Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

31.07.2020 року до Воловецького районного суду Закарпатської області звернувся позивач [PERSON] з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька. Позов мотивовано тим, що позивач [PERSON] , є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , виданим 26.03.1998 р. У зв`язку із інвалідністю, він не має можливості здійснювати за собою належний догляд, навіть приготувати їжу, випрати одяг, провести прибирання в будинку. Разом із позивачем, у його будинку за [ADDRESS] , зареєстрована його донька [PERSON] , [INFO] , яка фактично проживає за іншою адресою. Вказані факти доводяться свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та довідкою виконкому Щербовецької сільської ради Воловецького району Закарпатської області від 28.07.2020 р. за №151. У позові посилається на те, що розмір пенсії не дозволяє йому залучити сторонню особу на оплатній основі для надання допомоги, інших близьких осіб або родичів, які б допомогли йому в догляді немає. Відповідачка є працевлаштованою, разом із чоловіком займаються підприємницькою діяльністю, торгівлею. Неповнолітніх дітей чи інших утриманців [PERSON] немає. Відтак, відповідачка має можливість допомагати йому матеріально, проте вона відмовляється у наданні йому матеріальної допомоги. Із врахуванням наведеного, позивач просить суд стягнути з відповідачки на його користь аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня пред`явлення позову і довічно. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] та її представник Шуста В.В., який діє на підставі ордеру серії ЗР № 32430 від 3.08.2020 р., в судове засідання не зявилися, проте надали до суду заяву щодо проведення розгляду справи без їх участі. Проти задоволення позову заперечують, оскільки позивач отримає пенсію, проживає один, а відповідачка у свою чергу проживає зі своїм чоловіком, який хворіє на онкозахворювання, потребує стороннього догляду, постійного лікування, що тягне за собою значні матеріальні витрати. Зарплати відповідачки та пенсії чоловіка не вистачає на забезпечення цих витрат, у зв`язку із чим, просять відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до посвідчення серії [NUMBER] , виданим 26.03.1998 року Управлінням соціального захисту населення Воловецької районної державної адміністрації Закарпатської області, є особою з інвалідністю ІІ групи. Також, позивач є пенсіонером та відповідно до Довідки ГУ ПФУ в Закарпатській області Управління обслуговування громадян за № 328 від 27.07.2020 року та отримує пенсію щомісячно, так сума пенсії позивача за період з січня 2020 року по червень 2020 року складає 20 468,78 грн. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Воловецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] . У відповідності до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] 04.05.1991 року у Виконкомі Щербовецької сільської ради Воловецького району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зароблено запис за № 2. Після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно довідки виконкому Щербовецької сільської ради Воловецького району Закарпатської області від 28.07.2020 р. за №151, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] дійсно проживає один. Крім цього, згідно погосподарської книги [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (фактичне місце проживання якої с. Щербовець, 27). Як вбачається з матеріалів справи, позивач за своїм станом здоровя, не має можливості здійснювати за собою належний догляд, розмір пенсії не дозволяє йому залучити сторонню особу на оплатній основі, інших близьких осіб або родичів, які б допомогли йому в догляді немає. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що відповідач є працездатною особою та може надавати йому матеріальну допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 172 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування Так, відповідно до ч. 1 ст. 202 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 202 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Згідно зі ст. 203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: -непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. -Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Моментом виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Вказана правова позиція щодо застосування норми права викладена в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі №212/1055/18-ц (провадження №61-2386сво19). Згідно із ч. 1 ст. 204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Дочка, син звільняються судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько не сплачували аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків. Проте, в ході судового розгляду, відповідачем та його представником не надано доказів того, що позивач [PERSON] ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків або був позбавлений батьківських прав чи ухилявся від свого обов`язку по сплаті аліментів. Доводи відповідачки та її представника про те, що позивач отримує пенсію, проживає один, а відповідачка у свою чергу проживає зі своїм чоловіком, який хворіє на онкозахворювання, потребує стороннього догляду, постійного лікування, що тягне за собою значні матеріальні витрати, не є підставами у відповідності до ч 1. ст. 204 СК України, за яких дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах. Згідно з ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності з ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що позивач є пенсіонером та отримує пенсію, розмір якої не є достатнім для забезпечення належного рівня проживання, витрат на лікування, оскільки особа є особою похилого віку, витрат на утримання житла. Відповідачем та її представником не надано доказів того, що вона є непрацездатною особою, а також такою, що має недостатній дохід. Відтак, суд виходить з того, що відповідач має належний заробіток та є працездатною особою. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що позивач є непрацездатним, вік позивача 72 роки, має незадовільний стан здоровя, оскільки є інвалідом ІІ групи, інших доходів, окрім пенсії не має, а тому є таким, що потребує матеріальної допомоги, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідачки аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів її доходу, на утримання батька, починаючи з дня подачі позову і довічно. Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач при поданні позову був звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки у дохід держави підлягають стягненню судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved