Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

31 жовтня 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення суми заборгованості за договором, вказуючи на те, що відповідно до укладеного кредитного договору №218/9-23.135 від 24.05.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 16000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,7% річних в порядку та строки згідно графіка повернення кредиту та сплати відсотків. Свої зобов'язання за договором позивач виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит. В порушення умов кредитного договору відповідач не виконав свої зобов'язання, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 11.08.2017 року складає 16934,10 доларів США, та складається з 11612,50 доларів США заборгованості за кредитом та 5321,60 доларів США заборгованості по відсоткам. На підставі викладеного позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитом в сумі 16934,10 доларів США та судові витрати в розмірі 6765,51грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, підтримав позовні вимоги з підстав зазначених у позові та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили в задоволенні позову відмовити, у зв'язку зі спливом позовної давності. Суд, вислухавши пояснення відповідача, його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що згідно кредитного договору №218/9-23.135 від 24.05.2007 року, який був укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та [PERSON], останньому було надано кредит на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру в сумі 16000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,7% річних з кінцевим терміном сплати 15.05.2032 року. Кредит надано на споживчі цілі, також визначено графік внесення платежів. Позивач свої обов'язки за Договором виконав надавши відповідачу кредит в сумі 16000,00 доларів США. Своїм власним підписом в Кредитному договорі відповідач засвідчив, що з зазначеними умовами надання кредиту йому надано повну інформацію. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, [PERSON] має заборгованість станом на 11.08.2017 року в розмірі 16934,10 доларів США, що складається з 11612,50 доларів США- заборгованість по кредиту, 5321,60 доларів США заборгованість за відсотками. Розмір заборгованості стороною відповідача не спростовується. Водночас, як встановлено вище, сторони обумовили як строк дії договору з кінцевим терміном повернення грошових коштів, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу. Частиною 1 ст.530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка може неминуче настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до частини 1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Згідно п.1.1.1. договору повернення кредиту здійснюється щомісячними платежами до 15 числа кожного місяця. Пунктами 3.3.7, 3.3.8 Договору визначено обов'язками відповідача забезпечити сплату процентів та погашення кредиту відповідно до умов визначених п.п.1.1, 2.4 цього договору. Наслідком невиконання відповідачем вищезазначених пунктів Договору є спливання строку користування кредитом, що встановлено в п. 4.4, 4.5 Договору. Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такої зміни, за правовим наслідком п.2 ч.1 ст.611 ЦК України. Пунктом 4.5 кредитного договору сторони обумовили, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених пп.3.3.8, 3.3.9 цього договору, протягом більше ніж 90 (дев'яносто) календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Разом з тим, відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За ч.ч.1, 5 ст.261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто строку виконання зобов'язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким чином, пред'явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності. У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк використав право достроково вимагати з позичальника повернення заборгованості за кредитним договором, надіславши 04.08.2014 року лист-вимогу боржнику про дострокове негайне повернення всієї суми кредиту, відсотків та штрафних санкцій. Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій кредитор відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про негайне повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня після одержання такої вимоги. Аналогічний правовий висновок зазначено у постанові Верховного Суду України від 09.11.2016 року у справі №755/17150/14-ц. Лист-вимогу про необхідність сплати боргу в повному обсязі від 04.08.2014 року [PERSON] отримав 18.08.2014 року. Банк звернувся до суду з позовом 31.10.2017 року, що свідчить про пропуск трирічного строку позовної давності для звернення до суду з позовними вимогами про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Крім того, суд відзначає, що позивач не звертався до суду із будь-якими заявами з приводу поновлення пропущеного строку позовної давності та будь-яких доказів поважності пропуску строку позовної давності до матеріалів справи не надав. Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про застосування строку позовної давності, що є підставою для відмови у позову відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України. Судові витрати відповідно до ст.141 ЦПК України стягненню не підлягають. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed