Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

8.07.2015 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики №1 від 02.09.2013 року в сумі 630547,44 грн., вказуючи , що 02.09.2013 року ним за вказаним договором позики було передано 30000,0 доларів США [PERSON] 12.10.2015 року [PERSON] адресувала до суду заяву, в якій просила замінити позивача [PERSON] за його позовом до [PERSON] на неї та допустити до участі у справі у звязку з укладенням15 вересня 2015 року між ними договору про уступку права вимоги за договором позики №1 від 02.09.2013 року. Ухвалою суду від 16.11.2015 року замінено позивача [PERSON] на [PERSON] у справі. 4.11.2015 року за ухвалою суду до участі у розгляді справи залучено в якості співвідповідача [PERSON]. 4.11.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, вказуючи , що 02.09.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики №1 у відповідності до якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в розмірі 30 000,0 доларів США, про що останній написав розписку про їх отримання. Позика надавалася на три роки або ж [PERSON] мав повернути кошти на першу ж вимогу [PERSON] у відповідності до п.3 договору позики №1 від 02.09.2013 року на протязі 30 днів з моменту предявлення такої вимоги. Позика була надана для купівлі трикімнатної квартири за адресою м . Черкаси, [ADDRESS], яку і придбав відповідач. [PERSON] та відповідачка [PERSON] з червня 2012 року перебували у фактичних шлюбних відносинах, спільно проживали за адресою м . Черкаси [ADDRESS] \\ орендована квартира \\ та вели спільний побут, 30 вересня 2013 року у них народився син [PERSON], а 24.10.2013 року між ними укладено шлюб. З метою придбання квартири за адресою м . Черкаси, [ADDRESS] [PERSON] і уклав договір позики у розмірі 30 000,0 доларів США, яка використана за цільовим призначенням, вартість квартири становила 356 483,0 грн.\\ курс НБУ-11,383201 грн. \\ дол.США \\. Договір позики №1 від02.09.2013 року був укладений [PERSON] в інтересах сімї та хоч і без оформлення згоди з боку [PERSON] , проте був нею погоджений, грошові кошти були використані на потреби сімї. У звязку з укладенням 15 вересня 2015 року між нею та [PERSON] договору про уступку права вимоги за договором позики №1 від 02.09.2013 року, вона має право вимоги до відповідачів [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона \\ позикодавець \\ передає у власність другій стороні \\ позичальникові \\ грошові кошти або інші речі , визначені родовими ознаками , а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів \\ суму позики \\ або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості . Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей , визначених родовими ознаками . Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику \\ грошові кошти у такій самій сумі або речі , визначені родовими ознаками , у такій самій кількості , такого самого роду та такої самої якості , що були передані йому позикодавцеві у строк та в порядку , що встановлені договором . Оскільки сума позики не повернута просила суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на її користь борг в сумі 630547,44 гривень за договором позики №1 від 02.09.2013 року. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги визнали, вважають, що [PERSON] також має нести цивільно правову відповідальність за даними позовними вимогами в солідарному порядку. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали. При цьому , [PERSON] зазначила , що вона нічого не знає про позику, яку отримав [PERSON], при передачі коштів чи написанні розписки не була присутньою, станом на дату письмової розписки у зареєстровані шлюбі з [PERSON] не перебувала та лише епізодично вони бачилися між собою, про наявність даного спору дізналась з офіційного сайту Придніпровського районного суду та звернулась із заявою про визнання її третьою особою у справі. Суд , заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи , вважає , що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення , виходячи з наступних підстав. За обставинами справи , встановлено , що 02.09.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики №1 у відповідності до якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в розмірі 30 000,0 доларів США, про що складено розписку про їх отримання. Позика надавалася на три роки або ж [PERSON] мав повернути кошти на першу ж вимогу [PERSON] у відповідності до п.3 договору позики №1 від 02.09.2013 року на протязі 30 днів з моменту предявлення такої вимоги. Також, до позовної заяви додано договір позики №1 від 02.09.2013 року, виготовлений на компютері. Відповідно до розписки кошти [PERSON] отримано до написання розписки за адресою м . Черкаси, [ADDRESS] , а крім того , вказується , що кошти беруться для купівлі трикімнатної квартири, яка розташована за адресою [ADDRESS]. Таким чином , факт отримання відповідачем [PERSON] позики підтверджено документально, а саме , наданою позивачкою [PERSON] письмовою розпискою відповідача [PERSON] від 02.09.2013 року написаною ним власноручно. В судовому засіданні відповідач [PERSON] підтвердив факт отримання ним від [PERSON] позики 02.09.2013 року у розмірі 30 000,0 доларів США та написання власноручної письмової розписки від 02.09.2013 року. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона \\ позикодавець \\ передає у власність другій стороні \\ позичальникові \\ грошові кошти або інші речі , визначені родовими ознаками , а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів \\ суму позики \\ або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості . Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей , визначених родовими ознаками . Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 525 ЦПК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом./ Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. \\ ч.1 ст. 625 ЦК України \\ . Оскільки встановлено , що відповідач [PERSON] не повернув суму позики , яка становить 30 000,0 доларів США , що за позовними вимогами [PERSON] еквівалентно 630547,44 гривень , вказана сума і підлягає до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] в судовому порядку. Що стосується позовних вимог [PERSON] до співвідповідача [PERSON], то позов в цій частині не може підлягати до задоволення, оскільки встановлено , що [PERSON] про таку позику нічого не знала , не є стороною за договором позики та дізналась про це з офіційного сайту Придніпровського районного суду м . Черкаси про наявність даної цивільної справи , тобто, випадково. Також, встановлено , що станом на день укладення договору позики , тобто, 02.09.2013 року [PERSON] не перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та вони епізодично \\ час від часу \\ зустрічались, шлюб сторони зареєстрували 24 жовтня 2013 року. У відповідності до ч.4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Як встановлено , [PERSON] та [PERSON] станом на момент укладення договору позики №1 від 02.09.13року не перебували в зареєстрованому шлюбі, а тому, вказаний договір не породжує для відповідачки [PERSON] ніяких обовязків. Також, встановлено , що відповідне рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, про те , що станом на 02.09.13 року [PERSON] та [PERSON] проживали разом як чоловік і жінка однією сімєю без реєстрації шлюбу - відсутнє. Всі твердження позивачки [PERSON] стосовно спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сімєю та використання вказаних коштів на придбання квартири являються припущеннями. Рішення ж суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того , також встановлено , що [PERSON] ніякої згоди - ні усної , ні письмової на отримання [PERSON] позики у розмірі 30\~000, 0 доларів США - не надавала. Позивачка [PERSON] також не надала суду і доказів того, що кошти в сумі 30\~000, 0 доларів США були використані на придбання квартири [ADDRESS]. Це спростовується наданими суду письмовими матеріалами справи. Так, встановлено , що попередній договір укладений між [PERSON] та продавцем квартир [PERSON] за участю посередника АН «Стімул-С» ПП Симончук на придбання вказаної квартири укладений між сторонами лише 03 квітня 2014 року. Розписка про отримання коштів,згідно якої [PERSON] та [PERSON] отримали кошти за продаж квартири датована 25 квітня 2014року, тобто, в момент укладення договору купівлі-продажу квартири. Також, встановлено , що вказаним обставинам вже надано відповідну правову оцінку по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя. Відповідно до рішення Придніпровського районного суду м . Черкаси від 05.11.2015 року у справі №711\\5563\\15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя , вбачається , що за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності по 1\\2 частині на квартиру [ADDRESS] в м . Черкаси. Також, відповідно до вказаного рішення суду , вбачається , що в судовому порядку встановлено , що [PERSON] та [PERSON] вказану квартиру придбали за спільні кошти , а не за кошти, які отримані [PERSON] за договором позики та судом не взято до уваги письмову розписку від 02.09.2013 року на суму 30000,0 доларів США, яку представив суду представник [PERSON] [PERSON] Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 26 січня 2016 року вказане рішення Придніпровського районного суду м . Черкаси від 05.11.2015 року - залишено без змін, а апеляційну скаргу [PERSON] на це рішення відхилено. Апеляційний суд погодився з доводами суду першої інстанції про те, що посилання [PERSON] на придбання вказаної квартири за рахунок виключно його особистих кошів, які він отримав результаті позики від 02.09.2013 року - є необґрунтованими. При цьому , в ухвалі вказується: «проте, як вбачається уз умов попереднього договору , який укладений 3 квітня 2014 року, тільки в квітні 2014 року, тобто, набагато пізніше після написання [PERSON] розписки сторони даного договору ( [PERSON] та [PERSON] ) досягли попередньої згоди щодо укладення в строк до 31 травня 2014 року та належного оформлення договору купівлі продажу нерухомого майна у вигляді квартири [ADDRESS] в м . Черкаси, що спростовує твердження апелянта щодо запозичення коштів саме на придбання спірного житла. Крім того, спірна квартира була придбана за ціною , яка вдвічі перевищує грошову суму, зазначену [PERSON] в розписці від 2 вересня 2013 року, що також спростовує посилання апелянта про придбання ним квартири виключно за свої особисті кошти». Таким чином , обставини , встановлені судовим рішенням у справі відповідно до ст.61 ЦПК України не підлягають повторному доказуванню. Згідно вказаної норми права , обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В даному випадку ухвалою апеляційного суду Черкаської області встановлені обставини, які мають значення для вирішення даної справи. Крім того , суд враховує і ті обставини , що пояснення [PERSON] в судовому засіданні не відповідають фактичним обставинам справи та не узгоджуються з ними. Так, [PERSON] пояснив,що 02.09.13 року він лише писав розписку про отримання ним коштів, а складання і підписання договору позики - не підтвердив. При цьому , [PERSON] зазначив, що письмова розписка складалась в автомобілі, що також спростовує факт складення і підписання договору позики в якому вказано, що він укладений за адресою [ADDRESS]. Також, [PERSON] зазначив, що кошти за придбання квартири він віддав продавцю [PERSON] в цей же день, тобто, 02.09.13року , що суперечить розписці від 25.04.14 року та договору купівлі-продажу квартири від 25.04.14року. [PERSON] не надав суду і доказів того, що саме ці кошти після спливу 7 \\ семи \\ місяців після їх отримання були використані на придбання квартири. Узагальнюючи вищенаведене суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення. Суд вважає, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає до стягнення заборгованість за договором позики №1 від 2.09.2013 року в сумі 30.000 доларів США, що еквівалентно 630 547,44 гривень. Крім того, підлягають до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 3654,0 гривень. В позовних вимогах до [PERSON] має бути відмовлено. На підставі наведеного , ст. ст.. 11,60, 213-215, 88 ЦПК України та

Outcome: partial