Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

31 березня 2021 року [PERSON] звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія», в якому просить: - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] різницю між сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту у розмірі 12257,91 грн., витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 2500,00 грн., моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн.; - стягнути з ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» на користь [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 90000,00 грн. - стягнути солідарно з ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» та [PERSON] судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17 травня 2020 року о 16:08 біля буд. 68 по вул. Загородній у м. Харкові, [PERSON] керуючи транспортним засобом Hyundai Elantra, реєстраційний номер [NUMBER] , не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та не надав переваги у русі та здійснив зіткнення з автомобілем Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався по головній дорозі під керуванням водія [PERSON] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. В діях [PERSON] вбачається порушення Правил дорожнього руху України, що призвели до наслідків у вигляді ДТП. Провадження у справі № 643/8064/20 щодо притягнення відповідача до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 124 КУпАП було закрито у звязку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Проте, вина [PERSON] у вчиненні ДТП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення та постановою по справі № 643/8064/20, якою доведено порушення останнім вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу». Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО2151451 автомобіль Hyundai Elantra, реєстраційний номер [NUMBER] , застрахований у ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія». Полісом обов`язкового страхування № АО2151451 встановлений ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну у розмірі 130000,00 грн. ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» здійснило часткову виплату страхового відшкодування у розмірі 40000,00 грн. Відтак, зі страхової компанії підлягає стягненню різниця між визначеним розміром страхового відшкодування та фактично сплаченим у розмірі 90000,00 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер [NUMBER] становить 178771,20 грн., що підтверджується висновком експерта. Різниця між вартістю відновлювального ремонту та сумою страхового відшкодування становить 48771,20 грн. (178771,20 - 130000,00) , а вартість транспортного засобу Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер [NUMBER] , після ДТП становить 36513,29 грн., відтак сума, яка підлягає відшкодуванню з [PERSON] становить 12257,91 грн. (48771,20 - 36513,29), а також кошти за проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 2500,00 грн. З огляду на те, що відповідачами добровільно не відшкодовано зазначені збитки, з посиланням на положення законодавства, що регулює спірні правовідносини, позивач звернувся до суду з цим позовом. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2021 року, після усунення недоліків позовної заяви, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено строки для подання заяв по суті справи. 31 травня 2021 року до Московського районного суду м. Харкова від представника ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відзив обґрунтований тим, що винуватість водія транспортного засобу Hyundai Elantra, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] в судовому порядку або європротоколом на даний час не доведено. Заявник [PERSON] не надав належних та допустимих доказів того, що ДТП відбулася з вини [PERSON] , відповідальність якого застрахована у ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія». Крім цього, сума страхового відшкодування завищена. 07 червня 2021 року до Московського районного суду м. Харкова від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано позовні вимоги. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Марченко Н. М. підтримала позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та просила їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив таке. 17 травня 2020 року о 16:08 біля буд. 68 по вул. Загородній у м. Харкові, [PERSON] керуючи транспортним засобом Hyundai Elantra, реєстраційний номер [NUMBER] , не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та не надав переваги у русі та здійснив зіткнення з автомобілем Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався по головній дорозі під керуванням водія [PERSON] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. В діях [PERSON] вбачається порушення Правил дорожнього руху України, що призвели до наслідків у вигляді ДТП. Відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення. Згідно полісу № АО2151451 цивільно-правова відповідальність [PERSON] (автомобіль Hyundai Elantra, реєстраційний номер [NUMBER] ) була застрахована у приватному акціонерному товаристві «Харківська муніципальна страхова компанія». 18 травня 2020 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» з повідомленням про ДТП. Поставою Московського районного суду м. Харкова від 25 серпня 2020 року у справі № 643/8064/20 провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП стосовно [PERSON] закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Згідно листа ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» від 11 листопада 2020 року розмір франшизи за полісом винуватця складає 0 грн. 23 грудня 2020 року [PERSON] звернувся зі скаргою на діяльність ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія», через невиплату страхового відшкодування, до МТСБУ та Національного банку України. 20 січня 2021 року [PERSON] отримав відповідь від Національного банку України щодо невиплати страхового відшкодування. З відповіді слідує, що 12 листопада 2020 року ПрАТ «ХМСК» було визначено розмір виплати страхового відшкодування в розмірі 130000,00 грн., про що страховик повідомив листом № 355 від 12 листопада 2020 року. За фактом цієї ДТП ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» виплатило позивачу кошти в сумі 40000,00 грн., що підтверджується матеріалами справи. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 11С від 30 червня 2020 року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер [NUMBER] , дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження та складає - 178771,20 грн., а ринкова вартість після настання ДТП - 36513,29 грн. Інших доказів на спростування заявлених учасником ДТП обставин виникнення пошкоджень належного позивачу автомобіля страховою компанією не надано, клопотання про проведення судової експертизи не заявлялось. Частинами 1, 2 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» за № 6 від 27.03.1992 року із змінами та доповненнями роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Порядок визначення шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, врегульовано главою 82 ЦК, крім того, відповідні роз`яснення надано в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6, відповідно до яких при визначенні розміру шкоди враховується розмір майнової шкоди, спричиненої майну або особистим немайновим правам потерпілого. Під шкодою, що має бути відшкодована, розуміють або зменшення блага потерпілого внаслідок порушення його матеріальних прав або зниження нематеріальних благ (рівня життя, здоров`я тощо). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір таких збитків підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення втраченої речі. Згідно з роз`ясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6 при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну. Відповідно до статті 32 п. 32.7 Закону України «Про обов`язкове страхування власників наземних транспортних засобів» відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Згідно з ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак [PERSON] має сплатити на користь позивача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), тобто 12257,91 грн. (178771,20 - 130000,00 - 36513,29). Також суд зазначає, що про факт дорожньо-транспортної пригоди позивач повідомив страхову компанію, факт ДТП, та завдання шкоди позивачеві третьою особою, відповідальність водія якого була застрахована відповідачем, не викликає сумніву та підтверджені матеріалами справи, а від так суд вважає, що відповідачем ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» неправомірно невиплачена позивачу сума страхового відшкодування, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди необхідно зазначити наступне. На підставі ч. 1 ст. 23ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Пункт другий частини три цієї статті вказує, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно п. 3 постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звА`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Позивач наголошує на тому, що окрім матеріальної шкоди, йому завдано моральної шкоди, яку він зазнав у зв`язку із пошкодженням свого майна, а також отриманням психологічних та душевних страждань внаслідок ДТП. [PERSON] після ДТП зазнав переживань через пошкодження транспортного засобу, характер і механізм пошкодження автомобіля, а також очікування страхової виплати викликало неабияке занепокоєння та хвилювання позивача, порушення буденного та звичного способу життя. За таких обставин, завдану моральну шкоду позивач оцінив у 10000,00 грн. Зважаючи на обставини справи, суд доходить висновку про достовірність та обґрунтованість доводів та вимог позивача щодо заподіяння йому моральних страждань неправомірними діями відповідача, в результаті скоєння останнім дорожньо-транспортної пригоди, визначену позивачем суму завданої моральної шкоди у розмірі 10000 грн. суд вважає достатньою для відновлення моральної рівноваги позивача. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. На підтвердження витрат на правову допомогу позивач надав договір про надання правової допомоги від 18.05.2020 року з АО «Лєдаправо», копію ордеру, свідоцтва адвоката, та акт приймання-передачі правової (правничої) допомоги до договору від 18.05.2020, копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 71, відповідно до яких витрати на правову допомогу складають - 10000,00 грн., які відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133, ст. 137 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів. При цьому, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19). Відповідачами не подано заяву про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу. Витрати позивача на виготовлення висновку у сумі 2500,00 грн. не є матеріальним збитком, за своєю природою є витратами пов`язаними із розглядом справи, п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, які відшкодовуються йому відповідно до ч. 6 ст. 139, ст. 141 ЦПК України за рахунок відповідача. Отже, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] до приватного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія», [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати розподіляються пропорційно задоволених позовних вимог.

Outcome: approved