Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

30 січня 2015 року до суду надійшла вказана позовна заява. В позовній заяві позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 29.03.2007 року в сумі 12 165,83 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, щона підставі договору №ZP1RRX02450295 від 29.03.2007 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], останньому було надано кредит в сумі 1 362,00 грн. зі сплатою 12,00 % річних. Як зазначає позивач, ним виконані взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, в той же час відповідач не виконав умов договору в повному обсязі та кошти в строки, визначені договором не повернув, а тому позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості з відповідача, що станом на 11.12.2014 року становить 13 184,99 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 11,40 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 5 714,34 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 183,90 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 7 275,35 грн., а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 555,52 грн. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 2 074,68 грн., яка була задоволена за судовим наказом Приазовського районного суду Запорізької області від 07.03.2008 року. Отже заборгованість становить 12 165,83 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився направив на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи через друковані засоби масової інформації, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів за згодою представника позивача. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, як вбачається з заяви. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29.03.2007 року [PERSON]було підписано Заяву позичальника № ZP1RRX02450295, що фактично є кредитним договором. За даною заявою [PERSON]було надано кредит у сумі 1 362,00 грн. строком до 29.03.2008 року зі сплатою 12,00 % річних та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 18,39 грн. [PERSON] в свою чергу зобов'язувався повернути кредит, сплатити відсотки, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») строки. Щомісячно з 10 по 15 число сплачувати Банку кошти в розмірі 139,51 грн. Крім того, згідно п.4.2 Умов, при порушенні Позичальником зобов'язань із погашення кредиту, Позичальник сплачує Банку відсотки в розмірі 11,83% в місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Дана заява, що фактично є кредитним договором підписана [PERSON], що підтверджує те, що він погодився на умови, викладені в заяві. Також зазначено, що Позичальник своїм підписом підтверджує факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку. Відповідно до п. 5.3. Умов, при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 90 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Судовим наказом Приазовського районного суду Запорізької області від 07.03.2008 року стягнуто з [PERSON] на користь Банку заборгованість за Кредитним договором № ZP1RRX02450295 від 29.03.2007 року в розмірі 2 074,68 грн. Як вбачається із розрахунку заборгованості, станом на 11.12.2014 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить: заборгованість по кредиту - 11,40 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 5 714,34 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 183,90 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 7 275,35 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 555,52 грн. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 2 074,68 грн., яка була задоволена за судовим наказом Приазовського районного суду Запорізької області від 07.03.2008 року, а всього заборгованість становить 12 165,83 грн. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2 ст.612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України позивач має право вимагати повернення всієї суми кредиту внаслідок порушення відповідачем своїх зобов'язань щодо повернення чергової суми кредиту. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання зобов'язання. Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідач частково виконував свої зобов'язання та сплачував заборгованість, але не щомісячно та не в повному обсязі. З розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем нарахована пеня в розмірі 7 275,35 грн. при загальній заборгованості за кредитом та відсотках - 5 725,74 грн. Відповідно до ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Застосовуючи ст. 551 ЦК України та зменшуючи розмір пені суд виходить з того, що пеня значно перевищує суму основного боргу, майже в півтора рази, відповідач частково виконує свої зобов'язання за кредитом, а тому, враховуючи принцип розумності та справедливості, зменшує її розмір до 2 000,00 грн. Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» в пункті 27 роз'яснює, що положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Проте суд вважає, що застосування ст.551 ЦК України до правовідносин, які виникли між сторонами є правомірним, оскільки Закон - це нормативно-правовий акт, який приймається в особливому порядку органом законодавчої влади, регулює найбільш важливі суспільні відносини, виражає волю й інтереси більшості населення, має вищу юридичну силу щодо інших нормативно-правових актів, є загальнообов'язковим для всього населення і держави та охороняється державною владою. Відповідач в судове засідання не з'явився, документів на спростування суми заборгованості суду не надав. А тому суд приходить до висновку про стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача, що становить: заборгованість по кредиту - 11,40 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 5 714,34 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 183,90 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 2 000,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 555,52 грн. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 2 074,68 грн., яка була задоволена за судовим наказом Приазовського районного суду Запорізької області від 07.03.2008 року, а всього заборгованість становить 6 890,48 грн. Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial