Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

6 липня 2016 року, позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила суд, скасувати арешт, накладений постановою ВДВС Овідіопольського РУЮ в Одеській області про арешт майна та оголошення заборони його відчуження серії АА № 266561 від 22.07.2010 р. на ? частку квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON], померлому 21.07.2014 р., мотивуючи це зверненням до нотаріуса з метою прийняття спадщини після смерті останнього, який є її братом, і після смерті якого відкрилася спадщина на вказане майно, що заважає їй отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. В судовому засіданні позивачка не з`явилась, надавши до суду заяву, в якій підтримала позов та з проханням про слухання справи за її відсутності (а.с. 15). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій просив суд слухати справу без його участі та прийняти рішення на розсуд суду (а.с. 16). Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтями 316-320,321,328 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава - не втручається у здійснення власником права власності. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені Законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із Закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статями 386-393 ЦК України передбачено держава забезпечує рівний захист усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном і може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Суд встановив, що [PERSON], який є братом позивачки помер 21.07.2014 р., і після смерті якого відкрилася спадщина на ? частку квартири [ADDRESS], на яку був накладений арешт постановою ВДВС Овідіопольського РУЮ в Одеській області про арешт майна та оголошення заборони його відчуження серії АА № 266561 від 22.07.2010 р. З листа відповідача на адресу позивачки вбачається, що у ВДВС Овідіопольського РУЮ в Одеській області перебували виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] суми боргу, які були завершені 30.06.2011 р. у звязку з направленням за належністю до Малиновського ДВС м. Одеси, а матеріали завершених виконавчих проваджень стосовно боржника [PERSON] були знищені на підставі акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 15.01.2015 р. (а.с. 8). Будь-яких даних про існування будь-якого боргу [PERSON] у суду немає, а тому на думу суду, вищевказаний арешт, який заважає позивачці отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті брата [PERSON] слід скасувати.

Outcome: approved