Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

30.07.2018 року до суду звернувся позивач [PERSON], з позовом до відповідача [PERSON] державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про зняття заборони на відчуження нерухомого майна Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.08.2018 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 06.09. 2018 року. Відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить скасувати в Єдиному реєстрі заборони відчуження об'єктів нерухомого майна обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно житловий будинок № 24 по вул. Пальохи в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області, реєстраційний номер обтяження 4447329 від 03.02.2007 року, яке зареєстроване [PERSON] державною нотаріальною конторою на підставі договору довічного утримання б/н від 29.07.1991 року [PERSON] державною нотаріальною конторою. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: він після смерті матері [PERSON] успадкував житловий будинок, житловою площею 43.9 кв.м.. що розташований за адресою: вул. Пальохи, 24 в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області. Приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу Дніпропетровської області в [PERSON], йому було видане свідоцтво від 20.03.2018 року реєстровий № 223 про право на спадщину за заповітом та зареєстроване за ним право власності на вказаний будинок. Однак йому стало відомо, що на даний будинок накладено заборону на відчуження. Так в Єдиному реєстрі заборон відчужень об'єктів нерухомого майна міститься обтяження 4447329 від 03.02.2007 року, яке зареєстроване [PERSON] державною нотаріальною конторою на підставі договору довічного утримання б/н від 29.07.1991 року. Власником зазначена [PERSON]. При цьому станом на 31.12.2012 року даний житловий будинок був зареєстрований на праві власності за його матір'ю [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 17.05.1994 року № 1-176 [PERSON] державною нотаріальною конторою. Таким чином, до 31.12.2012 року за будь-якою іншою особою, окрім його матері [PERSON], право власності на успадкований ним житловий будинок зареєстроване не було, в тому числі і в 2007 році на підставі договору довічного утримання. Крім того, відповідно до інформації наданої КП «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації» для привітного нотаріуса [PERSON]А,. в листі № 1168 від 09.03.2017 року вбачається, що за [PERSON], 31.12.2012 року було зареєстроване право власності на зовсім інший житловий будинок, який знаходиться за адресою: м. Верхньодніпровськ вул. Кирпична, 24 Наявність вищезазначеного обтяження порушує його право власності на належний йому будинок, що й стало підставою звернення до суду. Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін. Відповідачем відзиву на позовну заяву не надано. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. \~ \~ Судом\~встановлено такі\~факти та\~відповідні їм\~правовідносини Судом встановлено, що позивач після смерті матері [PERSON], яка померла 14.08.2017 року, успадкував житловий будинок, житловою площею 43.9 кв.м.. що розташований за адресою: вул. Пальохи, 24 в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть та копією свідоцтва про право на спадщину. Приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу Дніпропетровської області в [PERSON], позивачу було видане свідоцтво від 20.03.2018 року реєстровий № 223 про право на спадщину за заповітом та зареєстроване за ним право власності на вказаний будинок. Таким чином позивач є власником домоволодіння, розташованого за адресою: вул. Пальохи, 24 в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області Однак позивачу стало відомо, що на належний йому будинок накладено заборону на відчуження. Так в Єдиному реєстрі заборон відчужень об'єктів нерухомого майна міститься обтяження № 4447329 від 03.02.2007 року, яке зареєстроване [PERSON] державною нотаріальною конторою на підставі договору довічного утримання б/н від 29.07.1991 року, власником зазначена [PERSON], що підтверджується інформаційною довідкою із єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна. Відповідно до ст. 41 Конституції України - право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своє власністю. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997 року визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений \~ \~ \~ \~ своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: вул. Пальохи, 24 в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області. Судом також встановлено, що станом на 31.12.2012 року даний житловий будинок був зареєстрований на праві власності за матір'ю позивача - [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 17.05.1994 року № 1-176 [PERSON] державною нотаріальною конторою, що підтверджується листом КП «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації» № 169 від 15.01.2018 року. Таким чином до 31.12.2012 року за будь-якою іншою особою, окрім матері позивача [PERSON], право власності на успадкований позивачем житловий будинок зареєстроване не було, в тому числі і в 2007 році на підставі договору довічного утримання. Крім того, відповідно до інформації наданої КП «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації» для привітного нотаріуса [PERSON]А,. в листі № 1168 від 09.03.2017 року вбачається, що за [PERSON], 31.12.2012 року було зареєстроване право власності на зовсім інший житловий будинок, який знаходиться за адресою: м. Верхньодніпровськ вул. Кирпична, 24. Відповідно [PERSON]І,. не була та на даний час не є власником житлового будинку. що розташований за адресою: вул. Пальохи, 24 в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області. Таким чином судом встановлено, що обтяження № 4447329 від 03.02.2007 року, яке зареєстроване [PERSON] державною нотаріальною конторою на підставі договору довічного утримання б/н від 29.07.1991 року, помилково застосоване за будинком позивача, так як ніхто із попередніх власників даного будинку, договору довічного утримання на даний будинок не укладав. Враховуючи, що з моменту отримання позовної заяви, відповідачем в добровільному порядку не відновлені права позивача, а саме не знята зазначена вище заборона відчуження, суд у відповідності до обраного позивачем способу захисту порушених прав,який передбачений ст. 16 ЦК України, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та скасувати в Єдиному реєстрі заборони відчуження об'єктів нерухомого майна обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно житловий будинок № 24 по вул.. Пальохи в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області, реєстраційний номер обтяження 4447329 від 03.02.2007 року, яке зареєстроване [PERSON] державною нотаріальною конторою на підставі договору довічного утримання б/н від 29.07.1991 року [PERSON] державною нотаріальною конторою. Так як подальше існування даного арешту порушує право власності позивача на належне йому майно. Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 грн.. 80 коп. суд вважає за можливе покласти на позивача. Так як невідомо з вини якого нотаріуса була допущена відповідна технічна помилка щодо реєстрації обтяження на нерухоме майно.

Outcome: approved