Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

30 липня 2020 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2011 року. Від шлюбу дітей сторони не мають. Сімейне життя з дружиною не склалося, останні місяці сторони разом не проживають, позивач вказує на втрату почуття любові та поваги до дружини та вважає, що зберегти їхній шлюб неможливо. [PERSON] ухиляється від подачі спільної заяви про розірвання шлюбу в органах РАЦС. В зв`язку з цим, [PERSON] просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Херсоні, актовий запис №403. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі, оскільки примирення з дружиною вважає неможливим, а подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином. Причини неявки відповідач суду не повідомила, відзив не подала. Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого позивач у судовому засіданні не заперечував. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 03 вересня 2011 року, актовий запис №403. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частинах третій та четвертій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини, проживають окремо, взаємним побутом на теперішній час не пов`язані. Характер відносин, які склалися між ними, свідчать про повний розпад сім`ї, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки він не бажає підтримувати шлюбні відносини з дружиною та знайти спільну мову в сімейних питаннях. В зв`язку з цим, суд прийшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами. На підставі викладеного,

Outcome: approved