Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

29.11.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] у якому просить стягнути з нього аліменти на утримання дітей [PERSON] і [PERSON] розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача до повноліття дітей та на своє утримання у розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку, до 25.09.2017 року. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, заперечень на позов не надав, від отримання судової повістки відмовився не зявившись до органів пошти за її отриманням. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних доказів, які є достатніми для постановлення рішення, та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач. Відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 04.09.2009 року Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №377. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у свідоцтвах про народження яких, батьком записаний [PERSON] - відповідач у справі. Неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачкою [PERSON], що підтверджується довідками житлових органів, письмовими поясненнями [PERSON], [PERSON] Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Суду не надано доказів того, що відповідач має інших дітей, непрацездатних батьків, є платником аліментів та має поганий стан здоровя. Згідно ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом також встановлено, що позивачка [PERSON] не працевлаштована бо вимушена доглядати дітей, старша донька [PERSON] знаходиться на медичному обліку, хворіє на ревматоїдний артрит суставної форми, що підтверджується медичним висновком № 651/9 від 23.04.2015 року на дитину (підлітка) інваліда з дитинства в віці до 18 років, тож її потреба у матеріальній допомозі не заперечується. Жодних медичних документів, які свідчили б про наявність хронічних хвороб у відповідача, які перешкоджають працевлаштуванню не надано. Не надано і будь-яких даних про те, що відповідач має інших утриманців або виконує свій обовязок по утриманню неповнолітніх дітей. Тож якщо відповідач офіційно не працевлаштований, то він не може бути визнаний особою, яка неспроможна сплачувати аліменти на утримання дружини. З огляду на вищенаведене суд вважає, що вимоги позивачки законні, обґрунтовані доказами та підлягають задоволенню. За ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Розмір судового збору визначається ст. 80 ЦПК України, за якою ціна позову визначається у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог. Таким чином, розмір судового збору, що підлягає сплаті становить 1102,4 грн. і підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved