Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

29.11.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування [PERSON] майнової та моральної шкоди, завданої за наслідками залиття квартири. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач послався на те, що він зареєстрований та разом зі своєю сім`єю проживає у квартирі [ADDRESS] . 24.04.2014 року його квартиру було затоплено мешканцями квартири №22 , яка розташована поверхом вище. Власником зазначеної квартири на момент залиття, а також на момент звернення до суду з позовом є [PERSON] , що підтверджується інформацією отриманою з Київського міського БТІ від 16.09.2014 року та встановлено рішенням Апеляційного суду міста Києва від 03.11.2016 року. Через халатне та неуважне відношення до санітарно-технічного обладнання мешканців квартири №22 , що розташована поверхом вище його квартира була заповнена гарячою водою шаром в 10 сантиметрів, вода лилася зі стелі, фактично всі кімнати його квартири зазнали пошкоджень. Зокрема в дитячій кімнаті було пошкоджено стелю, систему освітлення, стіни потребують відновлення, антигрибкового оброблення та заміни шпалер, покриття на підлозі також потребує заміни, в передпокої потребує заміни лінолеум, плінтус, шпалери, у ванній кімнаті ј частина стелі пошкоджена грибком, у туалеті пошкоджено стелю водою, на кухі обсипається фарба зі стелі, стіни також пошкоджені грибком. Крім того, внаслідок затоплення квартири гарячою водою частково пошкоджено меблі та техніка - комп`ютер, принтер, аудіосистема, став нрепридатним для подальшого використання матрац. 27 квітня 2015 року за участі представника ОСББ «Ізумруд» було складено акт про залиття квартири та зафіксовано межі пошкодження. 08 травня 2014 року повторно складено акт яким підтверджено факт залиття та зафіксовано наслідки залиття. Станом на час звернення до суду відновлювальний ремонт квартири, з причин залиття, не зроблено, оскільки відповідач не бажає у добровільному порядку відшкодувати шкоду. З 2014 - по 2016 роки судом розглядалася справа за його ж позовом до [PERSON] , [PERSON] , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, однак судом не було з`ясовано хто був власником квартири [ADDRESS] на момент залиття, а тому ухвалене рішення Голосіївським районним судом міста Києва було скасоване судом апеляційної інстанції та відмовлено у задоволенні позову. Суд апеляційної інстанції у своєму рішенні встановив, що власником квартири з якої сталося залиття на момент залиття був [PERSON] , а тому саме до нього наразі заявлено спір про відшкодування шкоди, завданої за наслідками залиття. Посилаючись на те, що відповідач [PERSON] , до якого заявлено спір, як власник квартири зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства, забезпечувати належне збереження підсобних та житлових приміщень, нести відповідальність за неналежне їх використання, просив стягнути з останнього на його користь матеріальний збиток, розмір якого визначений 16.11.2016 року експертом оцінювачем [PERSON] у сумі 84 000, 00 гривень, а також вартість послуг експерта оцінювача у розмірі 1 200, 00 гривень. Крім того, послався на те, що діями відповідача йому завдана моральна шкода, яка полягає у переживаннях з приводу пошкодження його власності, необхідністю витрачання часу на пошук засобів та можливостей з метою подолання наслідків заподіяння майнової шкоди. У 2010 році ним було зроблено капітальний ремонт квартири, придбано дороговартісні меблі з натуральної сировини, що виготовлялися на замовлення. З вини відповідача він буде змушений знову витрачати свій час та кошти на відновлювальний ремонт його квартири, оскільки проживати в квартирі, яка уражена грибком є небезпечно. Завдану йому моральну шкоду оцінив у 6 000 гривень. Провадження у справі було відкрито 04.02.2017 року, призначено до розгляду в судовому засіданні в приміщенні суду. 11.07.2017 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Родіним Р.В. подано відзив на позов [PERSON] . Як видно зі змісту відзиву на позов [PERSON] , відповідач [PERSON] не погоджується з заявленими позовними вимогами і вважає їх безпідставними та необгрунтованими. Зокрема, пославсяь на те, що самим позивачем підтверджено обставини залиття його квартири, а саме, що залиття мало місце з квартири [ADDRESS] з тих причин, що мешканці кварти не закрили кран гарячої води. Цими мешканцями на час залиття квартири був його батько [PERSON] та [PERSON] .. Санітарно-технічне обладнання, належної відповідачу на праві власності квартири, з якої сталося залиття квартири позивача було у технічно справному стані. Відповідно, представник відповідача стверджував, що [PERSON] , не причетний до залиття квартири позивача [PERSON] , а відтак не має обов`язку відшкодовувати завдані збитки за результатами залиття. Вважає, що обов`язок відшкодування збитків завданих позивачу мають особи які вчинили протиправні дії (не закрили кран), що призвело до затоплення квартири позивача, а саме [PERSON] та батько відповідача [PERSON] . Представник відповідача - адвокат Родін Р.В. також не визнав належним доказ позивача на підтвердження розміру збитків з тих підстав, що висновок по своїй структурі та змісту не відповідає вимогам, які ставляться до таких документів. Крім того, фахівець брав за основу пошкодження, що вказані в акті про залиття, а не досліджував їх самостійно. Також не погодився з висновками експерта, що станом і на час обстеження у квартирі наявна вологість, незважаючи на те, що з моменту залиття минуло два роки. Просив, для визначення розміру завданих позивачу збитків призначити судову будівельно-технічну експертизу. Справа прийнята до провадження головуючим суддею 23.10.2017 року. Ухвалою суду від 12.02.2018 року до участі у справі в якості третіх осіб на стороні позивача залучено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на стороні відповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 21.07.2020 року до участі у справі в якості другого позивача [PERSON] . У судовому засіданні представник позивачів [PERSON] , позивачка [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги до відповідача [PERSON] , як власника квартири з якої мало місце залиття квартири позивача. Стверджувала, що відповідач [PERSON] , як власник квартири [ADDRESS] має відповідати за наслідками залиття квартири №18 цього ж будинку, оскільки причиною залиття було халатне ставлення мешканців його квартири до сантехнічного обладнання, а саме не закриття крану гарячої води. Посилаючись на те, що за наслідками залиття квартира позивача зазнала пошкоджень та потребує ремонту, просила відшкодувати завдані збитки, розмір яких встановлено 16.11.2016 року експертом оцінювачем [PERSON] , яким визначено, що вартість відновлювального ремонту постраждалих будівельних конструктивних елементів квартири становить 84 000, 00 гривень, вартість матеріалів для заміни постраждалих конструктивних елементів меблів 1 200, 00 гривень, а всього 85 200, 00 гривень.Також вказала, що з підстав пошкодження житлового приміщення за наслідками його залиття позивач зазнав психологічних страждань. Небажання відповідача відшкодувати майнову шкоду, а відповідно відсутність можливості виконати відновлювальний ремонт квартири також негативно впливає на його душевний стан. Необхідність звернення до суду для відновлення порушеного права, що змушує позивача витрачати свій особистий час, а також нести додаткові матеріальні витрати також додає моральних страждань. На відшкодування моральної шкоди позивачу просила стягнутии з відповідача 6 000 гривень, а також відшкодувати понесені судові витрати. Представник позивачів [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні 04.03.2021 року категорично заперечувала щодо відшкодування позивачам шкоди завданої за наслідками залиття , що мало місце 24.04.2014 року у розмірі, визначеному за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 20.11.2019 року. Представник позивачів стверджувала, що під час визначення вартості відновлювального ремонту квартири позивачів, судовим експертом Київського НДІСЕ не було дотримано вимог нормативно-правових актів з оцінки майна. Просила стягнути з відповідача на користь позивачів на відшкодування майнової шкоди 86 400 гривень, на відшкодування моральної шкоди 6 000 гривень, а також понесені судові витрати. Представник відповідача у судовому засіданні визнав факт залиття квартири позивача з квартири відповідача. Стверджував, що відповідач, як власник квартири не має обов`язку відшкодовувати позивачу шкоду завдану за наслідками залиття, оскільки залиття сталося з вини мешканців квартири це - його покійного батька та [PERSON] , котрі на момент залиття проживали в його квартирі. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] , [PERSON] у повному обсязі. Треті особи [PERSON] , [PERSON] просили розглянути справу за їх відсутності, третя особа [PERSON] судове повідомлення про дату час та місце розгляду справи не отримав. Заслухавши учасників судового розгляду справи по суті, дослідивши докази наявні у матеріалах справи, суд доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником особового рахунку на квартиру [ADDRESS] . У цій же квартирі зареєстровані та проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.7). Зі змісту довідки об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ізумруд» №6-14, виданої 14 травня 2014 року [PERSON] є власником кооперативної квартири [ADDRESS] . Сума пайового внеску за квартиру сплачена 10 серпня 1990 року. (а.с. 182). За даними інформації наданої 16.09.2014 року Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна - квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] . (а.с. 11). Право приватної власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] з 12 грудня 2005 року підтверджується договором дарування квартири, посвідченого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Лазаревою Л.І. та зареєстровано в реєстрі за №2-5609 (а.с.118-119). Право власності відповідача [PERSON] на зазначену вище квартиру станом на 24 квітня 2014 року не заперечувалося представником останнього і у судовому засіданні під час розгляду справи. 27 квітня 2014 року комісією у складі голови правління ОСББ «Ізумруд» Данько С.О., власника квартири [ADDRESS] [PERSON] та його дружини [PERSON] складено акт про залиття яким встановлено, що 24 квітня о 12 год. 55 хв. квартира була заповнена водою (гарячою) шаром у 10 сантиметрів. Було встановлено, що витоків та поривів у квартирі немає, а вода тече зі стелі. Виток води стався з квартири №22 цього ж будинку. З`ясувалося, що мешканці квартири №22 забули закрити кран. За наслідками залиття встановлено пошкодження: -дитячої кімнати, площею 12,6 кв.м., а саме - підвісної стелі площею 1,5 кв.м. з системою освітлення - чотирьох точкових світильників, стіни потребують відновлення, сушіння, антигрибкового обробітку, заміни шпалер, підлога потребує заміни покриття,з меблів пошкоджено - матрац 1,9 х 0,8 метра, вбудований кутовий стіл для комп`ютера (нижня частина розбухла і розсипалася), вбудована шафа-купе (ліва стійка та нижній короб), пошкоджена техніка працездатність якої планувалося перевірити 28.04.2014 року і надати додатково перелік пошкдоженої техніки; - передпокій а саме - стеля, від якої відстає багет над вбудованою шафою-купе, з меблів пошкоджена - низ шафи-купе водою, лінолеум потребує монтажу, сушіння, антигрибкової обробки, заміни лінолеуму на войлочній підкладці, плінтус дерев`яний 4 погонних метри замочено водою, комод - замочено задню стінку 1,4 х 1,2 ДСП розбухло, шпалери - 26,1 м.кв. (шпалери під фарбування); ванна кімната - стеля з розводами від води площею ј , розповсюдження грибка, що виник від попередніх підтоплень; туалет - пошкоджено стелю водою; кухня - на стелі в кутках фарба обсипалась, на стінах у верхніх кутках пліснява (грибок), на дотик вологі шпалери (флізелінові), на лівій стіні від дверей тріщина висотою 1 метр посередені стіни, лінолеум на войлочній основі - волога основа. (а.с. 189). 08 травня 2014 року комісією у складі голови правління ОСББ «Ізумруд» Данько С.О., слюсара-сантехніка обслуговуючої організації [PERSON] , а також [PERSON] , [PERSON] було складено акт про те, що 24 квітня о 12 год. 55хв. у будинку [ADDRESS] в квартирі №18 сталося залиття внаслідок того, що мешканці квартири [ADDRESS] забули закрити кран гарячої води на кухні. [PERSON] виявила, що квартира 18 була заповнена водою шаром у 10 сантиметрів. Було встановлено, що витоків та поривів у квартирі 18 немає, а вода лилась зі стелі. Виток води стався з квартири №22 цього ж будинку. З`ясувалося, що мешканці квартири №22 забули закрити кран. За наслідками залиття встановлено пошкодження: в дитячій кімнаті - стелі площею 12,3 кв.м., яка потребує ремонту підвісної стелі площею 1,5 м.кв. та заміни разом із вмонтованою системою освітлення - чотири точкових світильники, стіни пошкоджені, потребують сушіння, антигрибкової обробки, заміни шпалер; підлога під лінолеумом волога, потребує сушіння, обробки від грибка, бажано замінити покриття; з меблів пошкоджено - матрац 1,9 х 0,8 метра приблизна ціна 767 гривень у ТЦ «Метро», вбудований кутовий стіл для комп`ютера - пошкоджено нижню частину водою (розбухла ДСП і розслоюється), вбудована шафа-купе пошкоджено ліву стійку та нижній короб- від води (розбухло ДСП), техніка - не працює лазерний принтер, підмочено сабвуфер акустичної системи; в передпокої - стеля, від якої відстає багет над вбудованою шафою-купе, шафа-купе - низ і короб пошкоджено водою, лінолеум потребує монтажу, сушіння, антигрибкової обробки, заміни лінолеуму на войлочній підкладці, плінтус дерев`яний 4 погонних метри замочено водою, комод - замочено задню стінку 1,4 х 1,2 ДСП розбухло, шпалери - 26,1 м.кв. (шпалери під фарбування); ванна кімната - стеля з розводами від води площею ј , розповсюдження грибка, що виник від попередніх підтоплень; туалет - пошкоджено стелю водою; кухня - на стелі в кутках фарба обсипалась, стіни в верхніх кутках пліснява (грибок), на дотик вологі шпалери (флізелінові), на лівій стіні від дверей тріщина висотою 1 метр посередені стіни, лінолеум на войлочній основі замочено. (а.с.184-188). Відповідач не відшкодував позивачам у добровільному порядку, завдану шкоду за наслідками залиття, що мало місце 24.04.2014 року належної їм на праві власності квартири. За змістом положень ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. Частинами 1, 2 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Правилами статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (правова позиція ВС від 27.12.2019 року, справа № 686/11256/16-ц). Так, судом встановлено, що 24.04.2014 року відбулося залиття квартири [ADDRESS] з вище розташованої квартири №22 цього ж будинку з тих причин, що мешканці квартири №22 не закрили кран. На момент залиття квартири за адресою - [ADDRESS] , у розташованій вище квартирі №22 проживали [PERSON] та [PERSON] . Власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , відповідач у справі. Представник відповідача підтвердив, що [PERSON] це - батько відповідача, котрий був зареєстрований та проживав у квартирі з якої сталося залиття, зі згоди останнього в цій же квартирі проживав [PERSON] .. Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Згідно з пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.08.1992 року № 572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством. Стаття 13 Конституції України встановлює, що власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватись на шкоду людині і суспільству. У відповідності до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Правилами статтей 317,319 ЦК України встановлено: власникові належать права володіння, користування, розпоряджання своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечатьзакону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зхобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Отже, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків. Таким чином, виходячи з сукупного аналізу зазначених вище норм законодавства, а також встановлені судом обставини, що відповідач [PERSON] , як власник квартири [ADDRESS] , який реалізуючи свої закріплені в статті 317 ЦК України права, дозволив своєму батьку [PERSON] та [PERSON] користуватися своїм майном, відповідно зобов`язаний забезпечувати належне використання та експлуатацію цього майна, а у разі порушення внаслідок такого використання прав та інтересів третіх осіб, саме на власника має бути покладено обов`язок відшкодувати завдану шкоду. Звертаючись до суду з позовом, позивач на підтвердження завлених вимог щодо розміру майнової шкоди надав суду звіт про оцінку вартості матеріальних збитків від залиття двокімнатної квартири загальною площею 50,8 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.21-72). За даними зазначеного вище звіту, складеного 16 листопада 2016 року оцінювачем ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Фастовським Л.Н. за заявою [PERSON] , за результатами проведених розрахунків суб`єкт оціночної діяльності встановив, що ринкова вартість об`єкта оцінки становить (без включення ПДВ»: 85 200 гривень, вартість відновлювального ремонту постраждалих будівельних контструктивних елементів квартири - 84 000 гривень, вартість матеріалів для заміни постраждалих конструктивних елементів меблів - 1 200 гривень (а.с.21-72 том №1). Непогодившись з наданим суду позивачем доказом на підтвердження розміру майнової шкоди, завданої залиттям квартири, предстваник відповідача [PERSON] - [PERSON] скористався своїм правом проведення судової будівельно-технічної експертизи щодо визначення розміру майнової шкоди, завданої залиттям квартири позивача. Ухвалою суду від 02.08.2018 року у справі було призначено судову будівельно-технічну та товарознавчу експертизу на вирішення якої поставлено питання щодо вартості відновлювального ремонту для усунення пошкоджень квартири позивача, а також речей та меблів пощкоджених за наслідками залиття, що мало місце 24.04.2014 року станом на час проведення експертного дослідження. За результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи експертом Київського НДІСЕ Бойченко О.С. 20.11.2019 року складено висновок №19967/18-43 за даними якого вартість відновлювального ремонту після залиття 24.04.2014 року в приміщеннях квартири [ADDRESS] , розраховано згідно вимог нормативної документації автоматизованим способом у діючих цінах на момент проведення дослідження, для усунення переліку пошкоджень, що зазначені в актах комісії від 27.04.2014 року та 08.05.2014 року, складає 39 758 гривень (а.с.197-228 том №1). Представник позивачів категорично не погодилась з висновком експерта Київського НДІСЕ Бойченко О.С. щодо визначення вартості відновлювального ремонту для усунення переліку пошкоджень, що зазначені в актах комісії від 77.04. та 08.95.2014 року, наполягала, що при вирішенні заявленого спору суд має застосувати звіт про оцінку вартості матеріальних збитків від залиття квартири позивача, складений 16 листопада 2016 року оцінювачем [PERSON] за даними якого вартість відновлювального ремонту постраждалих будівель конструктивних елементів квартири - 84 000 гривень, вартість матеріалів для заміни постраждалих конструктивних елементів меблів 1200 гривень. Відповідно до правил статті 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за умови, коли надані висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Як видно зі змісту, наданого суду позивачем, звіту про оцінку вартості матеріальних збитків від залиття двокімнатної квартири загальною площею 50,8 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] вартість відновлювального ремонту постраждалих будівельних конструктивних елементів квартири визначена шляхом вирахування середнього значення мінімальної вартості проведення капітального ремонту 1 кв.м. квартири - 3 360 гривень та вирахування площі частин квартири що потребувала ремонту. Розрахунок вартості визначено шляхом множення площі на мінімальну вартість капітального ремонту. Висновок експерта Київського НДІСЕ містить розрахунок вартості відновлювального ремонту шляхом усунення пошкоджень, перелік яких зафіксовано в актах комісії від 27.04.2014 року та 08.05.2014 року. При проведенні розрахунку застосовано ДСТУ Б Д.1.1.-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва». Непогодившись з висновком експерта Київського НДІСЕ, представник позивачів заявила про виклик у судове засідання експерта Бойченко О.С. для надання відповідей на питання по зробленому останньою висновку та повторне направлення ухвали про призначення комісійної будівельно-технічної та товарознавчої експертизи і матеріалів справи до Київського НДІСЕ для проведення експертизи в частині товарознавчої експертизи, однак після отримання відповідей експерта [PERSON] клопотання в частині повторного направлення ухвали суду від 02.08.2018 року для виконання до Київського НДІСЕ не підтримала. На думку суду, при вирішенні заявленого спору для визначення вартості відновлювального ремонту суду необхідно застосувати висновок есперта Київського НДІСЕ , яким визначено вартість відновлювального ремонту квартири позивача з урахуванням фізичного зносу опоряджувальних покритів конструктивних елементів у квартирі позивачів на підставі чинних державних будівельних норм та правил по визначенню вартості будівництва, а токож з урахуванням пощкоджень зафіксованих комісією в актах від 27.04. та 08.05.2014 року. Отже на відшкодування завданої позивачам майнової шкоди стягненню з відповідача підлягає по користь кожного з відповідачі 1\\2 частина від визначеного експертом Київського НДІСЕ Бойченко О.С. 20.11.2019 року розміру вартості відновлювального ремонту, що складає 39 758 гривень. Що ж стосується заявлених вимог позивачів [PERSON] та [PERSON] у частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 6 000 гривень, то вони підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до правил статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Правилами частини 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї ж статті. Так, у судовому засіданні встановлено, що з вини мешканців квартири, власником якої є відповідач [PERSON] було пошкоджено майно позивачів. Пошкодженим майном є житлове приміщення, яке використовується позивачами повсякденно для забезпечення життєдіяльності. Також встановлено, що на момент залиття квартири позивачів у квітні 2014 року в квартирі були виконані ремонтні роботи, позивачами були створені належні умови проживання, відповідно пошкодження житлового приміщення завдало їм душевних страждань, а відсутність можоивості виконати відновлювальний ремонт стала причиною, що такі страждання є тривалими в часі. Крім того, необхідність вжиття заходів для забезпечення проведення відновлювального ремонту безумовно є причиною душевних страждань, а також необхідністю витрачати особистий час та нести матеріальні затрати, що потребують необхідних зусиль, та призвли до змін способу їх життя, а також будуть тривати у зв`язку з необхідністю приведення житлового приміщення у попередній стан шляхом проведення відновлювального ремонту. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Отже, встановлені судом обставини справи, про які зазначено вище, є підставою для висновку суду про відшкодування позивачам моральної шкоди в розмірі зазначеному ними при зверненні до суду з позовом за рахунок відповідача, а саме стягнути з [PERSON] на користь кожного з позивачів по три тисячі гривень. З огляду на висновки суду про задоволення позовних вимог [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, відповідно до правил ст. 141 ЦПК України позивачу [PERSON] підлягають відшкодуванню відповідачем п понесені судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial