Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

31.07.2015 року позивач звернулась до суду з позовом та просила ухвалити рішення, яким: - розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], який 14.10.2011 року було зареєстровано Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міського управління юстиції, під актовим записом № 1051; - після розірвання шлюбу змінити прізвище з [PERSON] на дошлюбне «Авад»; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у сумі 1/3 частині з усіх видів заробітку [PERSON], але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму, починаючи з дня подання заяви до суду та й досягнення дитиною повноліття, тобто до 15.06.2031 року. В обґрунтування заявленого \~позову позивач посилається на те, що \~вона з 14.10.2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що подружні стосунки припинились, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Родина існує формально. Різні погляди на сімейне життя, повна несумісність характерів, втратили почуття любові один до одного та взаєморозуміння. Також позивач стверджує, що, донька проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Вказує, що їй матеріально важко утримувати дитину, вона потребує матеріальної допомоги, з урахуванням того, що необхідно оплачувати витрати на харчування, розвиток, одяг та лікування. Крім того позивач стверджує, що відповідач працездатний, фізично здоровий і може за своїм матеріальним станом надавати дитині допомогу. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового засідання сповіщені належним чином у порядку ст.74,76,77 ЦПК України. У судове засідання позивач з`явилась, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, на примирення категорично не згодна, вказуючи на можливість зради відповідача. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував, підтвердив, що разом вони вже не проживають 2 місяці та усі його спроби відновити стосунки не знайшли порозуміння з боку позивача. Проти стягнення аліментів не заперечував, пояснивши, що працює на заводі «Одескабель» оператором та отримує заробітну платню, однак, просив стягувати аліменти у розмірі ? частини заробітку, так як розмір його заробітної плати складає 5-6 тисяч гривень щомісячно. Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 14 жовтня 2011 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Котова», про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1051. Від даного шлюбу у сторін 15 червня 2013 народилась донька [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 351929, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті [PERSON] міського управління юстиції, де батьком дитини записаний відповідач. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню тому, що родина фактично розпалася і її відновлення неможливе при обставинах, зазначених позивачем у позовній заяві. Під час розгляду справи, судом також було встановлено, що у позивача відсутні які-небудь почуття до відповідача, їх шлюбний союз розпався та існує формально і у строк, наданий судом для примирення, сторони не дійшли згоди щодо продовження подружнього життя. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка [PERSON] та жінки [PERSON] й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, в ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні позивача. Також судом враховується той факт, що один із членів сім`ї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом предявлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. На підставі вище викладеного, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 3 ст. 105 СК України). При вирішенні спору суд має виходити з положень ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства, за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. \~ Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, \~батько \~мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. \~Розірвання шлюбу між батьками, \~проживання їх \~окремо \~від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати \~дитину \~до \~досягнення нею повноліття. За \~рішенням \~суду \~кошти \~на \~утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її \~матері, \~батька \~і \~(або) \~у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають \~істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України (ч. 2 ст. 182 СК України). Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Суд приймає до уваги той факт, що відповідач фізично здоровий, інших дітей, непрацездатних дружини та батьків на утриманні не має, так як доказів їх існування суду не надав, а у звязку з чим повинен утримувати свою малолітню доньку. При ухваленні рішення по справі суд керується ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» відповідно до якої вбачається, що у 2015 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років визначений у розмірі: з 1 січня 2015 року - 1032 гривень, з 1 грудня - 1167 гривень;дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2015 року - 1286 гривень, з 1 грудня - 1455 гривень; Суд враховує положення закону про те, що позивач як і відповідач також має обов`язок утримувати неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір \~ аліментів, \~ визначений \~ за \~рішенням \~суду \~або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за \~рішенням \~суду \~за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни \~матеріального \~або \~сімейного \~стану, \~погіршення \~або поліпшення \~ здоров'я \~ когось \~ із \~ них \~та \~в \~інших \~випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позовну заяву в частині стягнення аліментів задовольнити частково та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у сумі 1/4 частині з усіх видів заробітку [PERSON], але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму, починаючи з дня подання заяви до суду та й досягнення дитиною повноліття, тобто до 15.06.2031 року У відповідності зі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 243, 60 гривень за вимогу про розірвання шлюбу. Крім того відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи викладене, необхідно оплату за вимогу про стягнення аліментів на користь держави судових витрат в розмірі 243, 60 гривень покласти на відповідача [PERSON]. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць.

Outcome: approved