Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

29.12.2018 позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та примусово зняти останнього з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач, який зареєстрований у даному будинку, фактично не проживає в ньому понад двадцять один рік. Таким чином, не проживаючи в жилому приміщенні більше одного року він втратив право користування вказаним будинком. Реєстрація відповідача в належному позивачу будинку перешкоджає позивачеві вільно володіти, користуватись та розпоряджатись ним, користуватись пільгами, а також відповідача шукають за місцем реєстрації невідомі особи, що створює позивачу дискомфорт і загрожує безпеці всієї родини. Цими обставинами порушуються права позивача, тому вона змушена звернутися за захистом до суду. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши про те, що позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами отримав 24.07.2019, у встановлений судом строк відзив не надав. На підставі статей 178, 191, 279 Цивільного процесуального кодексу України(надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам у їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом серії НМА №662954 від 15.05.2017 (а.с.4), копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.5) та копією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.,6,7). Відповідно до довідки №347 від 28.12.2018, виданої виконавчим комітетом Маловолицької сільської ради Чуднівського району Житомирської області про те, що [PERSON] , [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але за даною адресою не проживає з 1997 року по даний час (а.с.8). Відповідно до вимог ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України (надалі по тексту ЦК України), член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Відповідно до ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.163 Житлового кодексу УРСР (№ 5464-X від 30.06.1983 року) у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім`ї не звільняє їх від виконання обов`язків за договором найму жилого приміщення. Згідно ст.71 Житлового кодексу УРСР (№ 5464-X від 30.06.1983 року) при тимчасовій відсутності без поважних причин наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу УРСР (№ 5464-X від 30.06.1983 року) визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідач, будучи зареєстрованим в спірному будинку, з 1997 року в ньому не проживає, тому, в силу закону, коли відповідач без поважних причин не проживає в спірному будинку більше одного року, його необхідно визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що є також одним із способів захисту права приватної власності позивача у справі. Функції реєстрації та зняття з реєстрації фізичних осіб покладено виключно на органи реєстрації. Питання зняття з реєстрації вирішується спеціально уповноваженим органом і не входить до компетенції суду, рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, є достатньою підставою для зняття з реєстрації фізичної особи. Виходячи з наведеного вище суд вважає позовну вимогу про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинкомобґрунтованою та доведеною, позовну вимогу про зняття з реєстрації місця проживання відповідача безпідставною, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial