Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

31.01.2017 року позивач звернулася до суду з позовом про визначення частки [PERSON] в праві власності на земельну ділянку кадастровий №4610137500:05:003:0160, площею 0,0460 га, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Сріблиста, 30 в розмірі 255/1000 частини земельної ділянки; визначення частки [PERSON] в праві власності на земельну ділянку растровий №4610137500:05:003:0160, площею 0,0460 га, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Сріблиста, 30 в розмірі 255/1000 частини земельної ділянки; визначення частки [PERSON] в праві власності на земельну ділянку кадастровий №4610137500:05:003:0160, площею 0,0460 га, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Сріблиста, 30 в розмірі 49/100 частини земельної ділянки; визначення частки [PERSON] в праві власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Сріблиста, 30 в розмірі 255/1000 частин житлового будинку; визначення частки [PERSON] в праві власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Сріблиста, 30 в розмірі 255/1000 частин житлового будинку. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 29.08.2005 року, виданого Шевченківською районною адміністрацією на підставі розпорядження № 962 від 29.08.2005 року, позивачу та її чоловікові належить 51/100 частин житлового будинку №30 по вул. Сріблистій в м. Львові, про що ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» видано витяг про реєстрацію права власності. Власником інших 49/100 частин будинку являється відповідач [PERSON] [PERSON] з тим, відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯК № 898417 від 13 жовтня 2010 року земельна ділянка, на якій розташований будинок, кадастровий №4610137500:05:003:0160, належить на праві спільної сумісної власності без визначення часток [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 20.07.2015 року чоловік позивачки [PERSON] - помер. Відтак, у неї виникла необхідність оформити спадщину після смерті чоловіка, проте без визначення частки, що належала покійному [PERSON] - позивачка позбавлена такої можливості. Що стосується частки в будинковолодінні, то позивачка вважає, що частка покійного [PERSON] становила 255/1000, тобто 1 /2 від 51/100 частин. Що стосується земельної ділянки, то позивачка зазначає наступне. У відповідності до ст. 89 ЗК України, земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній СУМІСНІЙ власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Таким чином, враховуючи те, що частка померлого в праві власності на будинок становила 255/1000 частин, то при визначенні часток в праві власності на земельну ділянку слід відступити від засад рівності часток і визначити його частку в праві власності на земельну ділянку в розмірі 255/1000 частин. Відтак частка позивача в праві власності на житловий будинок складатиме 255/1000 частин, та 255/1000 частин в праві власності на земельну ділянку. Відповідно частка відповідачки буде становити 49/100 частин як в праві власності на будинок так і на земельну ділянку. У звязку з вищевикладеним, вона змушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали повністю, давши пояснення такі ж як викладені в поданому до суду позові. Просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вказала, що не заперечує щодо задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з положеннями ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями ст.ст.10,60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 29.08.2005 року, виданого Шевченківською районною адміністрацією на підставі розпорядження № 962 від 29.08.2005 року, позивачу [PERSON] та її чоловікові [PERSON] належить а праві спільної сумісної власності 51/100 частин житлового будинку №30 по вул. Сріблистій в м. Львові, про що ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» видано витяг про реєстрацію права власності. Власником інших 49/100 частин будинку являється відповідач [PERSON] Судом також встановлено, що відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯК № 898417 від 13 жовтня 2010 року земельна ділянка, на якій розташований будинок №30 по вул. Сріблистій в м. Львові, кадастровий №4610137500:05:003:0160, належить на праві спільної сумісної власності без визначення часток [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] помер 20.07.2015 року, про що Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис №1059. Даний факт стверджується свідоцтвом про смерть, бланк серія І-СГ №399991 від 20.07.2015 р. Судом також встановлено, що [PERSON] був чоловіком [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу від 26.10.1985 року. У відповідності до ст. 370 Цивільного кодексу України співвласники мають право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішення суду. Відповідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене та в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України, суд вважає, що слід визначити ідеальні частки співвласників. У відповідності до ст. 89 ЗК України, земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній СУМІСНІЙ власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Крім того, згідно п.22 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Таким чином, враховуючи те, що частка померлого в праві власності на будинок становила 255/1000 частин, то при визначенні часток в праві власності на земельну ділянку слід відступити від засад рівності часток і визначити його частку в праві власності на земельну ділянку в розмірі 255/1000 частин. Відтак частка позивача в праві власності на житловий будинок складає 255/1000 частин, та 255/1000 частин в праві власності на земельну ділянку. Відповідно частка відповідачки становить 49/100 частин як в праві власності на будинок так і на земельну ділянку. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved