Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

31 березня 2015 року СТОВ «Дружба-Нова» звернулася до суду із вказаним позовом. Вимоги мотивує тим, що [PERSON] із 20 травня 2011 року по 01 квітня 2014 року працював у СТОВ «Дружба-Нова» на посадах начальника Борзнянського відділення та агронома. При проведенні остаточного розрахунку при звільненні, [PERSON] було нараховано 15977 грн. 97 коп., а виплачено 04 квітня 2014 року 15943 грн. 33 коп. та 11 квітня 2014 року 6584 грн. 97 коп. Остання виплата вчинена шляхом нарахування на зарплатну картку відповідача внаслідок лічильної помилки. Оскільки [PERSON] звільнений з роботи, можливість утримувати ці кошти відсутня, тому просить стягнути з нього 6550 грн. помилково виплаченої заробітної плати. У судове засідання представник позивача не зявився, у своїй заяві просив розглянути справу за його відсутності, задовольнивши позов. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, вказував, що позивач і так не здійснив з ним вчасний розрахунок, а надлишково сплачені кошти є компенсацією за відпустку за попередні роки. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, із 20 травня 2011 року по 31 серпня 2012 року [PERSON] працював начальником Борзнянського відділення СТОВ «Дружба-Нова», а з 01 вересня 2012 року агрономом у цьому ж відділенні. Наказом директора СТОВ «Дружба-Нова» від 25 березня 2014 року №151-ОС [PERSON] з 01 квітня 2014 року звільнено з посади агронома (Рослинництво СУ) за угодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України, зобовязано бухгалтерію провести виплату грошової компенсації за 32 календарних дні невикористаної щорічної оплачуваної відпустки за період роботи з 20 травня 2012 року по 01 квітня 2014 року. Відповідно до розрахункового листка та відомостей на виплату заробітної плати за березень 2014 року [PERSON] нараховано 4665 грн. 15 коп. - оклад за 6 днів, 1165 грн. 28 коп. - премія, 5359 грн. 59 коп. оплачувані 17 днів відпустки, всього 11190 грн. 02 коп., з яких до виплати 9168 грн. 29 коп. Із вказаної до виплати суми він отримав у березні 2014 року 2583 грн. 32 коп., а 6584 грн. 97 коп. значились на кінець місяця у якості боргу підприємства. Згідно з розрахунковим листом та відомостями на виплату заробітної плати за квітень 2014 року [PERSON] нараховано 740 грн. 12 коп. - оклад за 1 день, 184 грн. 91 коп. - премія, 10538 грн. 24 коп. - компенсація за невикористані 32 дні відпустки, а всього 11463 грн. 27 коп., з яких до виплати 9393 грн. Таким чином станом, на день звільнення нарахована відповідачу до сплати сума становила 15977 грн. 97 коп. (6584 грн. 97 коп. (за березень) + 9393 грн. (за квітень)). 04 квітня 2014 року [PERSON] виплачено через касу 15943 грн. 33 коп. (а.с.21-22), а 11 квітня 2014 року через установу банку виплачено ще 6584 грн. 97 коп., тому у даному випадку переплата становить 6550 грн. 33 коп. 25 лютого 2015 року старшим бухгалтером підприємства [PERSON] була виявлена лічильна помилка при виплаті відповідачу заробітної плати за березень 2014 року. Так згідно з бухгалтерською довідкою №4 від 23 лютого 2015 року помилка сталася при формуванні відомості на виплату грошей №221 від 11 квітня 2014 року, внаслідок чого у квітні 2014 року було зайво виплачено заробітну плату працівнику [PERSON] Факт виявлення лічильної помилки зафіксовано 25 лютого 2015 року у відповідному акті. Статтею 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Крім того, стаття 1215 ЦК України встановлює, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13, до лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не повязані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, у тому числі колективного договору. Під час вирішення справи судом встановлено, що заробітна плата внаслідок лічильної помилки була виплачена у більшому ніж необхідно розмірі 22528 грн. 30 коп., у той час як сума до виплати у квітні під час остаточного розрахунку становила 15977 грн. 97 коп., тому її необхідно стягнути з відповідача у розмірі 6550 грн. 33 коп. Суд не бере до уваги заперечення відповідача про сплату таким чином компенсації за невикористану відпустку за весь період його роботи у товаристві, оскільки відповідні розрахунки ним надані не були, і зустрічних позовних вимог про стягнення відповідних коштів ним не заявлялось. Застосований до обчислення розміру такої компенсації метод узгоджується із Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України 8 лютого 1995 року №100. Тому, за наявності встановленої лічильної помилки кошти підлягають поверненню і не можуть у даному випадку бути залишеними відповідачу в рахунок взаємозаліку. У звязку з викладеним, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 243 грн. 60 коп. в рахунок повернення судового збору.

Outcome: approved