Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-01 00:00:00

29.10.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеною позовною заявою, в якій вказала, що їй на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу будинку від 27.12.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Дзержинської державної нотаріальної контори. Відповідачі мешкали у вказаному будинку до січня 2018 року, а потім виїхали за межі України. Звернутися до них з проханням добровільно знятися з реєстрації позивач не може, тому що не знає, де вони знаходяться. Між сторонами немає домовленості про збереження за відповідачами права користування квартирою. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати відповідачів [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Позивач до судового засідання не з'явилася, надала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не прибули з невідомих причин, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені шляхом надіслання судової повістки про виклик разом з копіями відповідних документів та шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Судової влади України. На підставі ч. 2ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідив матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав. Згідно з положеннями статей 55, 124 Конституції України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивачу належить на праві приватної власності будинок за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу будинку від 27.12.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Дзержинської державної нотаріальної контори (а.с.8), що також підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів №10879857 від 27.12.2011 (а.с.10). Відповідно до довідки про склад сім`ї №1892 від 22.10.2018, наданою виконавчим органом Новгородської селищної ради м.Торецька Донецької області вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрований позивач [PERSON] та відповідачі - син [PERSON] та донька [PERSON] (а.с.12). В судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] в будинку за адресою: [ADDRESS] не проживають з січня 2018 року, що підтверджується актом депутата Новгородської селищної ради м.Торецьк Донецької області від 26.10.2018 (а.с.11). Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян. Частиною першою ст.319ЦК України передбачено, що власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а в частині першій ст. 221 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.405ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користуванняцим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, сукупність наданих позивачем та досліджених судом доказів у достатній мірі підтверджують той факт, що вимоги позивача обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню. В той же час, позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані зі зверненням до суду.

Outcome: approved