Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

29.11.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти утримання доньки [PERSON], [INFO], на утримання сина [PERSON], [INFO], на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожного, щомісячно, починаючи із дня звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття; стягнути з відповідача аліменти на утримання її, як дружини, у розмірі 1/3 частини усіх доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення [PERSON], [INFO], трьохрічного віку, а саме до 08.12.2017 року. При цьому позивач посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду. Від шлюбу у сторін народилося троє дітей, які проживають та перебувають на утриманні позивача. Так як відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, позивач змушена звернутися до суду із позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просять задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні підтримали надані письмові заперечення на позовну заяву та пояснили, що відповідач здатний та погоджується сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 930 грн. на кожного, та 300 грн. на утримання позивача. Вислухавши учасників справи, які зявилися до судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.11.2005 року, який розірвано рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25.02.2016 року по справі № 520/17503/15-ц. Рішення набрало законної сили 07.03.2016 року /а.с. 3/. Від шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що вбачається із відповідних свідоцтв про народження, батьками у яких вказані сторони по справі /а.с. 4-6/. Згідно довідки № 79 від 09.02.2017 року [PERSON], [INFO], разом із [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], проживає у [INFO]. Таким чином, судом встановлено, що малолітні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], знаходяться на утриманні позивача. У ході розгляду справи сторона позивача пояснювала, що відповідач [PERSON] працює моряком та отримує систематично заробітну плату, у звязку із чим позивач просить стягнути аліменти у частині від доходів відповідача. Як на підтвердження свої позовних вимог [PERSON] посилається на лист Одеського міського центру зайнятості від 27.02.2017 року, з якого слідує, що [PERSON] не перебував на обліку як безробітний у період з 29.11.2016 року по 20.02.2017 року, та не перебуває на обліку і на теперішній час. Сторона відповідача у ході розгляду справи пояснювала, що відповідач, дійсно, має свідоцтво моряка та раніше ходив у рейси, про що суду надано свідоцтво № 1991/2013 та свідоцтво № 00015/2014/03, сертифікат № 14435095190115001, посвідчення особи моряка. Судом досліджено направлення на працевлаштування [PERSON], видане Одеським міським центром зайнятості, та журнал відвідування центру зайнятості. У звязку із чим, доводи позивача з посиланням на лист Одеського міського центру зайнятості від 27.02.2017 року, спростовуються дослідженими матеріалами справи, та судом встановлено, що відповідач [PERSON] наданий час офіційно не працевлаштований та перебуває на обліку в Одеському міському центрі зайнятості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов'язком батьків. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, у звязку із встановленими обставинами щодо не працевлаштування відповідача, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів в порядку ч. 1 ст. 184 СК України. У ході розгляду справи представник відповідача пояснювала, відповідач згодний сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 930,00 грн., оскільки він систематично надає кошти на утримання дітей, хоча його дохід є нестабільним та мінливим. На підтвердження вказаних обставин судом досліджено надані стороною відповідача квитанції та чеки. Суд враховує встановлений ст.7 Закону України Про державний бюджет України на 2017 рік , прожитковий мінімум у 2017 році на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Тому сума аліментів на дитину сторін має узгоджуватись з вказаною сумою. Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши встановлені обставини, та враховуючи часткове визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені, а саме суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей у розмірі 1000,00 грн. щомісячно на кожного. При цьому суд зазначає, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та неповнолітніх дітей. Стосовно позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання як дружини, суд зазначає наступне. Згідно ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Стаття 84 СК України зазначає, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріалу допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позивач у розумінні ст. 84 СК України має право на її утримання, у зв'язку із чим, позовні вимоги [PERSON] у цій частині підлягають задоволенню. При цьому суд зазначає, що у звязку із мінливістю та нестабільністю доходу відповідача, аліменти підлягають стягненню у твердій грошовій сумі, а саме у розмірі 500,00 грн. Проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені.

Outcome: partial