Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 9 липня 2018 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулась [PERSON] із вказаним позовом, в якому зазначила, що 19 червня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Бердичівському району реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області між нею та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 33. Позивач просить розірвати їх спільний з відповідачем шлюб і після розірвання шлюбу відновити їй її дошлюбне прізвище. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначає, що вони з чоловіком мають різні характери, погляди на життя та сімейні відносини. Це призвело до того, що тривалий час як родина вони не проживають, не ведуть спільного господарства і не підтримують подружніх стосунків. На думку позивача, сім»я розпалась остаточно і примирення є неможливим. Ухвалою судді від 20 липня 2018 року позовну заяву [PERSON] було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. У судове засідання позивач не зявилась, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги вона підтримує повністю і проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін і на підставі ч.1\~ст.280 ЦПК України\~ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 19 червня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Бердичівському району реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області між [PERSON], 29.09.1973 р. н., і [PERSON], 06.05.1974 р. н., зареєстровано шлюб, актовий запис № 33, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 4). Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам подружжя. З викладених у позові пояснень позивача вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, через що позивач відмовляється від примирення. Згідно зі ст.56 СК України, кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Виходячи з викладеного та відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд вважає позов в частині розірвання шлюбу обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечило б інтересам позивача, яка бажає їх припинення. Суд також переконаний у тому, що є підстави для відновлення після розірвання шлюбу дошлюбного прізвища позивача, оскільки остання, відповідно до ст.113 СК України, має на це право.

Outcome: approved