overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

30 листопада 2015 року гр. [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою в розмірі 10\~000, 00 грн. У судовому засіданні було встановлено, що 10 вересня 2015 року до [PERSON] звернулась [PERSON] з проханням позичити їй гроші в сумі 10\~000, 00 грн., так як, за її словами, їй темніново потрібні були гроші. [PERSON] сказала [PERSON], що 15.11.2015 року віддасть борг, позивач погодився та попросив написати її розписку про те, що вона взяла борг, а саме 27.10.2015 року. Відповідач сама написала розписку, що взяла у [PERSON] борг 10\~000, 00 грн. і 15.11.2015 року зобовязується його повернути. Дану розписку [PERSON] написала добровільно, самостійно в присутності [PERSON] До сьогоднішнього часу відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушує взяті на себе зобовязання. Позивач в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутність за участю його представника [PERSON], що діє на підставі договору про надання юридичної допомоги. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання без поважної причини не зявилась, хоча про дату, час, та місце слухання справи була повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення в матеріалах справи. Заяв про розгляд справ за її відсутності не надходило.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

30 листопада 2015 року гр. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та згоден на стягнення з нього аліментів на утримання його неповнолітнього сина. Згідно ст.174 ч.4 ЦПК України, у \~разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод , інтересів інших осіб. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, ураховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає можливим стягнути щомісяця з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. . На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

30 листопада 2015 року гр. [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання їх неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття, з дня подання позовної заяви. Відповідач, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнав та згоден на стягнення з нього аліментів на утримання його дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод , інтересів інших осіб. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, ураховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає можливим стягнути щомісяця з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

30 листопада 2015 року гр. [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився без поважної причини, хоча про місце, дату й час розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом оголошення в газеті «Урядовий Курєр» № 236 від 17 грудня 2015 року. Заяв про розгляд справи без його участі до суду не надходило.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

\~ \~ 30 листопада 2015 року до Любешівського районного суду із позовом звернулася [PERSON]. Просить ухвалити рішення, яким розірвати її шлюб з [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що стосунки між подружжям не склались, останнім часом шлюбно-сімейних стосунків не підтримують. За таких обставин вважає недоцільним подальше збереження шлюбу.\~ \~ \~ \~ Позивач в судове засідання не з'явилася. Подала заяву про розгляд справи у її відсутності, настоює на розірванні шлюбу. Проти заочного розгляду справи не заперечила.\~ \~ Відповідач в судове засідання також не з'явився, хоча належним чином був сповіщений про час і місце розгляду справи. Про причини своєї неявки не повідомив, будь-яких клопотань суду не подавав. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі -- ЦПК). На підставі частини 2 статті 197 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~ Дослідженням доказів по справі суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Русінчук) [PERSON] уклали шлюб 07 червня 1986 року у Великоглушанській сільській раді Любешівського району Волинської області, про що зроблено актовий запис № 20. У подружжя народилось четверо дітей, які уже досягли повноліття. \~ \~ Позивач настоює на розірванні шлюбу. \~ \~ Відповідно до частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. \~ \~ Частиною 2 статті 112 СК визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.\~ \~ Враховуючи обґрунтування позову, суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, а тому позов слід задовольнити. \~ Згідно з статтею 88 ЦПК судові витрати у формі судового збору слід покласти на відповідача. Також підлягають стягненню з відповідача у користь позивача її витрати, пов'язані з друком судового оголошення в пресі. Відповідно до статті 15 Закону України Про державну реєстрацію актів цивільного стану, частини 2 статті 115 СК рішення після набрання ним законної сили слід надіслати у відділ ДРАЦСу реєстраційної служби Любешівського районного управління юстиції Волинської області для внесення відомостей про розірвання шлюбу до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відповідної відмітки в актовому записі про шлюб. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

30 листопада 2015 року до Слов'янського міськрайонного суду позивач звернувся з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27 вересня 1997 року, що був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів громадянського стану м. Слов'янськ Донецької області, про що зроблено актовий запис № 640. Зазначає, що від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спору про розподіл спільного сумісного майна між ними немає. Зазначає, що з відповідачем не мешкають протягом останні півроку. Тому просить суд, розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач та її представник в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, проте надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог, відповідачка просила залишити їй прізвище - [PERSON]. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. Так, встановлено, що сторони одружені з 27 вересня 1997 року, що був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів громадянського стану м. Слов'янськ Донецької області, про що зроблено актовий запис № 640. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені. Спору про розподіл майна - немає. Від наведеного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 25.12.2015 року сторонам було надано тримісячний строк на примирення, однак примирення між сторонами не відбулось. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбних відносин суперечили б їх інтересам. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно та її збереження є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

30 листопада 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, Гутовського, 17/54. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 28.11.2015 р. о 10 год. 42 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, 28.11.2015 р. о 10 год. 42 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворого мова не по суті. Поривається кудись бігти розштовхуючи мед. персонал. Вважає, що повинен „помирить людей в Донецке. Каже, що мати йому не рідна. Сам собі задав шкоди на руці. Критики до свого стану не має. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, афективно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

30 листопада 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., м. Першотравенск, вул.. К.Маркса, 9/86. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 27.11.2015р. о 23 год. 30 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним для себе і оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 27.11.2015р. о 23 год. 30 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON]лікарні КУ „ЦПМСПГП ДОС. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий висловлює уривчасті маячні ідеї відносини до дружини. Настрій нестійкий, роздратований. Себе називає правильно, знає свою адресу, рік народження. Обмани сприйняття на момент огляду не виявляє. Анамнестичні дані надає не повністю посилаючись на знижену память. Помірно знижено емоційно убогий. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

30 листопада 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н, вул. Новоселовська, 27 Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 29.11.2015р. о 11 год. 29 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 29.11.2015р. о 11 год. 29 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ „НЦРЛ ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий орієнтований в місці знаходженні, грубо в календарному часі. Вірно називає свої паспортні дані. Увага легко відволікається. Під час розмови налякано озирається по сторонам, до чогось прислуховується, періодично щось шепоче. Психічно хворим себе не вважає. Критика порушена. [PERSON] було поставлено попередній діагноз психічні розлади та розлади поведінки внаслідок вживання алкоголю. Психотичний розлад, переважно галюцинаторний, з судомами в анамнезі. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

30 листопада 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 27.11.2015 р. о 14 год. 56 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, 27.11.2015 р. о 14 год. 56 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий збуджений, агресивний. Висловлює маячні ідеї отруєння, впливу. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

30 листопада 2015 року неповнолітня [PERSON] звернулася до суду із заявою про надання їй права на шлюб з [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що у 2013 р. познайомилася з [PERSON], а з весни 2015 р. між ними виникли фактичні шлюбні відносини, внаслідок яких вона завагітніла і має намір народити дитину. Вирішили одружитися, але в органах реєстрації актів цивільного стану їй відмовлено, оскільки не досягла відповідного віку на укладення шлюбу. З посиланням на ч. 2 ст. 23 СК України просила надати їй право на шлюб з [PERSON] У судовому засіданні заявник свою заяву підтримала та просила її задовольнити. Заінтересовані особи, зокрема, представники служби у справах дітей і реєстрації актів цивільного стану ([PERSON] і [PERSON]М.) та [PERSON] (опікун заявниці), а також сам [PERSON] не заперечували проти вимог неповнолітньої заявниці. Заслухавши пояснення заявника та заінтересованих осіб, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 1 статті 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюбний вік для жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу (ст. 22 СК). Відповідно до ч. 2 ст. 23 Сімейного кодексу України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Як вбачається з матеріалів справи, заявником є [PERSON], [INFO], отже є неповнолітньою, якій на день звернення до суду виповнилося 16 років. Мати заявника є [PERSON], яка позбавлена батьківських прав відносно дитини. Рішенням виконавчого комітету Новоодеської міської ради Миколаївської області від 13 жовтня 2004 р. призначено опікуном дитини, заявника [PERSON], яка не заперечує проти надання дитині права на шлюб. Судом зясовано, що [PERSON] у 2013 р. познайомилася з [PERSON] і до цього часу зустрічаються та спільно проводять час. В літку 2015 року заявник завагітніла від [PERSON] і на цей час знаходиться на сьомому місяці вагітності, що підтверджується довідкою Новоодеської центральної районної лікарні Миколаївської області. У судовому засіданні [PERSON] заявила, що кохає [PERSON] і має намір зареєструвати з ним шлюб та народити спільну дитину. Мати свою сімю, почувати себе в ній вільною людиною, жити в оточенні поваги та любові природне право кожного. Добровільність шлюбу є однією із основних його засад. [PERSON] у судовому засіданні підтвердив суцільну згоду з заявницею щодо права на шлюб, їх почуттів та народження спільної дитини. Зважаючи на фізичну і розумову зрілість заявника, приймаючи до уваги вагітність [PERSON], суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню, оскільки укладення шлюбу відповідатиме її інтересам.

Outcome: approved