Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

31.03.2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що він являється власником будинковолодіння, що знаходиться в [ADDRESS]. Зазначає, що в будинку також зареєстрована його (позивача) колишня дружина [PERSON], відповідачка по справі. Остання фактично не проживає там понад два роки, зокрема із серпня 2012 року. Вказаний будинок покинула добровільно, забравши усі свої речі. Покликається на те, що через формальну прописку відповідачки в його будинку змушений нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, що негативно впливає на його матеріальний стан. Стверджує, що факт не проживання відповідачки [PERSON] в належному йому на праві власності житловому будинку підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання його (позивача) сім'ї. З огляду на наведене, просить суд постановити рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування жилим приміщенням - у будинку, що розташований по [ADDRESS] і належить позивачу. Крім того, просив виписати відповідачку із зазначеного будинку. Вимоги позивачем підтримано в судовому засіданні. Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечила і пояснила, що дійсно не проживає у спірному будинку з серпня місяця 2012 року, що спірний будинок був придбаний позивачем ще до реєстрації їхнього шлюбу і саме за кошти позивача. За час спільного проживання з позивачем витратила власні кошти на заміну двох вікон та ремонт підлоги у спірному будинку. З тих підстав заперечує проти позову, оскільки позивач не повернув їй витрачених коштів. Представник третьої особи - Поповицької сільської ради Мостиського району Львівської області в судове засідання не з'явився, проте подав заяву, в якій зазначив, що проти позову не заперечує та просить розглянути справу у його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що будинковолодіння по [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.08.2007 року, виданого Комунальним підприємством «Мостиським РБТІ». У вказаному житловому будинку, окрім позивача, зареєстрована також його колишня дружина [PERSON], відповідачка по справі. Остання фактично там не проживає з серпня місяця 2012 року. Вказаний будинок відповідачка покинула добровільно, участі у витратах по утриманню такого не приймає, а залишається там по даний час формально зареєстрованою. Судом не встановлено обставин створення відповідачці [PERSON] будь-яких перешкод в користуванні спірним жилим приміщенням з боку позивача [PERSON] чи інших осіб, остання за захистом своїх прав щодо проживання у вказаному будинку не зверталася. Не встановлено судом і обставин, які б свідчили про поважність причин не проживання відповідачки в спірному житловому будинку. Вказані обставини підтверджуються: поясненнями сторін; показаннями свідків [PERSON] і [PERSON]; копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.08.2007р.; актом обстеження матеріально-побутових умов проживання позивача [PERSON] від 23.03.2015 року; копією договору купівлі продажу-житлового будинку від 25.07.2007 року; копією паспорта позивача. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст.319 Цивільного Кодексу України передбачає, що позивач як власник має право володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 зазначеного Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Всебічно, повно, об'єктивно і безпосередньо дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх в сукупності, враховуючи ті обставини, що відповідачка [PERSON] відсутня за зареєстрованим місцем проживання - у спірному житловому будинку без поважних причин та більше строку, встановленого ст.405 ЦК України, а саме понад один рік (більше 2-ох років) така не бере участі у витратах по його утриманню, а значиться там лише зареєстрованою, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням в будинку, що розташований по [ADDRESS] і належить позивачу. Щодо позовних вимог в частині виписки відповідачки [PERSON] (зняття з реєстраційного обліку) за вказаною адресою, то вирішення цього питання залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Так, відповідно до ст.7 Закону України від 11.12.2003р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи , запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Тобто питання зняття особи з реєстрації місця проживання є компетенцією органів реєстрації місця проживання та місця перебування осіб. Наявність же остаточного рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами. З огляду на наведене суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині зняття відповідачки з реєстрації місця проживання. Крім того, згідно вимог ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки в користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved