Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

30.06.2016 р. представник позивача за довіреністю [PERSON] звернулася в суд із позовом від імені [PERSON] до відповідача [PERSON] про поділ майна подружжя. Свій позов позивач пояснює тим, що з 03 липня 1993 року по 18 грудня 2013 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У 1997 р. відповідачу для будівництва будинку була виділена земельна ділянка площею 0,1800 га, розташована за адресою: с. Гельмязів, вул. Кірова, 40 та дозволено будівництво. У відповідності із актом встановлення меж земельної ділянки від 09.06.1997р., було встановлено в натурі межі земельної ділянки та виготовлено проект забудови земельної ділянки індивідуального забудовника. В подальшому відповідач приватизував вищевказану земельну ділянку та отримав державний акт. Будівництво жилого будинку на цій земельній ділянці здійснювалось для спільного проживання їх родини у період із 1997р. по 2013 р. Практично будівництво будинку було закінчено в період шлюбу (до домоволодіння підведені комунікації, газ, вода, електропостачання), але будинок не було введено в експлуатацію. В даному будинковолодінні зареєстровані позивач з відповідачем та їх син - [PERSON], [INFO] З червня 2012 року в будинку фактично проживає позивач із сином, які утримують та доглядають будинковолодіння. 10.08.2016 р. позивач подала уточнену позовну заяву та просила визнати будівельні матеріали та обладнання, що були використані в процесі незавершеного будівництвом будинку та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку спільним майном подружжя позивача та відповідача, визнати їх спільною сумісною власністю, визнати за нею право власності на 1/2 частину вищевказаного майна та визнати її співзабудовником незавершеного будівництвом будинку. Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, але представник направила до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, позов просила задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, але направив до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що з 03.07.1993 року по 18.12.2013 р. позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Даний також факт стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія ІІ-СР № 274975 та копією паспорта гр. [PERSON] серії НЕ 003084. Відповідно до копії договору купівлі-продажу, посвідченого секретарем Гельмязівської сільської ради, реєстр №181 від 30.10.1991 р. [PERSON] купив жилий будинок в с. Гельмязів по вул. Кірова, 40. Відповідно до копії виписки рішення № 5 від 20.05.1997 р. Гельмязівської сільської ради народних депутатів [PERSON] виділено земельну ділянку в с. Гельмязів по вул. Кірова, 34 для будівництва житлового будинку. З фотокопії довідки Гельмязівської сільської ради № 856 від 28.05.2016 року встановлено, що у рішенні №5 від 20.05.1997 р. Гельмязівської сільської ради народних депутатів помилково вказано адресу с. Гельмязів вул. Кірова, 34, а фактично і правильно є с. Гельмязів вул. Кірова, 40. Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №381110 від 21.10.2009 р. [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1950 га, яка розташована в с. Гельмязів по вул. Кірова, 40 та надана для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд. Відповідно до копії рішення сесії Гельмязівської сільської ради Золотоніського району від 20 листопада 2015 року № 2-2/ VІІ «Про перейменування вулиць та провулків с. Гельмязів» вулиця Кірова була перейменована на Молодіжну. Згідно статті 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України. Відповідно до ст. 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно із ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. На підставі статті 190 ЦК України майном вважається не лише окрема річ чи сукупність речей, а також майнові права. Майнові права є неспоживною річчю і визнаються речовими правами. Оскільки будівництво недобудованого будинку розпочато за час шлюбу, то такий будинок може бути визнаний обєктом права спільної сумісної власності подружжя. При розгляді справи № 6-2017цс15 Верховний Суд України 16.12.2015р. зробив правовий висновок, відповідно до якого споруджений подружжям в період шлюбу житловий будинок до його прийняття до експлуатації та реєстрації права власності на нього не набуває юридичного статусу житлового будинку, однак, будучи сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, є майном, набутим подружжям за час шлюбу, відтак, обєктом права спільної сумісної власності подружжя, яке може підлягати поділу між ними. Разом з тим, виходячи зі ст. 120 ЗК України, згідно з якою при переході права власності на будівлю і споруди разом з цими обєктами переходить і право власності на земельну ділянку без зміни її цільового призначення, у разі будівництва подружжям на земельній ділянці будівель і споруд право власності на земельну ділянку відповідно виникає й в учасників спільної власності на ці будівлі та споруди. Аналогічне право в учасників спільної власності на будівлі і споруди виникає при приватизації земельних ділянок, на яких останні знаходяться. Також згідно з існуючим на час початку спорудження спірного житлового будинку законодавством (ст.ст. 6, 30 ЗК України, ст.ст. 16, 17 Закону України «Про власність») індивідуальне житлове будівництво здійснювалося з метою забезпечення житловою площею тих громадян і членів їх сімей, яким у встановленому порядку надано право на земельну ділянку для будівництва будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення \~позову. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що після одруження подружжя [PERSON] набуло право власності на будівельні матеріали та обладнання, що були використані в процесі незавершеного будівництвом будинку, що знаходиться за адресою: вул. Кірова (Молодіжна), 40 в с. Гельмязів Золотоніського району Черкаської області та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку за цією ж адресою площею 0,19500 га, а тому це майно є обєктом спільної сумісної власності подружжя. При поділі даного майна частки позивача та відповідача є рівними. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути 551,20 грн. судового збору.

Outcome: approved