Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

2 лютого 2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом до Корчинської сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно. В заяві зазначає, що 6.09.1999 року померла [PERSON], мати позивачів, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії І-СГ №159761, виданим Корчинською сільською радою Радехівського району, Львівської області. Дані родинні відносини, про те, що [PERSON] є їх мати стверджується свідоцтвами про народження. Спадкове майно, що залишилось після смерті спадкодавця становить земельна ділянка площею 1,0105 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Корчинської сільської ради Радехіського району Львівської області, та належала спадкодавцю [PERSON], згідно державного акту на право власності на землю, серії III- ЛВ №065694, виданого 23.01.2001 року Радехівською РДА на підставі розпорядження голови Радехівської РДА №297185 від 4.05.2001 року, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право власності на землю за №11729. Фактично прийнявши спадщину, вступивши в управління та володіння майном спадкодавця, та маючи намір оформити свої права на спадкове майно, позивачі звернулися до Радехівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак державним нотаріусом їм було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів, а саме Державного акту на право приватної власності на землю, оскільки такий видано після смерті спадкодавця, та рекомендовано звернутися з позовом в суд. Відсутність у них належних правовстановлюючих документів, унеможливлює реалізацію майнових прав, як спадкоємців, у позасудовому порядку. Станом на сьогоднішній день вони вимушені звернутися в суд з даним позовом через наступні причини. Просять винести рішення, яким визнати за [PERSON], право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 1,0105 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Корчинської сільської ради Радехіського району Львівської області, в порядку спадкування, після смерті матері [PERSON], яка померла 6.09.1999 року; визнати за [PERSON], право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 1,0105 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Корчинської сільської ради Радехіського району Львівської області, в порядку спадкування, після смерті матері [PERSON], яка померла 6.09.1999 року. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив постановити рішення про задоволення позовних вимог. Представник відповідача Корчинської сільської рада Радехівського району Львівської області у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнає (а.с.17). Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси. Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення позивачів та їх представника, дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав. Відповідно до положень ст.11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд встановив, що 6.09.1999 року у віці 76 років померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії І-СГ №159761, виданим 7.09.1999 року Корчинською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.9). Із свідоцтва про народження, серії ЯИ №687158 вбачається, що [PERSON], народилася 2.10.1952 року, батьками її є [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати), з приводу чого в книзі реєстрації народжень здійснено актовий запис за №17 (а.с.12) Як вбачається з свідоцтва про одруження, [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] та після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії І-СГ №328325, виданого 25.10.1975 року, актовий запис №325 (а.с.11). Спадкове майно [PERSON], складається із земельної ділянки площею 1,0105 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва яка розташована на території Корчинської сільської ради Радехіського району Львівської області, згідно державного акту на право власності на землю, серії III- ЛВ №065694, виданого 23.01.2001 року Радехівською РДА на підставі розпорядження голови Радехівської РДА №297185 від 4.05.2001 року, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право власності на землю за №11729 (а.с.10-10 зворот). Згідно інформації Відділу Держгеокадастру у Радехівському районі від 29.02.2016 року за №750/0/26-16-АП вбачається, що нормативно грошова оцінка земельної ділянки площею 1,0105 га, 0,17 (умовні кадастрові гектари) становить 6651 гривню 69 копійок/ га (а.с.13). З довідки №189 від 1.03.2016 року, виданої виконкомом Корчинської сільської ради Радехівського району Львівської області вбачається, що [PERSON] до дня смерті 6.09.1999 року, була зареєстрована та проживала в [INFO] (а.с.14). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.10,212 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Відповідно до вимог статей 548 та 549 УРСР ( який був чинним на момент виникнення правовідносин) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців із дня її відкриття вчинив одну з дій, передбачених цією статтею: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Тобто, фактичне прийняття протягом зазначеного строку частини спадкового майна свідчить про прийняття спадщини в цілому. Суд безспірно встановив, що позивачі прийняли спадщину та вступили у володіння майном, зокрема земельної ділянкою, після смерті [PERSON], що підтверджено поясненнями позивачів у судовому засіданні. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Перешкодою в реалізації позивачів їх законних прав та інтересів, після встановлення факту прийняття спадщини, стало те, що позивачі у позасудовому порядку будуть позбавлені оформити спадщину, після смерті [PERSON], оскільки Державний акт на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №065694, виданий 23.01.2001 року після смерті спадкодавця. Усунути цю перешкоду та реалізувати такі права і інтереси позивачів можливо лише в судовому порядку. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до «Інструкції №325 про заповнення бланків державних актів на право власності на земельні ділянки» затвердженої Держкомземом, наказом від 22.06.2009 року новий Державний акт видається тільки на імя власника (спадкодавця) взамін зіпсованого, втраченого. Зареєструвати на померлу особу Державний акт не можливо, як і не можливо, видати дублікат акта на імя померлого. Відповідно до ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент смерті. Суд встановив, що Державний акт на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №065694, який виданий 23.01.2001 року [PERSON], виготовлений після її смерті. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а відтак підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Узагальнюючи вищенаведене,оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що у позивачів немає іншого способу захисту порушених прав, суд робить висновки, що позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved