Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

30 березня 2018 року позивачка звернулася до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на те, що з 20 лютого 2003 року до 10 лютого 2010 року сторони перебували у шлюбі. Мають спільного сина [PERSON], [INFO]. З 2016 року відповідач припинив брати будь-яку участь у вихованні сина, не займається його утриманням, не цікавиться його долею. Відповідач не дбає про фізичний та духовний розвиток дитини, взагалі не спілкується із дитиною, не дарує подарунки, з огляду на що [PERSON] просить її позов задовольнити. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в тому обсязі, що визначений у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, причина неявки суду невідома. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради подав заяву про розгляд справи без його участі при винесенні рішення просив врахувати інтереси дитини. Представник третьої особи виконавчого комітету Дунаєвецької міської ради, подав заяву про розгляд справи без його участі та подав до суду лист про неможливість надання висновку, оскільки відповідач на засідання опікунської ради не з'явився, на час розгляду питання знаходився за межами України. У зв'язка із неявкою відповідача, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, який не подав до суду відзив на позов та не повідомив про поважність причин не яки із згоди позивача суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України на підставі наявних у ній доказів. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 лютого 2003 року до 10 лютого 2010 року. Мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Позивачка, як підставу позову зазначила, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків з 2016 року, не займається утриманням сина, не цікавиться його долею, не дбає про фізичний та духовний розвиток дитини, взагалі не спілкується з ним. Згідно довідки №01-26/77 від 20 березня 2018 року виданої навчально-виховним комплексом №6 м. Хмельницького вбачається, що вихованням сина займається матір [PERSON], батько [PERSON], не з'являвся до школи і не цікавився життям сина. З акту обстеження умов проживання від 20 квітня 2018 року складеного спеціалістом відділу опіки та піклування служби у справах дітей вбачається, що для проживання дитини по [ADDRESS] створені належні умови. Відповідно до ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; є хронічними алкоголіками або наркоманами. п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Згідно п.18 цієї ж Постанови, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Аналізуючи надані сторонами докази та встановлені обставини, зокрема, що відповідач почав телефонувати та спілкуватися із дитиною, суд приходить до висновку, що хоча обставини ухилення батька від участі у вихованні дитини дійсно мають місце, однак його дії свідчать про те, що він не втратив інтересу до дитини. З огляду на що суд вважає за необхідне попередити [PERSON] про необхідність зміни ставлення до виховання дитини, а тому в задоволені вимоги про позбавлення батьківських справ слід відмовити. Що стосується вимоги про стягнення аліментів, то суд виходить із наступного. Обов'язок батьків утримувати дітей закріплений в ст.180 СК України. Право вибору способу стягнення аліментів надано тому із батьків з ким проживає дитина, зокрема кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідне право передбаченеу ст.181 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів судом враховуються вимоги ч.1 ст.182 СК України, зокрема стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Суд, зважаючи на те, що [PERSON] є працездатною особою, має дохід, інших утриманців не має, з урахуванням положень ч.3 ст.181 СК України вважає за необхідне визначити аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на утримання сина [PERSON] у розмірі 1 500 грн. При цьому судом також враховуються вимоги ч.2 ст.182 СК України, з яких вбачається, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судові витрати по справі становлять 704 грн 80 коп., які відповідно до ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved