Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

31\~липня 2018\~рокупозивач звернувся до суду із вказаним позовом. Як підставу позову позивач зазначає, що 03 липня 2017 року він був звільнений з роботи у відповідача на підставі п.2 ст.40 КзПП України, однак йому не була виплачена відповідна вихідна допомога. У письмові заяві від 09 жовтня 2018 року позивач уточнив позовні вимоги та остаточно просив суд: 1) стягнути з відповідача вихідну допомогу у розмірі 9\~082,71 грн.; 2) стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день постановлення рішення суду, а саме в розмірі 138\~403,32 грн.; 3) стягнути моральну шкоду у розмірі 10\~000,00 грн. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач у письмовому відзиві та його представник у судовому засіданні заперечили проти позову, оскільки судовими рішеннями звільнення позивача з посади було визнано незаконним, а його поновлено на посаді. Тому вважають, що позивач наразі не має права на виплату вихідної допомоги. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав. Судом встановлено, що наказом Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща» від 03 липня 2017 року №32-ос, звільнено [PERSON] з посади начальника відділу відтворення та збереження рослинного та тваринного світу 03 липня 2017 року у звязку з невідповідністю працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоровя, що перешкоджає продовженню даної роботи згідно п.2 ст.40 КЗпП та письмовою відмовою працівника на переведення на іншу роботу (а.с.5). Матеріалами справи підтверджується, що позивач оскаржив своє звільнення у судовому порядку. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 вересня 2017 року у цивільній справі №161/11916/17, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 16 листопада 2017 року та постановою Верховного суду від 11 квітня 2018 року, поновлено [PERSON] на посаді начальника відділу відтворення та збереження рослинного та тваринного світу Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща». Стягнуто Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу без обовязкових відрахувань за період з 03.07.2017 року по 21.09.2017 року у розмірі 25085 грн. 58 коп. Стягнуто з Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща» на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 2000 грн. Вказане рішення набрало законної сили. Як слідує зі змісту вищенаведеного рішення, предметом спору у даній справі було саме звільнення позивача на підставі наказу від 03 липня 2017 року №32-ос. Крім того, як підставу для позову про стягнення вихідної допомоги позивач зазначає саме його звільнення з роботи на підставі від 03 липня 2017 року №32-ос. Наразі, як слідує з матеріалів справи, позивач не працює у відповідача та був звільнений з роботи з інших підстав. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Статтею 44 КЗпП України визначено, що при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Оскільки у розглядуваному випадку трудовий договір з позивачем не припинявся, оскільки він був поновлений на займаній посаді судом, а його звільнення визнано незаконним, тому він не має законних підстав для отримання вихідної допомоги, яка виплачується тільки при припиненні трудового договору. Такий самий підхід до вирішення питання щодо виплати вихідної допомоги при звільненні, яке в подальшому визнається судом незаконним, відображений у постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року у справі №6-2711цс16 (реєстраційний номер в ЄДРСР 64770566). Отже, не підлягають до задоволення і позовні вимоги позивача про стягнення середнього заробітку у звязку з невиплатою вихідної допомоги, а також про стягнення моральної шкоди у звязку з такою невиплатою, оскільки ці вимоги є похідними від первісної вимоги та не можуть бути задоволені окремо. З наведених вище мотивів та міркувань суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: dismissed