Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

31.03.2020 р. до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд з тимчасово окупованої території та в`їзд на тимчасово окуповану територію України дитині без згоди та супроводу другого з батьків. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. На даний час відповідач разом з дитиною мешкає за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з не можливістю отримання добровільної нотаріально посвідченої згоди відповідача на виїзд та в`їзд дитини без супроводу матері, просить суд надати довід на виїзд з тимчасово окупованої території України та на в`їзд на тимчасово окуповану територію України через лінію зіткнення у межах Донецької області дитині [PERSON] , [INFO] , у супроводі батька - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] без нотаріально посвідченої згоди та супроводу матері дитини - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , строком на 1 рік з 01.07.2020 р. по 01.07.2021 р. 07.05.2020 р. ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. 15.05.2020 р. ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті. 06.07.2020 р. ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області замінена третя особа. Позивач надав до суду заяву з клопотанням провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач надала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи надали до суду заяву, в якій просили провести розгляд справи на відсутністю представника, рішення постановити з урахуванням законних прав та інтересів дитини. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги піддягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 12.11.2004 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Будьонівскького районного суду м. Донецька від 30.09.2010 року - розірвано. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис №614. Відповідач [PERSON] та неповнолітня дитина [PERSON] проживають на території тимчасово окупованої території України в м. Донецьку. Позивач [PERSON] відповідно до довідки від 13.02.2015 р. № 1411022528 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно з заявою [PERSON] , який є батьком позивача, він підтверджує, що мешкає в м. Слов`янську Донецької області та його онук [PERSON] приїжджає до нього для відпочинку та оздоровлення. Відповідно до висновку Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 05.06.2020 р № 01.1-01-23-73, комісія з питань захисту прав дитини з урахуванням, що тимчасово окупована територія, на якій проводиться операція об`єднаних сил, не може бути безпечним середовищем для дитини, залишає вирішення питання про надання дозволу на виїзд та в`їзд дитини без згоди та супроводу одного з батьків - на розсуд суду. Згідно зі ст.ст. 141, 153, ч. 3 ст. 157 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частиною 3 ст. 313 ЦК України встановлено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України тільки за згодою батьків або в їх супроводі. Згідно ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Частиною 4 статті 4 даного Закону передбачено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 3 Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженого Постановою КМУ № 367 від 04.06.2015 року, в`їзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред`явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб пунктами 3-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57. Виїзд з тимчасово окупованої території України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред`явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини у супроводі одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників чи в супроводі інших осіб, уповноважених одним із батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників. Згідно п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі, зокрема, пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України №789 від 27 лютого 1991 року - держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до положень ст.ст. 7, 155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснитися всупереч інтересам дитини. Враховуючи обставини справи та надані позивачем докази, згоду відповідача з позовом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та таким, що відповідають інтересам та бажанням дитини, тому позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач не наполягав на стягненні з відповідача сплаченого ним судового збору за подання позовної заяви до суду, тому суд вважає недоцільним вирішувати питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача судового збору. На підставі викладеного, Конвенції про права дитини, Декларації прав дитини, ст.51 Конституції України, ст.ст.7, 141, 150, 155, 157 Сімейного кодексу України, ст.313 Цивільного кодексу України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМ України від 27 січня 1995 року № 57, Правил оформлення і видачі паспорта України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31.03.1995 року,

Outcome: approved