Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

30 березня 2017 року позивач звернувся до суду з названим позовом з вимогою стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 20#00017802636 від 19.11.2013 р. станом на 20.03.2017 р. на суму 287853,78 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 53875,31 грн.; проценти за користування кредитом 59611,52 грн.; пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом 108159,80 грн.; пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом 66207,15 грн.. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідно до умов кредитного договору відповідачці надано кредит на суму 55000 грн. на строк до 18.11.2017 р. із щомісячним погашенням кредиту та сплатою процентів за користування кредитом згідно графіка (додаток № 1). Умовами кредитного договору передбачено сплату пені за несвоєчасне виконання грошових зобовязань відповідачем у розмірі 0,2 % від простроченої суми за кожний день прострочення, а також право позивача вимагати дострокового повернення повної суми заборгованості у разі, зокрема, затримки платежів на три календарні місяці, протягом 30 календарних днів з дня отримання відповідачем письмової вимоги позивача, направлення якої підтверджується повідомленням-вимогою № 3206/7/18-05-1 від 24.04.2014 р.. На адресу зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання відповідача неодноразово надсилались судові повістки відповідно до вимог статті 74 ЦПК України, однак всі вони були повернуті до суду за закінченням терміну зберігання, що може свідчити про відсутність відповідача за цим місцем проживання. У такому випадку згідно правил частини 5 статті 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручено належним чином. Представник позивача до суду не зявився за наявності клопотання про розгляд справи за його відсутності та згоду на ухвалення заочного рішення. За наявності умов, передбачених статтею 224 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів. У звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання технічними засобами згідно правил статті 197 ЦПК України не здійснювалось. Перевіривши наявні докази та матеріали справи, суд встановив, що 19 листопада 2013 року між ПАТ [PERSON] Сбербанку Росії (далі [PERSON]), який змінив своє найменування на ПАТ «Сбербанк» і [PERSON] (Позичальник) було укладено кредитний договір № 20#00017802636, за основними умовами якого [PERSON] зобовязався надати Позичальнику кредит в сумі 55000 грн. на ціла, зазначені в п. 1.3 цього Договору, а Позичальник зобовязався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням та повернути кредит Банку, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії, санкції, інші передбачені Договором платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені Договором та виконати всі інші умови цього Договору (п. 1.1. Договору). Детальний розпис загальної вартості платежів за цим Договором, що включає в себе суму щомісячних платежів по поверненню кредиту, процентів, комісійних винагород, інших супутніх платежів та розрахунок сукупної вартості кредиту і реальної процентної ставки, а також Графік повернення кредиту визначаються у цьому Договорі у Додатку № 1, що є невідємною його частиною (далі Графік) (п. 1.4. Договору). Виконання Банком зобовязань за Договором підтверджено випискою по особовим рахункам з 19.11.2013 р. по 20.03.2017 р. (а.с.11). 24 квітня 2014 року Банком на адресу Позичальника було надіслано Повідомлення-вимогу з вимогою дострокового повернення повної суми заборгованості за кредитним договором, яка станом на 23.04.2014 р. становила 58574,44 грн. (а.с. 17). Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] перед Банком за кредитним договором № 20#00017802636 від 19.11.2013 р. станом на 20.03.2017 р. загальна заборгованість становить суму 287853,78 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 53875,31 грн.; проценти за користування кредитом 59611,52 грн.; пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом 108159,80 грн.; пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом 66207,15 грн. (а.с. 9-10). При вирішенні справи суд виходить з наступного правового регулювання спірних відносин. Відповідно до статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку (частина 1). Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина 2). Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина 2). Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно частини 1 статті 610 цього Кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання (частина 1). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина 2). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина 3). Згідно абзацу першого частини 2 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Одним з наслідків порушення договору позичальником, який передбачений частиною 2 статті 1050 ЦК України, є право позикодавця у разі прострочення повернення чергової частини позики вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Виходячи з встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, які виникли з укладеного кредитного договору, беручи до уваги, що позивачем надано достатні докази виникнення зобовязання з укладеного кредитного договору та їх неналежного виконання відповідачем, суд вважає необхідним погодитись з доводами позивача і задовольнити позов у повному обсязі. За правилом ст. 88 ЦПК України судові витрати позивача по оплаті судового збору на суму 4317,81 грн. необхідно стягнути на його користь з відповідача.

Outcome: approved