Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

30.03.2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, у розмірі 1/6 частки зі всіх видів заробітку. В обґрунтування позовних вимог, зазначає, що відповідач по справі є батьком [PERSON] , [INFO] . До повноліття сина з відповідача стягувались аліменти на двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Син [PERSON] навчається в Криворізькому коледжі Національного авіаційного університету на денній формі навчання, термін навчання з 01.09.2017 року по [INFO]. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, зі своїх доходів позивач не має можливості повністю забезпечити навчання сина та його утримання, тому вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 08 травня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судовому засіданні пояснила, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, вона не працює, так як виховує шестеро дітей, отримує державну допомогу у розмірі 1700,00 гривень та аліменти у розмірі 7000,00 гривень, у зв`язку з цим зазначає, що вона сама не має можливості повністю забезпечити навчання сина та його утримання, просила стягнути аліменти на утримання сина у розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку відповідача. Відповідач у судовому засіданні проти сплати аліментів, на утримання свого сина, не заперечував, розмір аліментів просив визначити на розсуд суду. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 06 серпня 2002 року (а.с.7). Позивач [PERSON] мала дошлюбне прізвище « [PERSON] », 08.08.2008 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.9). [PERSON] є студентом Криворізького коледжу Національного авіаційного університету денної форми навчання, термін навчання з 01.09.2017 року по [INFO], що підтверджується довідкою, виданою Криворізьким коледжем Національного авіаційного університету від 06 лютого 2020 року (а.с.8). [PERSON] разом зі своєю матір`ю позивачем по справі, зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку осіб, виданою Новопільською сільською радою від 10.02.2020 року (а.с.10). Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.08.2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Згідно ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошові сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: що повнолітня дитина [PERSON] - студент, стипендіє не отримує та з урахуванням матеріального становища сторін та їх сімейного стану, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає доцільним стягувати аліменти у розмірі 1/8 частини з усіх видів доходу відповідача щомісячно, починаючи з дати звернення до суду, тобто з 30 березня 2020 року та до припинення навчання, але не більше ніж до досягнення сином двадцяти трьох років. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів на повнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов`язкового негайного виконання. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 141 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 840, 80 гривень підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial