Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

31.03.2015 року [PERSON] пред'явила до суду заяву для розгляду в порядку окремого провадження, вказавши в ній, що нею був отриманий паспорт в м. Норильськ Красноярського краю Російської Федерації, паспорт складений російською мовою та в графі прізвище мовою оригіналу було зазначено «[PERSON]». 21.04.1990 року вона отримала диплом Харківського державного інституту культури, також 04.02.2000 року вона отримала диплом спеціаліста Донецького державного університету та додаток до нього. Обидва дипломи та додаток видані з помилкою при перекладі з російської мови на українську, тобто на ім'я «[PERSON]» замість «[PERSON]». 31.05.2001 року вона змінила паспорт на паспорт нового зразку, в якому вказане прізвище в українському перекладі «[PERSON]». Через вказану помилку заявник не має можливості підтвердити наявність освіти для працевлаштування, тому просить встановити факт належності їй диплому [NUMBER] Харківського державного інституту культури, виданого 21.04.1990 року та диплому спеціаліста [NUMBER] Донецького державного університету, виданого 04.02.2000 року та додатку до диплому, які видані на ім'я «[PERSON]» в судовому порядку. В судовому засіданні заявник на задоволенні заявленої вимоги наполягала та надала судові відповідні пояснення. Заінтересована особа служба у справах дітей Донецької обласної державної адміністрації в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без присутності представника, проти задоволення заяви не заперечувала (а.с. 16). Виходячи з наведеного, а також положень частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності заінтересованої особи. Суд, вислухавши пояснення заявника, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у них докази та надавши їм оцінку, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно частини 2 статті 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що заявник 11.09.1982 року уклала шлюб, у зв'язку з чим змінила своє дівоче прізвище на, як зазначено мовою оригіналу - російською мовою, «[PERSON]» (а.с.6). 20.12.1978 року заведена трудова книжка [NUMBER], яка заповнена також російською мовою, на ім'я «[PERSON]» (а.с.7-10) 21.04.1990 року заявник отримала диплом з відзнакою Харківського державного інституту культури [NUMBER] за спеціальністю «культурно-оствітня робота» (а.с.13) , також 04.02.2000 року вона отримала диплом спеціаліста Донецького державного університету [NUMBER] за спеціальністю «українська мова та література» (а.с.12) та додаток до нього (а.с.11). Обидва дипломи та додаток видані з помилкою при перекладі з російської мови на українську, тобто на ім'я «[PERSON]» замість «[PERSON]». 31.05.2001 року заявник змінила паспорт на паспорт нового зразку серії [NUMBER] виданий Волноваським РВ УМВС України в Донецькій області, в якому вказане прізвище в українському перекладі «[PERSON]» (а.с.4). Суд, встановлюючи факт належності правовстановлюючого документу, бере до уваги сукупність даних щодо нього, які містяться у доданих до справи документах, зокрема враховує відомості зазначені у трудовій книжці, довідці, виданій проректором з науково-педагогічної та навчальної роботи Донецького національного університету (а.с.3), а також показання свідків [PERSON], [PERSON] Крім того, заінтересована особа у справі не заперечувала проти встановлення факту належності правовстановлюючого документу, погодившись із доводами, наведеними заявником у заяві. Досліджені у справі обставини дають підстави стверджувати, що диплом [NUMBER] Харківського державного інституту культури, виданий 21.04.1990 року, диплом спеціаліста [NUMBER] Донецького державного університету, виданий 04.02.2000 року та додаток до диплому, які видані на ім'я «[PERSON]» належать заявнику [PERSON]. Враховуючи, що встановлення факту правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення, а саме працевлаштування, тому її вимоги обґрунтовані на законі, підтверджені матеріалами справи і підлягають задоволенню. Суд прийшов до висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved