Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

29 листопада 2019 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовом до Радехівської міської ради Львівської області (Немилівський старостинський округ) про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування. В позовній заяві зазначає, що [INFO] в с. Немилів, Радехівського району, Львівської області померла баба позивача [PERSON] (надалі - « Спадкодавець »), що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 25 серпня 1999 року Немилівською сільською радою Радехівського району Львівської області. Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданим повторно 05 листопада 1996 року, місце реєстрації: Немилівська сільська рада, Радехівського району, Львівської області вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] . Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 29 липня 1965 року, місце реєстрації: Немилівська сільська рада, Радехівського району, Львівської області вбачається, що [PERSON] народився [INFO] . Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно довідки вих. № 160 виданої Немилівською сільською радою Радехівського району Львівської області від 05.05.2017 року вбачається наступне, що «громадянка [PERSON] , яка померла [INFO] по день смерті була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] . Разом з нею були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [INFO] - внучка. Згідно заповіту від 22.08.1999 року посвідченого секретарем виконкому Немилівської сільської ради Зузак О.М. зареєстрованого в реєстрі за № 9 вбачається, що «Спадкодавець - [PERSON] заповіла все своє майно своїй внучці Спадкоємцю - [PERSON] з [INFO]». Після смерті Спадкодавця - [PERSON] , окрім іншого майна, залишилося спадкове майно, а саме земельна ділянка, яка розташована на території Бишівської сільської ради Радехівського району Львівської області, що підтверджується наступним документом: Державним актом на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 030085, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 11 серпня 2000 року за № 10663. З копії державного акта на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ № 044086, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 11 серпня 2000 року за № 10663 вбачається, що Спадкодавцю було передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,5073 гектарів в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно Плану зовнішніх меж земельної ділянки Державного акта на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ № 030085, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 11 серпня 2000 року за № 10663 вбачається, що Спадкодавцю було передано у приватну власність наступні земельні ділянки: земельну ділянку загальною площею 0,3683 гектарів; земельну ділянку загальною площею 0,3874 гектарів; земельну ділянку загальною площею 0,2807 гектарів; земельну ділянку загальною площею 1,4709 гектарів; Відповідно до Витягу відділу у Радехівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 12.11.2019 року № 97-13-0.30-2032/173-19; та витягів від 08.11.2019 року № 97-13-0.30-1991/173-19; № 97-13-0.30-1990/173-19; № 97-13-0.30-1992/173-19 вбачається, що нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить - 23292,26 грн. Як вбачається з вище перелічених доказів Позивач проживала із Спадкодавцем в тому числі і на день смерті [INFO] . Тобто, є такою, що прийняла спадкове майно після смерті спадкодавця та відкрила спадкову справу у приватного нотаріуса Радехівського районного нотаріального округу Юрченко О.В. 15.11.2018 року, що підтверджує витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі за № 54102696 від 15.11.2018 року. Однак, Спадкоємець - [PERSON] не змогла переоформити спадщину після смерті Спадкодавця, своєї баби - [PERSON] , оскільки, вищенаведений державний акт на право приватної власності на землю виданий 11.08.2000 р. після смерті Спадкодавця - [PERSON] , яка померла [INFO] та відсутній оригінал даного документа. Даний факт підтверджує відповідь Відділу у Радехівському районі ГУ ДГК у Львівській області № 8-13-0.30-323/114-18 від 03.12.2018 року та лист приватного нотаріуса Радехівськього районного нотаріального округу Юрченко О.В. за вих. № 10/19/02-14 від 10.01.2019 року. Відсутність оригіналу правовстановлюючого документа та видача державного акта на право приватної власності на землю після смерті Спадкодавця - [PERSON] , яка померла [INFO] , унеможливлює реалізацію майнових прав Позивача, як спадкоємця у позасудовому порядку, а тому Позивач вимушена звернутися з позовом до суду. Просить ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] право власності на земельні ділянки в порядку спадкування після смерті її баби [PERSON] , яка померла [INFO] та належали Спадкодавцю на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ № 030085, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10663 від 11 серпня 2000 року, а саме: земельну ділянку загальною площею 0,3683 гектарів; земельну ділянку загальною площею 0,3874 гектарів; земельну ділянку загальною площею 0,2807 гектарів; земельну ділянку загальною площею 1,4709 гектарів. (а.с.4-9). Представник позивача в підготовче судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.32). Представник відповідача Радехівської міської ради Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. Позов визнають повністю (а.с.31). Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористався сторони. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права. Суд встановив, що [INFO] в с. Немилів, Радехівського району, Львівської області померла баба позивача [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 25 серпня 1999 року Немилівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.12). Згідно з свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданим повторно 05 листопада 1996 року, місце реєстрації: Немилівська сільська рада, Радехівського району, Львівської області, [PERSON] народилася [INFO] . Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.13). Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 29 липня 1965 року, місце реєстрації: Немилівська сільська рада, Радехівського району, Львівської області вбачається, що [PERSON] народився [INFO] . Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.14). Згідно з довідкою вих. № 160, виданої Немилівською сільською радою Радехівського району Львівської області від 05.05.2017 року, громадянка [PERSON] , яка померла [INFO] по день смерті була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] . Разом з нею була зареєстрована [PERSON] , [INFO] - внучка (а.с.15). Із заповіту, посвідченого 20.08.1999 року секретарем виконкому Немилівської сільської ради Зузак О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 9 вбачається, що Спадкодавець - [PERSON] заповіла все своє майно своїй внучці Спадкоємцю - [PERSON] з [INFO] (а.с.16). Після смерті Спадкодавця - [PERSON] , окрім іншого майна, залишилося спадкове майно, а саме земельна ділянка, яка розташована на території Бишівської сільської ради Радехівського району Львівської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 030085, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 11 серпня 2000 року за № 10663, з якого вбачається, що Спадкодавцю було передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,5073 гектарів в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.17-17 зворот). Згідно Плану зовнішніх меж земельної ділянки Державного акта на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ № 030085, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 11 серпня 2000 року за № 10663 вбачається, що Спадкодавцю було передано у приватну власність наступні земельні ділянки: земельну ділянку загальною площею 0,3683 гектарів; земельну ділянку загальною площею 0,3874 гектарів; земельну ділянку загальною площею 0,2807 гектарів; земельну ділянку загальною площею 1,4709 гектарів (а.с.17-17 зворот). Відповідно до Витягів відділу у Радехівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 12.11.2019 року № 97-13-0.30-2032/173-19; та витягів від 08.11.2019 року № 97-13-0.30-1991/173-19; № 97-13-0.30-1990/173-19; № 97-13-0.30-1992/173-19 вбачається, що нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить - 23292,26 грн (а.с.18-21). Позивач відкрила спадкову справу у приватного нотаріуса Радехівського районного нотаріального округу Юрченко О.В. 15.11.2018 року, що підтверджує витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі за № 54102696 від 15.11.2018 року (а.с.22). [PERSON] не змогла переоформити спадщину після смерті Спадкодавця, своєї баби - [PERSON] , оскільки, вищенаведений державний акт на право приватної власності на землю виданий 11.08.2000 р. після смерті Спадкодавця - [PERSON] , яка померла [INFO] . Даний факт підтверджує відповідь Відділу у Радехівському районі ГУ ДГК у Львівській області № 8-13-0.30-323/114-18 від 03.12.2018 року та лист приватного нотаріуса Радехівськього районного нотаріального округу Юрченко О.В. за вих. № 10/19/02-14 від 10.01.2019 року (а.с.23,24). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими, відповідно такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Outcome: approved