Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

5 лютого 2020 року позивач звернувся до суду с позовом про зміну розміру аліментів на утримання матері дитини. В заяві зазначив, що на підставі рішення Шевченківського районного суду від 07.12.2018 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина сторін [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини заробітку позивача, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення сином повноліття, а також кошти на утримання відповідача в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) позивача до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач визнав позов, оскільки на час вирішення цієї справи не мав інших утриманців. Проте рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.04.2019 року, яке набрало законної сили, задоволений позов до нього його матері - [PERSON] - пенсіонера за віком - про стягнення на її користь аліментів у розмірі ј частини заробітку позивача, починаючи з 6 лютого 2019 року безстроково. Таким чином, з його заробітної плати утримується 75 % на виконання рішень суду про стягнення аліментів. У зв`язку із змінами в майновому стані позивач просить змінити розмір аліментів, що стягуються на користь матері дитини, з ј частини до 1/20 частини його заробітку. Ухвалою судді від 27.03.2020 року заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Заходи забезпечення позову, доказів в справі не застосовувались. В судове засідання позивач не з`явився. Його представник надав суду письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову і вирішення справи без його участі, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Наведені обставини в силу ст. ст. 211, 223 ЦПК України є підставою для проведення судового розгляду у відсутність позивача і його представника. Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з`явилася з невідомих причин, відзиву на позов, заяви про розгляд справи у його відсутність не надала. За згаданих обставин суд у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 223, ст. 280 ЦПК України дійшов висновку про проведення заочного судового розгляду без участі відповідача. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, з таких міркувань. Судом встановлено, що на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.12.2018 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина сторін [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини заробітку позивача, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення сином повноліття, а також кошти на утримання відповідача в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) позивача до досягнення дитиною трирічного віку (а. с. 11-12). Підстави для збільшення або зменшення визначеного рішенням суду розміру аліментів внормовані статтею 192 СК України, відповідно до якої розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З наведних положень сімейного законодавства і роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України випливає, що підставою для зміни розміру аліментів може стати зміна матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При розв`язанні позову суд враховує надані позивачем фактичні дані про те, що після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів відбулися зміни в майновому стані позивача, з якого рішенням суду стягнуто аліменти на утримання непрацездатної за віком матері (а. с. 14). Вказані обставини є самостійною підставою для зміни розміру аліментів в бік його зменшення. Окрім того, суд враховує, що право жінки, що не перебуває у шлюбі з чоловіком, встановлене ст. ст. 84, 91 СК України, не кореспондується з обов`язком чоловіка надавати таке утримання, на відміну від обов`язку утримання дитини, який є безумовним. Наведені положення свідчать про право чоловіка порушувати питання про зміну розміру аліментів в залежності від зміни його майнового стану. Погоджуючись з ґрунтовністю вимоги, що заснована на констатації згаданих змін в матеріальному стані, суд бере до уваги і встановлене Основним Законом України право кожного на гідний рівень життєдіяльності для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (ст. 48 Конституції України). З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що аліменти в розмірі 1/10 частини з усіх доходів позивача будуть домірною сумою як майновому стану позивача, так і потребі матері сина сторін в утриманні до досягнення сином трирічного віку. Так як стягнення аліментів є триваючим способом захисту права, вирішуючи питання про час, з якого належить присуджувати змінені аліменти, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Вказана норма спрямована на захист права стягувача аліментів, які є запорукою забезпечення утримання дитини та її матері (батька). На відміну від наведеного положення закону стаття 192 СК України такого припису не містить, що дає підстави зробити висновок про початок стягнення аліментів у зміненому розмірі від дня набрання рішенням законної сили. Підтвердженням такого висновку суду є зміст роз`яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за змістом якого аліменти, у новому розмірі, визначеному у відповідності до ст. 192 СК України, сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З огляду на викладене суд вважає на необхідне ухвалити про початок стягнення аліментів у зміненому розмірі з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: partial