Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

30.09.2019 року [PERSON] звернулася до Балтського районного суду Одеської області з позовом до Балтської міської ради Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що її чоловіку [PERSON] , на правах власності, належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,4976 га, кадастровий номер 5120686600:01:001:0291, яка розташована на території Перелітської сільської ради Балтського району Одеської області, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію речового права від 26.06.2017 року, індексний номер 90494689. [INFO] її чоловік помер, у зв`язку з чим, відкрилася спадщина у вигляді зазначеного вище майна, яку позивачка у встановленому законом порядку прийняла, так як подала приватному нотаріусу Балтського районного нотаріального округу Пантілєєвій І.П. заяву про прийняття спадщини, в результаті чого нотаріусом було заведено спадкову справу № 272/2019. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину її чоловіка немає. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину не представилося можливим, оскільки в неї відсутній оригінал правовстановлюючого документа на земельну ділянку спадкодавця. Позивачка та представник позивачки в судове засідання не з`явилися, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, викладені в позовній заяві вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач - представник Балтської міської ради Одеської області до судового засідання не з`явився, однак надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує.(а.с. 51) Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, за наявності для того законних підстав, за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення про задоволення позову. За умовами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позов в межах заявлених вимог, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, судом встановлені наступні фактичні обставини. Відповідно до копії перекладу архівного витягу з актового запису про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] , виданого 12.07.2019 року службою цивільного стану [PERSON] , Республіки Молдова, 22.10.2008 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 1110 від 22.10.2008 року, відділ РАЦС Тирасполь. (а.с. 18) [PERSON] , на праві власності, належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,4976 га, кадастровий номер 5120686600:01:001:0291, яка розташована на території Перелітської сільської ради Балтського району Одеської області, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію речового права від 26.06.2017 року, індексний номер 90494689(а.с. 21-22) та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5112127582019 від 22.10.2019 року (а.с. 58-60). Згідно копії перекладу дубліката свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12.07.2019 року службою цивільного стану [PERSON] , Республіки Молдова, актовий запис № 433 від 02.04.2019 року, відділ РАЦС Тирасполь (а.с. 13) [PERSON] помер [INFO] . Являючись спадкоємцем за законом першої черги, [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Разом з тим, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом не представилося можливим, оскільки до матеріалів спадкової справи № 272/2019 не додано оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку, про що свідчить довідка приватного нотаріуса Балтського районного нотаріального округу Пантілєєвої І.П. від 12.09.2019 року № 1616/02-14 (а.с. 23) та від 04.10.2019 року № 1739/02-14 (а.с. 54). Як вбачається з копій матеріалів спадкової справи № 272/2019 (а.с. 62-86), заведеної приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Одеської області Пантілєєвої І.П. 12.09.2019 року до майна померлого [INFO] [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини звернулась тільки дружина померлого [PERSON] (а.с. 63), спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину до майна померлого [PERSON] у Спадковому реєстрі відсутні (а.с. 79). Суд констатує, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами пов`язані з здійсненням позивачем права на спадкування, вирішуючи які суд виходить з того, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб згідно ст. 316 ч. 1 ЦК України. Відповідно до п. п. 4.15, 4.18 Глави 7 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Міністерством юстиції України наказом № 296/5 від 22.02.2012., Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документу, витяг з Реєстру прав власності. При обґрунтованій відмові нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відмову приватного нотаріуса Балтського нотаріального округу у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину суд визнає обґрунтованою. Ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця, і народжені живими після відкриття спадщини. Стаття 1258 ЦК України передбачає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. (ст.. 1265 ЦК України) Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. В судову засіданні встановлено, що [PERSON] як спадкоємиця за законом першої черги прийняла спадщину свого чоловіка [PERSON] який помер [INFO] , так як подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, однак не має можливості оформити спадщину через відсутність оригінала правовстановлюючого документа на право власності на земельну ділянку. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину [PERSON] судом не встановлено. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ст. 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Враховуючи вищевикладені докази в їх сукупності, відсутність заперечень з боку відповідача, відсутність інших спадкоємців, які претендують на спадщину, суд вважає, що за позивачкою належить визнати право власності на спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved