Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

30 березня 2015 року від представника позивача до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вище зазначена позовна заява, в якій позивач, з урахуванням уточнюючої заяви від 11.08.2015 року, просить : розірвати договір про надання інформаційно-консультаційних послуг з працевлаштування за кордоном від 08 серпня 2012 року, що укладений між [PERSON] та [PERSON]; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачені кошти відповідно до Договору про надання інформаційно-консультаційних послуг з працевлаштування за кордоном від 08 серпня 2012 року у сумі 49\~557 грн. 93 коп.; моральну шкоду в розмірі 20\~000 грн. 00 коп.; витрати на правову допомогу у розмірі 5\~000 грн. 00 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 745 грн. 59 коп. та витрати на розміщення оголошення в газеті «Урядовий курєр» у розмірі 1260 грн. 00 коп. Позов обгрунтовано тим, що 08 серпня 2012 року між компанією Business Immigration Recruitment Ltd, в особі фізичної особи-підприємця [PERSON] та [PERSON] укладено договір про надання юридичних, консультаційних і інших послуг, отримання роботи в Британії і інших країнах Європи, строком на 12 місяців. Також відповідно до договору про надання юридичних, консультаційних і інших послуг, отримання роботи в Британії і інших країнах Європи від 08 серпня 2012 року між [PERSON] та субєктом підприємницької діяльності [PERSON], 08 серпня 2012 року укладено договір про надання інформаційно-консультаційних послуг з працевлаштування за кордоном, згідно якого виконавець - відповідач зобовязується за завданням замовника - позивача, надавати консультаційні, інформаційні, правові послуги з працевлаштування в країні Канада, а замовник, позивач зобовязується оплачувати замовлені послуги. Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Термін дії цього договору визначається з моменту укладення до повного виконання сторонами зобовязань за цим договором, але не встановлює конкретних термінів. Сума цього договору визначена сторонами у розмірі 2\~000 євро, що на момент укладення договору еквівалентно становить 20\~200,00 грн. Позивач свої зобовязання виконав в повному обсязі та сплатив грошову суму у розмірі 2000 євро. Відповідач порушив умови договору, а саме передбачені договором гарантії, які надавав позивачу. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням про належне виконання зобовязань та повернення грошових коштів, сплачених при укладанні договору. Проте, відповідач все відтягував цей момент та згодом взагалі перестав відповідати на повідомлення та телефонні дзвінки позивача. У звязку з цим, [PERSON] завдано моральної шкоди. Позивач перебуває у душевних стражданнях, яких зазнав у звязку із втратою своїх коштів. У судове засідання представник позивача не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, натомість надав заяву, якою підтримує позов та просить задовольнити його в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення в газеті «Урядовий курєр» за № 132 від 23 липня 2015 року (а.с. 43) та за № 142 від 06 серпня 2015 року (а.с. 53). Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи відповідно до ст. 224, 225 ЦПК України, оскільки позивач проти такого порядку не заперечував. Дослідивши подану представником позивача заяву, матеріали справи та наявні в ній докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. У судовому засіданні встановлено, що 08 серпня 2012 року між компанією Business Immigration Recruitment Ltd, в особі фізичної особи-підприємця [PERSON] та [PERSON] укладено договір про надання юридичних, консультаційних і інших послуг, отримання роботи в Британії і інших країнах Європи, відповідно до умов якого замовник -позивач доручає, а виконавець - відповідач зобовязується надавати позивачу юридичні консультації і інші послуги згідно з його побажаннями, кваліфікацією і відповідно до встановлених умов договору. Договір діє протягом 12 місяців, з моменту нарахування грошових коштів від виконавця на рахунок замовника (а.с. 8-9). Відповідно до договору про надання юридичних, консультаційних і інших послуг, отримання роботи в Британії і інших країнах Європи від 08 серпня 2012 року між [PERSON] та субєктом підприємницької діяльності [PERSON], 08 серпня 2012 року укладено договір про надання інформаційно-консультаційних послуг з працевлаштування за кордоном, згідно якого виконавець - відповідач зобовязується за завданням замовника - позивача, надавати консультаційні, інформаційні, правові послуги з працевлаштування в країні Канада, а замовник, позивач зобовязується оплачувати замовлені послуги, в тому числі, і надалі, у строки та на умовах, передбачених даним договором (а.с. 12-13). Згідно п.6.1 та п. 6.2 договір про надання інформаційно-консультаційних послуг з працевлаштування за кордоном вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Термін дії цього договору визначається з моменту укладення до повного виконання сторонами зобовязань за цим договором, але не встановлює конкретних термінів, оскільки виконання безпосередньо залежить від термінів і результатів роботи державних структур іноземної держави. Відповідно до п. 10.1 договору про надання інформаційно-консультаційних послуг з працевлаштування за кордоном сума цього договору визначена сторонами у розмірі 2\~000 євро, що на момент укладення договору еквівалентно по курсу НБУ і становить 20\~200,00 грн. Позивач свої зобовязання виконав в повному обсязі та сплатив грошову суму у розмірі 20\~200,00 грн., що підтверджується квитанцією за № 428688 від 08 серпня 2012 року (а.с. 14). Відповідач порушив умови договору, а саме передбачені договором гарантії, які надавав позивачу та до сьогоднішнього дня не працевлаштував позивача, не повернув сплачені позивачем кошти. Доказів протилежного суду не надано. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням про належне виконання зобовязання та повернення грошових коштів, сплачених позивачем, що підтверджується листами-повідомленнями (а.с. 6-7) та письмовою заявою, направленою позивачем поштою на адресу відповідача (а.с. 54,55). Проте, вимоги [PERSON] відповідачем проігноровані. Відповідно\~ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме : зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам ; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності ; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі ; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом ; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом. У відповідності до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно ч. 5 ст. 653 Цивільного кодексу України якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Зі змісту позовної заяви вбачається, що на сьогоднішній день відповідачем так і не виконані зобовязання згідно умов договору та не працевлаштовано позивача. Таке порушення є істотним, тому суд вважає допустимим розірвати договір про надання інформаційно-консультаційних послуг з працевлаштування за кордоном. Позовна вимога щодо стягнення з [PERSON] сплачених коштів відповідно до договору про надання інформаційно-консультаційних послуг з працевлаштування за кордоном від 08 серпня 2012 року у розмірі 49\~557,93 грн. підлягає частковому задоволенню, а саме у розмірі 20\~200,00 грн., оскільки саме така сума коштів сплачена [PERSON] відповідачу, що підтверджується квитанцією за № 428688 від 08 серпня 2012 року (а.с. 14). Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.\~Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.\~Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обовязковому зясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Проте, позивач [PERSON] не довів факту заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, не довів суду, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) відповідача вони заподіяні, відсутні докази, не надано доказів і щодо негативних наслідків. У зв'язку з цим суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. В частині позову щодо відшкодування судових витрат по сплаті судового збору та витрат на оплату правової допомоги судом встановлено наступне. Частиною 1\~ст. 79 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 2 ч. 3\~ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ч. 1\~ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України, правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Відповідно до частини першої\~ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Постановою Кабінету Міністрів України «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних, і порядок їх компенсації за рахунок держави» від 27.04.2006 року за № 590, затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, відповідно до яких в цивільних справах граничний розмір компенсаційних витрат, пов'язаних з правовою допомогою сторін, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не перевищує суму, що обчислюється, виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибутко-вого касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження, тощо). З матеріалів справи вбачається, що інтереси позивача представляв відповідно до вимог ч. 4 ст.\~42 \~та ст.\~56 ЦПК України\~адвокат [PERSON], який є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги, що підтверджується договором від 17.03.2015 р. про надання адвокатом правової допомоги та копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю за № 4879/10 від 31.05.2012 року (а. с. 15). Однак, крім договору про надання адвокатом правової допомоги позивачем чи його представником не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження понесення таких витрат саме в такому розмірі, відсутній акт прийому-передачі виконаних робіт, розрахунок вартості отриманих послуг, а тому позовна вимога щодо стягнення з [PERSON] витрат на правову допомогу у розмірі 5\~000,00 грн. жодним чином не обґрунтована та не підтверджені та, як наслідок, не підлягає задоволенню. Судові витрати повязані зі сплатою судового збору в сумі 745, 59 грн. (а.с. 1) та витрати повязані із розміщенням оголошення в газеті «Урядовий курєр» у розмірі 1260,00 грн. (а.с.49, 51), відповідно до вимог п.6 ч.1 ст. 79 та ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України підлягають присудженню позивачу з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial