Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

31.10.2017 р. позивач звернулася у суд з позовом до відповідача, у якому просила стягувати з останнього аліменти на час навчання їх доньки у сумі 2765 грн. щомісячно з дати пред'явлення позову до 30.06.2021 р. включно. Позовна заява обґрунтована тим, що їх дочка [PERSON] навчається у виші, що тягне за собою необхідність витрат на навчання (990 грн./міс.), проживання (440 грн./міс.), лікування, одяг, підручники (1500 грн./міс.), однак її заробітної плати для цього недостатньо, а відповідач, маючи стабільний заробіток, відповідних коштів на утримання дитини не надає, тому покликаючись на ст. 199 СК України просила позов задовольнити. 22.01.2018 р. представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якій зазначив про часткове визнання позову та згоду відповідача сплачувати матеріальну допомогу на час навчання доньки у розмірі 500 грн. В обґрунтування такої позиції зазначив, що відповідач немає офіційних доходів, згідно рішення суду від 16.11.2017 р. платить позивачці аліменти на утримання двох дітей у сумі 2500 грн. з 14.07.2017 р. до їх повноліття, а тому повне задоволення позову буде неспіврозмірним врахуванням інтересів сторін. Окрім цього, вказав, що аліменти слід стягувати безпосередньо у користь дитини, а не позивачки, та на період навчання, але не більше ніж до 23 річного віку. Того ж дня представник позивача подала заяву про збільшення позовних вимог, мотивуючи її тим, що дитина маю низку захворювань, тому є потреба додаткових витрат на медикаменти і її лікування. У зв'язку з цим просить стягувати з відповідача у користь позивачки: аліменти на час навчання дочки у сумі 1265 грн. щомісячно; додаткові витрати у сумі 1200 грн., а також стягнути з нього 12949,10 грн. понесених позивачкою додаткових витрат, що пов'язані з лікуванням, проїздом і навчанням дитини. 19.02.2018 р. представник відповідача подав відзив на заяву про збільшення позовних вимог, у якій з посиланням на правову позицію ВСУ від 24.02.2016 р. № 6-129цс15 зазначив, що правила ст. 185 СК України у даній справі не застосовуються. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Представник відповідача у судовому засіданні заяву про збільшення позовних вимоги заперечив, пояснивши, що відповідач наразі ніде не працює, перебуває на обліку у центрі зайнятості, у зв'язку з чим згідний сплачувати аліменти на навчання доньки у розмірі 500 грн. Вислухавши представник сторін, оцінивши докази у справі, суд прийшов до наступного висновку. Сторони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження [NUMBER] від 06.07.2007 р., [NUMBER] від 21.02.2006 р. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 04.12.2014 р., що набрало законної сили 13.01.2015 р., розірвано шлюб між цими ж сторонами та визначено місцем проживання їх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] - з матір'ю. Згідно копії паспорта останньої, вона за реєстрова у м. Харків з 11.09.2017 р. Як видно з договору № 7619 від 01.08.2017 р., [PERSON] навчається на першому курсі денної форми у НТУ «ХПІ», вартість одного семестру - 4950 грн. Згідно договору № 073 від 28.08.2017 р. оплата на проживання в гуртожитку становить 440 грн. в місяць. Відповідно до довідки вказаного вишу від 14.09.2017 р. № 66-340/230, [PERSON] зарахована на навчання з 01.09.2017 р. по 30.06.2021 р. Відповідно до довідки НТУ «ХПІ» від 05.02.2018 р., вартість року навчання становить 9900 грн., за перший семестр сплачено 4950 грн. повністю, за другий - частково у сумі 950 грн. Згідно довідки про доходи [PERSON] від 06.02.2018 р., остання у вересні 2017 - січні 2018 р. доходів не отримувала. Група доказів - довідка Червоноградської ЦМЛ, виписка з медичної карти № 6106, № 7647, контрольної картки диспансерного нагляду, направлення до офтальмолога, чеки про придбання медикаментів - свідчать, що з листопада 2011 р. [PERSON] з 12 років перебуває на обліку у невропатолога, має низку різних захворювань, у зв'язку з чим проходить відповідне лікування. Проїзні квитки маршрутом Львів-Харків-Львів, чеки про оплату проживання, навчання, переказ коштів, а також квитанції про сплату комунальних послуг та навчання у школі мистецтв - підтверджують факти понесених витрат позивачкою на матеріальне утримання доньки, яка навчається, а також сина, котрий проживає з нею. Згідно довідки про дохід позивачки від 27.10.2017 р. № 335, за червень-вересень 2017 р. її дохід склав 10975,43 грн. Довідка про дохід відповідача від 28.12.2017 р. свідчить, що останній у 2017 р. доходів не мав. Згідно довідок № 2081, № 02-2573 від 28.12.2017 р., відповідач не отримує пенсійних виплат, перебуває на обліку у центрі зайнятості. Групою доказів, що виготовлені іспанською мовою станом на осінь 2017 р. та перекладені на українську мову перекладачем [PERSON], стверджується, що відповідач протягом більше 13 років працював у Королівстві Іспанія, у 2015 р. був звільнений з роботи, у 2016 р. знятий з консульського обліку у зв'язку з поверненням в Україну, має непогашений кредит у іспанському банку в сумі 2097,74 євро. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 16.11.2017 р. вирішено стягувати з відповідача на користь позивачки 2500 грн. аліментів щомісячно на їхніх двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з 14.07.2017 р. до повноліття останніх. Як свідчать відомості з ЄДРСР, вище вказане судове рішення набрало законної сили 05.12.2017 р. За правилами ст. 199, ст. 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Як зазначено у правовій позиції ВСУ, що викладена у постанові від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15, «… на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу». Фактичні обставини справи у світлі викладених норм права свідчать, що у зв'язку з навчанням повнолітньої доньки сторони мають обов'язок її утримання до досягнення нею 23 років. Згідно наявних доказів, такий обов'язок належно виконує лише позивачка. Донька, коли приїжджає з навчання, мешкає у позивачки; під час навчання потребує коштів на оплату навчання, проживання, харчування, придбання речей, навчальних засобів, медикаментів, проїзних документів. З огляду на це суд відхиляє доводи представника відповідача про можливість сплати останнім лише 500 грн. таких аліментів, оскільки це значно занижена сума, що не відповідає реальним витратам на утримання дитини, і вважає, що позовна вимога про стягнення аліментів на час навчання дитини у сумі 1265 грн. є обґрунтованою, відповідає принципам розумності і справедливості. Відносно позовних вимог про стягнення додаткових витрат, то виходячи з викладеної вище правової позиції ВСУ у їх задоволенні слід відмовити, оскільки у даному випадку правила статті 185 СК України не застосовуються, а правовідносини сторін регулюються статтею 199 цього Кодексу. Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню. Як свідчать квитанції від 25.01.2018 р., від 09.02.2018 р., розрахунок за надану правову допомогу від 19.02.2018 р., у даній справі відповідач поніс витрати на правову допомогу у сумі 2000 грн. При цьому, виходячи з приписів ст. 141 ЦПК України розподіл судових витрат слід здійснити таким чином: 1) стягнути з відповідача у користь держави судовий збір у сумі 640 грн., від сплати якого позивачка була звільнена при подачі позову у суд; 2) стягнути з позивачки у користь відповідача 1000 грн. у якості 50% понесених ним витрат на правову допомогу.

Outcome: partial