Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

3 березня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа Відділу у Михайлівському районі Головного Управління Держгеокадастру у Запорізькій області, про розірвання договору оренди земельної ділянки (а.с. 1-3). 3 жовтня 2017 року позивачем [PERSON] було уточнено позовні вимоги (а.с. 61-65). Так, свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 23 вересня 2010 року йому належить земельна ділянка площею 3,1768 га, яка розташована на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області. Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 19 січня 2012 року йому було відмовлено у задоволенні вимог про визнання договору оренди вказаної земельної ділянки від 22 червня 2009 року недійсним та зобовязання повернути земельну ділянку. Проте у звязку з невиконанням [PERSON] умов договору оренди земельної ділянки, а саме: з 2009 року по теперішній час орендна плата відповідачем не сплачується, позивач просить суд розірвати договір оренди землі. Надану відповідачем розписку про отримання орендної плати наперед вважає неналежним доказом сплати орендної плати. Крім того, позивач просив звернути увагу суд про існування обставин для визнання договору недійсним, оскільки, текс договору не містить посилання на кадастровий номер земельної ділянки і розмір орендної плати визначений не в грошовому виразі в у відсотках від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Позивач вважає вказаний договір неукладеним, через те, що він не містить істотних умов, а саме: обєкту оренди і індексацію орендної плати, а також через те, що догорів не був належним чином зареєстрований в сільські раді. В судовому засіданні позивач [PERSON] і його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, та просили їх задовольнити і розірвати оспоряваний договір оренди земельної ділянки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, просить відмовити в задоволенні прозову. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, але надав суду письмові заперечення, в яких зазначено,що позовні вимоги не підлягають задоволення через їх необґрунтованість. Крім того, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову через пропуск позовної давності. Представник третьої особи Михайлівського відділу Головного Управління Держгеокадастру в Запорізькій області, в судове засідання не зявився, надавши клопотання про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову, враховуючі такі обставини: Відповідно до\~ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, п. 7 ч. 2\~ст. 16 ЦК України, кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення. В ході судового розгляду справи було встановлено, що згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 968850 від 23 вересня 2010 року (а.с.4-5) у власності [PERSON] є земельна ділянка загальною площею 3,1768 га, на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, кадастровий номер: 2323388800:03:001:0007. 22 червня 2009 року між [PERSON] та приватним підприємцем [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки площею 3,1767 га, який був зареєстрований у Михайлівському відділенні запорізької філії ДЗК 13 липня 2009 року за № 040927300045 (а.с.39-41). Вказана обставина також підтверджується повідомленням Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області №0-8.2230656/102-17 від 15 червня 2017 року (а.с.30). Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 19 січня 2012 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання договору оренди землі недійсним та зобовязання [PERSON] повернути земельні ділянки відмовлено (а.с. 6). Умовами договору від 22 червня 2009 року передбачено наступне: п. 8 - договір укладено на 50 років; п. 9 орендна плата вноситься у грошовій формі у розмірі 3,0% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки чи в натуральній формі по закупівельн6им цінам рослинницької продукції, що склалася на момент розрахунків; п. 10 обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. п. 11 орендна плата вноситься один раз у рік до 25 числа останнього у звітному році місяці; п. 12 передача продукції та надання послуг в рахун6ок орендної плати оформляється відповідними актами передача продукції здійснюється на току орендаря. Спір між сторонами виник з приводу сплати орендарем ПП [PERSON] орендної плати за Договором оренди землі, зареєстрованого 13 липня 2009 року за № 040927300045, на користь орендодавця [PERSON] Згідно ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, повязані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (ст. 2 зазначеного закону). Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч. 4 ст. 32\~Закону\~перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір та умови орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати передбачено ст. 24 Закону. Аналогічні положення закріплено й умовами Договору оренди землі від 22 червня 2009 року, зареєстрованого 13 липня 2009 року за № 040927300045. Загальні підстави для розірвання договору передбачені статтею 651 ЦК України та включають положення про те, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Підстави припинення договору оренди землі передбачені статтею 31 Закону України «Про оренду землі», зокрема згідно ч. 3 цієї статті на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Припинення договору оренди землі шляхом його розірвання врегульовано положеннями ст. 32 Закону України «Про оренду землі». Відповідно до ч. 1 цієї статті на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. З аналізу наведених правових норм вбачається, що підставою для розірвання укладеного договору оренди є невиконанням сторонами їх обов'язків, визначених статтями 24, 25 Закону та умовами самого договору, у тому числі несвоєчасного внесення орендної плати. Підстави припинення права користування земельною ділянкою передбачені статтею 141 Земельного кодексу України, зокрема, відповідно до п. д ч. 1 цієї статті, такою підставою є систематична несплата орендної плати. Отже, договір оренди земельної ділянки може бути розірвано на вимогу орендодавця лише у випадку систематичної несплати орендної плати, що повністю узгоджується із правовою позицією\~\~ Верховного Суду України, викладеної у постанові від 12 грудня 2012 року по справі № 146цс12, ухваленої за результатом розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, яка має враховуватися судами загальної юрисдикції при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин (ч. 2 ст. 214, ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України). У своєму позовы до суду позивач [PERSON] стверджував, що він не одержав орендну плату протягом всього часу користування відповідачем земельною ділянкою, а тому, на його думку, договір підлягає розірванню. Натомість, відповідачем на підтвердження факту тримання орендодавцем [PERSON] орендної плати був наданий оригінал розписки, оглянутий судом в судовому засідання, згідно з якою [PERSON] 27 липня 2010 року отримав від [PERSON] орендну плату за 50 років за договором оренди землі, що був зареєстрований за номером 04092730045, в сумі 56048 грн., з розрахунку 1120 грн. за кожний рік. (а.с. 48). В судовому засіданні позивач [PERSON] визнав факт написання вказаної розписки від 27 липня 2010 року, але повідомив, що гроші фактично він не отримав, оскільки [PERSON] ввів його в оману, проте жодних доказів на підтвердження своїх пояснень не надав і доказів, які спростовували факт отримання коштів також не навів. Враховую, що вказана розписка [PERSON], містить посилання на повні анкетні і паспортні данні [PERSON], відомості про отримання саме орендної плати, посилання на договір оренди землі із зазначення реєстраційного номеру, строк договору оренди, отриману суму цифрами і прописом, розрахунок орендної плат на кожен рік, розписка містить дату написання і особистий підпис [PERSON], суд приймає цю розписку в якості належного і допустимого доказу отримання [PERSON] орендної плати. Таким чином, орендар виконав своє зобовязання зі сплати орендної плати за земельну ділянку за майбутній період достроково. Згідно зі\~статтею 531 ЦК\~боржник має право виконати свій обовязок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Законодавством про оренду землі не заборонено сплачувати орендну плату за земельну ділянку наперед за майбутні періоди. Із суті орендних зобовязань така заборона також не випливає, так само як і зі звичаїв ділового обороту. Отже, якщо договором оренди землі не встановлена така заборона, то сплата орендної плати наперед узгоджується з нормами права. Як вбачається з матеріалів справи, Договір\~оренди землі від 22 червня 2009 року, зареєстрований 13 липня 2009 року за № 040927300045, укладено сторонами на 50 років, а ПП [PERSON] виплатив на користь орендодавця [PERSON] орендну плату наперед в сумі 56048 грн. В п. 9 Договору оренди передбачено, що орендна плата вноситься у грошовій формі у розмірі 3,0% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, тому орендна плата за кожен рік мала складати щонайменше 959,95 грн. (31998,49 х 3% = 959,95), а за період дії договору з 2009 по 2016 роки, орендар мав сплатити 6719,65 грн. (959,95 х 7 = 6719,65). Отже, суд приходить до висновку, що орендарем на час розгляду справи сплачена більша сума, ніж підлягала сплаті за роки використання земельної ділянки, і відповідно в цій частині зобовязання відповідача перед позивачем виконані у повному обсязі. Таким чином, в ході судового розгляду позивачем не були доведені обставини систематичної несплат орендарем орендної плати, а тому підстави для розірвання Договору оренди землі від 22 червня 2009 року, укладеного між сторонами по справі, в звязку з порушенням ПП [PERSON] його умов щодо виплати орендної плати відсутні та заявлені з цього приводу позовні вимоги задоволенню не підлягають. Стосовно посилання позивача на відсутність передбачених\~ст.15 Закону України «Про оренду землі» істотних умов договору оренди землі в спірному договорі, зокрема щодо кадастрового номеру земельної ділянки і розміру орендної плати, не є предметом доказування по даній справі, оскільки зазначені обставини не мають значення для ухвалення рішення у справі про дострокове розірвання договору оренди, а відповідно до частини другої вищезазначеної норми\~Закону\~є підставою для визнання договорів оренди недійсними. Проте таких вимог позивачем не заявлялось. Також, судом не можуть бути прийняті твердження про те, що договір оренди від 22 вересня 2008 року не пройшов державної реєстрації, оскільки в самому договорі міститься відмітка, що договір зареєстрований у Михайлівському відділення Запорізької філії ДЗК про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 13 липня 2009 року за № 040927300045 (а.с. 39-41), а також вказана обставина підтверджена повідомленням Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області №0-8.2230656/102-17 від 15 червня 2017 року (а.с.30). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed