overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

30 листопада 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач не виконує свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та плати за користування кредитом. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала проти винесення заочного рішення, позовні вимоги підтримала (а.с. 38). Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи (про що свідчать поштові повідомлення а.с. 44, 46) відповідач не з`явився до суду, не повідомив про причини неявки. З'ясувавши позицію представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких міркувань. 31.10.2012р. між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір кредиту № б/н, за яким відповідачу був наданий кредит у розмірі 2000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору кредиту позивач виконав свої зобов'язання з надання кредиту. Через невиконання [PERSON] своїх зобов'язань виникла заборгованість в розмірі 29611.02 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Оскільки відповідач станом на 31.08.2017р. заборгував ПАТ КБ «Приватбанк» 29611.02 грн., та добровільно не сплачує борг, то з метою захисту прав позивача, як сторони кредитного договору, з [PERSON] на його користь необхідно стягнути вказані кошти в примусовому порядку, а також понесені ним у справі судові витрати у виді судового збору в розмірі 1600 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

30 листопада 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 28 вересня 2002 року зареєстрував шлюб з відповідачкою, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що шлюбні відносини між ними припинені з липня 2016 року, основною причиною розпаду сімї це різниця характерів та відсутність взаєморозуміння і довіри. Вважає збереження шлюбу неможливим, тому просить шлюб розірвати. Позивач звернувся до суду з заявою, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач також направила суду заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені в справі докази, знаходить позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. До такого висновку, суд приходить на підставі наступного. Відповідно до свідоцтва про шлюб, сторони перебувають у шлюбі з 28 вересня 2002 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Довгинцівського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис №\~448. Від шлюбу подружжя мають одну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Вказане підтверджено копіями свідоцтва про шлюб та про народження (а.с. 4-5). Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, шлюбні відносини між сторонами припинені з липня 2016 року, основною причиною розпаду сімї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння і довіри. Сторони не мають наміру зберегти шлюб, позивач зазначає, що спільне життя з відповідачкою не склалося, спільне господарство не ведеться і фактично разом не проживають з липня 2016 року. Враховуючи обставину, що сторони подружні стосунки не підтримують і підтримувати їх у подальшому намірів не мають, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, суд приходить до висновку про те, що сім`ю зберегти не має можливості, тому шлюб за вимогою позивача суд розриває. У відповідності до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

30 листопада 2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом в якому зазначає, що 24 лютого 2014 року було розірвано шлюб між нею та відповідачем. За час спільного проживання у вказаному шлюбі в них [INFO] народився син [PERSON] та [INFO] - син [PERSON]. На даний час діти знаходяться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на їх утримання не надає, ніде не працює, виїжджає на сезонні роботи. У зв'язку з наведеним, просить стягувати із відповідача в її користь аліменти на утримання синів [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину до досягнення старшою повноліття. Позивач при розгляді справи позовні вимоги уточнила і просить стягувати із відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач позов не визнав та пояснив, що мав намір домовитися з позивачем про сплату аліментів, оскільки одна дитина не його, хоча і він записаний батьком. На даний час він проживає в іншому шлюбі і утримує дітей дружини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до повного задоволення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є відповідач, що стверджено їх свідоцтвами про народження (а.с. а.с. 3, 4), а перебувають вони на утримані позивача. Згідно ст. 182 ч. 2 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» № 1801-VІІI від 21.12.2016 року передбачено, що для дітей віком до 6 років та від 6 до 18 років з 1 грудня 2017 року прожитковий мінімум становить відповідно 1492 грн. та 1860 грн. що 50 % становитиме відповідно 746 грн. та 930 грн. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дітей, відповідача, який інших, крім синів [PERSON] та [PERSON], дітей не має, не працює, суд визначає аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину до досягнення старшою повноліття. Покликання відповідача на те, що він утримує дітей в новому шлюбі не заслуговує на увагу, оскільки будь-яких документів про це, окрім копій свідоцтв про народження, він не подав. Розмір аліментів, що просить позивач, мінімальний і будь-яких підстав для зменшення його, суд не знаходить. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання і суд, відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягує із відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

30 листопада 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 30 березня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Словяносербського районного управління юстиції у Луганській області, за актовим записом № 14, мотивуючи свій позов тим, що вони не підтримують шлюбних стосунків, у подружжя різні погляди на життя, вони не повязані ні спільним побутом ні спільними інтересами, через те що відповідач вже досить тривалий час знаходиться в місцях позбавлення волі, тому сімї фактично не існує, подальше її збереження суперечить інтересам позивача, сімя розпалась остаточно. Від шлюбу подружжя дітей не має. Позивач в судове засідання не з`явилася проте надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягає, у разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання його було повідомлено через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, отримавши згоду сторони позивача, суд ухвалив розглянути справу заочно з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Питання, яке стосується зміни прізвища позивача після розірвання шлюбу судом не розглядається, оскільки при укладенні шлюбу позивач по справі [PERSON] не змінювала своє дошлюбне прізвище на прізвище свого чоловіка. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 березня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Словяносербського районного управління юстиції у Луганській області, за актовим записом № 14 (а.с.8). Від шлюбу подружжя дітей не має. Основною причиною розірвання шлюбу є те, що сімя перестала існувати, сторони не повязані ні спільним побутом ні спільними інтересами через те, що відповідач вже тривалий час знаходиться в місцях позбавлення волі. Шлюбно - сімейні стосунки подружжя припинені, спільне господарство не ведеться, внаслідок чого, їхнє подальше сімейне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення суду про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

30 листопада 2017 року позивачі звернулися до суду з цим позовом, вказуючи, що 12.01.2017р. померла їх мати, [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про її смерть серії І-АМ № 367865, актовий запис № 2. Після її смерті відкрилась спадщина у виді земельної ділянки, яка розташована на території Борщагівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, яку вони мають намір успадкувати, як єдині спадкоємці за законом. Скориставшись своїм правом на спадкове майно, вони звернулися до Погребищенської державної нотаріальної контори із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину, проте їм було відмовлено, через відсутність оригіналу Державного акту на право власності на земельну ділянку, який був втрачений. Іншого способу оформити спадщину у них немає, тому вони змушені звернутися до суду за захистом своїх законних прав для визнання за ними права на спадщину. Позивачі в судове засідання не з'явилися, проте подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. (а. с. 48) Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте голова Борщагівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області [PERSON] телефонограмою повідомив суд про неможливість зявитись в судове засідання, просив розглянути справу у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. (а. с. 49) Зясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дані правовідносини регулюються: - ч.1 ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном.; - ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична особа або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що після смерті [PERSON], яка померла 12.01.2017р. (а.с. 10), відкрилась спадщина у виді земельної ділянки, яка розташована на території Борщагівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області (а.с. 16, 17), [PERSON], [PERSON], [PERSON], як єдині спадкоємці за законом, з метою реалізації свого законного права на отримання спадщини звернулися до Погребищенської державної нотаріальної контори із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину, проте їм було відмовлено, через відсутність оригіналу Державного акту на право власності на земельну ділянку, який був втрачений (а.с. 18, 44), тому з метою захисту майнових прав позивачів, необхідно визнати за ними право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

30 листопада 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що шлюбні відносини вони припинили, мешкають окремо. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивачка, належним чином повідомлена про день, час та місце слухання справи, до суду не зявилась, в позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності (а.с. 2). Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, до суду не зявився, надав до суду заяву, в якій позов визнав, просив розглянути справу без його участі (а.с. 17). Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105 СК України встановлює, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ст.112 СК України визначає, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у шлюбі з 16 червня 1990 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ЖД № 498173, виданого Плахтіївською сільською радою Саратського району Одеської області (а.с.7). Шлюбні відносини сторони не підтримують, проживають окремо, за цей час примирення не досягли, згодні на розірвання шлюбу. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи бажання позивачки, суд вважає необхідним залишити їй прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

30 листопада 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 1 червня 2012 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просила їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, позивачка надала заяву з проханням провести розгляд справи за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Згідно пункту 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України, суд, вважаючи за можливе здійснити заочний розгляд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 1 червня 2012 року Шевченківською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 7. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки було змінено з Семененко на [PERSON]. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що має істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, інтересам їх дитини, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано. За змістом позовної заяви вимог про стягнення понесених судових витрат по сплаті судового збору позивачка не заявляє.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

30 листопада 2017 року позивачка звернулась з вищеназваною позовною заявою, в якій зазначила, що відповідач [PERSON], від участі у вихованні і утриманні дитини самоухиляється, не турбується про здоровя і розвиток дитини. Поведінка та спосіб життя відповідача негативно впливали на психічний стан малолітньої дитини, що загрожувало його життю та здоровю. В ході судового розгляду позивачка позов підтримала та направила заяву в якій зазначила, що на позові наполягає просить справу розглянути в її відсутність. Відповідач фактично позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоровя без поважних причин протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Так, судом встановлено, що [PERSON], [INFO] ( код [NUMBER]), який зареєстрований за адресою: [INFO], працевлаштований, є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Малолітня дитина мешкає разом з позивачкою. Відповідач від участі у вихованні і утриманні дитини ухиляється, при цьому має постійне місце проживання та працю, що підтверджується довідкою з місця проживання від 02.05.2018 року. Згідно письмових пояснень відповідача він не заперечує проти позбавлення батьківських прав. Відповідно до вищеназваних документів видно, що відповідач маючи постійне проживання та роботу, але фактично вихованням дитини не займається. Суд вважає, що ці обставини шкідливо впливають на дитину. Відповідно до висновку районного органу опіки та піклування Овідіопольської РДА від 30.10.2018 року, суд вважає, доцільно позбавити відповідача батьківських прав. Виходячи з вищевказаного, суд вважає, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню. При поданні позову позивачка сплатила судовий збір в розмірі 640 грн., суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтований, а тому відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в повному обсягу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

30 листопада 2017 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 червня 2016 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Однак, сімейне життя не склалося, в сімї немає взаєморозуміння, через що постійно виникали сварки та скандали, тому позивачка вважає, що їх сімя розпалась, відновлювати стосунки з відповідачем не бажає. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 25 червня 2016 року Сумським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 46. Позивачка в судове засідання не зявилася, подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав. За даних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу, відповідно до ст. ст. 169, 197 Цивільного процесуального кодексу України. Суд проаналізував матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.06.2016 року (а.с.5). Від спільного життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідно до ст. 55 ч.1 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Однією із підстав припинення шлюбу відповідно до ст. 104 СК України є його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. В даному випадку суд вважає, що подальше збереження шлюбу не сприятиме збереженню сім'ї, оскільки сторони стали чужими людьми, тому суд прийшов до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved