Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

30 серпня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеною позовною заявою, у якій просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, в розмірі, визначеному чинним законодавством, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] 23-річного віку. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на ті обставини, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 2002 року по 2009 рік, який було розірвано на підставі рішення Октябрського районного суду м.Полтави у березні 2009 року, та від вказаного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . На даний час після досягнення повноліття син продовжує навчання у Полтавській державній аграрній академії на денній формі навчання, та не має можливості самостійно отримувати заробіток, в той час як навчання значних фінансових витрат, щороку потрібно сплачувати за навчання 15350 грн. Позивач вказує, що відповідач уникає виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню дитини, а саме в добровільному порядку сплачувати грошові кошти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, відмовляється. Разом із тим, відповідач має постійне місце роботи та отримує заробітну плату, у зв`язку з чим має можливість надавати матеріальну допомогу своїй дитині. Зважаючи на викладене, посилаючись на зазначені в позові обставини, позивач звернувся за судовим захистом. 01 жовтня 2020 року ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави позовну заяву залишено без руху (а.с.11). 26 жовтня 2020 року ухвалою судді відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.18-19). Відповідно до письмового відзиву [PERSON] останнім не оспорюється обов`язок утримання повнолітнього сина на час навчання, позовні вимоги визнає частково та просить суд визначити аліменти у розмірі 1/6 частки від доходу у зв`язку з такими обставинами. Законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати свої повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років, із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Зазначений обов`язок виникає в обох батьків, незалежно від того, з ким проживає дитина. Разом із тим, при прийнятті рішення просить врахувати, що позивач також працює і має дохід, а також сторони мають у власності нерухоме майно квартиру (по 1/3 частини), в якій син, позивач та відповідач на даний час не проживають, а лише зареєстровані. Вказує, що проживає із своєю новою сім`єю та винаймає квартиру, за яку сплачує орендну плату та комунальні послуги, а син та позивачка проживають у квартирі співмешканця останньої. При цьому, здаючи квартиру офіційно в оренду, позивач та син матимуть дохід, який можна використати для потреб навчання. Водночас, відповідач зазначає, що він має на утриманні малолітню дитину 2015 року народження, яку теж потрібно утримувати. Крім того, до досягнення сином повноліття справно сплачував аліменти на його утримання за рішенням суду і при народженні другої дитини в іншому шлюбі не ставив питання про перерахунок чи зменшення розміру аліментів, оскільки син був неповнолітнім. Також вважає при визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, оскільки його загальна вартість за 4 семестри складатиме 30700,00 грн., а отже за місяць становить близько 1705,00 грн., а тому аліменти в розмірі 1/6, на думку відповідача, покриватимуть половину щомісячної вартості навчання повнолітнього сина у розмірі 852,00 грн., оскільки обов`язок його утримання покладений на обох батьків (а.с.39-41). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала на адресу суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити (а.с.46). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи до суду не надав, в матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги визнає частково. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши належну правову оцінку зібраним доказам, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі між собою з 2002 року до 04 березня 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції 31 березня 2009 року (а.с.14-15). Від вказаного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , актовий запис №5 від 19 липня 2002 року, його батьком вказаний [PERSON] (відповідач по справі), що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , виданого від 19 липня 2002 року (а.с.8). Згідно з позовними вимогами позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти у розмірі визначеному чинним законодавством, оскільки їх повнолітній син продовжує навчання та через це потребує матеріальної допомоги, яку батько має змогу надавати. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, відповідач у своєму відзиві не заперечував проти задоволення позовних вимог про стягнення 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на користь сина, який продовжує навчання, до закінчення терміну навчання, тобто до 17 червня 2022 року. Згідно з ч.ч.1, 4 ст.206\~ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на ті обставини, що визнання позову відповідачем у зазначеній частині не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення по даній справі на підставі наявних доказів. Згідно з довідкою з місця навчання №10288 від 28 вересня 2020 року засвідчено, що повнолітній [PERSON] , який проживає з позивачем, на даний час навчається та є студентом Полтавської державної аграрної академії, факультет обліку та фінансів, 3 курс денної форми навчання, термін навчання з 14.09.2020 року по 17.06.2022 року (наказ про зарахування №790-ст від 14.09.2020 року за контрактом (стипендію не отримує) а.с.2). Так, з матеріалів справи вбачається, що між [PERSON] (замовником, одержувачем) та Полтавською державною аграрною академією (виконавцем), укладено договір №1574 про надання освітніх послуг, предметом якого є надання освітньої послуги, та виконавець взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання одержувачу освітньої послуги щодо навчання на денній формі навчання терміном 2 навчальних роки (4 семестри) для здобуття ступеню вищої освіти бакалавр за спеціальністю фінанси, банківська справа та страхування (п.1). Вартість першого семестру складає 7675 гривень (а.с.9). Сторонами по справі визнаються ті обставини, що у зв`язку з навчанням їх повнолітній син, який наразі перебуває на\~утриманні матері, потребує матеріальної допомоги, що є рівною мірою обов`язком обох батьків, крім того, із досягненням ним повноліття стягнення аліментів було припинено, а стипендію у навчальному закладі він не отримує, а тому в силу вимог ч.1 ст.82 ЦПК України вони не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.1\~ст.199 Сімейного кодексу України\~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як слідує з позовної заяви, сторони не дійшли згоди щодо розміру матеріальної допомоги на утримання сина на період його навчання. Разом з тим, суд вважає, що відповідач [PERSON] має реальну змогу надавати утримання повнолітньому сину, який продовжує навчання, та потребує допомоги батька, оскільки вказаний обов`язок виникає у нього в силу закону та відповідачем вказані обставини не спростовані. При цьому вбачається, що відповідач є особою працездатного віку, має постійне місце роботи та проживання, отримує сталий дохід, та має нерухоме майно на праві власності (а.с.42), водночас, відсутні відомості щодо його захворювань, що встановлено у судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи у їх сукупності. Як зазначено в п.20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, аналіз змісту\~ст.198 СК України\~дає підстави для висновку, що для виникнення обов`язку батька (матері) утримувати свою повнолітню дочку (сина) необхідні наявність трьох умов: дочка (син) є непрацездатними; дочка (син) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дочку (сина). Згідно з ч.1 ст.200 Сімейного кодексу\~України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~ Отже, при визначенні розміру аліментів суд на підставі\~ст.182 Сімейного кодексу України\~бере до уваги матеріальний стан сторін, а також що повнолітня дитина відповідача продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, яку відповідач може надавати своєму сину. Крім того, при вирішенні даної справи суд бере до уваги доводи сторони відповідача про те, що [PERSON] має на утриманні дитину від іншого шлюбу, а саме є батьком малолітнього [PERSON] (а.с.43), стосовно якого також має зобов`язання. При цьому відповідно до ч.2\~ст.200 Сімейного кодексу України\~судом враховується обов`язок та можливість утримання повнолітньої дитини в період навчання також і матір`ю позивача [PERSON] , на яку законом також покладений обов`язок щодо надання відповідної матеріальної допомоги. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Таким чином, з огляду на фактичні обставини справи та норми закону, якими вони врегульовані, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і такими, що знайшли своє підтвердження протягом судового розгляду, а тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх повнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку відповідача до закінчення навчання, тобто до 17 червня 2020 року (відповідно до наявної довідки з місця навчання), та саме вказаний розмір аліментів не буде непомірним для відповідача, відповідатиме як інтересам його дитини, так і не порушуватиме законних прав та інтересів інших осіб, які перебувають на утриманні відповідача. Позивач [PERSON] при подачі до суду матеріалів позовної заяви звільнена від сплати судових витрат на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». За таких обставин, відповідно до\~ст.141\~ЦПК України судовий збір у розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць суд вважає допустити до негайного виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved