Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

30 липня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 20 вересня 2008 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №460. В обґрунтування позову вказав, що сімейне життя між сторонами не склалося, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу він вважає неможливим. Вказав, що спору щодо місця проживання спільної дитини та поділу майна подружжя не має, шлюбні відносини між сторонами припинені більше двох років назад. В підготовче судове засідання позивач не зявився, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач в підготовче судове засідання не зявилася, надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила справу розглянути за її відсутності. Відповідно до\~частини 3\~статті 200\~ЦПК України,\~за результатами\~підготовчого провадження\~суд ухвалює\~рішення у\~випадку визнання\~позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 20 вересня 2008 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №460 (а.с.10). Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON] (а.с.9). Зі змісту позовної заяви вбачається, що спору щодо місця проживання спільної дитини та поділу майна подружжя сторони не мають. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зазначена норма національного законодавства відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Згідно приписів статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При ухваленні рішення судом також враховано повне визнання позову відповідачем, яке прийнято судом, оскільки таке визнання не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved