Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

29.09.2020 року представник позивача [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу частини домоволодіння від 07.08.1997 року, зареєстрованим в реєстрі за № 3897. В зазначеному житловому будинку зареєстровані позивач, як власник, її донька [PERSON] та її онучки [PERSON] та [PERSON] . З 2012 року відповідачі не проживають та не зберігають своїх особистих речей в житловому будинку, адже виїхали на постійне місце проживання за межі України. Весь цей час вони не приймали участі в утриманні будинку та сплаті комунальних платежів. У зв`язку з вищевикладеним позивач звернулась до суду із вказаним позовом. До судового засідання позивач не з`явилась. Представник позивача [PERSON] подала заяву про розгляд справи за їх відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Відповідачі до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Надали до суду заяви, якими проти задоволення позову не заперечували та просили розглядати справу у їх відсутність. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши подані документи та матеріали, судом встановлено наступні фактичні обставини та витікаючі з них спірні правовідносини. На підставі Договору купівлі-продажу від 07.08.1997 року, зареєстрованому в реєстрі за №3897, [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади про зареєстрованих осіб в житловому приміщенні №13.23-114318-2020 від 30.10.2020, у будинку [ADDRESS] з правом на проживання зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Судом було встановлено, що відповідачі в вищезазначеному житловому будинку не проживають з 2012 року, своїх особистих речей у ньому не зберігають, що підтверджується Актами про не проживання за місцем реєстрації від 21.09.2020 року, а також заявами відповідачів. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України, зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ст. 156 ч. 1 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною 1 статті 405 ЦК України встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст. ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання у цьому будинку. Оскільки між позивачем та відповідачами відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування житловим приміщенням, останні, не проживають та не користуються житловим приміщенням зазначеного будинку більше восьми років, суд вважає, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] втратили право користування жилим приміщенням в будинку [ADDRESS] .

Outcome: approved