Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

31.05.2019 року представник позивачки [PERSON] - адвокат Радь І.І., звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив: визнати [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: [ADDRESS] , а також стягнути на користь позивача судовий збір. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 10.06.1997 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 10.06.1997 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №7-3810, [PERSON] купила однокімнатну квартиру загальною площею 32,4 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до запису в по квартирній карточці у належній [PERSON] квартирі 02.12.2004 був прописаний син власниці квартири - відповідач [PERSON] та не знятий з реєстрації місця проживання в належній позивачці квартирі, що підтверджується довідкою від 23.05.2019 року №2923/18-21, виданою відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради. Вказують, що дана квартира не є місцем постійного проживання відповідача, оскільки він більше року за місцем реєстрації не проживає, тому що виїхав за межі території України де проживає вже тривалий час та не має наміру повертатися в Україну. Позивачка має намір продати належну їй на праві приватної власності квартиру, однак не має змоги на власний розсуд та у обраний спосіб розпорядитися належним їй майно, оскільки у квартирі зареєстрована особа, яка у ній фактично не проживає і наміру проживати не має. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, проте адвокатом Радь І.І. подано заяву про розгляд справи без їх участи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, а тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідача згідно вимог ч.3 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК та ухвалює заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу посвідченого 10.06.1997 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Смірновою С.М. та зареєстрованого в реєстрі за №7-3810 (а.с.10-11). У квартирі за вищевказаною адресою значиться зареєстрованим відповідач [PERSON] , що підтверджується записом в по квартирній карточці квартири (а.с.12) та довідкою, виданою відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 23.05.2019 року №2923/18-21.(а.с.13) Згідно актів про не проживання особи за місцем реєстрації від 28.03.2019 року, від 15.05.2019 року та від 12.06.2019 року, [PERSON] , в квартирі під номером [ADDRESS] не проживає понад три роки, поважні причини не проживання відповідача протягом вказаного часу за місцем реєстрації невідомі. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як встановлено судом, реєстрація відповідача [PERSON] у квартирі, що належить позивачці є перешкодою їй для користування і розпоряджання своєю власністю на свій розсуд, і таке становище порушує ]] конституційні права. Відповідач [PERSON] не проживає у належній позивачці квартирі за адресою: [ADDRESS] , понад один рік і будь-яких поважних причин, які б перешкоджали йому проживати у даній квартирі не встановлено, а тому його слід визнати таким, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою, що належить позивачці. Беручи до уваги наведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивачки є підставними та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на наведене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачкою при поданні позову до суду.

Outcome: approved