Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

7 липня 2017 року [PERSON] звернулась із позовом до суду, в якому зазначила, що 18 квітня 2015 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] Посилаючись на те, що вона є інвалідом другої групи і потребує матеріальної допомоги, позивач просить ухвалити рішення щодо стягнення з відповідача [PERSON], [INFO], аліментів на її користь у розмірі ? частини його доходів на своє утримання. Розпочати стягнення аліментів з моменту подання першої позовної заяви, тобто з 14.04.2017, у звязку з безпідставною відмовою розгляду позовної заяви. У судовому засіданні представник позивача\~ позов підтримала з викладених підстав. Відповідач позов не визнав посилаючись на те, що позивач стала інвалідом до укладення шлюбу і на даний час шлюб між ними розірваний. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд відмовляє у задоволенні позову виходячи з наступного. Спірні правовідносини регулюються статтею 76 СК України, відповідно до якої розірвання шлюбу не припиняє право особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до статті 75 СК України, право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи\~ ІІІ групи. Таким чином, відповідно до статей 75, 76 СК України, право на утримання виникає у подружжя та зберігається після розірвання шлюбу, у випадку наявності трьох складових, а саме: непрацездатності дружини (чоловіка), яка настала до розірвання шлюбу; дружина або чоловік потребує матеріальної допомоги; колишній чоловік або дружина можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що позивач та відповідач одружилися 18 квітня 2015 року (а. с. 6). Позивач [PERSON] є інвалідом другої групи з дитинства, що підтвердилось довідкою до акту огляду МСЕК від 23.05.08 та посвідченням серії ААБ № 170773 від 2002 року (а. с. 4, 5). 19 липня 2017 року рішенням Корольовського районного суду м. Житомира\~ шлюб між сторонами було розірвано. В обґрунтування позову [PERSON] посилалася на те, що є інвалідом ІІ групи, має дитину [INFO], у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Разом з тим, позивачем та її представником в судовому засіданні не надано доказів перебування позивача у скрутному матеріальному становищі та потребі в матеріальній допомозі, як то докази про доходи та фактичні витрати позивача. Не заявлялося ними і клопотань про витребування таких доказів. Не надано позивачем і доказів та не заявлялось клопотань про витребування доказів, на підтвердження того, що відповідач має можливість\~ надавати матеріальну допомогу позивачу. Відповідачем в свою чергу були подані: довідка про склад сімї, з якої вбачається, що він проживає з батьками, які є пенсіонерами та братом [INFO]; гарантійний лист з якого вбачається наявність\~ заборгованості за договором кредиту. При цьому судом враховується, що позивач стала інвалідом ІІ групи задовго до одруження з відповідачем (2002) та була у шлюбі два роки. Судом не приймаються до уваги посилання позивача в позові та її представника у судовому засіданні на те, що відповідач «користувався матеріальними благами та майном моєї родини», «ніколи не сплачував за комунальні послуги» та ін. Оскільки, по-перше\~ вказані обставини не мають правового значення для вирішення даного спору, а по-друге позивачем та її представником не надано жодного доказу на підтвердження даних посилань. На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про безпідставність заявлених вимог, в звязку з чим відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed