Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

29 травня 2017 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свій позов тим, що 28.01.2011 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. [INFO] року в них народився син [PERSON]. З листопада 2016 року спільне проживання між ними було фактично припинено. З цього часу син [PERSON] проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні. [PERSON] участі у житті сина не приймає та матеріально дитину не підтримує, долею дитини та станом її здоров'я не цікавиться, участі у її вихованні не приймає. Вчиняє насильницькі дії та погрожує фізичною розправою, в зв'язку з чим було відкрито кримінальне провадження за частиною 1 статті 129 КК України. В зв'язку з чим просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Пономаренко В.В. позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] за безпідставністю. 21.07.2017 року ухвалою Київського районного суду м.Полтави залучено до участі у справі Державну службу у справах дітей Голосіївського району м.Києва. 28.08.2017 року на адресу суду надійшло клопотання органу опіки та піклування Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації про розгляд справи за їх відсутності. 07.09.2017 року ухвалою Київського районного суду м.Полтави в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, було залучено орган опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради Шкаревська І.А. в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав просила відмовити, оскільки вважає недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Враховуючи згоду адвоката Пономаренко В.В., представника третьої особи Шкаревської І.А. та наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності позивача, що не з'явився в судове засідання. Суд, заслухавши адвоката Пономаренко В.В. та представника третьої особи Шкаревської І.А., вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити за безпідставністю. Судом встановлено, що 28 січня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 28.01.2011 року, актовий запис №52 (а.с.12). [INFO] року у сторін народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.07.2011 року, актовий запис №609 (а.с.13). Заочним рішенням Київського районного суду м.Полтави від 03.07.2017 року (а.с.81-83) шлюб, зареєстрований 28.01.2011 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 52 між [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] розірвано, визначено місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO] разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Тобто, якщо невиконання цього обов'язку є протиправною, винною поведінкою, коли особа має реальну можливість виконати свій обов'язок, але не вчиняє відповідних дій. Згідно з ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умов винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В судовому засіданні встановлено і досить повно підтверджується зібраними по справі письмовими доказами, що відповідач [PERSON] не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню сина [PERSON], дбає про його навчання, піклується про нього, про його стан здоров'я та матеріальний добробут (а.с.66-85). Також в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] створювала перешкоди відповідачу [PERSON] у спілкуванні з дитиною та виконанні ним батьківських обов'язків. Згідно зі ст.ст.7, 8 Конвенції про права дитини дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування, право на сімейні зв`язки, не допускаючи протизаконного втручання у здійснення цих прав. Згідно з п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Згідно з ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що є неспроможними твердження позивача [PERSON] про те, що відповідач погружає їй фізичною розправою і відносно нього порушено кримінальне провадження, передбачене частиною 1 статті 129 КК України, оскільки постановою слідчого СВ Відділення поліції №1 Полтавського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області Суржинською К.О. винесено постанову про закриття кримінального провадження від 26.06.2017 року, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №12017170020001168 від 05.05.2017 року, у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с.84). Також в судовому засіданні встановлено, що малолітній [PERSON] на даний час проживає разом з батьком [PERSON]. Крім того, рішенням виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради №236 від 26.09.2017 року затверджено висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON]. З врахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав необхідно відмовити за безпідставністю На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed