Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

30.03.2017 р. [PERSON] (далі за текстом - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі за текстом - відповідач), в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON], відносно його дітей: [PERSON] ([INFO] р. н.), [PERSON] ([INFO] р. н.), [PERSON], ([INFO] р. н.). В обґрунтуванні позову позивач посилається на те, що вона є матір'ю їхніх дітей, які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. З відповідачем у справі вона перебувала у шлюбі, який в 2016 році розірвано судом. Відповідач тривалий час не відвідує дітей, не цікавиться їхнім життям взагалі, аліменти не сплачує, тому існує велика заборгованість з їх сплати. Враховуючи ці обставини, позивач прийшла до висновку, що батько ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню дітей, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Позивач та її представник, представник третьої особи в судове засідання не з'явились. Надіслали до суду заяви, в яких просили розглянути справу у їх відсутність. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити (а. с. 77, 78, 79). Відповідач в судове засідання не з'явився (двічі викликався в судові засідання на 14.08.2017 р. о 09 год. 40 хв., 18.08.2017 р. о 13 год. 00 хв.). Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» №148 від 10.08.2017 р. (а. с. 73-74, 76). Про причину своєї неявки в судове засідання не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. Таким чином, суд забезпечив законне право доступу до суду відповідача. Враховуючи вказані факти, згоду позивача, представника третьої особи, суд ухвалив, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, прийняти рішення у справі при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши в сукупності письмові докази, надані сторонами, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки є обґрунтованим, заснованим на законі. Між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з ухиленням батька від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дітей, тому при вирішенні спору слід керуватися нормами Сімейного кодексу України (далі за текстом - СК України). Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до копій свідоцтв про народження [PERSON] ([INFO] р. н.), [PERSON] ([INFO] р. н.), [PERSON] ([INFO] р. н.) їх батьком записаний [PERSON] (а. с. 8-10), який є відповідачем у справі. Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 26.02.2016 р. шлюб між сторонами розірвано (а. с. 4-6). Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені, [PERSON] ([INFO] р. н.) змінила прізвище на «[PERSON]» (а. с. 7). Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 12.02.2015 р. з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] ([INFO] р. н.),[PERSON] ([INFO] р. н.), [PERSON] ([INFO] р. н.) (а. с. 11-13). Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 07.02.2017 р., виданого відділом державної виконавчої служби Арцизького районного управління юстиції в Одеській області, заборгованість по аліментам боржника [PERSON] станом на 31.01.2017 р. складає 43 983,80 (сорок три тисячі дев'ятсот вісімдесят три) гривні 80 копійок (а. с. 14). Як вбачається з довідки №131 від 08.02.2017 р., [PERSON] призначена тимчасова державна допомога дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів (а. с. 15). З акту обстеження житлово-побутових умов від 25.07.2017 р. вбачається, що неповнолітні діти: [PERSON] ([INFO] р. н.),[PERSON] ([INFO] р. н.), [PERSON] ([INFO] р. н.) проживають з [PERSON], [PERSON] (а. с. 54). Відповідно до протоколу бесіди від 25.07.2017 р. з малолітнім [PERSON] ([INFO] р. н.), він проживає разом з матір'ю. [PERSON] знає як батька, але останній їх не відвідує, з ними не спілкується. Комісією з питань захисту прав дитини Арцизької районної державної адміністрації Одеської області від 26.07.2017 р. вирішено доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його дітей: [PERSON] ([INFO] р. н.),[PERSON] ([INFO] р. н.), [PERSON] ([INFO] р. н.) (а. с. 52, 53). Згідно висновку від 02.08.2017 р. Арцизької районної державної адміністрації Одеської області, в особі органу опіки та піклування, доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його дітей: [PERSON] ([INFO] р. н.), [PERSON] ([INFO] р. н.), [PERSON] ([INFO] р. н.) (а. с. 51). Судом встановлено, що відповідач не проявляє до своїх дітей щонайменшої батьківської турботи, хоча має таку можливість, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, абсолютно не цікавився ні здоров'ям, ні подальшою долею дітей. У зв'язку з чим суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню малолітніх дітей: [PERSON] ([INFO] р. н.), [PERSON] ([INFO] р. н.), [PERSON] ([INFO] р. н.). Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до норми ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Отже, ч. 2 ст. 155 СК забезпечує, в першу чергу, інтереси дитини. При прийнятті рішення у наявній справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа «Савіни проти України» у своєму рішенні від 18.12.2008 р. наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Згідно ст. ст. 111, 112 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї. Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили, згідно ст. 114 Закону України «Про охорону дитинства». Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. При вирішенні спору між сторонами, судом також взяті до уваги роз'яснення Пленуму Верховного суду України, надані у п.16 Постанови від 30.03.2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами і доповненнями, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.12.2008 р. №20, згідно якого особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками перед дітьми, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу, тобто ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків щодо утримання і виховання дітей. На думку суду таке рішення буде захистом прав неповнолітніх, у зв'язку із чим позов підлягає задоволенню. Згідно з п. 6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, віднесені до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору. На підставі ст. ст. 15, 150, 152, 155, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України,

Outcome: approved