Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

31 травня 2017 року [PERSON] (далі - позивач)звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до Криничанської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Четверта Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області (далі третя особа), про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 19 липня 2016 року померла [PERSON], яка за життя заповідала позивачу [PERSON] все належне їй майно. Позивач зазначив, що вказаний заповіт складений 14 вересня 2015 року та посвідчений секретарем Криничанської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області. У позовній заяві позивач посилався на те, що після смерті [PERSON] 19.07.2016 відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки, площею 0,1937 га, з кадастровим номером 4824282301:08:003:0008, призначеної для обслуговування житлого будинку, господарських будівель і споруд, а також житлового будинку № 34, з відповідною частиною господарських будівель і споруд, який розташований по вулиці Перемоги в селі Кринички, Миколаївського району Миколаївської області. Також позивач вказує на те, що після смерті заповідача [PERSON], 25 березня 2017 року він звернувся з заявою до Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської областіза отриманням свідоцтв про право на спадщину за заповітом, але йому було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON], оскільки у державному реєстрі речових прав, зазначене нерухоме майно, а саме: земельна ділянка, площею 0,1937 га, з кадастровим номером 4824282301:08:003:0008, призначена для обслуговування житлого будинку, господарських будівель і споруд, а також житловий будинок № 34, з відповідною частиною господарських будівель і споруд, який розташований по вулиці Перемоги в селі Кринички, Миколаївського району Миколаївської області, за спадкодавцем [PERSON] не зареєстровані, а зареєстровані за іншою особою. Водночас, у позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що зазначені об'єкти нерухомого майна, спадкодавець [PERSON], придбала 23 вересня 2010 року, відповідно до договору купівлі продажу нерухомого майна, однак вказаний договір купівлі продажу нерухомого майна від 23 вересня 2010 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрований за № 1786, був оформлений не на ім'я спадкодавця [PERSON], а на ім'я іншої особи. При цьому, рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 14 липня 2016 року вказаний договір купівлі продажу житлового будинку № 34, розташованого по вулиці Перемоги в селі Кринички, Миколаївського району Миколаївської області, від 23 вересня 2010 року, який посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрований за № 1786, в частині зазначення покупця, визнано частково недійсним. За [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку, площею 0,1937 га, з кадастровим номером 4824282301:08:003:0008, призначену для обслуговування житлого будинку, господарських будівель і споруд, а також за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок № 34, з відповідною частиною господарських будівель і споруд, який розташований по вулиці Перемоги в селі Кринички, Миколаївського району Миколаївської області. Також у позовній заяві позивач посилається на те, що спадкодавець [PERSON] за життя не встигла зареєструвати за собою права власності на вказані об'єкти нерухомого майна, оскільки зазначене рішення суду набрало законної сили 26 липня 2016 року, тобто вже після смерті [PERSON]. Посилаючись на законність набуття права власності на нерухоме майно спадкодавцем [PERSON], позивач [PERSON]просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на зазначені вище об'єкти нерухомого майна. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, при цьому 24.10.2017 представник позивача [PERSON] подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала і просила задовольнити їх у повному обсязі, також просила розглядати справу за їх відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, при цьому 10.10.2017 відповідач також подав суду заяву, в якій не заперечував розглядати справу без участі його представника. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у судове засідання не з'явився. Дослідивши в судовому засіданні наявні у справі письмові докази, суд дійшов такого. 19 липня 2016 року [PERSON] померла у віці 73 років у с. Кринички, Миколаївського району Миколаївської області (а.с. 6). Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], що підтверджується копією заповіту, складеного 14 вересня 2015 року у селі Кринички, Миколаївського району Миколаївської області, посвідченого секретарем Криничанської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області (а.с. 5). Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 14 липня 2016, яке набрало законної сили 26 липня 2016 року, за [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку, площею 0,1937 га, з кадастровим номером 4824282301:08:003:0008, призначену для обслуговування житлого будинку, господарських будівель і споруд, на житловий будинок № 34, з відповідною частиною господарських будівель і споруд, який розташований по вулиці Перемоги в селі Кринички, Миколаївського району Миколаївської області, що підтверджується (а.с. 13, 14). За життя [PERSON] не встигла зареєструвати у встановленому законом порядку за собою право власності на вказані об'єкти нерухомого майна. 25 березня 2017 року державний нотаріус Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON] винесла постанову про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті 19 липня 2016 року [PERSON] на житловий будинок і земельну ділянку, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, що розташовані по вулиці Перемоги, № 34 (тридцять чотири) у селі Кринички, Миколаївського району Миколаївської області. Разом з тим, незважаючи на відмову нотаріального органу у видачі позивачу свідоцтв про право на спадщину, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з положеннями ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. ч. 1. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. З копії спадкової справи № 169/2016 до майна померлої 19 липня 2016 року [PERSON] вбачається, що згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України, позивач [PERSON], як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину після смерті [PERSON], шляхом подання заяви від 31 серпня 2016 року про прийняття спадщини до Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] не має. Таким чином, згідно з положеннями ст. ст. 1217, 1218 ЦК України позивач успадкував усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті останнього. До таких успадкованих позивачем прав відноситься і права на вищезазначені земельну ділянку та житловий будинок, які фактично були набуті спадкодавцем [PERSON] на законних підставах та у незаборонений спосіб. У пунктах 3.1, 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/04-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30 травня 2008 року також роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, належним способом захисту прав спадкоємця у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину є звернення спадкоємця до суду з вимогами про визнання права власності, в порядку спадкування. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, п. 1) ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивач не може захистити своє спадкове майнове право, тому воно підлягає захисту шляхом визнання за позивачем права на земельну ділянку та житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved