Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

8 вересня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона знаходилась у зареєстрованому шлюбі із відповідачем з 21.10.2005 року. Від шлюбу у них народилися діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком в свідоцтві про народження яких записаний відповідач. Шлюбні стосунки між ними припинені, шлюб розірваний, неповнолітні діти проживають разом із нею та знаходяться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей в добровільному порядку не надає. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку та доходів щомісячно до досягнення дітьми повноліття. У судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, просила позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився повторно за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦПК України), згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 жовтня 2005 року, який було розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя 07.11.2011 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-НО №047455, виданого 17 січня 2005 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] народилася 12 грудня 2005 року, актовий запис №39, в графі «батьки» зазначено: батько [PERSON], мати [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-НО №304275, виданого 25 січня 2010 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] народився 15 січня 2010 року, актовий запис №71, в графі «батьки» зазначено: батько [PERSON], мати [PERSON]. З копії паспорту позивачки вбачається, що 15 листопада 2013 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Згідно довідки від 07.09.2016 року ПП «Альянс ГіС» [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] разом з дітьми: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України від 10 січня 2002 року №2947-ІІІ (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, до того ж обовязок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. При цьому обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним. При ухиленні від цього обовязку, відповідно до ч.3 ст.181 СК України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів. Статтями 182, 200 СК України встановлено, що при визначені розміру аліментів суд має враховувати стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших аліментних зобовязань, непрацездатних утриманців та інші обставини, які мають суттєве значення по справі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Відповідно до розяснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином судом встановлено, що відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей, має працездатний вік, регулярний дохід та не має непрацездатних членів сімї чи родичів, яких він зобовязаний утримувати, тому,

Outcome: approved