Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

30 травня 2019 року позивач звернувся в суд з даним позовом до відповідачки про стягнення боргу кредитором спадкодавця в якому зазначає, що згідно підписаної заяви №б/н від 30 квітня 2015 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. [INFO] [PERSON] помер, після чого до його спадкоємців перейшли усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинилися у наслідок його смерті. Спадкоємцем майна [PERSON] є відповідачка [PERSON] На його лист-претензію направлену [PERSON] 14 березня 2019 року, ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість [PERSON] перед ним за вищевказаним кредитним договором становила 8232,64 грн., що складається із заборгованості за кредитом в сумі 981,70 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 7250,94 грн. У зв`язку з викладеним, просив суд стягнути із відповідачки в свою користь заборгованість у розмірі 8232,64 грн. за кредитним договором №б/н від 30 квітня 2015 року та судові витрати. Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, про що подав відповідну заяву, де просить справу розглянути без його участі, не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідачка при розгляді справи позовні вимоги визнала повністю та пояснила, що на даний час заборгованість, яка виникла на підставі вказаного кредитного договору, вона погасила, а також сплатила судовий збір в розмірі 1921 грн. на підтвердження чого подала відповідні квитанції. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Судом установлено, що 30 квітня 2015 року між публічним акціонерним товариством (на даний час акціонерним товариством) Комерційний банк (далі ПАТ КБ) «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір шляхом підписання заяви, яка разом із умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування становить між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг (а.с. а.с. 10-44). Відповідно до умов договору [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У заяві на отримання кредиту зазначено, що [PERSON] ознайомився та згідний, що вона разом із пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг, та своїм підписом підтвердив факт надання йому повної інформації про умови кредитування (а.с. 10). [INFO] [PERSON] помер, що вбачається із свідоцтва про смерть (а.с. 46). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст. 608, 1218, 1219 ЦК України, у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правом наступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. Згідно із ст. 1268 ч. 1 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ч. ч. 1, 2 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. В даному випадку спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем та подав заяву про прийняття спадщини є [PERSON] , що вбачається із спадкової справи № 55/2017 та повідомлення приватного нотаріуса Камінь-Каширського районного нотаріального округу Горбачука І.М. від 20 лютого 2019 року № 38/02-14. Відповідно до ст. 1281 ч. 2 ЦК України, кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. На виконання вимог вищезазначеної норми закону позивачем 02 січня 2019 року була направлена претензія кредитора до Камінь-Каширської державної нотаріальної контори (а.с. 48). Позивачем було отримано відповідь приватного нотаріуса Камінь-Каширського районного нотаріального округу Горбачука І.М. (а.с. 49), кому було переадресована вищевказана претензія кредитора, в якій зазначалось, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON] Відповідно до ст. 1270 ч. 1 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1273 ч. 1 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Таким чином, відповідач [PERSON] прийняла спадщину, до складу якої входить, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника, тобто [PERSON] Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ст. 1269 ч. 1 ЦК України, так як відповідачка подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. При цьому, позивач зазначає, що згідно із ст. 1296 ч. 3 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 01 березня 2019 року до спадкоємця [PERSON] було направлено лист- претензію (а.с. 50), згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, але ніякий дій не було виконано. Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Станом на день смерті [PERSON] заборгованість за вищевказаним кредитним договором від 30 квітня 2015 року, згідно розрахунку заборгованості (а.с. а.с. 8-9) становить 8232,64 грн., що включає заборгованість по тілу кредиту - 981,70 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 7250,94 грн. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як убачається із поданої [PERSON] квитанції № R_IP91Z15J9Z7TUPU1UFC300 від 27 червня 2019 року, нею від імені [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» сплачено 8235 грн., а також 1921 грн. в якості сплати судового збору, що вбачається із квитанції № R_IP91Z15J9Z67MKK128HSNO від 27 червня 2019 року. Враховуючи, що заборгованість за кредитним договором від 30 квітня 2019 року в розмірі 8232,64 грн., яку просив стягнути позивач із відповідачки, на час розгляду даної справи сплачена, тобто відсутня, підстав для задоволення даного позову немає. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed