Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

29.10.2020 до Бориспільського міськрайонного суду надійшла вище зазначена позовна заява, з проханням стягнути борг з відповідача станом на 28.10.2020 у розмірі 10 689,12 гривень, з яких : 5004,98 гривень - основного боргу по кредиту, 2034,14 гривень - відсотків нарахованих на суму основного боргу, 0,0 гривень пені, 3650 гривень - штрафу (а. с. 2-3). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.09.2018 між КС «Кредит-Експерт» та [PERSON] було укладено кредитний договір № К-008/0352/27/18 та надано кредит строком на 36 місяців в сумі 7300 гривень на споживчі потреби на умовах зворотності та платності. Крім того позивач зазначає, що 28.05.2020 відповідачем було здійснено останню оплату, після чого відповідач оплату не проводив. На адресу позивача було направлено лист-попередження з проханням в добровільному порядку сплатити заборгованість, проте борг не погашено, зазначена в листі сума заборгованості не оспорювалась. Станом на 28.10.2020 у розмірі 10 689,12 гривень, з яких : 5004,98 гривень - основного боргу по кредиту, 2034,14 гривень - відсотків нарахованих на суму основного боргу, 0,0 гривень пені, 3650 гривень - штрафу. Ухвалою від 10.02.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження ( а.с. 27). У судове засідання позивача не з`явився, від представника позивача Кравченка О.А. надійшла заява з проханням слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити ( а.с. 30-35). Відповідач у призначені судові засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причину неявки суду не відомо, відзив та інші клопотання також до суду не надійшло. Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Дослідивши матеріали справи та подані докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. За змістом ст. ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У судовому засіданні встановлено, що 27.09.2018 між Кредитною спілкою «Кредит-Експерт» в особі заступника директора Теофіпольського відділення КС «Кредит-Експерт» Майдан О.В., що діяв на підставі довіреності від 01.03.2018, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іванченко О.Л., та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № К-008/0352/27/18, відповідно до якого відповідачу було надано кредит шляхом відкриття кредитної лінії на загальну суму 7300 гривні, як зазначено в договорі, на інші потреби, на умовах строковості, зворотності, платності та забезпеченості щомісячного погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом відповідно до погодженого графіку повернення платежів (а. с. 4-5). Відповідно до п. 3.2., 3.2.1. Кредитного договору плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою та нараховуються за фактичну кількість календарних днів користування кредитом починаючи з наступного дня після дня надання кредиту позичальнику до дати закінчення строку кредитування, зазначеної в п. 10.1 Договору, але не пізніше дня повного погашення заборгованості за кредитом включно. Нарахування процентів здійснюється за кожен день користування кредитом з розрахунку 0,197260274% (що становить сімдесят два процента річних) на залишок суми кредиту за умови відсутності у позичальника простроченої заборгованості з виплати основної суми кредиту, вказаної в п. 1 Графіка платежів. Згідно п. 10.1. Кредитного договору, кредит надається строком на 36 місяців від дати отримання позичальником кредиту. З видаткового касового ордеру від 27.09.2018 вбачається, що відповідач отримала кредит згідно Договору № К-008/0352/27/18 від 27.09.2018 в сумі 7300 гривень (а.с. 7). Відповідач, отримавши позов, будь-яких заперечень щодо правильності нарахованої заборгованості за кредитом, а також доказів, які ці обставини підтверджують, відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Враховуючи, що розмір заборгованості підтверджено уповноваженою кредитною спілкою особою у вищезазначеному розрахунку та відповідачами не оспорюється, підстави сумніватися в дійсності наведеної в розрахунку інформації в частині сплачених на погашення заборгованості за кредитом та нарахованими відсотками, у суду відсутні. Правильність нарахування відсотків відповідно до визначеною умовами договору ставки, судом перевірено та сумнівів не викликає. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині дострокового стягнення суми боргу за виданим кредитом та нарахованими відсотками є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В частині стягнення нарахованого штрафу вимоги позивача задоволенню не підлягають, з наступних підстав. Відповідно до п. 5.1.4. Кредитного договору позичальник зобов`язаний письмово повідомити кредитодавця про будь-які з обставин, що можуть вплинути на виконання ним своїх зобов`язань за цим договором не пізніше 10 календарних днів з моменту виникнення таких обставин, а саме : зміну місця реєстрації чи проживання, зміну місця роботи, зміну сімейного стану, втрату паспорта, одержання нового паспорта, отримання кредиту в іншій фінансовій установі. У разі не виконання умов п. 3.1. договору, а саме затримання сплати частини кредиту та/або процентів на 30 календарних днів, письмово повідомити кредитодавця протягом наступних 10 робочих днів про причину виникнення такої прострочки. Згідно п. 7.5. Кредитного договору, за невиконання обов`язків визначених п. 5.1.4. Договору, позичальник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 50 відсотків від суми кредиту зазначеної в п.1.1. договору. Як стверджує позивач, 11.10.2019 відповідач після отримання кредиту в КС «Кредит-Експерт» отримала кредит у фінансовій установі, про що не повідомила, в зв`язку з чим було нараховано штраф у розмірі - 3650 гривень. Проте такі вимоги суд вважає необґрунтованими та недоведеними належними, допустимими та достатніми доказами. Дійсно, умовами Кредитного договору передбачена можливість сплати на вимогу кредитодавця вищевказаного штрафу (п.п. 5.1.4, 7.5 Договору). Водночас, долучений до позовної заяви документ під назвою «Кредитний звіт фізичної особи, підприємця» не є таким належним і допустимим доказом, оскільки дійсність викладеної в цьому документі інформації жодним чином не підтверджується: відсутній підпис посадової особи, печатка юридичної особи, яка видала цей документ, а також очевидною є неповнота документа в якому відсутній пункт 1, в той час, як на звороті документа відсутні персональні дані особи, щодо якої він виданий, проте міститься пункт 2 з інформацією за кредитний договір. Інших доказів на підтвердження правомірності нарахування штрафу, а саме: факту отримання позичальником кредиту в іншій установі, - позивачем суду надано не було, в зв`язку з чим в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором, що виникла станом на 28.10.2020 у розмірі 10689,12 гривень, з яких: 5004,98 гривень - основного боргу по кредиту, 2034,14 гривень - відсотків нарахованих на суму основного боргу. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в розмірі 2102 гривень, що підтверджується платіжним дорученням від 27.10.2020 ( а.с. 1), слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial