Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

7 жовтня 2014 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому просила суд стягнути з її чоловіка - [PERSON], на утримання їхніх неповнолітніх доньок - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частини заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подачі позовної заяви, до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні в обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалась на те, що з вересня 2014 року сторони мешкають окремо, їхні доньки проживають постійно разом з нею та перебувають на її утриманні, проте, зароблених нею коштів на гідне проживання дітей та придбання ним необхідних речей (одягу, шкільного устаткування, продуктів харчування) не вистачає, у зв'язку з чим, вона просила стягувати з відповідача аліменти на утримання їхніх спільних дітей. Відповідач проти задоволення позову заперечував частково, беззаперечно визнавав свій обов'язок щодо утримання доньок, повідомив, що його середньомісячний офіційний дохід складає близько 3500 гривень, разом з тим, просив суд врахувати, що у нього є кредитні зобов'язання орієнтовним розміром 600 гривень на місяць за автомобіль, який був придбаний родиною два місяці тому, та за проведення ремонтних робіт в тому помешканні, де він тепер проживає, адже кімнати в гуртожитку та все побутове устаткування, які є спільною сумісною власністю подружжя, він залишив дружині та дітям. Крім того, зазначав, що окрім передачі дружині грошових коштів на утримання дітей, він також бере участь в їхньому вихованні, організує їхній відпочинок, діти часто перебувають за місцем його проживання, а тому йому також необхідні кошти для придбання продуктів харчування для них, оплати відвідування з дітьми парку, кінотеатру, льодового катка тощо. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 1998 року згідно Свідоцтва про одруження [NUMBER] від тієї ж дати (а.с. 3), від шлюбу мають неповнолітніх доньок - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтв про народження [NUMBER] від 20 квітня 1999 року та [NUMBER] від 17 листопада 2006 року (а.с. 4, 5). Як вбачається з цих свідоцтв про народження відповідач дійсно є батьком неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON], що відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України покладає на нього зобов'язання утримувати їх до досягнення ними повноліття на рівні з позивачкою. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Суд визнає обставинами, які мають істотне значення для визначення розміру аліментів, наявність у відповідача кредитних зобов'язань, які складають близько 600 гривень на місяць, та залишення ним спільного житла для проживання позивачки з дітьми, ці обставини суд вважає встановленими згідно частини 1 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки вони визнані сторонами. Отримані кредитні кошти були витрачені сторонами за часів спільного проживання для придбання автомобіля, заборгованість на теперішній час погашає відповідач самостійно та використовує цей автомобіль, зокрема, для того, щоб відвозити дітей на відпочинок, до міста Харкова тощо. Крім того, відповідач виконує боргове зобов'язання за кредитом, отриманим ним для облаштування побуту в своїй теперішній оселі, оскільки дві кімнати в гуртожитку та всі побутові пристрої були залишені ним дружині та дітям. Суд також вважає істотною обставиною те, що відповідач бере активну участь у вихованні дітей, проводить з ними багато часу, періодично діти перебувають також за місцем його проживання, де їх треба нагодувати, а крім того, враховує бажання та активні дії відповідача, спрямовані на спільне проведення часу разом з дітьми (відвідування цікавих для них місць: катка, кінотеатру, кафе тощо), що також потребує матеріальних витрат. З позовної заяви вбачається і відповідач цього не заперечує, що він має постійне місце роботи та постійний дохід, тому суд приходить до висновку про необхідність визначення частки заробітку, яка буде стягуватись як аліменти на двох дітей. За таких обставин, відповідно до статті 183 Сімейного кодексу України суд вважає за необхідне задовольнити позов частково та стягує з відповідача аліменти на утримання двох дітей єдиною часткою у розмірі 1/3 частини його заробітку. Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. На виконання вимог пункту 1 частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в розмірі суми платежу за один місяць. Згідно пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», частини 3 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок підлягає стягненню в дохід держави з відповідача, оскільки позивачка, на користь якої ухвалено рішення, звільнена від сплати судового збору.

Outcome: partial