overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

9 серпня 2012 року ПАТ КБ «Приватбанк» уклало з [PERSON] договір, яким надало кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на суму 8000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних. В подальшому ліміт кредитування було збільшено. Посилаючись на те, що [PERSON] має заборгованість за кредитом в сумі 10145 грн. 74 коп., за відсотками в сумі 3079 грн. 77 коп., у звязку з чим йому нараховано 100 грн. пені і комісії, 500 грн. штрафу (фіксована частина) і 666 грн. 28 коп. штрафу (процентна складова), ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом про стягнення з нього цих коштів. В судове засідання сторони не зявились, представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено з оглянутої судом анкети-заяви [PERSON] про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку від 9 серпня 2012 року (яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Памяткою клієнта і Тарифами банку становить договір про надання банківських послуг), відповідач оформив в ПАТ КБ «Приватбанк» платіжну картку «Кредитка «Універсальна» з кредитним лімітом на суму 8000 грн. В подальшому ліміт кредитування було збільшено. Відповідно до умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», базова відсоткова ставка становить 2,5% на місяць, але протягом 55 днів пільгового періоду нарахування відсотків здійснювалось за ставкою 0,01% річних. Щомісячний платіж становить 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості. Згідно з цими умовами, в разі порушення строків платежів за будь-яким грошовим зобовязанням більш ніж на 30 днів позичальник повинен сплатити штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позовом. Відповідно до умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» за несвоєчасне погашення заборгованості позичальник повинен платити пеню в розмірі 1/30 частини базової процентної ставки по договору за кожен день прострочення кредиту, а також пеню в розмірі 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. на місяць, що нараховується 1 раз на місяць за наявності прострочення за кредитом або відсотками впродовж 5 або більше днів в разі виникнення прострочення на суму більше 50 грн. Позивач станом на 31 листопада 2016 року нарахував [PERSON] 10145 грн. 74 коп. заборгованості за кредитом, 3079 грн. 77 коп. заборгованості за відсотками, 100 грн. пені та комісії, 500 грн. штрафу (фіксована частина) і 666 грн. 28 коп. штрафу (процентна складова). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Оскільки позов підлягає до задоволення, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем судові витрати в розмірі 1378 грн. сплаченого судового збору. На підставі наведеного і ст. 526, 625, 1049 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

9 серпня 2013 року рішенням Золочівського районного суду Львівської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від їхнього шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON]. Іншим рішенням від 4 жовтня 2013 року цього ж суду ухвалено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання сина в сумі 500 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка деякий час перебувала на заробітках в Республіці Польща. Тому, фактично чоловік здійснював догляд за їх сином в час перебування її за кордоном. 6 червня 2014 року [PERSON] повернулася з Польщі, і з цього часу син проживає з нею, всі витрати з виховання утримання вона взяла на себе, тому вважає, що зараз відсутні правові підстави для стягнення з неї аліментів. Тому просить звільнити її від сплати аліментів на утримання сина. В підтвердження позову зазначає, що відповідно до п.17 постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Крім того , частиною четвертою ст. 223 ЦПК України передбачено. що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Тому просить суд звільнити її від сплати аліментів в розмірі 500 грн. щомісячно, які стягуються на підставі рішення суду від 4 жовтня 2013 року в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO]. Позивачка подала в суд заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, та просила його задоволити. Відповідач [PERSON] також подав до суду письмову заяву про те, що позов визнає, згідний на розгляд справи у його відсутності. Оцінивши подані докази , суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як видно з копії рішення Золочівського районного суду Львівської області від 09.08.2013 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням цього ж суду від 04.10.2013 року вирішено стягувати з [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] в користь [PERSON] аліменти в сумі 500 грн. щомісяця. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено в судовому засіданні спільна дитина сторін - син [PERSON] [INFO] знаходиться на повному утриманні матері - [PERSON] Отже, на даний час змінилися обставини, що впливали на вирішення питання про стягнення аліментів , які були присуджені рішенням суду від 4 жовтня 2013 року, дитина на користь якої були происуджені алімкентим фактично живе з позивачкою і тому вона правомірно вимагає звільнення її від сплати, оскільки сама утримує сина.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

9 серпня 2014 року в с. Стодульці Жмеринського району Вінницької області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть, виданим виконавчим комітетом Стодулецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області. [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту проживання однією сімєю з померлою. В обґрунтування своїх вимог заявник стверджує, що з вересня 1993 року і до моменту смерті [PERSON] вони з нею проживали однією сімєю по вул. Деркача, 3 в с. Гришки Деражнянського району. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яким є земельна ділянка, площею 2,4227 га, розташована на території Гришковецької сільської ради Деражнянського району, за межами населеного пункту, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, однак при зверненні заявника до нотаріальної контори із заявою про оформлення своїх спадкових прав на майно померлої йому у цьому було відмовлено, а тому він як такий, що проживав з померлою однією сімєю протягом тривалого часу, просить задовольнити його заяву. В судовому засіданні представник заявника підтримала заяву. Представник заінтересованої особи Гришковецької сільської ради Деражнянського району в задоволенні заяви не заперечує. Вислухавши доводи представників заявника і заінтересованої особи, пояснення свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Згідно із ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Наведені заявником обставини щодо факту проживання його однією сімєю з померлою [PERSON] в період часу з вересня 1993 року до моменту її смерті по вул. Деркача, 3 в с. Гришки Деражнянського району підтверджуються довідкою Гришковецької сільської ради Деражнянського району №99 від 17 лютого 2015 року та випискою з погосподарської книги вказаної сільської ради. Крім того, ці ж обставини підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON] була власником земельної ділянки, площею 2,4227 га, розташованої на території Гришковецької сільської ради Деражнянського району, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, серії ЯК, номер 699351, виданим на підставі розпорядження Деражнянської районної державної адміністрації №341/2008-р. від 16 вересня 2008 року. Згідно з письмовим повідомленням Деражнянської державної нотаріальної контори №354/01-16 від 27 березня 2015 року [PERSON] відмовлено в оформленні спадщини після смерті [PERSON] через недоведеність факту проживання із нею однією сімєю. Підсумовуючи наведене, суд доходить висновку як про доведеність заяви, так і про те, що встановлення даного факту породжує для заявника юридичні наслідки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

9 серпня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обгрунтування своїх вимог вказував, що 12 липня 2008 року помер [PERSON], який зробив заповідальне розпорядження на користь заявника. В державному акті серії ВН № 00216 прізвище власника було указано «Бершацький» Заявник просив задовольнити вимоги, оскільки зазначене позбавляє його можливості успадкувати спадкове майно.. Представник заінтересованої особи не заперечував проти задоволення вимог заявника і просив про розгляд справи у його відсутності. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. Згідно ст. 256 п. 6 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження, якої що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З досліджених доказів, судом встановлено, що прізвищем покійного є «Бершадський» і даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть. Державний акт виписаний з викривленням прізвища. Дана розбіжність в документах виникла помилково.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

9 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] помер її чоловік, [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина у виді земельної ділянки, яка розташована на території Саражинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області. Згодом вона подала заяву до нотаріальної контори та прийняла спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті спадкодавця, тому що державний акт на право власності на земельну ділянку був виданий не уповноваженою на те особою. Позивака в судове засідання не з'явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити (а.с. 28). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте голова Саражинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області -Рибак Т.І. надіслав до суду лист про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог (а.с. 27). З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: -ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; -ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; -ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що після смерті [PERSON], який помер [INFO], відкрилась спадщина у виді земельної ділянки, яка розташована на території Саражинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області, яку має намір успадкувати [PERSON], проте через те, що державний акт на право власності на земельну ділянку був виданий не уповноваженою на те особою, не має такої можливості, тому з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

9 серпня 2017 року на адресу суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10 серпня 2013 року він уклав шлюб з відповідачкою, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 363. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачкою виявилося невдалим, фактичні шлюбні відносини між ними припинені з грудня 2016 року, спільне господарство не ведеться. З вини відповідачки сумісне життя та збереження сім'ї стало неможливим, так як відповідачка не бажає жити в сім'ї. На підставі цього ми не можемо більш проживати разом однією сім'єю. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового розгляду повідомлена через оголошення, розміщене на офіційному веб-сайті Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, не надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Згідно ст.224 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 серпня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 363. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з грудня 2016 року у зв'язку з небажанням відповідачки жити в сім'ї. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України підлягає відшкодуванню з відповідачки на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

9 січня 2012 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у виконавчому комітеті Флоринської сільської ради Бершадського району Вінницької області за актовим записом №01. Сімейне життя у подружжя не склалось, так як [PERSON] часто приходив додому у нетверезому стані, влаштовував безпричинні сварки та створював неможливі умови для життя, що стало причиною того, що позивачка вимушена була перейти жити до батьків. Дітей у подружжя [PERSON] немає, як і спільного майна. З урахуванням викладеного, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить, розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 09.01.2012 року виконкомом Флоринської сільської ради Бершадського району Вінницької області за актовим записом №01 та стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання позивач не з'явилась, однак звернулась до суду із заявою, в якій просила справу розглядати без її участі та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак до початку розгляду справи по суті надав на адресу суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують сімейних відносин, наполягають на розірванні шлюбу між ними, що свідчить про те, що їх сім'я розпалась і зберегти її неможливо. Крім того, з позовної заяви вбачається, що сторони не заявляють вимог щодо поділу спільного майна. Спільних дітей у них немає. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ст. 113 Сімейного кодексу України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

9 січня 2014 року [PERSON] виповнилося сімнадцять років. Однак, вона вже бажає зареєструвати шлюб з [PERSON], оскільки перебуває на обліку в жіночій консультації Бершадського РЦПМСД з приводу вагітності вісім тижнів. З метою укладення шлюбу вони звернулись до відділу реєстрації актів цивільного стану, однак отримали відмову у зв'язку з тим, що [PERSON] не досягла шлюбного віку. Враховуючи вищенаведене, а також те, що вказані особи бажають створити сім'ю та спільно виховувати дитину, [PERSON] звернулась до суду із заявою в якій просить надати їй право на шлюб з [PERSON], [INFO]. Заявниця [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та підтримання заявлених вимог. Зацікавлені особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, однак до початку розгляду справи по суті надали на адресу суду заяви про визнання заявлених вимог в повному обсязі та розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши докази, що є в матеріалах справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO], що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER], виданого 22.01.2012 року Бершадським РС УДМС України у Вінницькій області (а.с.3), тобто на день розгляду даної справи в суді вона має повні 17 років, однак шлюбний вік, який настає згідно чинного законодавства у вісімнадцять років для жінок, нею не досягнуто. Відповідно до довідки № 428 від 11 квітня 2014 року, виданої лікарем Джулинської амбулаторії Бершадського РЦПМСД (а.с. 6), [PERSON] знаходиться на обліку по вагітності в Джулинській АЗПСМ, термін вагітності 8-9 тижнів. Батьком майбутньої дитини є [PERSON], [INFO], який має намір створити сім'ю з заявницею та бажає зареєструвати шлюб. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до участі в справі залучаються один або обоє батьків (усиновлювачів) неповнолітньої особи, піклувальник, особа, з якою передбачається реєстрація шлюбу, а також інші заінтересовані особи. Відповідно до ст. 22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 23 СК України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Враховуючи те, що батько заявниці [PERSON] та [PERSON], з яким вона бажає зареєструвати шлюб, заявлені нею вимоги підтримали повністю та з огляду на викладене вище, суд вважає, що надання [PERSON] права на шлюб з [PERSON] відповідає її інтересам, оскільки заявниця вагітна, особи бажають зареєструвати шлюб та утворити сім'ю, у зв'язку з чим заява про надання права на шлюб підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

9 січня 2014 року [PERSON] звернувся в суд з заявою про визнання його брата [PERSON], [INFO], недієздатним, встановлення над ними опіки та призначення його опікуном останнього, вказуючи, що [PERSON] хворіє на психічні захворювання, являється інвалідом, внаслідок чого не розуміє значення своїх дій, не може керувати ними та не може забезпечити свою життєдіяльність без сторонньої допомоги і догляду. В судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримав, пояснив, що [PERSON] не розуміє значення своїх дій, а тому для захисту його майнових прав та соціальних інтересів необхідно встановити над ним опіку. Представник орган опіки та піклування Погребищенської міської ради Вінницької області до суду не зявися, подав заяву у якій заявлені вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. З урахуванням позицій учасників розгляду справи та її матеріалів, суд вважає, що заяву необхідно задовольнити з огляду на таке. В судовому засіданні, зокрема, актом амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 290 від 24.09.2013 року, беззаперечно доведено, що [PERSON] страждає на хронічне душевне захворювання у виді легкої розумової відсталості ступеня вираженої дебільності з поведінковими порушеннями, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки (а.с.5-7). Орган опіки та піклування Погребищенської міської ради Вінницької області не заперечує про призначення [PERSON] опікуном [PERSON]. Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За змістом ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною. ч.1 ст. 241 ЦПК України передбачає, що суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною встановлює над нею опіку. Оскільки [PERSON] внаслідок хвороби хронічного душевного захворювання у виді легкої розумової відсталості ступеня вираженої дебільності з поведінковими порушеннями, не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, то з метою захисту його майнових та соціальних інтересів необхідно визнати його недієздатним, встановити над ним опіку, призначивши опікуном [PERSON]. На підставі ст.39, ч. 1 ст. 60 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

9 січня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить шлюб розірвати, посилаючись на обгрунтування викладені у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнав та заперечував проти розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, суд уважає за необхідне ухвалити рішення про розірвання шлюбу, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сім`я сторін розпалася остаточно і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного із них. На підставі викладеного та

Outcome: approved