Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

4 листопада 2014 року, позивачки звернулися до суду з названим позовом, в якому просили суд, визначити кожній з них додатковий строк в 2 місяці, для подачі ними заяв до нотаріальної контори для прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті їх матері [PERSON], померлої [INFO] р., у зв'язку з поважною причиною пропуску 6-ти місячного строку на подачу вказаних заяв нотаріусу, а саме, їхньою юридичної необізнаністю та знаходженням у пригніченому стані і хвилюванні, в якому вони знаходились після смерті хворої матері. Позивачки в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, особисто під розписку, причини неявки не повідомили, але надали суду письмові заяви, в яких повністю підтримали свій позов та на підставі ст. 158 ЦПК України, просили суд слухати справу за їх відсутністю (а.с. 21,23,24). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, особисто під розписку, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надав (а.с. 22). Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Статтею 1217 ЦК України передбачено - спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. У відповідності з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Умови статті 1268 ЦК України передбачають, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із статтею 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини - суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець, після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини - має право прийняти спадщину в порядку, установленому ст. 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після цього вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд з`ясував, що [PERSON] померла [INFO] р., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29.04.2014 р., після смерті якої залишилося спадкове нерухоме майно, яке знаходиться у с. Санжійка, Овідіопольського району Одеської області (а.с. 14). Суд встановив, що позивачки є доньками померлої [INFO] р. [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про їхнє народження та свідоцтвами про укладення шлюбу і про одруження (а.с. 4-13). З матеріалів справи вбачається, що після смерті своєї матері, позивачки звернулися до державного нотаріуса з метою отримання свідоцтв про право на спадщину за законом та отримали письмову відмову нотаріуса в видачі вказаних свідоцтв з підстав пропущення ними встановленого законом 6-ти місячного строку на прийняття спадщини, встановленого ст. 1270 ЦК України (а.с. 16). З позову випливає, що позивачки пропустили 6-ти місячний строк на прийняття спадщини, встановлений ст. 1270 ЦК України у зв'язку з тим, що проживали вони окремо від своєї матері, що підтверджується довідками Дальницької с/р від 09.10.2014 р., однак лікували хвору матір та поховали її за свої кошти, не встигнувши звернутися до нотаріуса з відповідними заявами у зв'язку з юридичної необізнаністю та знаходженням у пригніченому стані і хвилюванні, в якому вони знаходились після смерті хворої матері. Виходячи з того, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO] р., а з названим позовом до суду позивачки, які доньками померлої [PERSON] звернулися 04.11.2014 р. - суд вважає, пропущений строк на подачу заяв про прийняття спадщини не суттєвим (1 місяць), а тому, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачкою строку для подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини за законом, які пов'язані з об'єктивними, непереборними труднощами, у зв'язку з чим, суд вважає за можливе задовольнити позов та визначити позивачкам додатковий строк, достатній для подачі заяви про прийняття спадщини, тривалістю в 2 місяці.

Outcome: approved