Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

29 жовтня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди батька, третя особа: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Маріупольської міської ради. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що з 2013 року вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем [PERSON] . Від даного цивільного шлюбу вони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. З 2016 року відповідач [PERSON] покинув родину, та на даний час його місцезнаходження не відоме. З дитиною відповідач взагалі не спілкується, участі у вихованні сина не приймає. На даний час вона має намір вивезти дитину на ліиній період до країни Італія, де мешкає його бабуся, на оздоровлення на курорт. Оскільки вона позбавлена можливості отримати нотаріально посвідчену згоду відповідача на виїзд дитини за кордон, то вимушена звертатись до суду з даним позовом. Просила суд надати їй, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України з малолітньою дитиною - [PERSON] , [INFO] , без згоди та супроводу батька - [PERSON] , [INFO] , до країни Італія у період з 29 травня 2020 року по 31 серпня 2020 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом надіслання судових повісток за місцем реєстрації та опублікуванням судових викликів на офіційному веб-сайті «Судова влада», відзиву на позов не надав, будь-яких заяв (клопотань) від нього не надходило. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Маріупольської міської ради, [PERSON] , яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи за відсутності представника служби, при ухваленні рішення просила максимально врахувати інтереси малолітньої дитини. За наведених обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України, та дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наведеного. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народився [INFO] , в графі «батьки» зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . , Як вбачається з довідки, виданої завідувачем ЗДО № 160 А.А. Варламовою від 24 жовтня 2019 року за № 160, дитина [PERSON] , [INFO] відвідує заклад дошкільної освіти 3 160 «Джерельце» з 01 серпня 2018 року по теперішній час. Батька дитини, [PERSON] , працівники закладу жодного разу не бачили, дана особа ніколи не цікавилась виховним процесом стосовно дитини. Дитину, [PERSON] , приводить та забирає з садочка мати, [PERSON] , яка повністю приймає участь у вихованні дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Згідно ст.313 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного Кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За правилами ст. 3 Конвенції про права дитини (прийнята Генасамблеєю ООН 20 листопада 1989 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 даної Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. За правилами, передбаченими пунктами 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 (далі - Правила), виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: - за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; - без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки позивач [PERSON] позбавлена можливості отримати нотаріально посвідчену згоду відповідача на виїзд дитини за кордон, беручи до уваги той факт, що судом не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд (в`їзд) неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та вважає можливим надати дозвіл на виїзд за межі України неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , без письмового дозволу його батька, [PERSON] , [INFO] , у супроводі матері, [PERSON] , [INFO] , до країни Італія у період з 29 травня 2020 року по 31 серпня 2020 року .

Outcome: approved