Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

29.11.2013 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з Приватного підприємця [PERSON] (зареєстрована за адресою: [ADDRESS]) майнову шкоду в сумі 10000 грн. та моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров'я в сумі 15000 грн. Судові витрати просить покласти на відповідача. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.06.2013 року приблизно о 19:00 годині вона зайшла до магазину «[INFO]» (що належить відповідачу) за адресою [ADDRESS] з метою придбання сувеніру. В той момент, коли вона підняла сувенір з полиці, на неї впала вся металева конструкція незакріпленого стелажу. Стелаж висотою біля 2-х м із шістьма скляними полицями та сувенірами не був закріплений жодним чином (ні до стіни, ні між собою). Така недбалість власника магазину порушує Порядок провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, затверджений Постановою КМУ від 15 червня 2006 р. N 833, Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затверджених Наказом Міністерства економіки України від 19 квітня 2007 року N 104 та положення Закону України «Про охорону праці». В результаті падіння конструкції та скляних полиць позивач отримала тілесні ушкодження, у тому числі: численні порізи голови, лівого плечового суглоба (колота рана лівого плеча), лівого ліктьового суглоба, лівої руки та 2-х пальців правої ноги (копія висновку судово-медичної експертизи (а. с. 6) та довідка травматолога (а. с.9)). Жодної допомоги зі сторони працівників магазину відповідача позивачу надано не було. Першу медичну допомогу надавала фармацевт аптеки «Славутич», що знаходиться за тією ж адресою, а після того бригада швидкої допомоги, що прибула на місце події за викликом свідків. Далі позивач була госпіталізована до 4-ї Міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної допомоги ім. Мєщанінова. Приблизно через 20 хвилин після випадку до магазину приїхав представник директора, який відмовився назватися та надавати допомогу. Більш того представник директора магазину застосовував нецензурну лайку та образливі слова до позивача. У нецензурній формі вимагав, щоб позивач та працівники карети швидкої допомоги негайно залишили приватне приміщення магазину. Всі заяви позивача до директора магазину про добровільне вирішення проблеми (від 25.06.2013, 02.07.2013 та 18.10.2013 року) було проігноровано (копії заяв на а. с.10-12). Зважаючи на специфіку роботи позивача (не мала змоги працювати із клієнтами із саднами та порізами), вона не могла працювати впродовж 10 днів з моменту травми, що потягло істотні збитки та втрату клієнтів. Так, враховуючи оподатковуваний заробіток за місяць, за 8 днів позивач втратила біля 11000грн. (Звіт до податкової інспекції за 2013 рік для визначення середнього заробітку та упущеної вигоди - а. с. 14-18). Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦКУ - зазначено, що особа, права якої було порушено має право на відшкодування доходів, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Позивач у судове засідання не з'явилась, проте надала до суду заяву, в якій підтримала заявлені позовні вимоги, просила позов задовольнити, розглядати справу за її відсутністю. У разі неявки у судове засідання відповідача без поважних причин, просила рішення ухвалити при заочному розгляді. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причину неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи, доказів, що підтверджують неявку з поважної причини, заяви про розгляд справи за його відсутністю - не надав. З огляду на це, справа розглядається у відсутності відповідача. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст. 169, ст. ст. 224-226 ЦПК України. Судовим розглядом справи встановлено, що 25.06.2013 року приблизно о 19:00 годині вона зайшла до магазину «[INFO]» (що належить відповідачу) за адресою [ADDRESS] з метою придбання сувеніру. В той момент, коли вона підняла сувенір з полиці, на неї впала вся металева конструкція незакріпленого стелажу. Стелаж висотою біля 2-х м із шістьма скляними полицями та сувенірами не був закріплений жодним чином (ні до стіни, ні між собою). Така недбалість власника магазину порушує Порядок провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, затверджений Постановою КМУ від 15 червня 2006 р. N 833, Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затверджених Наказом Міністерства економіки України від 19 квітня 2007 року N 104 та положення Закону України «Про охорону праці». В результаті падіння конструкції та скляних полиць позивач отримала тілесні ушкодження, у тому числі: численні порізи голови, лівого плечового суглоба (колота рана лівого плеча), лівого ліктьового суглоба, лівої руки та 2-х пальців правої ноги (копія висновку судово-медичної експертизи (а. с. 6) та довідка травматолога (а. с.9)). Жодної допомоги зі сторони працівників магазину відповідача позивачу надано не було. Першу медичну допомогу надавала фармацевт аптеки «Славутич», що знаходиться за тією ж адресою, а після того бригада швидкої допомоги, що прибула на місце події за викликом свідків. Далі позивач була госпіталізована до 4-ї Міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної допомоги ім. Мєщанінова. Приблизно через 20 хвилин після випадку до магазину приїхав представник директора, який відмовився назватися та надавати допомогу. Більш того представник директора магазину застосовував нецензурну лайку та образливі слова до позивача. У нецензурній формі вимагав, щоб позивач та працівники карети швидкої допомоги негайно залишили приватне приміщення магазину. Всі заяви позивача до директора магазину про добровільне вирішення проблеми (від 25.06.2013, 02.07.2013 та 18.10.2013 р.) було проігноровано (копії заяв на а. с.10-12). Зважаючи на специфіку роботи позивача (не мала змоги працювати із клієнтами із саднами та порізами), вона не могла працювати впродовж 10 днів з моменту травми, що потягло істотні збитки та втрату клієнтів. Так, враховуючи оподатковуваний заробіток за місяць, за 8 днів позивач втратила біля 11000грн. (Звіт до податкової інспекції за 2013 рік для визначення середнього заробітку та упущеної вигоди - а. с. 14-18). Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦКУ - зазначено, що особа, права якої було порушено має право на відшкодування доходів, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Суд, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги про відшкодування майнової та моральної шкоди підлягають задоволенню частково. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, позивач довів суду всі обставини, на які вона посилається в підтвердження заявлених позовних вимог, довів суду переконливість наданих доказів. Згідно з положеннями ст. 1167 ЦК України, моральна немайнова шкода ,заподіяна громадянинові діяннями іншої особи, відшкодовуються особою, що заподіяла шкоду якщо воно не доведе що моральну шкоду заподіяний не по його провині. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням істоти позовних вимог, характеру діяння особи, що причинили шкоду, фізичних або моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків . Згідно із ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Моральна шкода підлягає задоволенню частково, оскільки факт заподіяння позивачу моральної шкоди, пов'язаної з заподіянням шкоди здоров'ю та клієнтській базі, що спричинило тяжке психологічне хвилювання позивача та спричинило психологічну травму, є очевидним та не викликає сумнівів, однак розмір моральної шкоди в сумі 15000 грн. не відповідає вимогам розумності та справедливості, як це передбачено діючим законодавством України, оскільки будь-яких об'єктивних доказів на підтвердження такого значного розміру завданої моральної шкоди позивачем не надано, тому суд вважає доцільним визначити суму завданої моральної шкоди в розмірі 5 000 грн., що є достатньою сумою для компенсації позивачу негативних наслідків, завданих в результаті ушкодження здоров'я та пов'язаних з наступним розвитком подій. Визначена сума відповідає принципам достатності, розумності та у розмірі, адекватному обставинам справи. З відповідача згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України на користь позивача належить стягнути судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial