Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

30 січня 2014 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10011/0235 філії КРУ АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до договору №266 від 25 листопада 2005 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 17680 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 19% річних терміном на 24 місяці з остаточним терміном повернення 24.11.2007 року на споживчі потреби. За умовами договору відповідач зобов'язалася сплачувати щомісячно рівними частинами заборгованості та нараховані відсотки за користування кредитом до 25 числа, починаючи з грудня 2005 року шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань. Останній платіж в рахунок погашення кредиту відповідач зобов'язалася здійснити не пізніше 24 листопада 2007 року. 4 грудня 2006 року Київським районним судом м. Сімферополя АР Крим було ухвалено заочне рішення у цивільній справі №2-4170/06 за позовом прокурора Київського району м. Сімферополя в інтересах держави в особі ВАТ «Ощадбанк» в особі філії Сімферопольського міського відділення №39 ВАТ «Ощадбанк» до [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 18841,38 грн. Проте заборгованість згідно ухваленого рішення суду на цей час не погашена. Відповідач була попереджена про існуючу заборгованість 8 листопада 2013 року, однак свої зобов'язання не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 27 січня 2014 року складає 25597,99 грн. та складається з заборгованості по відсотках за користування кредитом за період з 25 червня 2006 року по 24 листопада 2007 року в сумі 2524,04 грн., пені за кредитом за період з 25 липня 2006 року по 20 січня 2014 року в сумі 22667,31 грн. та щомісячної комісії за супроводження кредиту за період з 25 червня 2006 року по 24 листопада 2007 року в сумі 406,64 грн. Просить суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості, а також понесені судові витрати на оплату судового збору в сумі 255,98 грн. Крім того, за заявою від 27 лютого 2014 року позивач просив суд окрім зазначених вище сум стягнути з відповідача витрати, понесені ним на публікацію в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 900 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До початку судового засідання представник позивача Грінь А.Є., діючий на підставі довіреності, що міститься в матеріалах справи, надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав та просив справу розглянути у його відсутність. У разі неявки відповідача до судового засідання не заперечував проти заочного розгляду справи. При таких обставинах суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином відповідно до положень ч. 9 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила, з заявами та клопотаннями до суду не зверталася. При таких обставинах, з письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 25 листопада 2005 року між ВАТ «Ощадбанк» в особі філії Сімферопольського міського відділення №39 ВАТ «Ощадбанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №266, за умовами якого відповідач отримала кредит на споживчі потреби в сумі 17680 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 19% річних терміном на 24 місяці з терміном остаточного повернення 24 листопада 2007 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п.п. 1.5.1.3, 1.6 Кредитного договору відповідач [PERSON] зобов'язалася сплачувати щомісячно річними частинами заборгованість та нараховані відсотки за користування кредитом до 25 числа, починаючи з грудня 2005 року, шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань. Останній платіж в рахунок погашення кредиту відповідач зобов'язалася здійснити не пізніше 24 листопада 2007 року. Пунктом 1.5.1.1 укладеного між сторонами кредитного договору визначено, що проценти нараховуються Банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом. З положеннями п. 1.8 Кредитного договору за надання банківських послуг відповідач зобов'язалася також сплачувати Банку щомісячну винагороду за супроводження кредиту у розмірі 17,68 грн. Відповідно до п. 3.2.2 укладеного кредитного договору при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи відсотками більше ніж на два місяці, а також у інших випадках, передбачених договором, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих відсотків та інших платежів за договором та стягнути заборгованість в примусовому порядку. Згідно п. 3.3.1 кредитного договору відповідач [PERSON] зобов'язана точно в строки, обумовлені договором повернути кредит в розмірі 17680 грн., своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за договором. У випадку неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по кредитному договору на першу вимогу Банку відповідач зобов'язана достроково повернути кредит з одночасною сплатою відсотків, нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, комісійні винагороди, а також штрафні санкції. Положеннями п. 4.2 кредитного договору сторони визначили, що за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасної оплати відсотків за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів, відповідач зобов'язана сплатити на користь Банку пеню в розмірі 0,05% від суми несплаченого платежу за кожних день прострочення. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 610, 611 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. З матеріалів справи вбачаться, що заочним рішенням Київського районного суду м. Сімферополя АР Крим від 4 грудня 2006 року по цивільній справі №2-4170/06 за позовом прокурора Київського району м. Сімферополя в інтересах держави в особі ВАТ «Ощадбанк» в особі філії Сімферопольського міського відділення №39 ВАТ «Ощадбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором позовні вимоги було задоволено та стягнуто з [PERSON] та [PERSON] солідарно заборгованість по кредитному договору №266 від 25 листопада 2005 року, утворену станом на 20 червня 2006 року в сумі 18841,38 грн., яка складалася з простроченого кредиту в сумі 16943 грн., прострочених відсотків в сумі 1494,65 грн. та пені за кредитом в сумі 403,73 грн. Положеннями ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Проте зобов'язання відповідачем продовжуються не виконуватися, відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов'язання за договором, стягнута за рішенням суду від 4 грудня 2006 року заборгованість по договору нею не погашена, у зв'язку з чим за відповідачем знову утворилася заборгованість, яка станом на 27 січня 2014 року складає 25597,99 грн. та складається з заборгованості по відсотках за користування кредитом за період з 25 червня 2006 року по 24 листопада 2007 року в сумі 2524,04 грн., пені за кредитом за період з 25 липня 2006 року по 20 січня 2014 року в сумі 22667,31 грн. та щомісячної комісії за супроводження кредиту за період з 25 червня 2006 року по 24 листопада 2007 року в сумі 406,64 грн. При цьому до вказаної суми заборгованості не входить вже стягнута за рішенням суду від 4 грудня 2006 року заборгованість в сумі 16943 грн. Відповідно до частини 1 статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. У зв'язку з реорганізацією, проведеною на підставі постанови правління АТ «Ощадбанк» від 22.03.2012 року №172 філію - Сімферопольське міське відділення №39 АТ «Ощадбанк» було перетворено у територіально відокремлене без балансове відділення №10011/0235 та приєднано до філії - Кримське республіканське управління АТ «Ощадбанк». Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язання здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, суд вважає необхідним звернути увагу на те, що відповідно до частини 3 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. До винесення судом рішення по даній справі відповідач не заявляла клопотання про застосування до пред'явлених вимог строку позовної давності. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в п. 31 постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Верховний Суд України, розглянувши справу №6-101цс12, зробив правовий висновок, відповідно до якого позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою нею до винесення рішення судом першої інстанції, про що зазначив в постанові від 21.11.2012 року. Також, Верховний Суд України, розглянувши справу №6-126цс13, зробив правовий висновок, відповідно до якого пункт 7 частини 11 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку з самою частиною 11 статті 11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту, про що зазначив в постанові від 20.11.2013 року. Статтею 360-7 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Таким чином, постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в постанові Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012, зокрема її пункт 31, повинна враховуватися при вирішенні спорів з урахуванням обов'язкових наведених вище правових висновків Верховного Суду України. Таким чином, проаналізував встановлені обставини, безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши докази, які є у справі, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» в заявлених ним межах та про наявність правових підстав для їх задоволення. Також згідно ст. 88 ЦПК України на користь позивача слід стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору в сумі 255,98 грн., а також та витрати, пов'язані з публікацією у пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 900 грн. На підставі ст. ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved