'язків ЗАТ «ОТП Банк») відступило, а Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги, зокрема і за кредитним договором № СL - B00/026/2008 від 01.04.2008 року та договором поруки №SR - B00/026/2008 від 01.04.2008 року (а.с. 9-16). Відповідно до п.п. 1.6.1 п.1.6 кредитного договору, відповідач [PERSON], зобов'язаний повністю повернути банку суму отриманого кредиту не пізніше дати остаточного повернення кредиту та відповідно до умов встановлених п.1.5 Договору. Пунктом 3.1.1 кредитного договору передбачено, що при порушенні строків погашення кредиту або сплати процентів за користування кредитними коштами, позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення платежу в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочки. (а.с. 6). Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинно бути виконано у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідачем [PERSON] порушено вимоги ст. 526 ЦК України, якою визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1054 ЦК України, яка вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України). З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 4.1) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - строк повного погашення кредиту є 04 квітня 2014 року. За таких обставин у банку виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 04 квітня 2014 року, протягом наступних шести місяців. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання мало бути пред'явлено в межах строку дії поруки - за даних обставин 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто до 04 жовтня 2014 року (позов пред'явлено 31.12.2014 року). Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була пред'явлена претензія і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право. Враховуючи вищевикладене, зобов'язання [PERSON] за договором поруки №SR - B00/026/2008 від 01.04.2008 року, є припиненим з 04 жовтня 2014 року в силу Закону, а тому вимоги до поручителя про стягнення боргу як з солідарного боржника не підлягають до задоволення. Вказана правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-6 цс 14. Разом з тим це не впливає на обов'язки [PERSON], які він взяв на себе згідно з кредитним договором, тому з нього підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором по тілу кредиту, яка станом на 04.12.2014 року складає 14547, 40 Доларів США, що еквівалентно 220910,99 грн., (за курсом НБУ станом на день звернення до суду) (а.с. 17, 19-30). Крім того, з [PERSON], підлягає стягненню і пеня за порушення строків виконання зобов'язання. Разом з тим, відповідач [PERSON] просив зменшити розмір неустойки, що нарахована йому у розмірі 806326, 36 грн., оскільки ця сума для нього є не «підйомною», просив врахувати його матеріальний стан, а саме те, що він працює таксистом та отримує заробітну плату в середньому 2000 грн. на місяць, також просив врахувати те, що у нього хвора мати, та в січні місяці 2015 року їй робили шунтування на серці (додав відповідну медичну виписку), що коштувало йому 48 000 грн., які він також позичив, просив також врахувати, що його дружина працює вчителькою, та також отримує невеликий дохід. У цьому зв'язку суд зважає на положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, згідно якої розмір неустойки може бути зменшений рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Зважаючи на конструкцію вказаної норми Закону, яка надає суду право зменшувати розмір неустойки у разі якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, приходить до висновку, що таке право у суду виникає виключно у випадках за наявності у сукупності двох обставин 1) якщо розмір неустойки явно перевищує розмір збитків, та за наявності обставин, які мають істотне значення. Відповідачем [PERSON] зазначено, наведені вище обставини, які він просить врахувати. Суд вважає за можливе врахувати вказані обставини, оскільки вони мають істотне значення, та відповідно скористатись своїм правом визначеним ч. 3 ст. 551 ЦК України, та зменшити розмір неустойки до 50000 грн., що, враховуючи соціально - економічну ситуацію в державі, враховуючи особу боржника та наведені ним обставини, буде розумним, справедливим та адекватним розміром цивільно - правової відповідальності за порушення строків виконання зобов'язання, враховуючи характер порушення та термін його тривання в часі. Враховуючи наведене, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 270910, 99 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту становить 14547,40 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на час подачі позову еквівалентно 220910,99 грн., та пеню за порушення строків погашення кредиту в розмірі 50000 грн. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір, тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved