Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

30 червня 2016 року [PERSON] звернулася до суду до [PERSON] із зазначеним позовом. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що [INFO] помер [PERSON], з яким вона з 28 липня 1972 року перебувала в зареєстрованому шлюбі. За життя останній заповів все належне йому майно своїй співмешканці [PERSON], матері відповідачки, яка померла того ж року. Посилаючись на те, що на момент смерті [PERSON] вона була непрацездатною особою, а тому має право на обов'язкову частку у спадщині, з урахуванням уточнених в судовому засіданні вимог, просила визнати за нею право на обов'язкову частку у спадщині після [PERSON] в розмірі 1/6 частки усього спадкового майна. Представник позивачки в судовому засіданні повністю підтримала заявлені вимоги. Відповідачка та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь своєї доньки, іншої спадкоємиці за законом, у передбачений законом строк не відкликала свою відмову від прийняття спадщини, а отже не має права на обов'язкову частку в ній. Крім того, в обґрунтування своїх заперечень послались на рішення Очаківського міськрайонного суду від 24 лютого 2017 року, яким позивачці було відмовлено у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини після померлого [PERSON], яке останньою не оскаржувалось. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 31.07.2015р. (а. с. 8). З дослідженого судом свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 28 липня 1972 року (а. с. 7) вбачається, що позивачка [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] і, у відповідності до ст. 1261 ЦК України, є спадкоємицею першої черги. Як вбачається з довідки за підписом Кам'янського сільського голови № 858 від 08 липня 2016 року (а. с. 28), [PERSON] з 1989 року по день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], разом зі своєю співмешканкою [PERSON]. 03 лютого 2015 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів все належне йому майно [PERSON], що було посвідчено секретарем виконкому Кам'янської сільської ради за № 02 (а. с. 25). Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06 серпня 2015 року (а. с. 27) вбачається, що [INFO] не встигнувши оформити спадщину за заповітом, [PERSON] померла. Спадкоємицею останньої за законом є відповідачка [PERSON], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження та про одруження (а. с. 24). Як вбачається з матеріалів спадкової справи, що її було заведено 31 липня 2015 року приватним нотаріусом Очаківського районного нотаріального округу Миколаївської області Корчемахою С.С. після померлого [PERSON], і завірену копію якої долучено до матеріалів цивільної справи (а. с. 39-68), в ній містяться заяви доньки померлого [PERSON] про прийняття спадщини, заяви іншої доньки померлого [PERSON] та позивачки [PERSON] про відмову від своїх часток у спадщині, передбачених ст. 1261 ЦК України, на користь спадкоємиці за законом [PERSON]. Також в матеріалах цієї спадкової справи міститься заява відповідачки [PERSON] про прийняття нею спадщини після померлого [PERSON] в порядку спадкової трансмісії. Таким чином, у відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON], подавши до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Позивачка [PERSON] на момент смерті [PERSON] досягла віку 60 років, тобто є непрацездатною особою пенсійного віку (а. с. 4). За правилами ст. 1241 ЦК України непрацездатна вдова (вдівець) спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року при визначенні розміру обов'язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини. За згодою особи, яка має право на обов'язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини. Пунктами 4.2.2, 4.3 «Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов'язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя», які було розроблено у відповідності до п. 10 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про нотаріат» від 01 жовтня 2008 року № 614-VI, передбачено, що якщо нотаріусу стане відомо про спадкоємця, який має право на обов'язкову частку, та його місце проживання, він зобов'язаний повідомити про це такого спадкоємця. Нотаріус роз'яснює спадкоємцю його право на одержання частки спадкового майна (обов'язкова частка), а такий спадкоємець може подати заяву про те, що вимоги ст. 1241 ЦК України йому роз'яснено і на одержання такого свідоцтва він не претендує. Як повідомила приватний нотаріус Очаківського районного нотаріального округу Миколаївської області Корчемаха С.С., допитана судом в якості свідка, вона не роз'яснила позивачці [PERSON] її право на обов'язкову частку у спадщині. За таких обставин не можуть бути взяті до уваги твердження відповідачки та її представника про те, що позивачка не скористалась своїм правом на обов'язкову частку у спадщині, відмовившись від її прийняття на користь іншої спадкоємиці, адже в нотаріально посвідченій заяві позивачки [PERSON] (а. с. 49) чітко зазначено, що вона відмовляється від своєї частки у спадщині, передбаченої саме ст. 1261 ЦК України, а не ст. 1241 ЦК України, яку їй роз'яснено не було. Також є необґрунтованими посилання представника відповідачки на наявність рішення Очаківського міськрайонного суду від 24 лютого 2017 року, яким позивачці було відмовлено у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини після померлого [PERSON], яке нею не оскаржувалось, адже право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві, і позивачка [PERSON] вважає за необхідне захистити свої порушені права саме шляхом визнання права на обов'язкову частку у спадщині. Проаналізувавши викладені обставини, суд бере до уваги той факт, що через нероз'яснення позивачці нотаріусом положень ст. 1241 ЦК Українипорушується право останньої на обов'язкову частку у спадщині після померлого чоловіка й іншого шляху реалізувати своє право на спадщину в останньої немає. Таким чином позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved