Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

30.03.2015 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що 20 серпня 2011 року між сторонами був зареєстрований шлюб Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис №2227. Від цього шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось у зв'язку з втратою почуттів, відсутністю спільних інтересів та спільних поглядів на життя і сім'ю. Позивачка зазначає, що нею вживались заходи до збереження сім'ї, однак позитивних результатів вони не дали. З 01.06.2013 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться, шлюбно-сімейні стосунки не підтримуються, шлюб носить формальний характер, тому позивачка звернулась до суду і просить розірвати шлюб зазначаючи, що його збереження суперечить її інтересам та інтересам малолітнього сина сторін. До початку судового розгляду справи позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.08.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис №2227 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження (а.с. 6). Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було всебічно досліджено мотиви розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сторони проживають окремо, отже спільним побутом не пов'язані, спільного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть. Згідно з ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд дійшов висновку, що причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивачка наміру не має, а примушування жінки до шлюбу забороняється законом. За таких умов подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved