overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

29 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 27 жовтня 2007 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, від якого вони мають дитину [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на шлюб, сім'ю, виховання дитини та ведення спільного господарства. Шлюбні відносини припинили приблизно у 2014 році та з того часу спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Спору щодо утримання дитини не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, в якій також зазначив, що шлюбні відносини з відповідачем припинені у 2014 році та з того часу спільне господарство вони разом не ведуть та проживають окремо (а.с. 14). Відповідач в судове засідання не зявилась, про день, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надала, про причини неявки не повідомила, тому суд відповідно до ч. 1 ст.\~224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.\~197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони одружились 11 серпня 2000 року, про що в Книзі реєстрації актів про одруження відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Новомосковської міської ради депутатів Дніпропетровської області зроблено запис за №\~182 та видане свідоцтво про одруження (а.с. 4). 06 листопада 2000 року у сторін від шлюбу народився син [PERSON] (а.с. 5). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб, сім'ю, виховання дитини та ведення спільного господарства, у звязку з чим виникали непорозуміння, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини між сторонами припинені у 2014\~році, з того часу спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. В позовній заяві позивач наполягав на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст.\~110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

29 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 16 березня 1985 року у виконавчому комітеті Подільської сільської ради Срібнянського району Чернігівської області, від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. З травня 2016 року сторони припинили шлюбно-сімейні відносини у звязку зі сварками, відсутністю взаєморозуміння. Позивач вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просив шлюб між ним та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав (а.с.8). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином у порядку ст.ст.74, 76 ЦПК України шляхом публікації оголошення у друкованому засобі масової інформації газеті центральних органів виконавчої влади «Урядовий курєр» (а.с.22-23), тому суд має можливість розглянути справу у його відсутності та на підставі наявних документів доказів винести заочне рішення по справі. Суд, зясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 16 березня 1985 року у виконавчому комітеті Подільської сільської ради Срібнянського району Чернігівської області, актовий запис № 5, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії І-ЕЛ № 105137 (а.с.7). Від спільного проживання сторони неповнолітніх дітей не мають. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини з травня 2016 року у звязку зі сварками, відсутністю взаєморозуміння. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

29 листопада 2016 року позивач звернулась до суду з цим позовом та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що подальше збереження шлюбу та сімї з відповідачем неможливе, так як в період подружнього життя між ними почали виникати конфлікти, причиною яких є несумісність характерів. У судове засідання позивач надала суду заяву в якій просить провести розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Строк на примирення не потрібен, після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Нікитенко», судові витрати залишає за собою. У судове засідання відповідач надав суду заяву в якій просить провести розгляд справи без його участі, позов визнає в повному обсязі. Строк на примирення не потрібен. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони 15 лютого 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Корюківського районного управління юстиції у Чернігівській області зареєстрували шлюб, актовий запис за №06, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЕЛ №067405. Від спільного подружнього життя сторони не мають дітей. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі між сторонами, почали виникати конфлікти, причиною яких є несумісність характерів. Подружжя неодноразово намагалось налагодити нормальне сімейне життя, але спроби давали результат лише на деякий час. Останнім часом відносини в сімї загострились, позивач впевнилася, що подальше сімейне життя з відповідачем не є можливим, як і збереження сім'ї. На даний час подружжя проживає за різними адресами, сімейних стосунків не підтримують. Відповідно до вимог чинного сімейного законодавства України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя якщо, це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу та сімї неможливе, а тому позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судовий збір сплачений позивачем при зверненні з позовом до суду, слід залишити за нею.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

29 листопада 2016 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 23 вересня 2006 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Виконкомом Перемозької сільської ради Баришівського району Київської області, актовий запис № 03, від якого мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, вони не проживають разом як сім»я з серпня 2016 року, спільне господарство не ведуть, практично не спілкуються. Примирення є недоцільним, тому просить шлюб між ними розірвати, після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем «[PERSON]», просить застосовувати до відповідача положення ст. 88 ЦПК України. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, відповідач позов визнав повністю. Виходячи з наведеного суд вбачає, що у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 23 вересня 2006 року, який був зареєстрований Виконкомом Перемозької сільської ради Баришівського району Київської області, актовий запис № 03, від якого мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства із серпня 2016 року, примирення не вбачається можливим як таке, що буде суперечити інтересам позивача. Позивач після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем «[PERSON]». Враховуючи право відповідача на визнання позову та те, що визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про задоволення позову. Роз'яснити сторонам, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

29 листопада 2016 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 25 липня 2003 року, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що на протязі останнього року сімейне життя поступово погіршувалося, що призвело до втрати почуття любові та взаємоповаги та припинення шлюбних стосунків. Їх шлюб існує лише формально, а тому позивач просить шлюб розірвати. Позивач в судове засіданні не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. З позовом згоден. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наданих сторонами доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 липня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 25 липня 2003 року. Сторони мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження дитини від 25 березня 2005 року. У відповідності до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Сторони припинили шлюбні відносини через втрату поваги один до одного та почуття любові, протягом року сімейні стосунки не підтримують, зберегти сім*ю не бажають. У відповідності до ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу дитина буде проживати з матір'ю. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

29 листопада 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними. Свої вимоги вона мотивує тим, що шлюбні відносини вони припинили з серпня 2016 року, мешкають окремо. В шлюбі мають двоє малолітніх дітей. Позивачка, належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, до суду не з'явилась, надала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити (а.с.15). Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, надав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти його задоволення (а.с.16). Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105 СК України встановлює, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ст.112 СК України визначає, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у шлюбі з 08 січня 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області (а.с. 4). Як видно з копій свідоцтв про народження серії [NUMBER], серії [NUMBER], виданих відділом державної реєстрації актів цивільного стану Саратського районного управління юстиції Одеської області, позивачка та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.5- 6). Шлюбні відносини сторони не підтримують з серпня 2016 року, проживають окремо, за цей час примирення не досягли, наполягають на розірванні шлюбу. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи бажання позивачки, суд вважає необхідним залишити їй прізвище [PERSON]. На підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути документально підтверджені витрати на сплату судового збору в сумі 551,20 гривень (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

29 листопада 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними. Свої вимоги вона мотивує тим, що шлюбні відносини вони припинили, мешкають окремо. В шлюбі мають одну малолітню дитину. Позивачка позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105 СК України встановлює, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ст.112 СК України визначає, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у шлюбі з 31 жовтня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД № 218525, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в Одеській області (а.с. 5). Як видно з копії свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 441516, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в Одеській області, позивачка та відповідач є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Шлюбні відносини сторони не підтримують з лютого 2016 року, проживають окремо, за цей час примирення не досягли, наполягають на розірванні шлюбу. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи бажання позивачки, суд вважає необхідним залишити їй прізвище Гогу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

29 листопада 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до Козаровичської сільської ради Вишгородського району про визнання права власності на ? частину житлового будинку, Позов обгрунтований тим, що позивачка [PERSON] є рідною сестрою [PERSON], який помер 1 вересня 2015 року. Після смерті матері [PERSON] рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 16 січня 1995 року за нею та братом визнано право власності по ? частині будинку №13 по вулиці Олега Білаша в с.Козаровичі. Вона свою частину будинку зареєструвала в Вишгородському БТІ, ? частина будинку, яка належала брату, братом не зареєстрована. Після смерті матері вони приватизували земельну ділянку площею 0,2035 га, на якій розміщений будинок. Оскільки [PERSON] не був одружений і не має дітей, вона як спадкоємиця другої черги після його смерті отримала у приватного нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину земельної ділянки. На ? частину житлового будинку в видачі свідоцтва на право власності нотаріусом відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи. В судове засідання позивачка не з»явилась, надала суду заяву про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу слухати в її відсутність. Відповідач представник Козаровичської сільської ради про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності , проти позову [PERSON] не заперечує(а.с.26). Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Суд прийшов до такого висновку, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є рідною сестрою [PERSON], який помер 1 вересня 2015 року(а.с.6). Після смерті матері [PERSON] рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 16 січня 1995 року за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності по ? частині кожному домоволодіння в с.Козаровичі, що належало [PERSON]. [PERSON] свою частину будинку зареєструвала в Вишгородському БТІ, ? частина будинку, яка належала брату, братом не зареєстрована (а.с.12). З домової книжки вбачається, що [PERSON] належить 1\\2 домоволодіння в с.Козаровичі вул.Білаша,13 (а.с.9). Суд вважає доведеним право власності на ? домоволодіння №13 по вулиці Олега Білаша в с.Козаровичі, Вишгородського району Київської області за [PERSON]. [PERSON] є спадкоємицею [PERSON] 2-ї черги, в передбачений законом строк вона звернулась до приватного нотаріуса [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, заведено спадкову справу №1/2016. 28 вересня 2016 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину земельної ділянки , кадастровий номер 3221883601:20:135:0154, що знаходиться по вул..Білаша,13 в с.Козаровичі, Вишгородського району Київської області. Суд вважає, що визнання права власності на ? частину домоволодіння, що належало [PERSON], за позивачкою не порушить прав інших осіб, тому позовні вимоги [PERSON] задовольняє. На підставі викладеного,

Outcome: approved