Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

30 серпня 2013 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка в позовній заяві посилається на те, що з 1985 року по 11 березня 1999 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, 12.03.1999 року між ними був зареєстрований шлюб. 01.11.1999 року вона з відповідачем за спільні кошти відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу придбали домоволодіння [ADDRESS], яке в цілому складається з житлового будинку літ.А-1, житловою площею 29,9 кв.м., загальною площею 60,7 кв.м., навісу літ.В1, сараю літ.В, уборної літ.Д, погрібу літ.Е, огородження літ.№1-4, 6, споруд літ. № 5, 1, мостіння. Будинок розташований на земельній ділянці, розміром 600,00 кв.м. за вказаною адресою. В подальшому спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, вони то сходилися, то проживали окремо. Останні декілька років вони проживали окремо один від одного за різними адресами і тільки в вересні 2012 року вона випадково дізналася, що шлюб між ними розірвано. Після цього 13.09.2012 року вона звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про видачу рішення, але його копію не отримала. Тому, оскільки вона про розірвання шлюбу з відповідачем вона дізналася у вересні 2012 року, перебіг строку позовної давності, тривалістю три роки, починає для неї діяти з 13.09.2012 року. Посилаючись на те, що спірне домоволодіння є спільним майном подружжя, позивач просить поділити між нею та відповідачем вказане домоволодіння, визнавши за нею право власності на його ? частину. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2014 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя - відмолено в повному обсязі. (а.с.72-75) В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалите нове яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. (а.с.84-85). Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом 1 інстанції встановлено, що позивачка з 1985 року по 11 березня 1999 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. 12.03.1999 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований 12.03.1999 року у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Бабушкінської районної ради м. Дніпропетровська, про що здійснено актовий запис за № 127 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER]. Від сумісного життя сторони мають двох повнолітніх доньок. 01.11.1999 року між [PERSON], діючої по дорученню від імені [PERSON], та [PERSON] був укладений та нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] придбав жилий будинок №5 з відповідною частиною господарчих та побутових будівель та споруд, розташованих на земельній ділянці розміром 600 кв.м. по [ADDRESS]. Відповідно до договору купівлі-продажу на вказаній земельній ділянці розташовані: житловий будинок літ.А-1, житловою площею 29,9 кв.м., загальною площею 60,7 кв.м., навіс літ. Б, сарай літ. В, уборна літ. Д, погріб літ. Е, огородження літ. №1-4,6, споруди літ. № 5, 1, мостіння. Таким чином, вказане домоволодіння було придбано сторонами в період шлюбу і є спільним майном подружжя. Шлюбні відносини між сторонами були припинені з 2002 року, з того часу вони проживають окремо. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів здійснено відповідний актовий запис за № 627 від 22.11.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим 22.11.2005 року Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. 12.01.2006 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 12.01.2006 року Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Від шлюбу з [PERSON] [PERSON] має дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. [PERSON] з дружиною [PERSON] та дітьми зареєстровані та проживають у домоволодінні за адресою [ADDRESS]. Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд 1 інстанції виходив із того, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів здійснено відповідний актовий запис за № 627 від 22.11.2005 року, позивачка до суду звернулась з позовом 30 серпня 2013 року, тобто строки позовної давності звернення до суду з позовом про поділ майна подружжя минули, з заявою про поновлення строку позовної давності, пропущеного з поважних причин, до суду позивачка не зверталася. При цьому суд 1 інстанції посилався на ст.257 ЦК України відповідно до якої загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно до ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідно до ст. 72 Сімейного Кодексу України позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Однак із вказаними висновками суду 1 інстанції не погоджується колегія суддів, виходячи з наступного. Судом встановлено і з цим погоджується колегія суддів, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований 12.03.1999 року у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Бабушкінської районної ради м. Дніпропетровська. Перебуваючи у шлюбі, 01.11.1999 року між [PERSON], діючої по дорученню від імені [PERSON], та [PERSON] був укладений та нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] придбав жилий будинок №5 з відповідною частиною господарчих та побутових будівель та споруд, розташованих на земельній ділянці розміром 600 кв.м. по [ADDRESS]. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.11.2005 року, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану здійснено відповідний актовий запис за № 627 від 22.11.2005 року. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 72 Сімейного Кодексу України позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи позивачка [PERSON] 13.09.2012 року зверталась до Голови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про видачу копії рішення по цивільній справі про розірвання шлюбу, в якому зазначено, що їй випадково стало відомо про існування вище вказаного рішення (а.с.16). З тексту рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.11.2005 року, вбачається, що справу було розглянуто за відсутності [PERSON] Відповідач не заперечував, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу [PERSON] не була присутня в судовому засіданні і вважав, що суд її повідомив про час та місце розгляду справи. Відомості про належне повідомлення [PERSON] про день та час розгляду справи та про направлення й належне їй вручення копії судового рішення - відсутні, оскільки згідно листа Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.09.2014 року (а.с. 133), вищевказана цивільна справа про розірвання шлюбу - знищена. Отже, колегія суддів вважає, що [PERSON] дізналася про розірвання шлюбу 13.09.2012 року, до суду з позовом про розподіл майна звернулася 30.08.2013 року, тобто нею не було пропущено строк позовної давності для звернення з відповідним позовом до суду, передбачений ст. 72 СК України. Таким чином, судом 1 інстанції було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та було допущено неправильне застосування норм матеріального права та безпідставно застосовано ст. 72 СК України та ст. 257 ЦК України, що відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду й ухвалення нового. Виходячи з викладено, колегія суддів прийшла до висновку, що позов про поділ майна подружжя слід задовольнити та поділити між [PERSON] та [PERSON] майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме домоволодіння [ADDRESS], яке в цілому складається з житлового будинку літ. А1, житловою площею 29,9 кв.м., навісу літ. Б, сараю літ. В, уборної літ. Д, погрібу літ. Е, огородження літ. № 1-4,6, мостіння й споруди літ. № 5,1, визнавши за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним на ? частину зазначеного домоволодіння [ADDRESS].

Outcome: approved