Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

31.10.2013 [PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про припинення права власності на 1/15 частини квартири, визнання права власності на 1/15 частину зазначеної квартири та усунення перешкод у володінні і користуванні майном (квартирою [ADDRESS]). Свій позов аргументували тим, що [PERSON] належить на праві власності 9/15 частки зазначеної квартири; [PERSON] 5/15 частки квартири; а відповідачу [PERSON] 1/15 частки квартири. Відповідач [PERSON] живе у зазначеній квартирі з дочкою [PERSON]. Оскільки частка позивачів є значно більшою частки відповідача, відповідач відмовляється продати їм свою незначну частку, яка не може бути виділена в натурі, квартира є неподільною, їх спільне проживання є неможливим, відповідачі [PERSON] та її доньки [PERSON] зареєстровані за іншою адресою [ADDRESS], фактично самовільно вселилися в спірну квартиру, а тому просили суд: припинити право власності [PERSON] на 1/15 частку спірної квартири, якій позивач [PERSON] зобов'язується сплатити відповідну грошову компенсацію; визнати за [PERSON] право власності на 1/15 частину спірної квартири; зобов'язати відповідачів усунути перешкоди у володінні і користуванні позивачами спірною квартирою, ухваливши рішення про їх примусове виселення. 03.12.2013 ухвалою суду, в зв'язку з відмовою позивача [PERSON] від позову, було закрито справу в частині позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про припинення права власності на 1/15 частини квартири, визнання права власності на 1/15 частину зазначеної квартири та усунення перешкод у володінні і користуванні майном. [PERSON] пояснив своє рішення тим, що позов підписав не читаючи на прохання доньки [PERSON], яка діє несправедливо по відношенню до нього та своєї сестри. 03.12.2013 ухвалою суду [PERSON] залученого як третю особу без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача. 25.06.2014 ухвалою суду за заявою позивача залишено без розгляду позов в частині позовних вимог щодо зобов'язання відповідачів усунути перешкоди у володінні і користуванні позивачами спірною квартирою, ухваливши рішення про їх примусове виселення. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали свої позовні вимоги з підстав зазначених вище. Додатково повідомили, що позивач в спірні квартирі не проживає, а проживає в квартирі по [ADDRESS], яка належить їй на праві власності. З відповідачем [PERSON] вона в неприязних стосунках. Вказаний позов пов'язаний з тим, що вона хоче розміняти спірну квартиру на дві менші за площею, що б її батько [PERSON], який є особою похилого віку, пенсіонером, в зв'язку з неналежним матеріальним становищем платив менше за комунальні послуги. А у відповідачів є інше житло по [ADDRESS]. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] заперечили проти позову. Повідомили, що в спірній квартирі вони проживають разом з батьком [PERSON], частка яких разом є значною. Іншого житла відповідачі не мають. Вимоги заявлені позивачем необґрунтовані та припинення права власності [PERSON] на частку спірної квартири завдасть істотної шкоди інтересам відповідачів та їх батьку [PERSON], який заперечує про їх виселення. По [ADDRESS] відповідачі не проживають, так як там відсутні будь-які умови для цього, не підведені комунікації (газ, світло, вода тощо). Вони зверталися з відповідним позовом до суду, що отримати у власність вказану квартиру, але суд їм у цьому відмовив. Вони не мають змоги сплатити позивачу грошову компенсацію його частки. Третя особа [PERSON] заперечив проти задоволення позову. Пояснив, що з ним в спірній квартирі проживає його донька [PERSON], та онука [PERSON], і він заперечує проти їх виселення та позбавлення права власності їх на квартиру. Позивач [PERSON] має іншу квартиру по [ADDRESS], де проживає постійно. Просив відмовити в позові. Суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з огляду на таке. Як встановлено в судовому засіданні згідно свідоцтва про право власності на житло станом на 21.12.2000 квартира [ADDRESS], загальною площею 74,4 кв. м належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.9). Згідно витягу про державну реєстрацію прав від 01.11.2010 право власності на вищезазначену квартиру зареєстровано за [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1/3 за кожним (а.с.10). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.12.2011 після смерті матері [PERSON] її частку успадкували (4/5) [PERSON], (1/5) [PERSON] (а.с.11). Як вбачається з витягу про державну реєстрацію від 27.01.2012 за [PERSON] зареєстровано на праві власності 4/15 зазначеної спірної квартири. Згідно особового рахунку відповідачі [PERSON], [PERSON] зареєстровані по [ADDRESS] (а.с.47). Як вбачається з висновку судової будівельно-технічної експертизи №ОС-147, виділити в натурі належну [PERSON] частку в розмірі 1/15 квартири [ADDRESS] - неможливо; виконати розподіл квартири [ADDRESS] в означених ідеальних частках (по 9/15, 1/3 та 1/15 часток з метою обладнання окремих ізольованих квартир) - неможливо; виконати розподіл квартири [ADDRESS] в означених ідеальних частках (по 9/15 часток ([PERSON]) та 6/15 часток ([PERSON] та [PERSON]) з метою обладнання окремих ізольованих квартир) - неможливо; ринкова вартість спірної квартири 442025 грн., а 1/15 частки цієї квартири 29468 грн. (а.с.61-92). Відповідно до квитанції№5281/з49 від 24.06.2014 позивач внесла на депозит Тер. Управління державної судової адміністрації 29468 грн. (а.с.117). Як вбачається з витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, за [PERSON] будь-якого нерухомого майна, крім 1/15 частки спірної квартири (що складає 13 кв. м від загальної площі 74,4 кв. м), не зареєстровано (а.с.118). Відповідно до рішення Жмеринського міськрайонного суду від 06.12.2012, задоволено позов [PERSON] та [PERSON], визнано за ними в рівних частках (по1/2) за кожним право власності на нерухоме майно (квартиру [ADDRESS]), в задоволенні зустрічного позову Жмеринської міської ради про виселення відмовлено (а.с.121-122); рішенням від 17.01.2013 апеляційного суду Вінницької області, рішення суду першої інстанції в частині визнання права власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] скасовано і в цій частині позову відмовлено. В решті рішення залишено без змін. Рішення набуло законної сили. (а.с.123-124). Суд приймає ці докази так як вони зібрані з дотриманням вимог закону та ніким не оспорюються. У силу положень ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи із цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається Главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження часткою власності здійснюється за згодою всіх співвласників. А за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Згідно з ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Суд при вирішенні даної справи, крім вищевказаних спеціальних норм, також враховує загальні засади цивільного законодавства (ст. 3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників. Ретельно вивчивши обставини справи суд приходить до висновку, що позивач, який бажає припинити право відповідачів на частку у спільному майні шляхом сплати грошової компенсації вартості частки в майні, зловживає своїм правом, реалізація його права порушить права інших співвласників (відповідачів [PERSON] та її доньки [PERSON], та третьої особи [PERSON]), які не мають змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію його частки. Враховуючи те, що спірною квартирою користуються лише відповідачі та третя особа, відповідачі іншого житла належного їм на праві власності чи користування не мають, а позивач має інше житло, що належить їй на праві власності, а правовий режим спільної часткової власності має враховувати інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших, припинення права власності відповідачів [PERSON] та її доньки [PERSON], завдасть істотної шкоди їх інтересам та інтересам іншого співвласника [PERSON], а тому суд приходить до переконання що даний позов задоволенню не підлягає. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного суду України від 19.02.2014 по цивільній справі №6-4ц14 (для пошуку в ЄДРСР (37520355). Суд не приймає до уваги довідку про хворобу позивача, свідоцтво про народження сина [PERSON], оскільки вказані документи ніяким чином не обґрунтовують заявлених нею позовних вимог (а.с.106, 107, 108, 119). На підставі ст. 88 ЦПК України, з врахуванням ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних і адміністративних справах» з позивача на користь відповідачів (по 1/2 кожному) слід стягнути судові витрати в загальному розмірі 31670 грн., які складаються з витрат за 6 год. 30 хв. участі представника позивача [PERSON], який надавав правову допомогу у судовому засіданні 03.12.2013, 24.12.2013, 28.05.2014, 05.06.2014, 18.06.2014, 25.06.2014. На підставі ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 3, ст.ст. 319, 358, 365 ЦК України,

Outcome: approved