Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

31.07.2015 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2013р., мають спільну дитину: сина [PERSON], 13.02.2014р.н., який проживає з позивачкою, перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги не надає. Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, фактичні шлюбні відносини припинено. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, визначити місце проживання дитини з нею та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частин усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги з підстав, що вказані у позові, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути аліменти. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Зі свідоцтва про шлюб, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 14.11.2013р., актовий запис №146 (а.с. 6). Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що на теперішній час сторони не підтримують шлюбних відносин, заходи щодо примирення подружжя, які були вжиті судом, виявились безрезультатними, характер відносин, які склалися, свідчить про повний розпад сімї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу. Згідно свідоцтва про народження 1-КГ №174209 вбачається, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Дитина проживає та знаходиться на утриманні матері. Відповідно до ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обовязковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов поживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачкою не надано суду письмового висновку органу опіки та піклування, доказів про стан здоровя дитини, інші відомості необхідні для вирішення питання щодо місця проживання дитини та в судовому засіданні не оголошувала дану вимогу. Крім того, як вбачається з самої позовної заяви у сторін відсутній спір з даного питання. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги в даній частині підлягають залишенню без розгляду. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що позивач займається вихованням дитини, повністю утримує, а відповідач ухиляється від виконання своїх зобовязань по утриманню сина, суд вважає вимоги позивачки щодо стягнення аліментів обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в розмірі 1/4 частини заробітку. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до частини 3 статті 88, пункту 6 частини 1 статті 214 Цивільного процесуального кодексу України, під час ухваленні рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial