Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

30 листопада 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], уточненим під час розгляду справи в суді, про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання матері до досягнення дитиною віку трьох років. В позовній заяві в остаточній редакції покликається на ту обставину, що протягом 2014 року у неї з відповідачем були стосунки. У вересні 2014 року вона завагітніла і відповідач покинув її та відмовився визнавати дитину. [INFO] року позивач народила дитину, доньку [PERSON]. Згідно ухвали Володимир-Волинського міського суду Волинської області була проведена молекулярно-генетична експертиза. Згідно висновку експерта відповідач [PERSON], [INFO], може бути біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], з ймовірністю 99,99990 %. В даний час позивач не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Причиною звернення до суду з позовом про стягнення аліментів стало те, що відповідач не надає кошти на у тримання своєї дитини і не приймає участі у її вихованні. Самій їй важко забезпечити свою дитину, адже постійно потрібні кошти на одяг та на харчування. З відповідачем згоди щодо розміру матеріальної допомоги з його сторони на утримання дитини не досягнуто. Відповідач працює, інших утриманців не має, тому у нього є можливість сплачувати аліменти на неповнолітню дитину та на її утримання. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини: доньки [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх його видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви в суд і до досягнення дитиною повноліття, а також стягувати з нього аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною, донькою [PERSON], [INFO], трьохрічного віку. В судовому засіданні під час розгляду справи позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала, суду пояснила, що обов»язок утриманні дитини у відповідача виник не з моменту звернення позивачки до суду з даним позовом, а з моменту набрання судовим рішенням про встановлення його батьківства законної сили. Крім цього, просить визначити частку від його заробітку у розмірі ?. Щодо вимог про стягнення аліментів на утримання матері, то заперечує в цій частині позову з тих підстав, що сторони не були подружжям та у фактичних шлюбних стосунках не проживали, а тому оскільки позивач не являлась його дружиною, права на утримання від нього не має. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 28 грудня 2016 року, яке набрало законної сили 08 лютого 2017 року стверджується, що відповідач [PERSON] визнаний батьком дитини [PERSON], [INFO], матір»ю якої є позивач [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про її народження. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідач не заперечує той факт, що дитина проживає з матір»ю та перебуває на її утриманні, а він має постійне джерело доходу, оскільки є військовослужбовцем та отримує грошове забезпечення. За таких обставин справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають до задоволення частково, з моменту набрання судовим рішенням про встановлення його батьківства законної сили. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач має постійне джерело доходу, оскільки є військовослужбовцем та отримує грошове забезпечення. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує також: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх та повнолітніх дітей, а тому визначає розмір аліментів до стягнення у розмірі ? частина всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Стосовно позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання позивачки, то дана вимога не підлягає до задоволення, з огляду на наступне. Сторонами не заперечується та обставина, що вони в шлюбі не перебували, та у фактичних шлюбних відносинах не проживали, що також стверджується самою позовною заявою та рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 28 грудня 2016 року. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За змістом ч.2 ст.91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Отже, законом не передбачено право матері на утримання від батька дитини до досягнення дитиною трьохрічного віку, якщо вона не перебувала з ним у шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах. За таких обставин справи суд задовольняє заявлений позов частково. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом, то витрати по сплаті судового збору за задоволену судом позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини, відповідно до ст..88 ЦПК України, суд покладає на відповідача.

Outcome: partial