overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

31.07.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод шляхом виселення та прохав виселити [PERSON] з усім належним йому майном з нежитлового приміщення, яке складається в цілому з : торгової зали ( 1) пл. 37,6 кв.м., кабінету( 2) пл. 14,3 кв.м., коридору (3) площею 2,9 кв.м., вмивальні ( 4) пл. 1,3 кв.м., вбиральні ( 5) пл. 1,6 кв.м., загальною площею 57,7 кв.м. в розмірі 3/100 частин житлового будинку « А-4», загальною площею 584,9 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує повністю. Відповідач [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи,вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що 29.10.2013 р. реалізуючи своє законне право у спільній частковій власності, набуте відповідно 29.03.2013 р. та 24.04.2013 р. на підставі договорів дарування, [PERSON] здійснив продаж належної йому частки [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за № 1119, за яким [PERSON] набув право власності на нежитлове приміщення, яке складається в цілому з : торгової зали ( 1) пл. 37,6 кв.м., кабінету( 2) пл. 14,3 кв.м., коридору (3) площею 2,9 кв.м., вмивальні ( 4) пл. 1,3 кв.м., вбиральні ( 5) пл. 1,6 кв.м., загальною площею 57,7 кв.м. в розмірі 3/100 частин житлового будинку « А-4», загальною площею 584,9 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Згідно з витягом від 29.10.2013 р. було проведено державну реєстрацію права власності [PERSON] на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса ПМНО [PERSON], індексний номер 7354495 від 29.10.2013 р. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1,2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визначений судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки. Відповідач [PERSON] добровільно не виселяється з нежитлового приміщення за адресою [ADDRESS], то він підлягає виселенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

31.07.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дружини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 11.02.1995 року з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Відповідач є батьком [PERSON], матеріальної допомоги дружині не надає, у зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду з позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє утримання у розмірі 16 частини його заробітку (доходу), починаючи від дня пред'явлення позову суду та до досягнення дитиною трирічного віку. У судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Вивчивши матеріали справи, аналізуючи їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що з 11.02.1995 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.4). Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження (а.с.5). Позивач не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги дружині не надає, працює ШУ «ім.. Героїв Космосу», щомісячно отримує заробітну плату, має стабільний дохід. Позивачу коштів на утримання дитини не вистачає, дитина фактично знаходиться на її утриманні. Відмова відповідача у добровільний спосіб надавати їй допомогу ставить позивача у скрутне матеріальне становище, в зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду з даним позовом. У відповідності до ч. 2, 4 ст. 84 СК України - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на її утримання в розмірі 16 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243,60грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

31.07.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 16.07.2012 року в розмірі 22471 грн 69 коп., а також 243 грн 60 коп. у відшкодування понесених судових витрат. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Представник позивача надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, якою також повідомила про свою згоду на заочний розгляд справи у разі відсутності відповідача. Відповідач про причини своєї неявки не повідомила, у зв'язку з чим, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 16.07.2012 року сторони уклали договір (б/н) відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит сумі 15155 грн 17 коп., із щомісячною сплатою за користування кредитними коштами 30% річних від суми залишку (далі по тексту - Договір). Згідно статей 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Відповідач умови Договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 30.05.2014 року складає 22471 грн 69 коп., зокрема: - заборгованість за кредитом - 15155 грн 17 коп., - заборгованості по сплаті відсотків - 5010 грн, - штраф - 1046 грн 27 коп., - пеня - 760 грн 25 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а. с. 8), правильність якого відповідачем не спростована. Зазначене є підставою для задоволення позову та стягнення з відповідача суми боргу в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

31.07.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 19.03.2008 року в розмірі 12216 грн 12 коп., а також 243 грн 60 коп. у відшкодування понесених судових витрат. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Представник позивача надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, якою також повідомила про свою згоду на заочний розгляд справи у разі відсутності відповідача. Відповідач про причини своєї неявки не повідомив, у зв'язку з чим, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 19.03.2008 року сторони уклали договір (б/н) відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит сумі 10000 грн, із щомісячною сплатою за користування кредитними коштами 24% річних від суми залишку (далі по тексту - Договір). Згідно статей 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Відповідач умови Договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 15.06.2014 року складає 12216 грн 12 коп., зокрема: заборгованість за кредитом - 643 грн 88 коп., заборгованості по сплаті відсотків - 10514 грн 33 коп., штраф - 1057 грн 91 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а. с. 8, 9), правильність якого відповідачем не спростована. Зазначене є підставою для задоволення позову та стягнення з відповідача суми боргу в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

31.07.2014 року позивач звернувся з позовом про встановлення юридичного факту про прийняття ним спадщини після смерті його батька [PERSON], який помер [INFO] в м. Первомайськ Миколаївської області. Також просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] в м. Первомайськ Миколаївської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що зразу після смерті батька він відповідно до ст. 549 ЦК України ( в редакції 1963 року) прийняв спадщину а саме: утримував будинок, обробляв присадибну ділянку і встановлення факту прийняття спадщини передбачено ст. 273 ЦПК України ( в редакції 1963 року), а відповідно за ним необхідно визнати право власності на вищевказаний будинок з надвірними спорудами. В судове засідання позивач не з'явився, а надав заяву в якій підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити, а справу просить розглядати у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позов визнав та проти його задоволення не заперечував, а справу просив розглядати в його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить що позов доведений відповідно до вимог ст. 61ч.1 ЦПК України, так як обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, а відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти задоволення позову, а тому суд знаходить позовні вимоги доведеними і підлягаючими задоволенню відповідно до вимог ст. 273 ч. 2 ЦПК України ( в редакції 1963 року) та ст.ст. 548, 549 ч.1 п. 1 ЦК України ( в редакції 1963 року).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

31.07.2014 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 13488,68 грн. за кредитним договором № б/н від 02.09.2011 року та судові витрати - 243,60 грн. Підставою позову явилось те, що 02.09.2011 року відповідач отримав кредит в розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на це, підписавши заяву разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», що складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. На 30.06.2014 року відповідач має заборгованість у сумі 13488,68 грн., яка складається: 4995 грн. - заборгованість за кредитом, 7375,17 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 618,51 грн. - штраф (процентна складова). Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, а справу просить слухати у його відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень по суті позову не надав, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини. на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України суд знаходить, що копіями заяви позичальника № б/н від 02.09.2011 року (а.с.7), Умов та правил надання банківських послуг (а.с.8-32), Правилами користування платіжною карткою ( а.с.46-47) підтверджено отримання відповідачем кредиту у позивача, а розрахунком заборгованості ( а.с.5-6) підтверджено розмір заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

31.07.2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 01.11.2000 року. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, хоча і проживають разом, але спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Сторони через канцелярію суду подали заяви, в яких просили розглянути справу без їх особистої участі, при цьому позивач наполягала на розірванні шлюбу, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 01 листопада 2000 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні відносини. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Примирення між сторонами не можливе. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно із положеннями ст.ст. 110-112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За таких умов подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

31.07.2014 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину. В судовому засіданні позивача підтримала заявлені вимоги і суду показала, що має з відповідачем спільного сина [PERSON], [INFO], який мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. В теперішній час сторони мешкають окремо. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, однак має таку можливість, оскільки є працездатним. Інших осіб на утриманні не має. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини до досягнення ним повноліття в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач в судовому засіданні пред`явлені вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Вислухав пояснення сторін, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст.181 ч.3, 183 Сімейні кодекси України, за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі, розмір яких визначається судом. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, дочки, інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, вимоги позивача про стягнення аліментів на дитину у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, на утримання сина є законними і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

31.07.2014 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказано, що сторони знаходяться у шлюбі з 09.12.2011 року і проживали разом до 30.01.2014р., сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння між ними. Подальше проживання разом та збереження шлюбу не можливе. Спору про поділ майна, що є спільною власністю немає. Між сторонами досягнуто угоду про утримання дитини, яка буде проживати з позивачкою, з добровільною виплатою коштів на її утримання з боку відповідача. Оскільки шлюбні відносини припинені остаточно, позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, прізвище залишити теперішнє. Позивач в судове засідання не з'явилася, в своїй заяві позов підтримала повністю, просила суд справу розглянути без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується довідками поштового відділення про повернення кореспонденції за закінченням терміну зберігання від 13.08.2014 р. та про повернення кореспонденції у зв'язку з тим, що адресат за зазначеною адресою тимчасово не проживає, в Росії від 20.08.2014р. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За заявою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає повному задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 09.12.2011 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 09.12.2011 р. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.02.2011р. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] Шлюбні стосунки припинено остаточно, збереження сім'ї неможливе, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому суд вважає за потрібне шлюб між сторонами розірвати, прізвище після розірвання шлюбу сторонам залишити без змін та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

31.07.2014 року позивач звернулася до суду з позовом. Зазначала, що від спільного життя з відповідачем мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Діти знаходяться на утриманні позивачки, відповідач матеріальної допомоги на їх утримання не надає. У зв'язку із цим позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в розмірі 1/2 частини свіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до їх повноліття. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги підтримує. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідач є батьком неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], про що свідчать копії свідоцтв про народження серії [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] (а.с.2-7). Відповідно до ст.ст. 182, 183 СК України суд враховує ряд істотних обставин, з яких витікає розмір аліментів, які підлягають стягненню в частині визначеній судом, проте мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Позов позивачкою подано 31.07.2014 року (а.с. 1). Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Позивач просить стягувати аліменти на дітей в розмірі по 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача на кожну дитину. Відповідно до ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Суд вважає, вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не надано письмових заперечень проти позову і доказів, які б підтверджували незаконність вимог позивача або їх необґрунтованість. З огляду на це, суд вважає, що, згідно із ст. 183 СК України, розмір аліментів може бути визначений у розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) відповідача. Позивач при зверненні до суду від сплати судового збору була звільнена на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності із ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved