Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

30 січня 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до Василівського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 13 березня 2012 року в розмірі 44585,46 грн. та судові витрати у розмірі 1600,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 13 березня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 8000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним 13.03.2012 року заява разом з «Умовами а правилами надання банківських послуг» а «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Позивач забезпечив відповідачу можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема за допомогою карти та фінансового телефону на який приходить динамічний (змінюваний) ОТП пароль. За користування кредитом Банк нараховує відсотки. У разі виникнення прострочених зобовязань, боржник сплачує Банку пеню та штрафи. В порушення умов договору, станом на 30 листопада 2016 року відповідач [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № б/н від 13 березня 2012 року у загальному розмірі 60559,02 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 7827,50 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 52531,52грн., заборгованості за пенею та комісією за користування кредитом сумі 200,00 грн. Разом з тим, рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 16 грудня 2014 року з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнута заборгованість в сумі 18572,87 грн., що підлягає відрахуванню від загальної суми заборгованості та ця різниця становить 44585,46 грн. та яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] за невиконання належним чином зобовязань за вищевказаним кредитним договором та яка до теперішнього часу відповідачем у добровільному порядку не погашена, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 2099,31 грн. штраф (процентна складова), тому ПАТ КБ «ПриватБанк» вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за Кредитним договором № б/н від 13 березня 2012 року в розмірі 44585,46 грн. та судові витрати у розмірі 1600,00 грн. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, проте у змісті заявлених позовних вимог виклав прохання розглянути справу у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують (а.с.5). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст.ст.74,76 ЦПК України, документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, заперечень на позов не подано, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Згідно положень ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Згідно ст.3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є свобода договору. Частиною\~2 ст.6 ЦК України \~передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані \~цими актами. У відповідності до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України \~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст.627 ЦК України \~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досяглії згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Судом встановлено, що 13 березня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 8000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. При оформленні кредитного договору позичальник [PERSON] був ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами банку, та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та тарифами банку, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, підтверджується підписом у заяві від 13 березня 2012 року (а.с.10 зворот). Згідно наданого позивачем розрахунку суми заборгованості за кредитним договором №б/н від 13 березня 2012 року, відповідач [PERSON] станом на 30 листопада 2016 року має заборгованість за кредитним договором № б/н від 13 березня 2012 року у загальному розмірі - 60559,02 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 7827,50 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 52531,52грн., заборгованості за пенею та комісією за користування кредитом сумі 200,00 грн.. Відповідно до рішення Василівського районного суду Запорізької області від 16 грудня 2014 року, яке набрало законної сили 27 січня 2015 року, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені, стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ заборгованість за кредитним договором №б/н від 13 березня 2012 року в загальній сумі 18572 грн. 87 коп. (а.с.6). З пункту 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин № 5 від 30.03.2012 року вбачається, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобовязання залишаються невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526,599 ЦК України. Тому, із загальної суми заборгованості за кредитним договором № б/н від 13 березня 2012 року, яка утворилася станом на 30 листопада 2016 року в розмірі 60559,02 грн., підлягає відрахуванню сума заборгованості за вищевказаним Кредитним договором, яка стягнута за рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 16 грудня 2014 року - в сумі 18572,87 грн. та відповідно, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судовому порядку різниця вказаних сум заборгованості, розмір якої станом на 30 листопада 2016 року становить 41986,15 грн. (60559,02 грн. 18572,87 грн. = 41986,15 грн.). Також підлягають сплаті штрафи, відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, у розмірі 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 2099,31 грн. штраф (процентна складова) (а.с.7-9). Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором № б/н від 13 березня 2012 року становить - 44585,46 грн. (41986,15 грн. + 500,00 грн. + 2099,31 грн.) Вказаний розрахунок відповідачем [PERSON] в ході розгляду даної справи не оспорений, заперечення на позов не надані. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстрочення), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заявлені ПАТ КБ «ПриватБанк» позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідач [PERSON] свої зобовязання за укладеним кредитним договором №б/н від 13 березня 2012 року належним чином не виконує, наявна за вказаним вище кредитним договором заборгованість, відповідачем [PERSON] до теперішнього часу у добровільному порядку не погашена, тому загальна сума заборгованості за вищевказаним кредитним договором № б/н від 13 березня 2012 року, яка виникла станом на 30 листопада 2016 року, в загальній сумі 44585,46 грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судовому порядку. Крім того, відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем та документально ним підтверджені судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 1600,00 грн. (а.с.1).

Outcome: approved