overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

30 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особою, яка втратила право користування житловим приміщенням. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що позивачу було виділено земельну ділянку розміром 600 кв.м. для будівництва житлового будинку та господарських споруд по вулиці Братів Майданських в місті Івано-Франківськ. Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради затверджено акти комісії про прийняття в експлуатацію індивідуального житлового будинку № 63 по вулиці Братів Майданських в місті Івано-Франківськ. 04 серпня 1990 року донька позивача зареєструвала шлюб з відповідачем. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 серпня 2010 року даний шлюб був розірваний. Відповідач ще за рік до розірвання шлюбу залишив будинок, у якому був зареєстрований, та пішов проживати до брата. Відповідач будинком не цікавиться, житлово-комунальні послуги не сплачує. У звязку з цим позивач просить визнати відповідача особою, яка втратила право користування житловим приміщенням. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі на підставах, викладених у позовній заяві, просив задовольнити позов, надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що донька позивача розлучена з [PERSON] вже пять років , проте відповідач не проживає у [INFO] близька шести років, будинком відповідач не цікавиться, його речей у будинку немає. Свідок [PERSON], допитана у судовому засіданні, пояснила, що вона знає [PERSON] як колишнього чоловіка [PERSON], доньки позивача, їй відомо, що відповідач ще за рік до розірвання шлюбу виїхав з будинку № 63 по вулиці Братів Майданських в місті Івано-Франківськ. Згідно з ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

30 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він із відповідачем з 01червня 1999 року перебуває у шлюбі, зареєстрованому Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського МУЮ. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні стосунки між ним та відповідачем припинені з червня 2014 року через відсутність взаєморозуміння, різність характерів та поглядів на життя. Позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати. Просив позов задовольнити, шлюб розірвати. У судове засідання позивач не зявився, надав заяву з проханням розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив шлюб розірвати. Відповідач до судового засідання не зявилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, не заперечували проти задоволення позовних вимог. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-НО №038894, виданого 01 червня 1999 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Маріуполя Донецької області [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №118, після реєстрації шлюбу дружині залишено прізвище [PERSON]. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Аналізуючи вищевикладене, з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

30 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він із відповідачем з 18 лютого 1997 року перебуває у шлюбі, зареєстрованому Виноградненською сільською радою народних депутатів Новоазовського району, актовий запис № 01. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні стосунки між ним та відповідачем припинені з травня 2015 року через відсутність взаєморозуміння. Позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати. Майнового спору вони не мають. Просив позов задовольнити. У судове засідання позивач не зявився, надав заяву з проханням розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив шлюб розірвати. Відповідач до судового засідання не зявилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-НО №362753, виданого 18 лютого 1997 року Виноградненською сільською радою народних депутатів Новоазовського району [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 01, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Майновий спір на теперішній час між сторонами відсутній. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

30 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до Межівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 28 жовтня 2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини виявились невдалими з причини несумісності характерів, проживають окремо, спільного майна не мають. Позивач просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], строк для примирення не застосовувати. У судове засідання позивач не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов підтримала повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 28 жовтня 2006 року, підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28 жовтня 2006 року, актовий запис №1116. За період шлюбних відносин у сторін народився син [PERSON], що підтверджується копії свідоцтва про народження останнього, зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області 13 липня 2009 року. Відповідно до ст.112 цього ж Кодексу - суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, сім'я розпалась і подальше її збереження неможливе, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти цього не заперечує. Суд вважає за можливе розірвати шлюб подружжя [PERSON] та [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

30 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій вказала, що з 23 липня 2011 року по 17 грудня 2014 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. В даний час сторони мешкають за різними адресами. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач надає дочці матеріальну допомогу добровільно, але нестабільно. Дитина потребує харчування, купівлі одягу, іграшок та предметів першої необхідності. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини доходу відповідача щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого законодавством України, для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подання позову. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її присутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Згодна на розгляд і ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Судова повістка вручалась відповідачу через житлово-експлуатаційну організацію, але вручити повістку відповідачу неможливо, оскільки він не мешкає за місцем реєстрації. Відповідно до ст.76 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. Суд вважає, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином. Суд, отримавши згоду позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Суд встановив, що позивач та відповідач з 23 липня 2011 року по 17 грудня 2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Малолітня дитина проживає з позивачем і знаходиться на її матеріальному забезпеченні. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини у розмірі, передбаченому законом, тому аліменти підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує матеріальне становище і стан здоровя відповідача, відсутність у нього на утриманні непрацездатних батьків і неповнолітніх дітей, і вважає за можливе стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу на місяць, але не менше мінімального розміру аліментів, встановленого законом, до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 243,60 грн. на корить державного бюджету м. Дружківки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

30 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, в якій вказала, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 01 серпня 2009 року. Від цього шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З відповідачем вони проживають разом, але сімейні стосунки не підтримують, оскільки між ними часто виникають сварки та скандали з різних життєвих та побутових питань. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на дітей у розмірі 1/3 частини доходу відповідача щомісяця, але не менше мінімуму, встановленого законодавством, до досягнення дітьми повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її присутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином - судовими повістками. Причину неявки суду не повідомив. Отримавши згоду позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. Сторони по справі перебувають у шлюбі з 01 серпня 2009 року, мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Неповнолітня дитина проживає з позивачем. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обовязок батьків не залежить від місця проживання дитини, тому [PERSON] зобовязаний утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дітей, тому аліменти підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує те, що відповідач являється працездатним, і вважає за можливе стягнути з [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини його доходу на місяць, але не менше мінімального розміру аліментів, встановленого законом, до досягнення старшою дитиною повноліття. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 243,60 грн. на корить державного бюджету м. Дружківки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

30 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилими приміщеннями, в якому вказала, що вона є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. В квартирі також зареєстрований відповідач [PERSON], який з квітня 2010 року фактично в квартирі не проживає, оскільки виїхав до Російської Федерації на постійне місце мешкання. Позивач вказала, що вона позбавлена права оформити житлову субсидію, оскільки не має відомостей про доходи відповідача. Також позивач несе витрати по сплаті комунальних послуг за відповідача. Позивач просить суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловою площею в квартирі [ADDRESS]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву, в якій простить справу розглянути без її участі, на позовних вимогах наполягає, згодна на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Судові повістки відповідачу вручалися житлово - експлуатаційною організацією, яка не виявила відповідача за місцем реєстрації, про що був зроблений відповідний запис. Суд, отримавши згоду позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. На підставі ордеру на жилу площу в гуртожитку №162 серія 01 від 23 серпня 2007 року, виданого виконкомом Дружківської міської ради на підставі рішення виконкому Дружківської міської ради №1056 від 05 серпня 2007 року, [PERSON] як основному квартиронаймачу виділено квартиру [ADDRESS]. У квартирі зареєстровані [PERSON] та її син [PERSON] Відповідно до акту від 25 квітня 2015 року [PERSON] в зазначеній квартирі не проживає понад 7 місяців, зі слів [PERSON] він мешкає у Російській Федерації. Згідно зі ст. 71 Житлового кодексу при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Суд вважає, що оскільки відповідач не мешкає у квартирі більше шести місяців без поважних причин, підстав, передбачених ст. 71 Житлового кодексу, для збереження жилого приміщення за ним судом не виявлено, то він втратив право користування цим жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

30 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 01 серпня 2009 року. Від даного шлюбу є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В грудні 2014 року взаємовідносини з відповідачем ускладнились, сторони не могли порозумітись з тієї причини, що відповідач ніде не працює і не надає матеріальної допомоги родині. З цього часу вони припинили сімейні відносини, хоча мешкають разом. Позивач вважає, що сімя з відповідачем розпалась остаточно, зберегти її неможливо. Просить шлюб розірвати, неповнолітніх дітей залишити проживати разом з нею, залишити їй прізвище [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її присутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином - судовими повістками. Причину неявки суду не повідомив. Отримавши згоду позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. Сторони по справі перебувають у шлюбі з 01 серпня 2009 року, мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Неповнолітня дитина проживає з позивачем. Дослідивши докази по справі, вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження їх шлюбу неможливе. Хоча сторони проживають разом фактично сімейних відносин між ними не має. Спільним господарством вони не повязані, поновляти сімейні стосунки позивач категорично не бажає. Суд вважає, що зобовязати сторони проживати у шлюбі неможливо, це суперечить їх інтересам. Суд вважає що з метою захисту прав та інтересів неповнолітніх дітей їх необхідно залишити проживати разом з матірю [PERSON] Суд вважає за можливе залишити позивачу прізвище [PERSON] після розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

30 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач є матір'ю [PERSON], [INFO]. Мати дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, за дитиною не доглядає, за період проживання в сім'ї проявила себе з негативної сторони, схильна до ведення аморального способу життя, зловживає спиртними напоями, веде бродячий спосіб життя. Син відповідача мешкає з бабусею, яка бере участь у вихованні та утриманні дитини. У зв`язку із зазначеним позивач просить позбавити батьківських прав відповідача відносно сина [PERSON], [INFO], та призначити позивача опікуном малолітньої дитини. Позивач у судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги, пояснила, що відповідач є її донькою, яка не бажає спілкуватися з дитиною, не виконує свої батьківські обов'язки, тому просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, не заперечувала проти заочного вирішення справи. У судове засідання відповідач не з'явилася, проте була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача пояснив, що виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області наданий висновок, згідно якого вважається за доцільне позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON]. Згідно з ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

30 квітня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу щомісячно, до настання повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що дитина знаходиться повністю на її утриманні та потребує матеріальної допомоги, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. До початку судового засідання через канцелярію суду позивач подала суду письмову заяву, в якій зменшила позовні вимоги та просила стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки доходів відповідача. Відповідач позов визнав, про що також подав письмову заяву. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося відповідно до ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. З урахуванням вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України та розяснень пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. При цьому судом встановлено, щосторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 квітня 2015 року (а.с. 3). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4), який мешкає разом з матірю та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину. В силу положень статті 181 цього Кодексу, способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги визнання відповідачем позову, проживання дитини сторін разом з матірю, перебування на її утриманні, та вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку щомісячно. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved