Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

29 березня 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] . Позовні вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного 29 травня 2017 року договору між позивачем і відповідачем, [PERSON] отримала кредит у сумі 55974,00 грн. зі сплатою 1,99% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Відповідач скористалася кредитними коштами, проте зобов`язання за договором належним чином не виконала. Станом на 19 березня 2019 року [PERSON] має заборгованість у загальній сумі 83738,01 грн. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 02 квітня 2019 року дана позовна заява була залишена без руху. Заявою від 12 квітня 2019 року, яка надійшла до суду 16 квітня 2019 року недоліки позовної заяви були усунуті. Ухвалою від 18 квітня 2019 року відкрито провадження у справі, вирішено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Представник позивача у позовній заяві, просив розглядати справу у його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. 27 квітня 2019 року відповідачем була отримана копія ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження, копія позову та доданих до нього документів, про що свідчить розписка про отримання рекомендованого поштового відправлення. Відповідач, не скористалася своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог частини першої статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною першою статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 29 травня 2017 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір №Z02.978.76780, згідно з яким банк надав клієнту кредит у сумі 55974,00 грн. зі сплатою 1,99% річних.Відповідач, в свою чергу, зобов`язалася сплатити проценти за користування кредитом та погасити кредит відповідно до графіку щомісячних платежів. Відповідач отримала від банку кредитні кошти, але свої зобов`язання за договором виконала не у повному обсязі. Відповідно до розрахунку суми боргу за кредитом, наданого позивачем, борг [PERSON] станом на 19 березня 2019 року становить 83738,01 грн. та складається з основного боргу - 36807,86 грн., простроченого боргу - 10798,43 грн., строкових процентів - 44,12 грн., прострочених процентів - 630,93 грн., нарахованої плати за обслуговування кредиту - 1436,74 грн., простроченої плати за обслуговування кредиту - 12098,45 грн., пені за несвоєчасне погашення платежів - 21921,48 грн. З урахуванням викладеного, суд вважає підставними та доведеними вимоги ПАТ «Ідея Банк» про стягнення з відповідача у повному обсязі заборгованості за основним боргом - 36807,86 грн., простроченим боргом - 10798,43 грн., строковими процентами - 44,12 грн., простроченими процентами - 630,93 грн., нарахованою платою за обслуговування кредиту - 1436,74 грн., простроченою платою за обслуговування кредиту - 12098,45 грн. Вирішуючи питання про розмір штрафних санкцій за невиконання договору, суд виходить з таких правових підстав. Обов`язок сплатити неустойку відповідачем виникає у разі порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті). За змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі. Але відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Відтак, стягнути неустойку (зокрема і пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише у межах спеціальної позовної давності. Згідно з частиною першою статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього кодексу. Позовна давність за вимогою про стягнення пені обчислюється окремо за кожен день (місяць), за який нараховується пеня. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права на стягнення пені. У постанові від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13 Верховний Суд України, аналізуючи приписи статей 266 і частини другої статті 258 ЦК України, дійшов висновку, що можливість стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається у межах позовної давності за основною вимогою з дня (місяця), з якого вона нараховується. Перебіг позовної давності для стягнення неустойки (пені, штрафу) за кожним з прострочених щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. Аналогічна позиція висловлена також Великою палатою Верховного суду у постанові від 28 березня 2018 року (справа 444/9519/12, провадження № 14-10цс18). Оскільки ПАТ «Ідея Банк» звернувся до суду з цим позовом 29 березня 2019 року, тому стягненню з відповідача підлягає пеня лише за період 12 місяців перед зверненням кредитора до суду, а саме нарахована після 29 березня 2018 року, за несвоєчасне погашення платежів, що становить 19639,41 грн. грн. згідно розрахунку /а.с. 36-38/. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає заборгованості за основним боргом - 36807,86 грн., простроченим боргом - 10798,43 грн., строковими процентами - 44,12 грн., простроченими процентами - 630,93 грн., нарахованою платою за обслуговування кредиту - 1436,74 грн., простроченою платою за обслуговування кредиту - 12098,45 грн., пенею за несвоєчасне погашення платежів - 19639,41 грн., всього - 81455,94 грн. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] 1868,65 грн. сплаченого судового збору, який у зв`язку з частковим задоволенням позову розраховується наступним чином: 81455,94 / 83738,01 х 1921,00 = 1868,65 грн.

Outcome: partial