Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

30.10.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 06.11.2019 року провадження по даній цивільній справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 13.02.2020 року підготовче провадження по даній цивільній справі закрите, справу призначено до судового розгляду. На обгрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 14 червня 2018 року вона позичила [PERSON] грошові кошти в розмірі 1000 доларів США, про що останній власноруч написав розписку та зобов`язався повернути борг до 01.10.2018 року. Свої зобов`язання за борговою розпискою позивачка виконала належним чином, надала зазначені у розписці грошові кошти відповідачеві, але в строк, визначений розпискою, [PERSON] грошові кошти не повернув, тому позивачка змушена була звернутись до суду з даним позовом про стягнення коштів, а саме: основну суму заборгованості в розмірі 1000 доларів США, 3 % річних у розмірі 30 доларів США, суму боргу за користування грошовими коштами в розмірі 231 долар США а всього: 1261 долар США. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Відповідач в судові засідання чотири рази не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Оголошення про його виклики в судові засідання, призначені на 17.03.2020 року та 14.04.2020 року були розміщені на офіційному сайті Балтського районного суду Одеської області, у в зв`язку з чим відповідно до ст. 280 ЦПК України судом застосовано заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 14.06.2018 року [PERSON] позичив у [PERSON] гроші в розмірі 1000 доларів США, які зобов`язався повернути до 01.10.2018 року, що підтверджується копією розписки від 14.06.2018 року. Боргова розписка містить кінцеву дату повернення боргу 01 жовтня 2018 року. [PERSON] свого зобов`язання не виконав, грошові кошти [PERSON] у визначений в розписці термін не повернув. В силу до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини 1стаття 1046 ЦК України). Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання грошей. Розписка про отримання [PERSON] грошових коштів від [PERSON] в якості позики та зобов`язання повернути їх в строк до 01.10.2018 року відповідає зазначеним вимогам. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частинами 1,2 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Таким чином, суд, встановивши характер правовідносин між сторонами, вважає встановленим той факт, що позичальник не виконав належним чином взяті на себе за договором позики від 14.06.2018 року зобов`язання, тому на вимогу позикодавця повинен сплатити за договором позики від 14.06.2018 року борг у розмірі 1000 доларів США, 3 % річних у розмірі 30 доларів США, де сума заборгованості становить 1000 доларів США, дата початку нарахування - 02.10.2018 р., дата закінчення нарахування - 04.10.2019 р., відсоткова ставка - 3% річних. Таким чином: 1000 доларів США х 368 х 3: 365 : 100 = 30 доларів США. Позовні вимоги в частині стягнення суми боргу за користування грошовими коштами за договором позики від 14.06.2018 року в розмірі 231 долар США задоволенню не підлягають, виходячи з таких підстав. У випадку отримання позики в іноземній валюті без обумовленої сторонами у ньому умови такої складової грошового зобов`язання як розмір і порядок сплати процентів від суми позики, положення частини першої статті 1048 ЦК України не можуть бути застосовані, з огляду на відсутність передбаченого ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором механізму (формули) їх застосування та нарахування. Під час вирішення питання про можливість нарахування та стягнення процентів від суми позики у розмірі, визначеному на рівні облікової ставки НБУ, згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України, необхідно мати на увазі, що такі проценти нараховуються у разі: 1) якщо у договорі позики не зазначені проценти або не вказано, що він безпроцентний; 2) предметом договору позики є грошові кошти у національній валюті України - гривні; 3) період нарахування процентів від суми позики - є період дії договору позики в межах строку, протягом якого позичальник може правомірно не сплачувати кредитору борг (що відбувається у разі повернення боргу періодичними платежами), оскільки на період після закінчення цього строку позика не надавалась. Враховуючи наведене вище, відсутні правові підстави для стягнення суми боргу за користування грошовими коштами в розмірі 231 долар США, оскільки за умовами договору позики предметом договору позики не є грошові кошти у національній валюті України - гривні, що виключає нарахування та стягнення відсотків від суми позики у розмірі, визначеному на рівні облікової ставки НБУ. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial