Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

30 грудня 2020 року до Шишацького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до Шишацької селищної ради, Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області. У даній заяві позивач просив суд: - визнати протиправними та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 3970-СГ від 04 червня 2018 року «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» в частині передачі належної позивачу на праві приватної власності земельної ділянки площею 2,00га на території колишньої Жоржівської сільської ради Шишацького району Полтавської області; - визнати протиправними та скасувати рішення 32 сесії першого скликання Шишацької селищної ради Полтавської області від 09 лютого 2018 року яким належну позивачу земельну ділянку площею 2,00га на території колишньої Жоржівської сільської ради Шишацького району Полтавської області було прийнято у комунальну власність селищної ради; - скасувати державну реєстрацію цієї земельної ділянки в ДЗК та скасувати державну реєстрацію права комунальної власності на цю земельну ділянку в межах загальної площі 7,9363га з кадастровим номером 5325782000:00:004:0256. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказаними актами відповідачі безпідставно передали належну позивачу земельну ділянку в комунальну власність та фактично позбавили його права приватної власності на неї. Ухвалою суду від 30 грудня 2020 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Представником позивача до суду надано заяву про підтримання позовних вимог. Також він вказав, що не наполягає на стягненні понесених позивачем судових витрат з відповідачів. Відповідач 1 будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, заяв та клопотань до суду не надавав, свою правову позицію щодо предмету спору не висловив. У встановлений судом строк Відповідач 2 надав відзив на позов, в якому проти позову заперечував з огляду на те, що його діями жодні права позивача не порушуються та він у спірних правовідносинах діяв відповідно до вимог чинного законодавства Також вважає, що обґрунтованість позовних вимог не доведена позивачем належними доказами. Дослідивши та оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступні юридичні факти та правовідносини, що їх супроводжують. Позивачу на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 053055, виданого Шишацькою РДА 10 липня 2003 року за реєстровим № 32 належить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 2,00га на території колишньої Жоржівської сільської ради (а.с.10-11). 11 жовтня 2020 року представник позивача адвокат Смірнов С.І. звернувся до Шишацької селищної ради із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж в натурі щодо даної земельної ділянки та ще 18-ти належних іншим особам земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території колишньої Жоржівської сільської ради Шишацького району Полтавської області (а.с.12). 04 листопада 2020 року за вих. 02-21/1062 Шишацькою селищною радою надано письмову відповідь адвокату Смірнову С.І. в якій вказано, що відповідно до відомостей Держаного земельного кадастру відомості про вказані у заяві земельні ділянки приватної власності громадян відсутні, а на їх місті розташовані (зареєстровані) земельні ділянки комунальної власності, які передані у комунальну власність Шишацької селищної ради відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 04.06.2018 року № 3970-СГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» (а.с.13). Так, замість належної позивачу та ще одній особі земельних ділянок площею по 2,00га кожна значиться земельна ділянка з кадастровим номером 5325782000:00:004:0256 площею 7,9363га. (а.с.13). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку земельна ділянка з кадастровим номером 5325782000:00:004:0256 площею 7,9363га зареєстрована 28.04.2018. Цільове призначення та вид використання - землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у комунальну власність або користування громадянам чи юридичним особам) (а.с.18). Рішенням 32 сесії першого скликання Шишацької селищної ради від 09 лютого 2018 року «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність вирішено доручити виконавчому комітету селищної ради звернутись до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області з клопотанням про передачу у комунальну власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 7078га, які розташовані поза межами населених пунктів на території Шишацької селищної ради Шишацького району Полтавської області (а.с.17). На підставі даного рішення Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області 04 червня 2018 року видано наказ № 3970-СГ про передачу Шишацькій селищній об`єднаній територіальній громаді у комунальну власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 67245,4920га, які розташовані за межами населених пунктів на території Шишацького району Шишацької селищної ради та Баранівської, Великоперевізької, Воскобійницької, Гоголівської, Жоржівської, Ковердинобалківської, Куйбишевської, Михайликівської, Пришибської, Великобузівської, Сагайдацької сільських рад згідно акту приймання-передачі (а.с.14). 06 червня 2018 року начальником Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Чувпило В.В. та Головою Шишацької селищної ради Туткою О.І. підписано акт приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність, за яким передано 499 земельних ділянок загальною площею 6724,4920 га згідно з додатком. Під порядковим номером 200у даному додатку міститься земельна ділянка запасу на території Жоржівської сільської ради площею 7,9363га з кадастровим номером 5325782000:00:004:0256 (а.с.14-16). Згідно ч.ч. 1-3 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Відповідно до п. «б» ч.1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Згідно з п. «б» ч.1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара. Відповідно до ч.1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Відповідно до чинної редакції ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. В той же час на момент виникнення спірних правовідносин (дати видачі державного акту на право приватної власності на землю) вказана стаття мала іншу редакцію. Зокрема, згідно частини першої ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Частиною 1 ст. 126 ЗК (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначалось, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. До кінця 2012 року державна реєстрація земельних ділянок та державна реєстрація права власності на земельні ділянки здійснювалась територіальними органами Дерземагенства України. З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України», а також Закон України «Про державний земельний кадастр» яким запроваджено ведення Державного реєстру прав на нерухоме майно як єдиної держаної інформаційної системи, яка має містити відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав. В той же час відповідно до положень ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Таким чином, до 01 січня 2013 року право власності на землю підтверджувалась Державними актами на право приватної власності на землю (на земельну ділянку). Відповідно до п.п. 9-10 Розділу VІІ «Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про державний земельний кадастр» до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. Згідно з п. 2 Розділу VІІ «Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Таким чином, належність позивачу на праві приватної власності земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00га на території колишньої Жоржівської сільської ради підтверджується належним правопосвідчувальним документом - Державним актом, який не був скасований або визнаний недійсним судом. Так само не було припинено право власності позивача на вказану земельну ділянку з підстав, передбачених ст. 140 ЗК України. Відповідно до ч.1 ст. 152 та ч. 1 ст. 153 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Згідно з ч.1 ст. 154 ЗК України органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають права втручатись у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обов`язки чи обмеження. Частиною 1 ст. 155 ЗК України визначено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. На думку суду прийняття відповідачами оскаржуваних актів у формі рішення та наказу призвело до свавільного та протиправного позбавлення позивач права приватної власності на належну йому земельну ділянку, яку безпідставно було включено до складу іншої земельної ділянки та передано з державної в комунальну власність. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача є визнання оскаржуваних актів протиправними та їх скасування в частині, що стосуються належної позивачу земельної ділянки. В той же час визнання судом протиправними та скасування оскаржуваних правових актів індивідуальної дії обох відповідачів не забезпечить поновлення порушених прав позивача в повному обсязі, оскільки належна йому земельна ділянка була безпідставна включена до складу іншої земельної ділянки площею 7,9363га з кадастровим номером 5325782000:00:004:0256. Згідно п.10 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Такі ж положення містить ч.13 ст. 79-1 ЗК України. При цьому суд не може відповідно до заявлених позовних вимог скасувати державну реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 5325782000:00:004:0256 лише частково в обсязі належної позивачу земельної ділянки площею 2,00га, оскільки частиною 1 ст. 27 Закону України «Про державний земельний кадастр» визначено, що у разі поділу земельних ділянок запис про державну реєстрацію земельної ділянки та кадастровий номер земельної ділянки скасовуються. Тобто скасування державної реєстрації частини земельної ділянки із збереженням реєстрації іншої її частини є об`єктивно неможливим. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним скасувати державну реєстрацію всієї земельної ділянки з кадастровим номером 5325782000:00:004:0256 та одночасно припинити право комунальної власності щодо неї, що відповідатиме приписам ч. 2 ст. 5 ЦПК України як більш ефективний спосіб захисту прав позивача та не є виходом за межі позовних вимог. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати по справі позивач просив віднести на його рахунок та не стягувати з відповідачів. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved