Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

29.09.2016 позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини наступним. 06.11.2004р. помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, він у встановлений 6-місячний строк із заявою про прийняття спадщини не звернувся через тяжкий стан здоровя, а саме перенесену в цей період операцію на оці, а також тяжкий перебіг хронічних хвороб. Спадщину прийняли [PERSON] мати позивача та його рідний брат - [PERSON], відповідач по справі. Розділ майна на підставі ч. 2 ст. 1272 ЦК України між спадкоємцями в даний час неможливий, так як один із спадкоємців після смерті батька [PERSON], мати позивача та відповідача, померла 11.04.2013 року. Просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини на підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, пояснивши, що в грудні 2004 році позивач переніс операцію на оці з приводу видалення інорідного тіла, після чого він тривалий час хворів на виразкову хворобу шлунку та гіпертонію, тому звернутися в 6-місячний строк після смерті батька для подачі заяви для прийняття спадщини не зміг. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проте із пояснень відповідача вбачається наявність між ним та позивачем непорозумінь та спору щодо прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] сільська рада до судового засідання не зявилася, надавши заяву з проханням слухати справу без участі їхнього представника. Третя особа Обухівська районна державна нотаріальна контора Київської області надала заяву про розгляд справи без їхньої участі. Судом на підставі наданих доказів встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 06.11.2004 року помер [PERSON] (а. с. 5), на день його смерті відкрилася спадщина, що складається із жилого будинку, земельних ділянок, грошового вкладу та цінних паперів. За життя [PERSON] склав заповіт від 26.09.2001 року (а. с. 82), яким заповів все своє майно синам позивачу [PERSON], відповідачу [PERSON] та [PERSON] [PERSON] помер 04 вересня 2006 року (а. с. 13). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1ст. 1269 ЦК України). Після смерті [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк із заявами до нотаріуса про прийняття спадщини звернулися відповідач [PERSON] (а. с. 83) та [PERSON], дружина померлого, мати позивача та відповідача (а. с. 85). [PERSON] померла 11.04.2013р. (а. с. 12). За життя [PERSON] та відповідач [PERSON] не отримали свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Позивач звернувся до нотаріусу із заявою про оформлення спадкових прав і листом від 26.07.2016р. йому було відмовлено в звязку із пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини та недоведеністю факту проживання зі спадкодавцем за однією адресою на момент смерті (а. с. 9). Так законодавством встановлено, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд при вирішення спору враховує розяснення, які містяться у абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7, згідно з якими поважними є причини, повязані із обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо подання заяви про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. В якості поважних причин пропуску шестимісячного строку позивач [PERSON] зазначив перенесену ним операцію на оці в грудні 2004 року та наявність в нього хронічних хвороб, а саме виразкової хвороби шлунку та гіпертонії. На підтвердження своїх позовних вимог, в якості доказів, позивач надав медичні документи. Проте суд, вивчивши надані позивачем медичні документи, критично ставиться до них, як до таких, що не доводять непереборність, істотність та трудність для спадкоємця на вчинення дій по оформленню спадщини. Так, твердження позивача про перенесену ним операцію на оці підтверджується витягом із медичної карти позивача (а. с.21), де зазначено 31.12.2004р. «видалено інорідне тіло», проте зі слів самого [PERSON] період непрацездатності тривав біля місяця, тобто не охоплював весь встановлений законодавством шестимісячний строк. Суд також критично ставиться до довідки [PERSON] амбулаторії загальної практики сімейної медицина від 07.09.2016р., відповідно до якої [PERSON] страждає на виразкову хворобу шлунку з 2014 р. (а. с. 22), та довідки КНП первинної медико-санітарної допомоги № 2 від 15.09.2016р. про наявність у позивача гіпертонічної хвороби (а. с. 23) через їх неналежність в розумінні ч. 1 ст. 58 ЦПК України, тобто документи не містять інформації щодо предмету доказування. Слід зазначити, що письмова заява про прийняття спадщини та відмову від неї також могла бути надіслана позивачем поштою, що вбачається із змісту п. 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин. Суд не приймає визнання відповідачем позову,

Outcome: dismissed