Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

30.12.2021 року позивач звернувся з позовом досуду про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованості за надані послуги в розмірі 79\~114, 47 грн. Позов обґрунтований тим, що Концерн «Міські теплові мережі» по відношенню до відповідачів є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Відповідачі проживають за адресою: [ADDRESS] . Система опалення помешкання відповідачів є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання всього будинку, від`єднання якої є неможливим, як з юридичної точки зору, так і з технічної сторони. Послуга з централізованого опалення надавалась відповідачам в межах опалювального сезону, а послуги з централізованого постачання гарячої води - постійно, проте відповідачами не виконувався обов`язок по оплаті за надану комунальну послугу. Відповідачі не здійснювали оплату за використані послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , внаслідок чого утворилась заборгованість за 01.01.2009 року по 31.10.2020 року в розмірі 79114,47грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Споживачами за вказаний період було здійснено оплату за надані послуги на загальну суму 2691, 67 грн. Тому, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за період часу з 01.01.2009 року по 31.10.2020 року в сумі 79\~114,47грн., а також витрати позивача по сплаті судового збору. 17.02.2021 року [PERSON] подав відзив на позовну заяву. Відповідач [PERSON] зазначає, що власником вказаної квартири є відповідач [PERSON] , а він ніколи не мешкав у вказаній квартирі та не користувався послугами позивача. 11.06.2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі- продажу квартири [ADDRESS] . Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя було визнано недійсним договір купівлі продажу від 10.05.2010 року між [PERSON] та [PERSON] , витребувано з володіння [PERSON] вказану квартиру. Відповідач зареєстрований та постійно проживає за адресою: [ADDRESS] . У спірній квартирі постійно проживала відповідач [PERSON] . Крім того, відповідачем [PERSON] заявлено клопотання про застосування строку позовної давності. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позов визнали частково, в частині позовних вимог з грудня 2017 року. Відповідач [PERSON] у судовому позов не визнав у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно довідки філії Концерну «Міські теплові мережі» Дніпровського району особовий рахунок № [NUMBER] з 01.01.2017 рокуза адресою: [ADDRESS] , оформлений на ім`я [PERSON] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.12.2020 року власником квартири [ADDRESS] , є [PERSON] . Згідно з п. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання. Вищезазначена квартира підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води. Позивач у період з січня 2009 р. по жовтень 2020 р. надавав послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Станом на 31.10.2020 року заборгованість перед позивачем складає 79114, 47грн з урахуванням усіх проведених оплат відповідачами, що підтверджується розрахунком заборгованості. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення яких були передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог згідно зі звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» передбачено обов`язок відповідача, як споживача послуг позивача, своєчасно укласти з ним договір на постачання теплової енергії, а за ст. 25 вказаного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку. Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року за №630, плата за надані послуги вноситься щомісячно. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.05.2017 року №334/9037/14 було визнано недійсною довіреність недійсною довіреність від 23.10.2010р., посвідчену приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сенченко В. М., зареєстровану в реєстрі за №902, видану [PERSON] на ім`я [PERSON] , визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 11.05.2010 року між [PERSON] та [PERSON] ; витребувано з володіння [PERSON] квартиру [ADDRESS] на користь [PERSON] . Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 09.11.2017 року вказане рішення було змінене лише в частині розподілу судових витрат. Згідно копії вироку №334/2265/14-к від 18.08.2014 року [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 1, ч. 3 ст. 357 КК України. Згідно отриманої інформації з Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 06.01.2021 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 29.03.1994 року по теперішній час. У судовому засіданні з пояснень відповідачів було встановлено, що відповідач [PERSON] у спірній квартирі фактично ніколи не проживав, відповідач [PERSON] зареєстрована та проживає у спірній квартирі, проте певний період часу у квартирі ніхто не мешкав, оскільки вона була не придатна для проживання. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не є власником квартири [ADDRESS] , ніколи у спірній квартирі не проживав, у суду відсутні підстави вважати, що він користувався послугами позивача, тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині вимог до відповідача [PERSON] слід відмовити. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність складає 3 роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до\~ст. 264 ЦК України\~перебіг давності переривається вчиненням особою дії. що свідчить про визнання свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала частково, за період з грудня 2017 року по жовтень 2020 року. Враховуючи, що позивачем подано позов 30.12.2020 року, задоволенню підлягають позовні вимоги з 30.12.2017 року по 31.10.2020 року в межах строку позовної давності в розмірі 21\~329, 50 грн. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягають стягненню судові витрати, які документально підтверджені, пропорційно до суми задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial