overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

4 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що 12 червня 1997 року з відповідачем зареєструвала шлюб у виконкомі Комаргородської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, актовий запис № 5. Від спільного проживання разом у сторін народилися діти: [INFO] року-донька [PERSON], [INFO]-донька [PERSON], [INFO]-донька [PERSON]. Причиною розірвання шлюбу є те, що з відповідачем у неї різні погляди на життя, вони перестали розуміти один одного, тому на протязі дев'яти років сторони проживають окремо. Позивачка вважає, що примирення і збереження сім'ї бути не може. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, попросила позов задовольнити, пояснюючи, що і у неї, і у відповідача уже є інші сім'ї, оскільки на протязі дев'яти років вони проживають окремо, а тому просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] двічі у судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча належним чином був повідомлений про слухання справи, в зв'язку з чим суд ухвалив постановити у справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки відповідач, який належним чином повідомлений про слухання справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд уважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд, розглянувши заяви сторін по справі, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Причинами розірвання шлюбу є те, що з відповідачем у неї різні погляди на життя, вони перестали розуміти один одного, тому на протязі дев'яти років сторони проживають окремо, відповідач має іншу жінку, а позивачка іншого чоловіка. Суд встановив, що за вказаних обставин збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Позивачка [PERSON] при зверненні до суду понесла судові витрати, що складаються зі сплати судового збору в розмірі 243,60 грн., які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

4 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач, будучи батьком дитини матеріальної допомоги на її утримання в добровільному порядку не надає, для забезпечення її потреб, позивач вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на утримання дочки в сумі 700 грн. Позивачем в судовому засіданні позовні вимоги було уточнено, вона просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі ? часини всіх видів його доходу. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, зазначив, що згідний сплачувати аліменти в розмірі ? частини всіх видів його доходу. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відповідач, будучи батьком дитини матеріальну допомогу на її утримання не надає, хоча відповідно до вимог ст.180 СК України зобов'язаний таку допомогу надавати і за станом свого здоров'я та матеріальним становищем в змозі її надавати. Відповідач є працездатним, має постійний дохід, інших утриманців не має. Згідно довідки комітету самоорганізації населення мікрорайону Книжківці, малолітня [PERSON] проживає разом із матір'ю по [ADDRESS]. Судом враховуються, що [PERSON] працює продавцем в ТОВ «Прелюдія», та в період з серпня 2013 року по січень 2014 року розмір його доходу становить 9 973 грн. 51 коп., що підтверджується довідкою про доходи, наданої ТОВ «Прелюдія». Розмір аліментів, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої [PERSON], суд, відповідно до вимог ст.ст. 181-183 СК України, з урахуванням матеріального стану платника аліментів, відсутністю інших утриманців, визначає в розмірі ? частини всіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судові витрати по справі - судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. слід стягнути з [PERSON] на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

4 лютого 2014 року до суду заявлено позов [PERSON], в якому він вимагає розірвати шлюб між ним і відповідачкою, зареєстрований Погребищенським райвідділом ЗАГС Вінницької області 16.10.1983р., актовий запис № 86. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву в якій справу просив розглянути у його відсутності, наполягав на розірванні шлюбу. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечувала. За таких обставин суд визнає, що сім`я сторін розпалася остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

4 лютого 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач не виконує свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та плати за користування кредитом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте телефонограмою заявив клопотання про розгляд справи без його участі, не заперечував проти винесення заочного рішення, позовні вимоги підтримав. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи (про що свідчить поштове повідомлення (а.с.27) відповідач не з`явився до суду, не повідомив про причини неявки. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких міркувань. 05.06.2008р. між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір кредиту № VIXRRX10640078, за яким відповідачу був наданий кредит у розмірі 6488, 97 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору кредиту позивач виконав свої зобов'язання з надання кредиту. Через невиконання [PERSON] своїх зобов'язань виникла заборгованість в розмірі 18076, 38 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст.1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Оскільки відповідач станом на 24.01.2014р. заборгував ПАТ КБ «Приватбанк» 18076, 38 грн., та добровільно не сплачує борг, то з метою захисту прав позивача, як сторони кредитного договору, з [PERSON] на його користь необхідно стягнути вказані кошти в примусовому порядку, а також понесені ним у справі судові витрати у виді судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

4 лютого 2014 року позивач звернулася в суд із зазначеним позовом. Позов обґрунтовано тим, що 6 січня 2000 року Великоосницькою сільською радою Маневицького району Волинської області було зареєстровано шлюб позивача з відповідачем, актовий запис №1, та видано свідоцтво про шлюб. Від даного шлюбу в них народилося четверо дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, в сім»ї систематично почали виникати сварки та різні непорозуміння з вини [PERSON] Фактичні шлюбні стосунки між подружжям припинено, шлюб існує формально. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим, тому що це суперечить її інтересам та інтересам дітей, примиритися з відповідачем не бажає, тому просить суд позов задовольнити і шлюб розірвати. В даному судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала із зазначених у заяві підстав, просила позов задовольнити повністю, судові витрати стягнути з відповідача. Відповідач позов визнав та не заперечував щодо його задоволення. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, які просили шлюб розірвати, проаналізувавши обставини справи, представлені докази, суд дійшов висновку про задоволення позову у попередньому судовому засіданні. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 цього ж Кодексу кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 6 січня 2000 року, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Великоосницької сільської ради Маневицького району Волинської області, актовий запис №1, та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). Від даного шлюбу в них народилося четверо дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 4-7). Із пояснень сторін установлено, що сторони не підтримують шлюбно - сімейних відносин, не ведуть спільного господарства та не цікавляться життям один одного, а тому не вважають доцільним зберігати шлюб. Враховуючи зазначені обставини та вказані норми права, особливий характер сімейних відносин та їх об»єктивну недоступність для оточуючих, суд приходить висновку про доцільність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 цього ж Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги те, що сторони наполягають на розірванні шлюбу в даному судовому засіданні, суд приходить висновку про задоволення позову. На підставі статей 24, 56, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

4 лютого 2014 року позивач звернулася з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що сімейні стосунки розлагодилися, у них різні погляди на поведінку і взаємообов'язки подружжя, що призводило до серйозних непорозумінь при вирішенні сімейних проблем. Не могли дійти спільного рішення щодо місця проживання сім'ї. Після народження дитини, відповідач покинув сім'ю і переїхав на проживання до своїх батьків. В даний час проживає в цивільному шлюбі з іншою жінкою. Вважає, що сім'я розпалася і шляхів нормалізації їх відносин та збереження сім'ї немає. Просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві і пояснила, що з квітня 2013 року проживають окремо, він не турбується про сім'ю і дитину. В даний час проживає в цивільному шлюбі з іншою жінкою. Бажає залишити за собою дошлюбне прізвище. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав телеграму, в якій просить шлюб розірвати. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с. 4). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Подружнє життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння. Сторони не проживають разом. Налагодити подружні стосунки позивач не бажає. Вжиті судом заходи до примирення подружжя позитивних наслідків не дали. Вищенаведені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача. Отже, позов підлягає до задоволення. Залишити за позивачем дошлюбне прізвище. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача слід стягнути 243 грн. 60 коп. слаченого позивачем судового збору та витрати на правову допомогу в сумі 150 грн. відповідно до договору про надання правової допомоги та квитанції до прибуткового касового ордеру (а.с. 9, 10).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

4 лютого 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 27 серпня 2010 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просила їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, позивачка надала заяву з проханням провести розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду не заперечувала. Суд, вважаючи за можливе здійснити заочний розгляд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 27 серпня 2010 року Первомайською селищною радою Жовтневого району Миколаївської області між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 14. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки було змінено із [PERSON] на [PERSON]. За час шлюбу в них народилася донька - [PERSON], [INFO]. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, інтересам їх дитини, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

4 лютого 2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON]. (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 19 березня 2011 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого у них народився син [PERSON], [INFO]. [PERSON] просить шлюб розірвати та відновити її дошлюбне прізвище, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через непорозуміння один одного, різні характери і різні погляди на сімейне життя. Відповідач постійно їй погрожує. Однією сім'єю вони не проживають. Подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. На примирення вона не згодна. У судове засідання позивач не з'явилася, проте від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, на розірванні шлюбу наполягає, на примирення не згодна. У судове засідання відповідач не з'явився, проте від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу з підстав, зазначених у позові, не заперечує, на примирення не згоден. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із такого. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.03.2011, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] (а.с. 4). Від спільного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с. 5) . Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною її рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя не склалось через спільне життя з відповідачем не склалось через непорозуміння один одного, різні характери і різні погляди на сімейне життя. Відповідач постійно їй погрожує. Збереження шлюбу та примирення між ними неможливе. Разом сторони не проживають, подружніх стосунків не підтримують. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітньої дитини. Окрім того, відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 551,20 грн відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

4 лютого 2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 9 червня 2013 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого у них народився син [PERSON], [INFO]. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, через що між ними постійно виникають сварки. Однією сім'єю вони не проживають більше місяця, спільного господарства на ведуть. Поновлення шлюбно-сімейних відносин та збереження сім'ї , на думку позивача, неможливе. У судове засідання позивач не з'явилася, проте від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, на розірванні шлюбу наполягає, на примирення не згодна. У судове засідання відповідач не з'явився, проте від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу з підстав, зазначених у позові, не заперечує, на примирення не згоден. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із такого. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.09.2004, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] (а.с. 4). Від спільного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с. 5) . Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною її рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя не склалось через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, через що між ними постійно виникають сварки. Збереження шлюбу та примирення між ними неможливе. Разом сторони не проживають, подружніх стосунків не підтримують більше місяця. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітньої дитини. Оскільки судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 551,20 грн відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

4 лютого 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося. Відносини між ними погіршились, виникають непорозуміння, сварки, вони проживають окремо. Розходились неодноразово, спільного господарства не ведуть, у звязку із чим подальше збереження сімї вважає неможливим. Вони мають трьох неповнолітніх дітей, однак спільних поглядів на сімейне життя не мається, що також ускладнює їх відносини. Позивачка та відповідач у судове засідання зявилися і наполягали на розгляді справи по суті та задоволенні позовних вимог. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить такого висновку. Встановлено, що сторони перебували у шлюбних відносинах з 17.02.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Ставківською сільрадою Вінницької області; від шлюбу мають трьох дітей. У судовому засіданні сторони підтвердили, що примирення не відбулось. Вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Шлюб розривають уперше. За таких обставин, суд приходить до висновку, що факт збереження сімї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу зважаючи на їх доведеність і обгрунтованість.

Outcome: approved