Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

30 квітня 2015 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом про зобовязання відповідача [PERSON] розібрати ворота і винести за межі визначеної земельної ділянки, забезпечивши ширину підїзної дороги до житлового будинку № 136 по вул. Шевченка в смт. Міжгірї 3,5 м., зобовязати [PERSON] та членів її сімї не чинити перешкод в користуванні підїзною дорогою до їхнього житлового будинку та стягнути моральну шкоду в сумі 20 000 гривень. Позов обґрунтовували тим, що до їх житлового будинку на підставі рішення Міжгірського райсуду від 21.01.2010 р. виділено підїзну дорогу шириною 3,5 м. Облаштування дороги було фактично проведено примусово виконавчою службою у 2010 році. Весною 2013 р. відповідачка [PERSON] та члени її сімї встановили хвіртку та ворота, що веде до їх дворогосподарства, зайнявши частину підїзної дороги та звузивши її, внаслідок чого неможливий проїзд транспорту до їх дворогосподарства, оскільки ширина дороги становить 2,64 м. Посилаючись на зазначені обставини і що внаслідок цих неправомірних дій відповідача та членів її сімї позивачі зазнають великих незручностей та моральних страждань, які вони оцінюють у 20 000 гривень, то просили позов задоволити. В суді позивач [PERSON] та її представник просили покласти зобовязання на відповідача [PERSON] забрати ворота і винести їх за межі ділянки забезпечивши ширину підїзної дороги 3,5 м. Представник відповідачів [PERSON] позов заперечив. Суд за клопотанням позивачів залучив до справи в якості співвідповідачів [PERSON] та [PERSON]. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов заперечує. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили в суді викладене в [PERSON] роботи комісії від 31.05.2013 р. та від 30 червня 2015 року, а саме, що при встановленні воріт відповідачкою [PERSON] зменшено ширину підїзної дороги до дворогосподарства позивачів [PERSON] та [PERSON] яка на даний час становить 2,64 м., що не відповідає рішенню Міжгірського райсуду від 21.01.2010 р. по справі № 2-5/2010 р. згідно якого ширина підїзної дороги повинна становити 3,5 м. Свідок [PERSON] пояснив суду, що ним у 2010 році повністю було виконано рішення Міжгірського райсуду від 21.01.2010 р. по справі № 2-5/2010 р., встановлено ширину підїзної дороги до дворогосподарства позивачів 3,5 м. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, перевіривши та оцінивши докази в справі суд вважає, що позовні вимоги позивачів підлягають до часткового задоволення з наступних підстав та мотивів. Відповідно до ст. ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до рішення Міжгірського райсуду від 21.01.2010 р. у цивільній справі № 2-5/2010, яке набрало законної сили, вилучено у [PERSON] земельну ділянку площею 3,71 кв.м. у фонд Міжгірської селищної ради для надання підїзної дороги шириною 3,5 м. до земельної ділянки [PERSON], що обслуговує будинок № 136 по вул. Шевченка в смт. Міжгірї, згідно державного акту на право приватної власності на землю від 25.05.2000 р. 30.07.2010 року рішення суду виконано, що підтверджено постановою про закінчення виконавчого провадження та показами свідка - державного виконавця Цендра В.В. Весною 2013 року відповідач [PERSON] встановила ворота з хвірткою до свого дворогосподарства таким чином, що самовільно зайняла частину підїзної дороги, що веде до дворогосподарства позивачів, звузивши ширину проїзду до 2,64 м. замість 3,5 м, чим унеможливлює позивачам проїзд транспортних засобів до їх дворогосподарства, тобто створивши перешкоди у вільному проїзду до будинку № 136 по вул. Шевченка в смт. Міжгірї. Даний факт порушення відповідачем [PERSON] як рішення Міжгірського райсуду від 21.01.2010 р. так і прав позивачів щодо вільного та безперешкодного проїзду до свого дворогосподарства підтверджено в суді [PERSON] комісії Міжгірської селищної ради від 31 травня 2013 року та 30 червня 2015 року, показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] За вищевстановлених обставин суд приходить до переконання, що вимога позивачів про усунення перешкод з боку відповідача [PERSON] у користуванні підїзною дорогою шляхом розібрання воріт, що встановлені на частині підїзної дороги, що веде до дворогосподарства № 136 по вул. Шевченка в смт. Міжгіря є підставною, належними доказами доведеною і обґрунтованою і тому підлягає до задоволення. Натомість суд вважає, що вимога позивачів до співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] не є доведеною належними доказами , ґрунтується на припущеннях, а тому до задоволення не підлягає. В судовому засіданні ні позивач ні його представник не обґрунтували вимогу, щодо стягнення з відповідачів моральної шкоди в сумі 20 000 грн., а тому у задоволенні цієї вимоги слід відмовити. Суд відхиляє доводи представника відповідача про необґрунтованість позовної вимоги позивачів в частині усунення перешкод у користуванні підїзною дорогою оскільки таке належними доказами не спростовано і є доведеним з боку позивачів належними доказами, а саме : [PERSON] комісії від 31.05.2013 р. та 30.06.2015 р. та показами свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивачі [PERSON] та [PERSON] слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. Тому,

Outcome: dismissed