Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

29 січня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на предмет іпотеки за іпотечним договором № 1823 від 27 квітня 2007 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний» та [PERSON], предметом якого є однокімнатна квартира № 13, загальною площею 54,7 кв. м., житловою площею 19,1 кв.м., у буд. [ADDRESS], для задоволення грошових вимог Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» в сумі 617982 грн. 10 коп. Обґрунтовані позовні вимоги тим, що 27 квітня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 35-1/322К-07, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 50000 доларів США з кінцевим терміном повернення кредиту до 26 квітня 2027 року. З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 1823 від 27 квітня 2007 року, за яким передано в іпотеку банку однокімнатну квартиру № 13, загальною площею 54,7 кв.м, житловою площею 19,1 кв.м., у будинку [ADDRESS]. У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором, рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 травня 2012 року стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість по кредитному договору в розмірі 617982 грн. 10 коп. та по 1609 грн. 50 коп. з кожного у повернення сплачених судових витрат. 13 серпня 2012 року [PERSON] помер, у зв'язку з чим позивач звертається до суду з позовом про визнання права власності на предмет іпотеки для задоволення грошових вимог в сумі 617982 грн. 10 коп. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Представник третьої особи - Першої чернігівської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, надіслав клопотання про розгляд справи без його участі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 27 квітня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 35-1/322К-07, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в сумі 50000 доларів США зі сплатою 12,5% річних з кінцевим терміном повернення кредиту до 26 квітня 2027 року (а/с 11-14). Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між позивачем та [PERSON] 27 квітня 2007 року було укладено іпотечний договір, за яким передано в іпотеку банку однокімнатну квартиру № 13, загальною площею 54,7 кв.м, житловою площею 19,1 кв.м., у будинку [ADDRESS] (а/с 7-10). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 травня 2012 року стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість по кредитному договору в розмірі 617982 грн. 10 коп. та по 1609 грн. 50 коп. з кожного у повернення сплачених судових витрат (а/с 16-18). 13 серпня 2012 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а/с 22). Згідно інформації Першої чернігівської державної нотаріальної контори, вбачається, що щодо майна [PERSON] 28 вересня 2012 року заведена спадкова справа № 827/2012 за заявою про відмову від спадщини від імені [PERSON]. Також у спадковій справі є заява про прийняття спадщини за законом від імені [PERSON] (а/с 21). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1282 Цивільного кодексу України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщини. Згідно вимог ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після померлого [PERSON]. За змістом ст. 526, 527, 530, 532, 533 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті. Статтею 589 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч. 1 ст. 575 Цивільного кодексу України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Також у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» та п. 4.1. Іпотечного договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов'язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Частиною першою статті 37 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Пунктом 4 Іпотечного договору визначено, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із перелічених в даному положенні договору способів, в тому числі шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Таким чином, як слідує із вищезазначеного, нормами чинного законодавства ст.ст. 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду, як один із способів звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з положеннями ст. 5 Закону України «Про іпотеку», вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотеко держателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором. Частиною 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Згідно висновку про вартість майна від 08.11.2013 року, наданого суб'єктом оціночної діяльності ДП «Піккард Енд Ко Лтд»с» в рамках Звіту про оцінку вартості майна, оцінка предмету іпотеки складає 288000 грн. Стаття 39 Закону України «Про іпотеку» закріплює, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Таким чином, враховуючи вищевикладене, вимога позивача про визнання права власності на предмет іпотеки підлягає задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір на користь позивача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved