Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-20 00:00:00

30 вересня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втрати право користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] , та стягнути судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що їй на праві приватної власності, належить будинок [ADDRESS] . Відповідач зареєстрований у будинку, але фактично в ньому не проживає з 18.06.2014 року, витрат по утриманню не несе. Реєстрація останнього мала лише формальний характер. Її звернення до суду із даною позовною заявою є однією з форм захисту власником своїх прав. Реєстрація місця проживання відповідача в будинку створює для неї перешкоду у користуванні майном. Так, вона вимушена нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, які вираховуються в залежності від зареєстрованих за адресою осіб. Оскільки відповідач довгий час не проживає у зазначеному будинку, а реєстрація мала лише формальний характер, всі витрати по утриманню будинку вона несе самостійно. Також, реєстрація відпоавідача унеможливлює отримання житлової субсидії, адже при її розрахунку враховується сукупний дохід усіх зареєстрованих осіб за вказаною адресою. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити та пояснила, що відповідач в 2014 році зареєструвала [PERSON] , який є сином її знайомої. Він попросив його зареєструвати, але не проживав там. Ця реєстрація була формальна. Відповідач [PERSON] , який викликався шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України у судове засідання не з`явився, відзиву щодо позову не надав. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про слухання справи у спосіб, передбачений законом, та з огляду на те, що відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає, що є передбачені ст.ст. 280, 281 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено,\~що відповідно до Договору дарування №3308 від 27.08.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Жовтоводського міського нотаріального округу Дудник Т.В., та згідно із витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Жовтоводське міжміське бюро технічної інвентаризації», [PERSON] є власницею будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-8, 9). Як вбачається з довідки про склад сім`ї №1344-14-24-15, виданої Центром надання адміністративних послуг виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, у будинку за адресою: [ADDRESS] окрім позивачки [PERSON] , зареєстровані проживаючими [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). З акту про не проживання особи за місцем реєстрації, засвідченого свідками [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 18.06.2014 року, фактично не проживає (а.с.16). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він проживає по сусідству із позивачкою, через один будинок. Проживає там з 2013 року. [PERSON] не знає і жодного разу не бачив, щоб він перебував в будинку [ADDRESS] . Свідок [PERSON] суду пояснив, що є сусідом позивачки, проживає за адресою: [ADDRESS] з 2008 року. [PERSON] не бачив в будинку [ADDRESS] ні разу, його речей в будинку позивачки немає. Відповідно до ст.317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Відповідно до\~ст.386 ЦК України\~власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до\~ст.405 ЦК України\~члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом\~ст. 72 ЖК України\~дозволяється в судовому порядку визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Із роз`яснень,\~викладених в\~п.\~11\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~12.04.1985\~року №2\~«Про деякі\~питання,\~що виникли\~в практиці\~застосування судами\~Житлового кодексу\~України» слідує,\~що відповідно\~ до\~ст.107\~ЖК наймач\~або член\~його сім`ї,\~який вибув\~на інше\~постійне місце\~проживання,\~втрачає право\~користування жилим\~приміщенням з дня\~вибуття,\~незалежно від\~пред`явлення\~позову про\~це. Позивач,\~ставлячи питання\~про визнання\~відповідача [PERSON] \~таким,\~що втратив\~право користування\~житловим приміщенням,\~а саме\~будинком [ADDRESS] ,посилається\~на те,\~що відповідач\~в спірному\~будинку не\~мешкає,\~а вона,\~в свою\~чергу, змушена оплачувати комунальні послуги за особу, яка фактично не проживає і не користується житлом, також позивач позбавлена можливості оформити субсидію, так як при її обчисленні враховуються доходи всіх зареєстрованих на житловій площі осіб, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Оскільки відповідач,\~не проживає\~і не\~користується даним\~житловим приміщенням,\~що є\~приватною власністю,\~не виявив\~наміру проживати\~у будинку\~вчиненням відповідних\~дій,\~суд приходить\~до висновку,\~що позовні\~вимоги [PERSON] \~є обґрунтованими\~і підлягають\~задоволенню,\~а [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування \~жилим приміщенням в будинку [ADDRESS] . При цьому, суд враховує, що обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачу в користуванні квартирою, та/або що з цього питання відповідач звертався до суду або до правоохоронних органів (до звернення позивачів до суду із даним позовом) судом не встановлено. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно до пунктів 1-7 ст.71 ЖК України за відповідачем зберігається спірне жиле приміщення понад одного року. \~ Відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved