Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

4 грудня 2012 року сторони уклали Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, за якою відповідач отримав кошти в сумі 6538,38 грн. зі сплатою відсотків в розмірі 0,01% на рік на суму залишку боргу та кінцевим терміном повернення до 30 червня 2013 року. року. Договір складається з заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, Генеральної угоди про реструктуризацію, Умов та Правил надання банківських послуг. Позивач просить стягнути з відповідача борг по кредиту станом на 1 лютого 2014 року в загальній сумі 6210,98 грн., а саме: поточний борг по кредиту - 5438,42 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 0,61 грн., штрафи за порушення умов договору - 500,0 грн. фіксована частина, - 271,95 грн. процентна складова, так як останній не погашав його фактично з дня отримання, а також витрати по справі у вигляді судового збору. Відповідач позов визнав повністю, пояснивши, що забув про існування боргу, а також має лише сезонну роботу, а тому зможе погасити борг протягом весни та літа. Заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Також згідно ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання не допускається та воно має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у визначений в ньому строк. 4 грудня 2012 року відповідач підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та Генеральну угоду про реструктуризацію, які були йому надані для ознайомлення, де також зазначив, що він згідний з умовами надання йому коштів. Фактично з моменту отримання коштів він припинив виконувати умови договору, оскільки не здійснював погашення кредиту з лютого 2013 року. Як передбачено ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, чому відповідають і умови самого договору. Хоча строк дії договору визначений в ньому закінчився, проте він може вважатися виконаним лише після повернення позикодавцем всіх сум належних банку за договором. Оскільки на даний час не сплачено тіло кредиту та інші виплати за договором, він продовжує діяти. Таким чином станом на 1 лютого 2014 року відповідач має заборгованість перед позивачем по вказаній угоді про реструктуризацію боргу, чим порушує права останнього як сторони за договором, які підлягають поновленню шляхом задоволення його вимог, з врахуванням і того, що в умовах та правилах надання банківських послуг вказано про стягнення штрафних санкцій (п.п.1.1.5.20). З відповідача на користь позивача також підлягають стягненню витрати по справі. На підставі ст. ст. 16, 525, 526, 530, 629, 651, 1050 ЦК України,

Outcome: approved