Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

30.07.2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 21.02.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконував належним чином, внаслідок чого станом на 25.06.2018 року виникла заборгованість у сумі 29992,76 грн., яку позивач просить стягнути в примусовому порядку. Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив такі задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явилася, подала заяву про відкладення розгляду справи, у зв'язку з тим, що її представник - адвокат [PERSON] не може з'явитися в судове засідання, оскільки бере участь в іншій справі. Водночас, позивач не подала суду копії договору про надання правової допомоги, укладеного між нею та адвокатом [PERSON], а також доказів, того, що останній дійсно бере участь в судовому засіданні в іншій справі. Будучи присутньою попередньо в судових засіданнях, відповідач заперечила позовні вимоги, пояснила, що не погоджується із розрахунком суми заборгованості та нарахуванням відсотків на суму заборгованості. Вважає, що оскільки з березня 2016 року коштів вона не знімала з карткового рахунку, а лише вносила кошти на погашення заборгованості, то сума заборгованості, яку вона зобов'язана повернути, повинна бути значно меншою, ніж та, що нарахована позивачем. За таких обставин, суд вважає причини неявки відповідача не поважними, та приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.02.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, за яким остання отримала кредит у розмірі 8000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг, передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк. Згідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф, в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. У відповідності до\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.ст.\~526,\~1049 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 599 ЦК України\~передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як вбачається із розрахунку представленого позивачем, відповідач [PERSON]. зобов'язання за договором не виконувала у строки і це призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 25.06.2018 року становила 29992,76 грн., з яких 16054,11 грн. заборгованість за кредитом, 11834,23 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 200,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1404,42 грн. штраф (процентна складова). Проте, суд вважає, що одночасне стягнення пені та штрафу за даним кредитним договором є спірним враховуючи наступне. Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 жовтня 2015 року N 6-2003цс15 та від 11 жовтня 2017 № 6-1374цс17. За таких обставин суд доходить висновку про неможливість одночасного стягнення з боржника пені та штрафів. Враховуючи, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позовної заяви, судом встановлено, що дійсно заборгованість за кредитним договором відповідача за виключенням пені буде становити 29792,76 грн. (29992,76 грн. - 200,00 грн.), тому, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення частково. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~сплачений позивачем судовий збір підлягає до стягнення з відповідача [PERSON] пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 1749,66 грн.

Outcome: partial