Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

30 травня 2018 року Шепетівська місцева прокуратура в інтересах держави звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила: визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (далі Держгеокадастр) № 22-21890-СГ від 25 серпня 2016 року, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 2,0000 га, кадастровий номер 6823681000:06:004:0044, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за межами населених пунктів Буртинської сільської ради Полонського району Хмельницької області; витребувати у [PERSON] на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області зазначену вище земельну ділянку; стягнути з відповідачів на користь прокуратури Хмельницької області судовий збір в загальній сумі 3524 грн. В обґрунтування вимог представник позивача вказував, що на підставі зазначеного наказу державним реєстратором комунального підприємства «Спецбудресурс» Хмельницької районної ради 31 серпня 2016 року зареєстровано право власності [PERSON] на вказану вище земельну ділянку, котру вона в подальшому продала для [PERSON] , а він, в свою чергу, для [PERSON] , котра також продала дану земельну длянку для [PERSON] . Відповідачка [PERSON] при зверненні до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області не повідомила, що вже раніше у 2016 році скористалася своїм правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства та отримала у приватну власність земельну ділянку з кадастровим номером 6825883200:05:001:0016, що розташована на території Кадиївської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області, внаслідок чого вона отримала незаконні переваги порівняно з іншими громадянами, чим порушено суспільний інтерес на законність у цій сфері, оскільки кожен громадянин має право лише одноразово використати своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для певної категорії потреб. Прокурор при розгляді справи позов підтримав та просив вимоги Шепетівської місцевої прокуратури задовольнити із наведених вище підстав. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області Ковба Б.О. при розгляді справи проти позову прокурора заперечив з мотивів, викладених у відзиві, а саме, що [PERSON] при зверненні до Держгеокадастру із заявою повідомляла, що правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства не скористалася. Відтак, згідно положень ЗК України не було підстав для відмови у наданні дозволу на виготовлення документації із землеустрою, затвердження цієї документації та виділення земельної ділянки у власність. При цьому, у своєму відзиві відповідач вказав, що наказ Держгеокадастру про передачу земельної ділянки у власність є актом індивідуальної дії і вичерпує себе в момент його прийняття, тому відновлення можливого порушеного права держави є не скасування наказу Головного управління, а визнання недійсним права власності [PERSON] , котра навмисно ввела в оману Держгеокадастр. Тому, вважає, що відсутні підстави для стягнення судового збору з Держгеокадастру. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, свої інтереси доручила представляти для адвоката Назаренко В.В., котра позов Шепетівської місцевої прокуратури в інтересах держави не визнала з мотивів, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву, пояснивши, що Держгеокадастр при видачі оспорюваного наказу діяв у спосіб та в межах наданих йому повноважень, а оскільки не ведеться облік того скільки разів особа отримала у власність земельні ділянки одного і того ж призначення, тому неможливо було встановити факт використання [PERSON] права на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, а відтак згаданий наказ видано правомірно та у відповідності до вимог земельного законодавства. Щодо вимоги про витребування земельної ділянки у [PERSON] представник відповідача також заперечила та вказала, що дана ділянка наразі не є власністю останньої, оскільки об`єднана з іншими ділянками, внаслідок чого утворено земельну ділянку площею 20 га, котру в грудні 2018 року відчужено для [PERSON] . Відповідачка [PERSON] та третя особа, яка не\~заявляє самостійних\~вимог на\~предмет спору,\~на стороні\~відповідача [PERSON] в засідання також не з`явилися, хоч про дату, час та місце розгляду справи, вважаються повідомленими належним чином, так як за зареєстрованими адресами місць проживання вони відсутні, про що проставлені відмітки у поштових повідомленнях. При цьому, третя особа [PERSON] 29 грудня 2019 року надала суду письмові пояснення, в яких проти позову, зокрема в частині витребування земельної ділянки, заперечила, вказавши, що вона 04 лютого 2017 року на підставі договору купівлі-продажу придбала у [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер 6823681000:06:004:0044 для ведення особистого селянського господарства та на той момент вона не знала і не могла знати про незаконність її набуття [PERSON] . В подальшому вона продала дану ділянку для [PERSON] , котра також являлася добросовісним набувачем, а відтак, на її думку, відсутні підстави для витребування даної земельної ділянки. Згідно ухвали суду від 18 квітня 2019 року провадження по справі було зупинено до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судового рішення по цивільній справі № 587/430/16-ц з підстав неоднакового застосування ст.23 Закону України «Про прокуратуру» у подібних правовідносинах щодо дотримання прокурором порядку звернення до суду для представництва в суді законних інтересів держави. 31 жовтня 2019 року, у зв`язку із закінченням перегляду в касаційному порядку судового рішення у подібних правовідносинах, провадження у справі поновлено. Заслухавши пояснення прокурора, представників відповідачів: Держгеокадастру Ковби Б.О., [PERSON] адвоката Назаренко В.В., дослідивши позов та додані до нього докази, суд зазначає наступне. Встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-21890-СГ від 25 серпня 2016 року затверджено проект землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер 6823681000:06:004:0044, що знаходиться за межами населених пунктів Буртинської сільської ради Полонського району Хмельницької області та передано їй у власність для ведення особистого селянського господарства. На підставі зазначеного наказу державним реєстратором комунального підприємства «Спецбудресурс» Хмельницької районної ради Олійником В.В. 31 серпня 2016 року зареєстровано право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку. Як вбачається з інформації про зміни права власності (інформаційні довідки №№ 123849550, 123849453 від 15.05.2018 року) [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 872 від 27 вересня 2016 року продала зазначену земельну ділянку для [PERSON] , котрий в свою чергу 04 лютого 2017 року на підставі договору купівлі-продажу № 304 продав земельну ділянку для [PERSON] , а остання 16 лютого 2018 року згідно договору купівлі-продажу № 69 продала вказану ділянку для [PERSON] . В подальшому [PERSON] 11 червня 2018 року згадану земельну ділянку об`єднано із іншими ділянками (6823681000:06:004:0024, 6823681000:06:004:0040, 6823681000:06:004:0025, 6823681000:06:004:0031, 682368100006:06:004:0036, 6823681000:06:004:0035, 6823681000:06:004:0015, 6823681000:06:004:0011) внаслідок чого утворено земельну ділянку за кадастровим номером 6823681000:06:004:0054 площею 20 га, про що внесено відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та вказані обставини стверджуються даними відповідного реєстру та технічною документацією з об`єднання земельних ділянок. За даними інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки: 193585945 від 18.12.2019 року) 06 грудня 2018 року на підставі договору купівлі-продажу № 1823 [PERSON] продала утворену земельну ділянку з кадастровим номером 6823681000:06:004:0054 для [PERSON] . Вирішуючи питання правомірності позовних вимог, суд вказує про таке. На підставі ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 названого Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За положеннями ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону (частина 1). Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (частина 3). Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один\~раз по\~кожному виду\~використання (частина 4). Відповідно до ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2 гектара. Разом з тим, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що [PERSON] на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 04 травня 2016 року № 22-10782-СГ отримала у приватну власність (право зареєстровано 03 червня 2016 року) земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер 6825883200:05:001:0016, для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Кадиївської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області. Отже, відповідачка на час отримання спірної земельної ділянки використала своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельної ділянки для даного виду використання. Таким чином, всупереч вимог ст.ст.116, 118, 121 ЗК України, [PERSON] при зверненні до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою від 10 червня 2016 року (заява зареєстрована Головним управлінням 13.06.2016 року) надала недостовірну інформацію про те, що не використала право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. За наведених обставин, суд вважає, що позивачем доведено правомірність позовних вимог в цій частині, а відтак оспорюваний наказ підлягає визнанню недійсним. Щодо вимоги про витребування земельної ділянки у [PERSON] , суд зазначає наступне. Земельна ділянка площею 2,0000 га (кадастровий номер 6823681000:06:004:0044), що знаходиться за межами населених пунктів Буртинської сільської ради Полонського району Хмельницької області вибула із земель запасу державної власності внаслідок незаконного повторного використання [PERSON] права на безоплатну приватизацію земельної ділянки одного виду використання. При цьому, [PERSON] придбав спірну земельну ділянку у особи, яка з огляду на зазначені обставини не мала права її отримувати та відчужувати та, в свою чергу, [PERSON] продав земельну ділянку [PERSON] , а остання для [PERSON] . За положеннями ч.1 ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно із п.3 ч.1 ст.388 цього Кодексу якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Однак, приймаючи до уваги, що [PERSON] вчинила дії по об`єднанню оспорюваної земельної ділянки з іншими ділянками, в результаті чого утворилася земельна ділянка площею 20 га, яку вона відчужила для [PERSON] , тому витребувати земельну ділянку з кадастровим номером 6823681000:06:004:0044 саме у [PERSON] , як про це заявлено прокурором у позові, не є можливим, а тому в цій частині в задоволенні позову слід відмовити. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК\~України з\~відповідачів Держгеокадастру\~та [PERSON] \~на користь\~прокуратури Хмельницької\~області підлягає\~стягненню сплачений\~судовий збірз кожного по 881 грн.

Outcome: partial