Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

30 травня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПС Україна» про стягнення матеріальних збитків, відшкодування моральної шкоди та зобовязання вчинити певні дії та визнання звільнення з роботи незаконним та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди Обґрунтовуючи заявлені вимоги зазначив, що на сайті Head Hunter побачив оголошення про вакансію менеджера по розвитку бізнесу та партнерської мережі від 27 лютого 2013 року, в якій було зазначено, що заробітна плата за даною вакансію від 5\~000 грн. З 11 квітня 2013 року по 10 липня 2013 року працював на посаді менеджера з продажу. Спочатку йому виплачували заробітну плату своєчасно в сумі 1\~028 грн., але не в обіцяному розмірі в сумі 5\~000 грн., але починаючи з 01 липня 2013 року почалися затримки у виплаті заробітної плати, що не дозволяло йому створити нормальні умови для проживання своєї родини. Через це 18 липня 2013 року він направив на адресу заяву про звільнення за згодою сторін, але вона була залишена без відповідного реагування. В звязку з цим просить суд стягнути на його користь різницю в заробітній платі між пропонованою заробітною платою у вакансії і реально виплаченою - 11\~915 грн. та у звязку не поверненням трудової книжки стягнути з відповідача заробітну плату за час затримки проведення розрахунку в сумі 100\~000 грн.та стягнути моральну шкоду заподіяну у розмірі 40% заборгованості в сумі 44\~766 грн., а також змінити підставу звільнення. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, з викладених в позовній заяві підстав. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про його проведення повідомлений належним чином, відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України. Третя особа в судове засідання не зявилася, про його проведення повідомлений належним чином, відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, повно та всебічно зясувавши обставини в справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, приходить до наступного. Наказом від 11 квітня 2013 року № 110413/03 [PERSON] був прийнятий на посаду менеджера із продажу. Станом на 10 липня 2013 року відповідачу не було виплачено заробітну плату за червень 2013 року. Згідно оголошення про вакансію менеджера по розвитку бізнесу та партнерської мережі від 27 лютого 2013 року вбачається, що обіцяний розмір заробітної плати становить 5\~000 грн. Однак, в ході судового розгляду зі слів позивача ТОВ «ПС Україна» виплачувало йому заробітну плату в сумі 1\~028 грн., а не 5\~000 грн. Наказом директора ТОВ «ПС України» № 270613/02 від 27 червня 2013 року позивача було звільнено, в звязку з незадовільними результатами випробування при прийнятті на роботу. 18 липня 2013 року позивач надіслав на адресу відповідача заяву, в якій просив звільнити його за згодою сторін з 10 липня 2013 року, через створення неможливих умов для роботи, а також просив надіслати трудову книжку за вказаною адресою. Судом встановлено, що відповідач був прийнятий на роботу з випробувальним терміном, який закінчився - 11 червня 2013 року. Однак, позивач продовжував працювати, з цього випливає, що він успішно пройшов випробувальний термін та був прийнятий на постійну роботу. З наведеного випливає, що звільнення [PERSON] за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України було незаконно. З позивачем не було проведено розрахунку при звільненні та не видано оформлену належним чином трудову книжку. Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися до суду в місячний термін в разі незаконного звільнення, але в судовому засіданні достовірно встановлено, що останній без поважних причин пропустив місячний термін для звернення до суду. Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку та провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суму належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безспосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дазнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Статтею 234 КЗпП України передбачено, що у разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст. 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Згідно п. 4 постанови Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року встановлені статтями 228, 233 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст. 233 КЗпП місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Виходячи з наведеного, при поданні позовної заяви позивач пропустив місячний строк на звернення до суду з відповідними вимогами, клопотання про поновлення процесуального строку із обгрунтуванням поважності причин пропуску суду не надав. Зважаючи на викладені обставини, в задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки позивачем було пропущено строк на звернення до суду з відповідними вимогами. На вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі позовна давність не застосовується, але позивач не надав доказів про існування заборгованості по заробітній платі. Судом, на підставі звіту-рахунку АТ «ОТП Банк» за період з 01 січня 2013 року по 05 листопада 2013 року встановлено відсутність заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «ПС Україна» перед позивачем, а тому вимоги в цій частині є необгрунтованими та безпідставними.

Outcome: dismissed