overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

29.10.2013 року заявник звернувся звернувся з заявою про визнання його сина [PERSON], що народився [INFO] року в м. Первомайськ Миколаївської області, мешкаючого в [ADDRESS] недієздатним. Підставою являється те, що [PERSON] перебуває на обліку у лікаря психіатра з 19.03.2002 року з діагнозом помірна розумова відсталість з п / с моторною розгальмованістю і не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У судове засідання заявник надав письмову заяву в якій просив його заяву п задовольнити, а справу розглядати в його відсутність. Представник Органу опіки та піклування Первомайської міської ради Миколаївської області в судовому засіданні підтримав заяву та просив її задовольнити. Вислухавши пояснення учасників процесу, думку прокурора, який вважав, що заява підлягає задоволенню, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Із ксерокопії свідоцтва про народження [PERSON] видно, що він народився [INFO] року в м. Первомайськ Миколаївської області і його батьком є [PERSON] ( а.с.3). Із ксерокопії листа Первомайської центральної міської багатопрофільної лікарні вих. № 715 від 25.09.2013 року видно, що [PERSON], [INFO] перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра з 19.03.2002 року з діагнозом помірна розумова відсталість з п/с моторною розгальмованістю ( а.с.5). Із акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 615 від 24.12.2013 року проведеною Миколаївською обласною психіатричною лікарнею №1 видно, що [PERSON] страждає хронічним стійким психічним розладом у формі тяжкої розумової відсталості, а тому не може розуміти значення своїх дій та керувати ними ( а.с.22-24). Враховуючи викладене суд знаходить що заявлені вимоги доведені згідно вимог ст. 60 ЦПК України і в силу ст.ст. 39ч.1, 40 ч.1 ЦК України заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

29.10.2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 25685,51 грн. В обґрунтування позову позивач вказує, що згідно укладеного договору №б/н від 01.08.2005 року, ПАТ КБ «Приватбанк» надало [PERSON] кредит в сумі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов кредитного договору. Заборгованість відповідача станом на 30.06.2013 року становить 25685,51 грн. і складається з наступних сум: 7266,78 грн. - заборгованість за кредитом; 16719,42 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1199,31 грн. - штраф (процентна складова). Крім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати - 256,86 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що в порядку заочного розгляду справи зі згоди представника позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 01.08.2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, - а.с.7-11. Відповідач взяті на себе зобов'язання передбачені в договорі по поверненню кредиту, сплаті відсотків, комісії не виконує, має заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» по кредитному договору в розмірі 25685,51 грн. Вказана заборгованість, згідно розрахунку, складається з наступних сум: 7266,78 грн. - заборгованість за кредитом; 16719,42 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1199,31 грн. - штраф (процентна складова), - а.с.4-6. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом Таким чином з [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 25685,51 грн., а також, сплачені при подачі позову судові витрати в розмірі 256,86 грн. судового збору. На підставі ст.ст.526, 611 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

29.10.2013 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Миколаївської обласної дирекції звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 5512,83 доларів США, що еквівалентно 44064,06 грн. та понесеного судового збору у сумі 440,64 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав і просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином. У зв'язку з відсутністю сторін суд ухвалив розглядати справу відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що 06 квітня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонастуником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/08-112/62497 про надання останній кредиту у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 10000,00 доларів США зі сплатою за користування кредитом 9,75% річних, строком до 06.04.2017 року. Згідно з умовами договору відповідач зобов'язалася повернути кредитні кошти та сплатити відсотки частинами: шляхом здійснення щомісячних ануїтетних платежів відповідно до графіка погашення кредиту, у разі прострочення грошового зобов'язання сплатити пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (п.10.1 Кредитного договору). Крім того, зобов'язалася достроково погасити кредит (у 30-денний термін) на вимогу кредитора (п.п.5.5 та 6.5. Кредитного договору). Відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 14.08.2013 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 5512,83 доларів США, що еквівалентно 44064,06 грн., з яких: заборгованість за кредитом у сумі 4083,17 доларів США, що еквівалентно 32636,78 грн.; заборгованість за відсотками у сумі 183,26 доларів США, що еквівалентно 1464,80 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків у сумі 1246,40 доларів США, що еквівалентно 9962,48 грн. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст.611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно зі ст. 1054 ч. 1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На день розгляду справи в суді заборгованість відповідачем не сплачена, тому з неї слід стягнути 5512,83 доларів США, що еквівалентно 44064,06 грн. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача судового збору в сумі 440,64 грн., то суд вважає за необхідне задовольнити їх, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

29.10.2013 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 04.06.2008 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя не склалося, сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведеться. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнавав, та просив задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 04.06.2008 року, актовий запис № 549, від шлюбу мають сина - [PERSON] [INFO]. Подружні відносини подружжя припинило, спільне життя не склалося сторони припинили шлюбні стосунки. Відповідно до ч. 3-4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

29.10.2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог позивачка зазначила, що 24.04.2010 року між ними був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану м.Красноармійська Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 121. Після укладання шлюбу їй було присвоєно прізвище чоловіка - Цесарь. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного. Відповідач постійно вчиняє сварки, постійно виникають розбіжності щодо виховання дитини, ведення спільного господарства. Вважає, що крім доньки їх ніщо не пов'язує та в подальшому проживати однією сім»єю неможливо. Після розірвання шлюбу дитина буде проживати разом з позивачкою. Спору про поділ спільного майна на час розірвання шлюбу між ними немає, тому позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі, прізвище після розірвання шлюбу просила змінити на дівоче - [PERSON]. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, підтримала заявлені позовні вимоги, просила задовольнити їх в повному обсязі, прізвище після розірвання шлюбу просила змінити на дівоче - [PERSON] (а.с.22). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнає в повному обсязі (а.с.23). Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 24.04.2010 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану м.Красноармійська Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 121 (а.с.4). Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану м.Красноармійська Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 548 (а.с.5). Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені. Сторони мають різні погляди на життя, втратили повагу один до одного і це є перешкодою для подальшого існування сім`ї. Спору про поділ майна та щодо виховання дитини немає, дитина залишиться проживати разом з позивачкою. Сторонам був наданий строк для примирення строком на два місяця, але за цей час сторони не примирились, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

29.10.2014 до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшов цивільний позов [PERSON], яким вона просить суд ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/3 частки від усіх доходів щомісячно. Позовні вимоги мотивовані тим, що після укладення шлюбу з відповідачем, спільна дитина знаходиться на її утриманні, що потребує значних матеріальних затрат, які позивач сама здійснювати не спроможна. Відповідач проживає окремо та добровільну допомогу доньці не надає, що стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні сторони були відсутні, надавши суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач вимоги, викладені в позові підтримала, відповідач позов визнав, в частково усвідомлюючи свій обов'язок участі в утриманні дитини. Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх в сукупності суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом установлено, що 20.04.2013 сторони зареєстрували шлюб, про що Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис за №242. Від шлюбу сторін [INFO] народилась дитина, донька - [PERSON], про що Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 2013 року листопада місяця 14 числа зроблено відповідний актовий запис за №3817. В даний час дитина проживає з матір'ю та знаходиться на її повному утриманні, що потребує значних фінансових затрат, які позивач самостійно здійснити не спроможна, добровільну допомогу відповідач не надає, проживає окремо від сім'ї, має постійне джерело прибутку. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (СК України), батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з частиною 1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з частиною 2 статті 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі. Таким, чином,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

29.10.2014 до Заводського районного суду надійшов цивільний позов [PERSON], яким вона просила суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача - [PERSON] аліменти на своє утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення спільною дитиною - донькою [PERSON], трирічного віку. Позовні вимоги мотивовані тим, що після припинення фактичних сімейних стосунків з відповідачем, спільна дитина знаходяться на її утриманні. В даний час позивач не працює, в зв'язку з чим не може повноцінно утримувати себе і дитину. Інші доходи, крім соціальних виплат по догляду за дитиною відсутні. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву, якою просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач, повідомлений про розгляд справи згідно вимог ЦПК, в судове засідання не з'явився, свого представника не направив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Врахувавши думку позивача, висловлену в заяві про розгляд справи без її участі, суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

29.10.2014 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів (а.с.1-2), мотивуючи свої вимоги наступним. 21.12.2000 р. шлюб між нею та відповідачем розірвано. Від шлюбу мають повнолітнього сина - [PERSON], який мешкає з нею. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Син навчається у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, на її користь на утримання сина до закінчення ним навчання, але не більше, як до досягнення ним 23-х років. Сторони в судове засідання не з'явились. Про час та місце судового розгляду повідомлялись у встановленому порядку; відповідач - через оголошення у пресі. Позивачка надали суду заяву про розгляд справи у її відсутність; позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує; просить стягнути з відповідача витрати пов'язанні з наданням оголошення у пресі про виклик відповідача. Причини неявки відповідача не відомі, суд визнає причини його неявки неповажними. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вирішує справу у їх відсутність та на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, враховуючи стан здоров'я та матеріальний стан дитини, сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 199 СК України, зокрема, якщо повнолітній син продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати його до досягнення двадцяти трьох років за умови, якщо вони можуть надавати таку допомогу. [PERSON], [INFO] є сином позивачки та відповідача (а.с.8), проживає разом з позивачкою (а.с.7), навчається на першому курсі Чернігівського державного технологічного університету, факультет - ФЕІТ, форма навчання - денна, строк закінчення навчання - 30.06.2018 р.(а.с.6), потребує матеріальної допомоги. З відповідача необхідно стягнути аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON], який навчається і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач може таку допомогу надавати в розмірі 1/4 частини заробітку(доходу) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 29.10.2014 р.(а.с.1) і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2018 р.; з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судові витрати у розмірі 360 грн., відповідно до рахунку № 528 від 13.11.2014 р., за подання нею оголошення у пресі про виклик відповідача. Крім того, з відповідача необхідно стягнути до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

29.10.2014 р. [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що вони з відповідачем по справі [PERSON] проживали в зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду від 24.10.2014 р. У шлюбі в них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] - [INFO], та син [PERSON] - [INFO], які знаходяться на її утриманні. На даний час вона працює по тимчасових заробітках, однак їй одній важко забезпечити дітей всім необхідним. Відповідач не працює, інших утриманців не має, є фізично здоровим, однак жодних коштів на утримання неповнолітніх дітей не надає. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві та просять стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання повістки, про причини неявки не повідомив. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду від 24.10.2014 р. (а.с. 7). У шлюбі в них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] - [INFO], та син [PERSON] - [INFO], про що свідчать копії свідоцтв про народження, якї є в матеріалах справи (а.с. 3). На даний час позивач працює по тимчасових заробітках, однак їй одній важко забезпечити дітей всім необхідним. Відповідач не працює, інших утриманців не має, є фізично здоровим, однак жодних коштів на утримання неповнолітніх дітей не надає. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини, аліменти, присуджуються в частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. З врахуванням обставин справи, матеріального становища позивачки та платника аліментів, який не працює, є фізично здоровим, інших утриманців не має суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити частково і стягувати з [PERSON] аліменти в розмірі по 600 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 243 грн. 60 коп. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст.180, 181, 183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

29.10.2014р. в м. Конотопі померла [PERSON] (а.с.4). Після померлої відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями та присадибної земельної ділянки по вул. Борова, 17 с. Козацьке, Конотопського району, Сумської області. 16.07.2015р. позивачка звернулася до суду зі вказаною вище позовною заявою, посилаючись на те, що пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки знаходилась на заробітках в іншій місцевості і вважала, що наявність заповіту достатньо для того, щоб у подальшому оформити спадщину. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] сільська рада Конотопського району і третя особа приватний нотаріус Конотопського міського нотаріального округу [PERSON] надали заяви про розгляд справи у відсутність їх представників, проти задоволення ваимог не заперечували.(а.с.14-15) Третя особа: [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити.(а.с. 16) Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, а згідно ч.3 ст. 1272 цього Кодексу за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що строк для прийняття спадщини позивачкою пропущений з поважних причин.

Outcome: approved