Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

29 травня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 16 серпня 2003 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем, від якого вони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя із відповідачем не склалося, між ними втрачено почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини вони припинили декілька років тому, наразі спільне господарство разом не ведуть та проживають окремо. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Ухвалою суду від 11 червня 2019 року було відкрито провадження у справі (а.с. 14-15). У підготовче засідання сторони не з`явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У відповідності до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В зв`язку з тим, що відповідач визнав позов, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні таких обставин. Судом установлено, що сторони одружились 16 серпня 2003 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження відділом реєстрації актів громадянського стану Новомосковського міського управління юстиції Дніпропетровської області зроблено відповідний запис за № 240 та видано свідоцтво про одруження (а.с. 4). [INFO] у сторін від шлюбу народилась донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 5). На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з початку 2019 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратила почуття любові та поваги до чоловіка, спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим Крім того, судом установлено, що позивач [PERSON] вагітна. Відповідно до ч. 3 ст. 110 СК України чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Відповідно до наданої суду заяви від 24 вересня 2019 року, посвідченої державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Голубовою О. С., зареєстрованої в реєстрі за № 2-595, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , визнає себе батьком дитини, яка буде народжена у [PERSON] , [INFO] , відповідно до ст. 126 СК України надав свою згоду на внесення відомостей про батька до актового запису про народження дитини, по батькові просить вказати за власним іменем батька [PERSON] ([PERSON] ), присвоїти їй/йому прізвище [PERSON] (а.с. 23). За таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В зв`язку з наведеним, [PERSON] має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке їй було присвоєне у зв`язку з реєстрацією шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved