Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

4 травня 2017 року, [PERSON] та [PERSON], звернулися до суду з вищеназваним позовом, в якому просили суд, визначити їм додатковий строк терміном 1 місяць для подання до нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті їхньої бабусі [PERSON], померлої 19.09.2016 р. у виді земельних ділянок №№ 6,8 на масиві № 35, розташованих на території Овідіопольської с/р згідно нотаріально посвідченого заповіту від 15.02.2012 р. (реєстр. № 148), мотивуючи це незначним пропущенням строку для подачі заяви на прийняття спадщини у звязку з юридичною необізнаністю порядку прийняття спадщини. Позивачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення судових повісток, причини неявки не повідомили, але надали суду письмові заяви, в яких повністю підтримали свій позов та на підставі ст. 158 ЦПК України, просили суд слухати справу за їх відсутністю (а.с. 37,38). Представниця відповідачів в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, особисто під розписку, причини неявки суду не повідомила, надіславши до суду письмову заяву, в якій позов визнала та з проханням про слухання справи за її відсутності (а.с. 18,20-21). Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 1217 ЦК України передбачено спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. У відповідності з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Умови статті 1268 ЦК України передбачають, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається в часу відкриття спадщини. Згідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкодавця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини - суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець, після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому ст. 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після цього вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд з`ясував, що [PERSON] за життя склала нотаріально посвідчений заповіт від 15.02.2012 р. (реєстр. № 148), посвідчений секретарем Доброолександрівської с/р, відповідно до умов якого, на випадок своєї смерті заповідала земельну ділянку № 8 на масиві № 35 на території Овідіопольської с/р [PERSON], а земельну ділянку № 6 на масиві № 35 на території Овідіопольської с/р [PERSON] (а.с. 11). Спадкодавець (заповідач) [PERSON] померла 19.09.2016 р., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 460021 від 22.09.2016 р., і після смерті якої відкрилася спадщина на вищевказані земельні ділянки (а.с. 10). Звернувшись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини за заповітом від 27.04.2017 р. №№ 236,237, позивачі отримали постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.02.2017 р. з підстав пропущення позивачами 6-ти місячного строку на прийняття спадщини (а.с. 13). З позову вбачається, що позивачами був пропущений, встановлений законом 6-ти місячний строк для прийняття спадщини у звязку з юридичною необізнаністю порядку прийняття спадщини, а тому вони своєчасно не звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, пропустивши 1 місяць після закінчення встановленого Законом строку на прийняття спадщини. З урахуванням викладеного, суд вважає причини пропуску позивачів для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, після смерті [PERSON] померлої 19.09.2016 р. обєктивними і поважними, та вважає за можливе, визначити позивачу додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, тривалістю 1 місяць з дня набранням рішення законної сили.

Outcome: approved