Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

30.10.2020 позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка Життя», третя особа: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення коштів. В обґрунтування даної позовної заяви позивач посилався на те, що 25.11.2019 між ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» та [PERSON] було укладено договір страхування життя власника карткового рахунку у формі електронного полісу №КІV1ZКF-19АР228 комплексного страхування власника карткового рахунку. Договір страхування укладено на підставі публічного договору-оферти ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» щодо добровільного комплексного страхування власника карткового рахунку ПРКК1 від 01.03.2018. 02.04.2020 [PERSON] була звільнена з роботи ФОП [PERSON] . Розмір заборгованості [PERSON] перед Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» станом на 02.04.2020 р. складав 22 548,00 грн. 03.04.2020 [PERSON] звернулася до ПрАТ «Страхова компанія\~«Уніка Життя» із заявою про настання страхового випадку передбаченого пп. Г п. 7.1 електронного полісу №КІУ 1ККЕ-19АР228 комплексного страхування власника карткового рахунку. ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» листом (вих.1237/20 від 27.04.2020) повідомило про своє рішення, в якому вказано що «Відповідно до пп. 4.3.1. розділу «Умови страхування по договору добровільного страхування життя платника комунальних платежів» Договору страхування не визнається страховим випадком подія, передбачена Ризиком «Безробіття Застрахованої особи», якщо застрахована особа була працевлаштована на підприємстві (установі) із загальною кількістю працівників менше 10 осіб. ... Враховуючи все вищевикладене, підстави для визнання даного випадку страховим та здійснення страхової витати відсутні». Із вказаним рішення позивач не погоджується, у зв`язку із викладеним позивач просить зобов`язати ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» сплатити страхове відшкодування в розмірі - 22548,00 грн., як суми заборгованості [PERSON] перед Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» відповідно до умов електронного полісу № КІV1ZКF-19АР228 від 25.11.2019. Представником відповідача суду надано відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову оскільки договором не передбачено страхова виплата у випадках який настав у позивача. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 25.11.2019 року між відповідачем та позивачем, на умовах викладених в Публічному договорі-оферті ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» щодо добровільного страхування життя власника карткового рахунку №ПРКК1 від 01.03.2018 було укладено Договір добровільного страхування життя № KIV1ZKF-19AP228. В подальшому оферта та поліс разом іменуються як договір страхування. Протягом терміну дії до Оферти вносились зміни шляхом викладення Оферти в новій редакції. Договір страхування було укладено 25.11.2019, нова редакція Оферти була затверджена 06.12.2019. Відповідно до п. 11 Оферти дана Оферта набуває чинності з «06» грудня 2019 року. Шляхом вчинення цієї Оферти Страховик пропонує Страхувальникам, які уклали договори страхування шляхом акцептування Оферти щодо укладення електронного Договору добровільного страхування життя власника карткового рахунку №ПРКК1 в редакції від «01» березня 2018 року, внести зміни до укладених договорів страхування. Прийняттям пропозиції є укладення Страхувальником протягом двадцятиденного строку після отримання пропозиції відповідної Додаткової угоди до договору страхування із Страховиком та/або сплата чергового страхового платежу після набрання чинності даної Оферти. На виконання умов п. 11 Оферти, позивач вносила чергові страхові платежі, що, ві пловілно. було прийняттям пропозиції про внесення змін до Оферти. Заява на страхування була заповнена та підписана Позивачем в електронній формі за допомогою відповідного додатка Третьої сторони, факт чого підтверджений Електронним Протоколом оформлення електронного договору страхування KIV1ZKF-19AP228 від 25.11.2019 наданого Третьою стороною. Отже, посилання Представника Позивача на те. що Позивач не був ознайомлений та не був згоден з умовами Договору страхування спростовується на пілставі п. 26 та п. 27 згаданого Електронного Протоколу. Укладаючи Договір страхування, Позивач підтвердив, що таке укладення Договору з його боку було добровільним і здійснювалось за його бажанням, також підтвердив, що ознайомлений з Правилами, Програмою страхування та умовами Оферти, розуміє їх зміст і цілком і повністю погоджується з ними. Страхувальником було отримано Поліс, який, разом з Офертою, є невід`ємною частиною Договору страхування. Статтею 982 Цивільного кодексу України передбачені істотні умови Договору страхування, а саме: предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк Договору, умови дострокового розірвання Договору страхування, виключення із страхових випадків, обмеження та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Всі вищевказані умови були узгоджені обома сторонами та викладені в тексті Договору страхування. 07.04.2020 до Страховика від Страхувальника, за допомогою електронного сервісу Третьої сторони, надійшла заява про настання випадку, що має ознаки страхового №Z2033PB70000GJ від 03.04.2020 з копіями відповідних документів. \~ \~ \~ \~При розгляді випадку, що має ознаки страхового за ризиком «Дожиття до дати настання безробіття Застрахованої особи», Страховик керувався положеннями Оферти п. 4.3.1 Оферти, «Не визнається страховою подією випадок передбачений [PERSON] цього Договору та за таким випадком не здійснюється страхова виплата, якщо Застрахована особа - працевлаштована на підприємстві (установі) із загальною кількістю працівників менше 10 осіб». Згідно наданої Позивачем копії Довідки ФОП [PERSON] щодо кількості працівників від 14.04.2020 кількість штатних працівників ФОП [PERSON] (роботодавця Позивача) становили 2 (дві) одиниці, тобто Страхувальник був працевлаштований на підприємстві (установі) із загальною кількістю працівників менше 10 осіб, що на підставі п.4.3.1. Оферти, є підставою для відмови у здійсненні страхової виплати. 27.04.2020 на адресу Страхувальника було надіслано лист №1237/20, в якому Відповідач, повідомив про відмову у здійсненні страхової виплати. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки належних та достатніх доказів на підтвердження доводів позивача суду не надано та судом не встановлено, та вказане спростовується вищенаведеним заперечення відповідача та наданими ним доказами. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід віднести за рахунок держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed