Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

31 серпня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 08 листопада 2016 року. Шлюб був зареєстрований виконавчим комітетом Галичанської сільської ради Горохівського району Волинської області, актовий запис №2. Спільних дітей у шлюбі не мають. Вказує, що по спливу років спільне подружнє життя не склалося, у сторін різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Вважає, що можливості зберегти сім`ю не має. Стверджує, що подружні відносини припинилися ще у 2019 році, спільне господарство не ведеться, спору про спільне майно не має. На підставі викладеного, просить шлюб, укладений між нею та [PERSON] розірвати. Відповідач в судове засідання не з`явивсь, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки, які міститься у матеріалах справи (а.с.12, 16). Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідача на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, приходжу до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно 18 серпня 2020 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано 08 листопада 2016 року виконавчим комітетом Галичанської сільської ради Горохівського району Волинської області, актовий запис №2. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на «» [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.105 ч.3 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач та відповідач подружніх стосунків не підтримують у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя та обов`язки шлюб існує лише формально, спільного господарства не ведуть з 2019 року. Враховуючи вище наведене, характер сімейних відносин, які склалися в даній сім`ї та відсутність у шлюбі дітей, з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, приходжу до висновку про задоволення позову. Пунктом 2 ч.3 ст.115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved