Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

30.11.2016 року Департамент соціальної політики Луцької міської ради звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення допомоги. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач звертався до департаменту 26.01.2015 року, 14.08.2015 року, 11.02.2016 року із заявами про призначення щомісячної адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання та оплату житлово-комунальних послуг відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в т.ч. на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505. На підставі поданих документів відповідачу призначено грошову допомогу на період з 26.01.2015 року по 25.07.2016 року у розмірі 884 грн. щомісячно. За результатами проведеної Державною фінансовою інспекцією у Волинській області ревізії встановлено, що у відповідача у відділенні банку є в наявності депозитний вклад у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. В зв'язку із тим, що відповідач у заяві про призначення допомоги зазначив про відсутність вкладу у вищевказаному розмірі, тобто подав недостовірну інформацію, за період з 26.01.2015 року по 25.07.2016 року йому виплачено грошову допомогу в розмірі 15436,07 грн., на отримання якої він не мав права. Враховуючи вищевикладене просить, стягнути з [PERSON] в користь департаменту соціальної політики Луцької міської ради 15436,07 грн. щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг; стягнути з [PERSON] в користь департаменту соціальної політики Луцької міської ради 1378 грн. судового збору. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши подані суду докази у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] постійно проживав у [ADDRESS], і 08 грудня 2014 року перемістився з тимчасово окупованої території у [ADDRESS], що підтверджується копією довідки від 26.01.2015 року № 0764/000679 про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (а.с. 4). Частиною 10 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщені особи з тимчасово окупованої території мають право на отримання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності і від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, безпосередньо у робочих органах Фонду соціального страхування України за фактичним місцем проживання, перебування. Згідно п. 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 (далі - Порядок), грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Судом встановлено, що 27.01.2015 року відповідач [PERSON] звернувся до позивача із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в т.ч. на оплату житлово-комунальних послуг, у якій ствердив, що у будь-кого з членів сім'ї немає у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України райони проведення анти терористичної операції; у володінні всіх членів сім'ї немає транспортних засобів (механізмів), що підлягають державній реєстрації та обліку у Державтоінспекції; у будь-кого з членів сім'ї на депозитному банківському рахунку немає коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожитковому мінімуму, встановленого для працездатних осіб (а.с.3). Рішенням від 28.01.2015 року відповідачу було призначено допомогу у розмірі 884 грн. на період з 26.01.2015 року по 25.07.2015 року (а.с.5). 14.08.2015 року звернувся до позивача із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в т.ч. на оплату житлово-комунальних послуг (а.с.6). У вказаній заяві, відповідач [PERSON] зазначив, що змін не відбулося, та знову ж ствердив, що у володінні немає іншого житлового приміщення, транспортних засобів, та на депозитному банківському рахунку немає коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожитковому мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Як вбачається із копії рішення від 18.08.2015 року, відповідачу [PERSON] було призначену допомогу на період з 26.07.2015 року по 25.01.2016 року (а.с.8). 11.02.2016 року відповідач звернувся із заявою про отримання допомоги, в якій ствердив, що у будь-кого з членів сім'ї немає у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України райони проведення анти терористичної операції; у володінні всіх членів сім'ї немає транспортних засобів (механізмів), що підлягають державній реєстрації та обліку у Державтоінспекції; у будь-кого з членів сім'ї на депозитному банківському рахунку немає коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожитковому мінімуму, встановленого для працездатних осіб (а.с.9). Рішенням від 04.03.2016 року [PERSON] було призначено допомогу у розмірі 884 грн. на період з 11.02.2016 року по 25.07.2016 року (а.с.12). Пунктом 6 Порядку визначено, що грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення; будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. В той же час, із акту Державної фінансової інспекції у Волинській області від 23.06.2016 року № 040-23/004, вбачається, що внутрішньо переміщеній особі [PERSON] призначено допомогу при наявності депозитного вкладу у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб в ПАТ «Михайлівський», внаслідок чого [PERSON] за період з 26.01.2015 року по 31.05.2016 року зайво отримано допомоги в загальній сумі 13839,17 грн., чим завдано збитків бюджету на зазначену суму (а.с.13-14). Рішенням позивача, вирішено визначити обсяг надміру виплачених коштів у розмірі 15436,07 грн., та встановлено строк відповідачу для повернення виплачених коштів до 25.10.2016 року. 03.08.2016 року відповідачу було надіслано повідомлення про повернення надміру виплачених коштів (а.с. 16). Статтею 1212 ЦК України передбачено, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. У судовому засіданні, відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, та підтвердив, що не надав інформацію щодо коштів на депозитному рахунку. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що Департамент соціальної політики Луцької міської ради підставно звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення допомоги, а тому позовні вимог слід задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1378 грн.

Outcome: approved