Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

30 листопада 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Томашпільської селищної ради, [PERSON] про визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, посилаючись на те, що він є власником будинковолодіння [ADDRESS] . Власником суміжної земельної ділянки є [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] . Між їхніми будинками та земельним ділянками знаходиться проїзд 4,20 (7,0) м та довжиною 28,00 м, яким вони користувалися. Даний проїзд був необхідний і для проїзду до будинку [ADDRESS] , який належав [PERSON] . На даний час будинок [PERSON] куплений відповідачкою - [PERSON] , і вона стала власником земельної ділянки, який рахувався за будинком [ADDRESS] . Рішенням 58 сесії 7 скликання Комаргородської сільської ради від 12 грудня 2019 року [PERSON] було надано «дозвіл на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність за адресою [ADDRESS] загальною площею 0,28 га». Рішенням 60 сесії 7 скликання Комаргородської сільської ради від 08 травня 2020 року [PERSON] затверджено проект землеустрою та передано у власність зазначену земельну ділянку. Комаргородська сільська рада, вирішуючи питання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки не звернула увагу, що до складу даної земельної ділянки був включений і проїзд, а саме безперешкодного проїзду сільськогосподарськими транспортними засобами до належного йому городу, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. 16 грудня 2020 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі. 25 січня 2021 року ухвалою закрито підготовче провадження. В судовому засіданні [PERSON] та його представник адвокат Чудак В.Д. позов підтримали. Просять визнати незаконним та скасувати рішення 60 сесії 7 скликання Комаргородської сільської ради від 08 травня 2020 року та визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію права власності за гр. [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,28 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу. Пояснили, що проїзд по [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] завжди був, ніколи і ніким не перекривався. Представник Томашпільської селищної ради Щербатий А.І. позов визнав. Пояснив, що дійсно є «Проект Комаргород» 1968 року, який вказує про наявність проїзду між господарствами позивача та відповідачки. До домогосподарства [PERSON] в [ADDRESS] виїжджала комісія з Томашпільської селищної ради. На місці комісія встановила наявність проїзду між домогосподарствами [PERSON] та домогосподарством [PERSON] по [ADDRESS] . Представник відповідачки [PERSON] адвокат Семко В.М. позов не визнав, пояснив, що порушень з сторони Комаргородської сільської ради не має. Немає офіційних і належних підтверджуючих доказів, що проїзд був, крім пояснень самого позивача. Просить в позові відмовити. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою сторін по справі, що живе вище сусідів, проїзд між домогосподарствами сторін по справі був завжди, ніколи не було забору. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він є сусідом сторін. Наголосив, що проїзд був завжди. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України\~встановлено принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень статті 89\~ЦПК\~України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що згідно з копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.10.2020 року власником житлового будинку по [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.9). Згідно довідки від 08.05.2020 року виданої виконавчим комітетом Комаргородської сільської ради за [PERSON] , який проживає та зареєстрований за адресою [ADDRESS] , рахується земельна ділянка, 0,45 з 1991 року (а.с.11). Як видно з довідки № 54 від 18.09.2020 року виданої комітетом Комаргородської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, про те, що по [ADDRESS] та [ADDRESS] на карті за 28.08.1957 рік був провулок загального користування, але на електронній кадастровій карті на даний час провулку не має (а.с.12). Рішенням Комаргородської сільської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, вирішено надати [PERSON] дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність (а.с.14). Рішенням Комаргородської сільської ради від 08.05.2020 року 60 сесії 7 скликання про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, вирішено затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства із земель запасу та передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,28 га (а.с.15). За результатами розгляду заяви [PERSON] , [ADDRESS] від 05.03.2021 року комісією селищної ради встановлено наявність проїзду між домогосподарством заявника та домогосподарством [PERSON] (а.с.54). Також надана суду копія «Проекту Комаргород» 1968 р. вказує на наявність проїзду між домогосподарствами [PERSON] і [PERSON] (а.с.103-106). Так,\~згідно ч.\~5\~ст.\~116\~ЗК України\~земельні ділянки,\~які перебувають\~у власності\~чи користуванні\~громадян або\~юридичних осіб,\~передаються у\~власність чи\~користування за\~рішенням органів\~виконавчої влади\~або органів\~місцевого самоврядування\~лише після\~припинення власності\~чи користування\~ними в\~порядку,\~визначеному законом. Відповідно до ч.4 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до п. а ч. 4 ст. 83 ЗК України, до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо). Відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Все вищевикладене висвітлює очевидність того, що оспорюване рішення Комаргородської сільської ради від 08 травня 2020 року 60 сесії 7 скликання прийнято з порушеннями вимог земельного законодавства України та дає законні підстави для визнання його незаконним, оскільки землі загального користування (проїзд) неможуть передаватись у приватну власність. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення. На підставі викладеного, ,

Outcome: approved