Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

29 травня 2018 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначається, що 12 жовтня 2006 року з [PERSON] було укладено договір б/н, за яким остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Публічне Акціонерне Товариство [PERSON] «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків Закритого Акціонерного Товариства [PERSON] «ПриватБанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК». Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. З умовами та правилами надання банківських послуг відповідач ознайомлений, що підтверджується підписом. Підпис [PERSON]свідчить про те, що остання підтвердила згоду на умови надання кредиту, які складають договір. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, за яким договір приєднання може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, а друга сторона позбавлена можливості запропонувати свої умови договору. Позивач зобовязання за договором виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Всупереч договірним зобовязанням, відповідач неналежно виконував умови договору. Станом на 01 травня 2018 року [PERSON] має перед позивачем заборгованість за кредитним договором у розмірі 13291,67 гривень, з яких: 1226,26 гривень заборгованість за кредитом, 12065,41 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 1734,96 гривень, яка була задоволена судовим наказом Межівського районного суду Дніпропетровської області від 04.08.2008 року з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», різниця становить 11556,71 гривень, а також штрафи відповідно до пункту 8.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 гривень штраф (фіксована частина), 577,84 гривень штраф ( процентна складова). Таким чином, заборгованість до стягнення становить 12634,55 гривень. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] зазначену вище заборгованість на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та судові витрати. Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2018 року провадження у справі було відкрито та призначено до судового розгляду на 10:00 годин 25 липня 2018 року, у звязку з основною щорічною відпусткою судді Юрєва О.Ю. Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2018 року клопотання представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції було задоволено та у звязку з чим судовий розгляд справи було відкладено на 11:00 годин 20 серпня 2018 року. Представник позивача\~у судовому\~засіданні надала\~пояснення аналогічні\~викладеним у\~позовній заяві.\~На задоволенні\~позовних вимог\~наполягала.\~Додатково пояснила,\~що зараз\~заборгованість відповідачки\~становить 12634,55\~гривень.\~Останнє платіж,\~як вбачається\~із розрахунку\~заборгованості,\~було здійснено\~[PERSON] - 08.08.2008 року. Більше платежів не надходило. Відповідач в судовому засіданні підтримала заяву від 25.07.2018 року, відповідно до якої просила суд застосувати строк позовної давності до вказаних правовідносин. Пояснила, що змоги платити по кредиту не має адже ніде не працює. Коли в останній раз платила по кредиту не памятає. За весь цей час ніяких вимог від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до неї не надходило. У задоволенні заявлених позовним вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить відмовити. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Дійсно,\~відповідно до\~умов кредитного\~договору №б/н\~від 12\~жовтня 2006 року [PERSON] від АТ КБ «Приват Банк» отримала кредит у розмірі 2\~000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно копії судового наказу від 04 серпня 2008 року виданого Межівським районним судом Дніпропетровської області, з [PERSON] на корить ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було стягнуто заборгованість у розмірі 1734,96 гривень. За розрахунком заборгованості за договором б/н від 12 жовтня 2006 року, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та клієнтом [PERSON] вбачається, що остання станом на 01 травня 2018 року має перед позивачем заборгованість за кредитним договором у розмірі 13291,67 гривень, з яких: 1226,26 гривень заборгованість за кредитом, 12065,41 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 1734,96 гривень, яка була задоволена судовим наказом Межівського районного суду Дніпропетровської області від 04.08.2008 року з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», різниця становить 11556,71 гривень, а також штрафи відповідно до пункту 8.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 гривень штраф (фіксована частина), 577,84 гривень штраф ( процентна складова). Таким чином, заборгованість до стягнення становить 12634,55 гривень. Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. \~ \~ \~ \~ В силу ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, вбачається порушення умов кредитного договору з боку відповідача, проте суд приймає рішення у відповідності до ч.3 ст.267 ЦК України, за якою позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідач по справі заявив про застосування позовної давності в своїй заяві. Вирішуючи питання про застосування позовної давності, суд виходить з наступного. Пунктом 2 розділу І Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення). Відповідно до пунктів 3.1., 5.4. розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле MONTH). Строк дії картки, виданої останній, становить два роки. Згідно штампу Межівського районного суду Дніпропетровської області вх.№1678 від 29 травня 2018 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернулось до суду з позовною заявою про захист свого порушеного права лише 29 травня 2018 року, позовна заява датована 10 травня 2018 року. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 257\~ЦК України\~встановлено загальну\~позовну давність\~тривалістю у\~три роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором б/н від 12.10.2006, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON], яким міститься в матеріалах справи, станом на 01.05.2018 року, останній платіж відповідачем був здійснений 08 серпня 2008 року, тобто поза спливом трирічного строку позовної давності з моменту звернення до суду. Таким чином, станом на день звернення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» строк позовної давності сплинув. Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи, що з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 12 жовтня 2006 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду за спливом передбаченого законом строку позовної давності, визначеного статтею 257 ЦК України, клопотань щодо його поновлення та доказів пропуску строку з поважних причин, позивачем суду не надано. Таким чином, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приват Банк» слід відмовити у звязку із пропуском строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем. Згідно ст.141 ЦПК України, у разі відмови в задоволенні позовних вимог, судовий збір покладається на позивача. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: dismissed