Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Gрокурор Тернопільського гарнізону в інтересах держави: в особі Міністерства оборони України Квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернопіль звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], у якому просить суд постановити рішення, яким зобов'язати громадянина [PERSON] звільнити земельну ділянку площею 40 м. км., яка відноситься до земель оборони квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернополя, шляхом знесення самочинно збудованого нежитлового приміщення (гаражу) та добудови до будинку, за адресою [ADDRESS], особисто або за його рахунок. Привести самовільно зайняту земельну ділянку в попередній стан. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що військовою прокуратурою Тернопільського гарнізону проведено вивчення щодо додержання службовими особами КЕВ м. Тернополя вимог земельного законодавства, зокрема щодо цільового використання земель оборони на території військового містечка [ADDRESS]. Установлено, що земельна ділянка розташована по [ADDRESS] Львівської області загальною площею 28, 11 га. (в тому числі житловий фонд 6,5 га.) перебуває у постійному користуванні КЕВ м. Тернополя, що підтверджується Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою № 040578-Б від 1984 року (ДСК). У ході проведення вивчення виявлено, що громадянином [PERSON] самовільно зайнята земельна ділянка із земель оборони площею 24 м. кв. для будівництва нежитлового приміщення (господарської споруди - гаражу) та 16 м. кв., на якій здійснено добудову до будинку на земельній ділянці КЕВ м. Тернополя, за адресою [ADDRESS], оскільки правовстановлюючі документи на цю земельну ділянку у останнього відсутні. Вказана обставина підтверджується повідомленням КЕВ м. Тернопіль про наявність незаконно збудованих споруд на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS], актом інвентаризації (огляду) земельної ділянки КЕВ м. Тернопіль від 22 січня 2015 року. 26 січня 2015 року КЕВ м. Тернопіль на адресу громадянина [PERSON] скеровано лист щодо зобов'язання останнім усунути вищевказані порушення, тобто знести самочинно збудоване нежитлове приміщення та добудову до будинку за адресою [ADDRESS]. Однак, громадянином [PERSON] станом на 7 травня 2015 року вимоги зазначеного листу не виконано, самочинно збудоване нежитлове приміщення (господарську споруду - гараж) та добудову до будинку, не знесено. Позивач вважає, що відповідач самовільно зайняв земельну ділянка із земель оборони площею 24 м. кв. для будівництва нежитлового приміщення (господарської споруди - гаражу) та 16 м. кв., на якій здійснено добудову до будинку на земельній ділянці КЕВ м. Тернополя, за адресою [ADDRESS], яка передана в постійне користування КЕВ м. Тернополя, а тому таке порушення підлягає усуненню відповідачем особисто або за його рахунок. Прокурор Невлад А.В. в судовому засідання позов підтримав, просить його задовольнити. Представник позивача - КЕВ м. Тернопіль Мельник Н.С.( що діє згідно доручення від 22.06.2015р. № 14/1158) в судовому засіданні позов підтримала, просить його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він [PERSON], проживає у квартирі [ADDRESS] Львівської області. Зазначена квартира перебуває у приватній власності, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності на нерухоме майно. Гараж ним збудований на прибудинковій території, поблизу його власної квартири. Заперечень від мешканців будинку щодо будівництва гаража не надходило. Прибудинкова територія багатоквартирного житлового будинку є особливим об'єктом права власності на землю, оскільки призначена для розміщення й обслуговування житлового будинку та має задовольняти інтереси його мешканців. Земельна ділянка на якій побудовано гараж відноситься до прибудинкової території оскільки відповідно до ст.77 ЗК України до земель оборони належать землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України, але не землі громадської забудови. Представник відповідача [PERSON] (що діє згідно договору про надання правової допомоги від 05.10.2015р.) в судовому засіданні позов не визнав, та пояснив що у [PERSON] є всі правовстановлюючі документи на житловий будинок. Дослідивши покази прокурора, представника позивача, відповідача та представника відповідача дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Як вбачається із свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 22.06.2015р. [PERSON] належить квартира [ADDRESS] на праві приватної власності, загальною площею 44 кв.м., житловою - 15,7кв.м. (а.с. 31, 32). Частиною вказаної квартири, є добудова, площею 15,6кв.м., що відображено у технічному паспорті (а.с. 54-55) Судом встановлено, що [PERSON] у по [ADDRESS] збудовано нежитлову споруду (гараж) на земельній ділянці площею 24кв.м. Вказана обставина стверджується актом інвентаризації (огляду) земельної ділянки від 22.01.2015р. (а.с. 10-11) Судом встановлено, що земельна ділянка розташована по [ADDRESS] Львівської області загальною площею 28, 11 га. (в тому числі житловий фонд 6,5 га.) перебуває у постійному користуванні КЕВ м. Тернополя, що підтверджується Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою № 040578-Б від 1984 року (ДСК) (а.с. 48-51 ) та довідкою начальника Західного територіального КЕУ від 31.03.2006. №303/23/2/866 (а.с. 52). Згідно ч. 4 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майне вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються ні земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього, також якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Таким чином, суд приходить до переконання, що нежитлова споруда (гараж), що була збудована [PERSON] на землях, що перебувають у постійному користуванні КЕВ м. Тернопіль без належного дозволу користувача даної земельної ділянки є самочинним будівництвом. Враховуючи, що користувач земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за [PERSON], який здійснив самочинне будівництво на його земельній ділянці, таке нерухоме майно (гараж) підлягає знесенню [PERSON] самостійно, або за його рахунок. А тому, позовні вимоги в частині зобов?язання [PERSON] звільнити земельну ділянку площею 24м.кв., яка відноситься до земель оборони квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернополя, шляхом знесення самочинно збудованого нежитлового приміщення (гаражу) особисто або за рахунок [PERSON], є підставними та підлягають до задоволення. В той же час, суд вважає, що позовні вимоги в частині зобов'язання [PERSON] звільнити земельну ділянку площею 16 м. км., яка відноситься до земель оборони квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернополя, шляхом знесення самочинно збудованої добудови до будинку, за адресою [ADDRESS], особисто або за його рахунок задоволенню не підлягають, виходячи із таких міркувань. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Як зазначалося, [PERSON] є власником житлової квартири [ADDRESS] і його право власності зареєстроване у встановленому законом порядку, що стверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 22.06.2015р. та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.06.2015р. Право власності за [PERSON] зареєстровано на квартиру в цілому, разом із добудованими приміщеннями, площа яких складає 15,6кв.м. (кладова - 10,6кв.м., коридори площею 2 кв.м. та 3 кв.м.). Враховуючи, що позивачем заявлено позовну вимогу про знесення самочинно збудованої добудови до будинку без оспорення права власності [PERSON] на вказану добудову, як частину житлової квартири, право власності на яку вже зареєстровано, і особою отримано відповідний правовстановлюючий документ, суд вважає, що у задоволенні таких позовних вимог слід відмовити, оскільки без скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, щодо такого нерухомого майна не може прийматися рішення про визнання його самочинною забудовою і про знесення такого майна.

Outcome: partial