Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

30.12.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Староміського ВДВС Вінницького МУЮ, третя особа без самостійних вимог - ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання права власності, звільнення майна з-під арешту. Мотивував вимоги тим, що 08.10.2009 року він за 31000,00 грн. придбав у [PERSON] автомобіль марки AUDI модель 100 2.2 І, 1986 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], № шасі (кузова, рами) [NUMBER], свідоцтво про державну реєстрацію [NUMBER], видане Вінницьким ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області 07.10.2009 року. Оскільки на момент придбання транспортного засобу позивач не мав коштів на реєстрацію даного автомобіля в органах МРЕВ, тому і не знімав його з обліку, лише отримав від [PERSON] нотаріально посвідчену довіреність на право керування автомобілем, розпорядження тощо. Позивач вважав, що набув права власності на придбаний у [PERSON] автомобіль. Однак, 16.10.2014 року автомобіль був зупинений працівниками ДАІ на підставі постанови державного виконавця Староміського відділу ДВС Вінницького МУЮ про розшук зазначеного автомобіля, після цього, державним виконавцем відділу ДВС Шепетівського РУЮ 24.10.2014 року на підставі постанови про доручення проведення виконавчих дій від 24.10.2014 року складено акт опису і арешту зазначеного автомобіля. Позивач просив визнати за ним право власності на автомобіль AUDI модель 100 2.2 І, 1986 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] та звільнити автомобіль з-під решту на підставі ст.ст. 334, 391 ЦК України та ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження». Ухвалою суду від 11.02.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» залучене в якості третьої особи без самостійних вимог (а.с. 38). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримав та пояснив, що [PERSON] придбав автомобіль у [PERSON] за договором, сплатив обумовлену суму коштів і на момент купівлі-продажу автомобіль під арештом не перебував. Через фінансові проблеми він не зняв автомобіль з обліку, хоча відповідні повноваження мав на підставі довіреності. Арешт був накладений через заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк», проте [PERSON] до цього відношення не має, тому представник просив позов задоволити. Відповідач [PERSON] позов визнав і не заперечив щодо визнання за [PERSON] права власності на спірний автомобіль марки AUDI модель 100 2.2 І, 1986 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], оскільки він фактично продав автомобіль позивачу. В даний час банк не має до нього претензій, оскільки він сплачує борг по графіку. В судове засідання представник Староміського відділу ДВС ВМУЮ Кадученко М.О. не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, з приводу вирішення спору покладався на думку суду (а.с. 44). Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином. Про свою участь в даній справі товариство не заявило (ст. 36 ЦПК України). Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію [NUMBER], виданого Вінницьким ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області 07.10.2009 року, власником автомобіля марки AUDI модель 100 2.2 І, 1986 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], № шасі (кузова, рами) [NUMBER], є [PERSON] (а.с. 18-19). Згідно нотаріально посвідченої довіреності від 08.10.2009 року [PERSON], для виконання договору доручення, уповноважив [PERSON] або [PERSON], кожного із них незалежно один від одного, користуватися та розпоряджатися (продати, обміняти, здавати в оренду) належним йому транспортним засобом марки AUDI модель 100 2.2 І, 1986 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], № шасі (кузова, рами) [NUMBER] (а.с. 20-21). 31.10.2014 року [PERSON] повторно надав [PERSON] нотаріально посвідчену довіреність на право керування та розпорядження спірним автомобілем (а.с. 22). За таких обставин, між сторонами виникли правовідносини представництва, оскільки повірений зобов`язується діяти від імені довірителя, тому при вирішенні спору суд застосовує відповідні норми глави 17 ЦК України. Відповідно до ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватись за довіреністю. Відповідно до ст. 240 ЦК України представник зобов'язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто; він може передати своє повноваження частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором або законом між особою, яку представляють, і представником, або якщо представник був вимушений до цього з метою охорони інтересів особи, яку він представляє. Видачу генеральної довіреності чи передоручення повноважень на транспортний засіб без укладення договору купівлі-продажу не можна вважати договором про відчуження, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності до третіх осіб. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач та відповідач стверджували, що насправді між ними 08.10.2009 року укладався договір купівлі-продажу автомобіля в простій письмовій формі, відповідно до ст.ст. 207, 655 ЦК України, і сторони виконали всі істотні умови договору. Гроші в сумі 31000,00 грн. [PERSON] передав [PERSON], а [PERSON] передав [PERSON] автомобіль та свідоцтво про реєстрацію, про що склали акт приймання-передачі (а.с. 10-13). Разом з тим, оформлення купівлі-продажу транспортного засобу має свої особливості. Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля передбачена постановою КМ від 07.09.1998 року № 1388 якою затверджений Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» (в редакції від 19.06.2009 року, що діяла на момент видачі довіреності - 08.10.2009 року та, відповідно до пояснень сторін, на момент купівлі-продажу), згідно п. 2 яких вони є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб. Згідно п. 41 Порядку зняття з обліку транспортних засобів здійснюється після їх огляду в підрозділі ДАІ на підставі заяви власника з поданням документа, що посвідчує його особу. Забороняється зняття з обліку транспортних засобів, стосовно яких є ухвала суду про накладення арешту або заборону зняття з обліку чи постанова слідчого або державного виконавця про накладення арешту, а також транспортних засобів, що є речовими доказами у кримінальній справі і приєднані до неї постановою особи, яка проводить дізнання, слідчого, прокурора або ухвалою суду. Спірний автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ, огляд його перед продажем не здійснювався, автомобіль залишився зареєстрованим за [PERSON] Відповідну заяву не подавав і [PERSON], який мав на те повноваження за дорученням від власника автомобіля (а.с. 20-21, 22). До вчинення цих дій [PERSON] не мав права відчужувати автомобіль, а позивач його придбавати. Відповідно до п. 8 зазначеного Порядку правомірність придбання транспортного засобу підтверджується зазначеними в них документами, зокрема довідкою-рахунком, виданою за формою згідно з додатком № 1 до цього Порядку, договором та іншими посвідченими в установленому порядку документами, що встановлюють право власності на автомобіль. Бланки довідок-рахунків є бланками суворого обліку і виготовляються в порядку, передбаченому постановою КМ від 19.04.1993 року № 283. Реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, оцінку його вартості, яка провадиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку у порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Держпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна і має відповідні документи, відповідність конструкції транспортного засобу встановленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Сукупність зібраних судом доказів свідчить про те, що в установленому порядку договір купівлі-продажу спірного автомобіля між його власником [PERSON] та [PERSON] не укладався, а з огляду на викладене, посилання позивача як на підставу набуття права власності на автомобіль на письмовий договір купівлі-продажу із зазначенням про передачу коштів від 08.10.2009 року і довіреності від 08.10.2009 року є таким, що суперечить вищезазначеним вимогам закону. Визнання позову відповідачем суперечить закону, тому не є підставою для задоволення позову [PERSON] (ч. 4 ст. 174 ЦПК України). Даний автомобіль перебуває під арештом, накладеним державним виконавцем Староміського ВДВС Кадученко М.О. при виконанні виконавчого провадження № 40670630 стягувачем за яким є ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 14-17). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Оскільки позов про визнання права власності на автомобіль задоволенню не підлягає, вимога про звільнення майна з-під арешту також є безпідставною. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed