Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

30 березня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з даною заявою, якою просить встановити факт того, що трудова книжка АТ-ІІ 7756089, належить їй, [PERSON]. В обґрунтування вимог заяви заявник зазначає, що вона, [PERSON], [INFO], у березні 2018 року звернулась до Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області з питання оформлення пенсії. Проте виявилось, що у наданій нею трудовій книжці, її імя зазначено із помилкою та не відповідає її дійсному імені, яке зазначене у паспорті. Так, на першій сторінці трудової книжки її імя зазначене російською мовою як «Наталья», тоді як за паспортом вона [PERSON]. Через наведені суперечності вона позбавлена можливості оформити пенсію та за захистом свої прав звертається до суду з даною заявою. Заявник до зали судових засідань не прибула, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала. Представник заінтересованої особи [PERSON], діючий на підставі довіреності, також надав заяву про розгляд справи без його участі, просить вирішити порушене заявницею питання на розсуд суду. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного. У ст. 46 Конституції України закріплене право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 6 ч. 1; ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~суд може встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Крім того, згідно п. 12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1\~ст.95 ЦПК України\~письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Так, зі свідоцтва про народження серії ІІ-ТГ № 102126, виданого 12 жовтня 1966 року Бельською сільською радою Валдайського району Новгородської області, вбачається, що воно складено російською мовою та свідчить про те, що [PERSON] (російською [PERSON]) народилась 25 вересня 1966 року у селі Плав Валдайського району Новгородської області (дата народження російською - 25 сентября 1966 года, місце народження російською деревня Плав Валдайского района Новгородской области). Місце державної реєстрації народження Бельська сільська рада Валдайського району Новгородської області (російською Бельский сельсовет Валдайского района Новгородской области). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, серія V-НО № 341043, виданого 05 серпня 1988 року Будинком одруження міста Жданова (нині Маріуполь), складеного російською, 05 серпня 1988 року був зареєстрований шлюб [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (російською [PERSON], [INFO]). Прізвище дружини після реєстрації шлюбу Ганжа (актовий запис № 2860, складений Будинком одруження міста Жданова Донецької області). За даними паспорту громадянина України, серія ВС № 733095, виданого Орджонікідзевським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області 12 січня 2001 року, [PERSON] народилась 25 вересня 1966 року, місце народження: село Плав Новгородської області, Росія. Як вбачається з трудової книжки, серія АТ-ІІ № 7756089, вона заповнена російською мовою, її перша сторінка містить закреслення у графі «Прізвище», а саме, прізвище «Шустрова» закреслене та нижче зазначене прізвище «Ганжа». Також міститься відмітка про те, що прізвище змінено на «Ганжа» на підставі свідоцтва про шлюб V-НО № 341043 від 05 серпня 1988 року. Далі у графах містяться наступні дані: імя «Наталья» (російською), по батькові «Ивановна» (російською), дата народження «25.09.1966», освіта «среднее», професія, спеціальність «чистильщица оптики» (російською), дата заповнення «17 сентября 1984» (російською). Підпис володільця книжки [PERSON]. Перший запис складено відділом кадрів Валдайського заводу «Юпітер», згідно до якого з 17 вересня 1984 року по 12 травня 1988 року [PERSON] працювала у Валдайському заводі «Юпітер»; 12 травня 1988 року звільнена за ст. 31 КЗпП РСФСР за власним бажанням. З вказаної трудової книжки також вбачається, що [PERSON] з 09 вересня 1994 року по даний час працює у КУ «Маріупольська міська лікарня № 4 імені [PERSON]». Наведене підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу [PERSON] (Форма ОК-7). Отже проаналізувавши сукупність зібраних у справі доказів, суд дійшов висновку, що вони в достатній мірі підтверджують факт, що трудова книжка серія АТ-ІІ № 7756089, заповнена російською 17 вересня 1984 року, дійсно належить заявнику [PERSON], про що свідчить відповідність у наданих документах (дата, місце народження заявника, підпис володільця трудової книжки як «Шустрова», прізвища її після реєстрації шлюбу, місце роботи). При цьому наявність помилки при написанні імені заявника у трудовій книжці позбавляє її можливості реалізувати своє право на пенсійне забезпечення; виправити помилку на даний час неможливо. Наведене дає підстави вважати заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. При цьому, в даному випадку рішення суду не змінює собою документа, який виданий підприємством, на якому працювала заявник, а лише підтверджує належність такого документу заявнику, що у подальшому забезпечить виникнення, зміну та припинення охоронюваних законом прав, свобод та інтересів, а також здійснення особистих майнових чи немайнових прав, які належать громадянину відповідно до положень\~ст. 46 Конституції України.

Outcome: approved