Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

31.08.2016 року позивачка звернулася до суду, з позовною заявою про визнання за нею права власності на земельну ділянку, в порядку спадкування за законом, після смерті бабусі [PERSON] та матері [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що за життя мати - [PERSON], не встигла переоформити спадщину у вигляді земельної ділянки, що залишилася після смерті [PERSON] так як державний акт ДН № 028128 був втрачений, про що свідчить оголошення в газеті «Сільський край» від 20.08.2016 року. На теперішній час позивачка бажає отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті матері - [PERSON], однак нотаріус не може видати їй свідоцтво про право на спадщину тому, що за життя її мати не встигла оформити і отримати акт на право власності на земельну ділянку, тобто за відсутністю правовстанавлюючого документу. У відділі держземагенства у Великоновосілківському районі Донецької області, державний акт на право власності на земельну ділянку на ім'я померлої видати відмовились, у зв'язку з набранням чинності з 01 січня 2013 року Закону України від 07 липня 2011 року № 3613-У1 «Про державний земельний кадастр», відповідно до якого припинено посвідчення прав на землю шляхом видачі державних актів, і запропонували звернутися до суду із заявою про визнання права власності на вказану земельну ділянку. Відповідачем у справі позивачка вказує Шевченківську сільську раду Великоновосілківського району Донецької області, тому що в разі неприйняття нею спадщини, яка залишилась після матері та бабусі, вона може бути визнана відумерлою, за заявою сільської ради і передана у власність територіальної громади. В судове засідання позивачка не з'явилася, але надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність. На позові наполягала. Представник відповідача в судове засідання також не зявився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. ст. 1216-1220 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно свідоцтв про смерть серії 1-НО № 073659 та І-НО № 952593, виданих виконкомом Шевченківської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області та Великоновосілківським відділом ДРАЦ в Донецькій області, 05.02.2007 року, [PERSON] померла 13.12.2004 року, а [PERSON] померла 15 лютого 2011 року. (а.с. 12-13). Згідно позовній заяві, відповідно до копій свідоцтва про народження та свідоцтва про шлюб, позивачка та померла [PERSON] є донькою та матірю (а.с. 7-10). Відповідно до позовної заяви позивачка є єдиною спадкоємицею на вказане вище майно. Судом також встановлено, що [PERSON] не складала заповіту, тож спадкування відбувалося за законом. Відповідно до приписів, що містить ст. 1258 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив. Ст. 41 Конституції України передбачено непорушність права приватної власності. Ч. 5 ст. 1268 ЦК України, встановлюється, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що позивачка, у відповідності з діючим законодавством прийняла спадщину після померлої матері [PERSON], однак отримати свідоцтво про право на спадщину позбавлена можливості через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на землю. Враховуючи викладене та зважаючи на те, що позовні вимоги ніким зі сторін справи не оспорюються, суд приходить до висновку, що доводи позивачки знайшли своє повне підтвердження, в звязку з чим суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved