Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

29.09.2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про звільнення з під арешту нерухомого майна. Позовні вимоги мотивує тим, що 23.07.2008 року між ПАТ «СЕБ Банк», змінено найменування на ПуАТ «Фідобанк» (далі - Банк) та [PERSON] був укладений кредитний договір. Для забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору був укладений договір іпотеки від 23.07.2008 року, за яким іпотекодавець [PERSON] передала в іпотеку житловий будинок, загальною площею 388, 0 кв. м., житловою площею 116,4 кв. м., за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 15313689 (реєстраційний номер в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 671697432231 ) та земельну ділянку, площею 0,4090 га, кадастровий номер [NUMBER], за адресою: [ADDRESS]. В зв'язку із неналежним виконанням кредитних зобов'язань рішенням Печерського районного суду м. Києва із відповідача на користь позивача стягнута сума боргу в розмірі 12 292 680,94 грн. 26.12.2013 року Відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (далі - відділ ДВС) на підставі заяви позивача було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження в процесі даного виконавчого провадження, державним виконавцем було накладено арешт на майно, яке перебуває в іпотеці ПуАТ «Фідобанк» та яке раніше належало [PERSON] 03.07.2016 р. між позивачем та відповідачем укладений договір про задоволення вимог іпотекодержателя, в результаті якого право власності на вищезазначені об'єкти нерухомості перейшло до Банку. На звернення позивача до Відділу ДВС із заявами про зняття арешту з об'єктів нерухомості останній відповідає відмовами та пропонує вирішити спір в судовому порядку. Позивач 12.10.2016 року уточнив позовні вимоги та просив зняти арешт, накладений постановою головного державного виконавця відділу ДВС від 03.07.2014 року на нерухоме майно, належне позивачеві на праві власності. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник третьої особи - Відділу ДВС (статус з відповідача та третю особу без самостійних вимог змінений ухвалою суду від 12.10.2016 р. (а. с. 39) в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, мотивуючи це тим, що з відповідача підлягає стягненню виконавчий збір, в зв'язку з чим арешт, накладений на її майно не втратив своєї актуальності. Судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 23.07.2008 року між ПАТ «СЕБ Банк», змінено найменування на ПуАТ «Фідобанк» (далі - Банк) (а. с. 8) та [PERSON] був укладений кредитний договір. Для забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору був укладений договір іпотеки від 23.07.2008 року, за яким іпотекодавець [PERSON] передала в іпотеку житловий будинок, загальною площею 388, 0 кв. м., житловою площею 116,4 кв. м., за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 15313689 (реєстраційний номер в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 671697432231 ) та земельну ділянку, площею 0,4090 га, кадастровий номер [NUMBER], за адресою: [ADDRESS]. В зв'язку із неналежним виконанням кредитних зобов'язань рішенням Печерського районного суду м. Києва із відповідача на користь позивача стягнута сума боргу в розмірі 12 292 680,94 грн. 26.12.2013 року Відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (далі - відділ ДВС) на підставі заяви позивача було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження в процесі даного виконавчого провадження, державним виконавцем 03.07.2014 року було накладено арешт на майно, яке перебуває в іпотеці ПуАТ «Фідобанк» та яке раніше належало [PERSON] Відповідно до статті 36 ЗУ «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. 03.07.2016 р. між позивачем та відповідачем відповідно до статті 36 ЗУ «Про іпотеку» укладений договір про задоволення вимог іпотекодержателя, в результаті якого право власності на вищезазначені об'єкти нерухомості перейшло до Банку (а. с. 51). Право власності на житловий будинок, загальною площею 388, 0 кв. м., житловою площею 116,4 кв. м., за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 15313689 (реєстраційний номер в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 671697432231 ) та земельну ділянку, площею 0,4090 га, кадастровий номер [NUMBER], за адресою: [ADDRESS]. Новазареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 03.07.2016 року. (а. с. 64-65). Суд звертає увагу, що на виконанні у відділі ДВС перебував виконавчий лист за рішенням Печерського районного суду м. Києва про стягнення суми боргу з [PERSON], тобто не пов'язаний із зверненням стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку» ПуАТ «Фідобанк» на момент накладення арешту та на момент набуття права власності мав найвищий пріоритет, як вбачається з Інформаційної довідки № 16516360 від 22.01.2014 року (а. с. 64). Відповідно до ч. 4 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» права та вимоги третіх осіб на предмет іпотеки, набутий у власність іпотекодержателем, які мають нижчий пріоритет, ніж вимоги іпотекодержателя, втрачають чинність. Таким чином, доводи відділу ДВС про необхідність збереження арешту нерухомого майна, яке належало [PERSON], як забезпечення стягнення виконавчого збору, є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі. Судові витрати, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved