Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

31 липня 2017 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтовано тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла своїм дітям : [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Позивач є єдиною спадкоємицею після смерті матері, оскільки [PERSON] та [PERSON] померли. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку [ADDRESS]. [PERSON] успадкувала зазначене майно за заповітом, фактично вступивши в управління та володіння. На підставі заяви позивача державним нотаріусом Черненко Н.Б. заведена спадкова справа № 31/2017. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] було відмовлено, у зв'язку з відсутністю оригіналів документів, що посвідчують право власності спадкодавця на житловий будинок. У зв'язку з цим, представник позивача просить визнати за [PERSON], [INFO], право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. У судове засідання сторони не з'явились, про дату час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, крім того просив розгляд справи здійснити у його відсутність. Від відповідача Процівської сільської ради Бориспільського району Київської області надійшов лист з проханням слухати справу за відсутності їх представника. Третя особа державний нотаріус Бориспільської районної нотаріальної контори Черненко Н.Б. в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Направила до суду копію спадкової справи № 31/2017 після смерті [PERSON] [INFO], а також просила розгляд справи проводити у її відсутність. Дослідивши подані заяви, матеріали цивільної справи та матеріали спадкової справи № 31/2017 після смерті [PERSON] [INFO], суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим виконкомом Процівської сільської ради Бориспільського району Київської області 27 липня 2016 року, про що складено відповідний запис за №11 (а.с.13). На випадок своєї смерті [PERSON] 10 квітня 1985 року склала заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом має право заповіла своїм дітям - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією заповіту посвідченого секретарем Процівської сільської ради народних депутатів Бориспільського району Київської області [PERSON] (а.с.9-10). На день смерті заповіт не змінено та не скасовано. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. [PERSON] на підставі ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) прийняла спадщину від матері, вступивши в управління і володіння житловим будинком. Згідно з ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У відповідності до ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею після смерті матері, оскільки [PERSON] та [PERSON] померли, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с.8). У встановлений законом строк, позивач до Бориспільської районної державної нотаріальної контори не зверталась. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 грудня 2016 року [PERSON] було визначено додатковий строк тривалістю в 3 місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась [INFO] після смерті [PERSON] (а.с. 14-15). 4 лютого 2017 року на підставі заяви [PERSON] державним нотаріусом Черненко Н.Б. була заведена спадкова справа № 31/2017 після смерті [PERSON], що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 46653334 (а.с. 16). Проте, державним нотаріусом Черненко Н.Б. у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] позивачу було відмовлено у зв'язку з відсутністю оригіналів документів, що посвідчують право власності спадкодавця на житловий будинок (а.с.17). Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] будинок побудований в 1958 році (а.с.23-27) та згідно з по господарської книги №3 Процівської сільської ради за 1991-1995 роки вказаний житловий будинок перебував у власності [PERSON] (а.с. 32-36). Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5. Відповідно до вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, судом встановлено, що у відповідності до законодавства, яке діяло на момент закінчення будівництва житлового будинку та регулювало відносини пов'язані із виникненням права власності на споруджений житловий будинок у спадкодавця - [PERSON] виникло право власності на вказаний будинок. Враховуючи те, що позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON] , проте оформити своє право на спадщину не може у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Тому суд, вважає за допустиме визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок [ADDRESS] На підставі викладеного та

Outcome: approved