Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

31 березня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказував, що з відповідачкою проживав в зареєстрованому шлюбі з 29 серпня 1998 року. Шлюб розірваний у відповідності до рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 10 лютого 2014 року. Під час шлюбу сторони придбали наступне майно: вбудоване приміщення салону мобільного зв'язку, загальною площею 43, 0 кв.м, розташоване за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Слов'янською міською радою 28 жовтня 2004 року; будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], який складається із житлового будинку «А-1» з господарсько-побутовими будовами та спорудами загальною площею 142,3 кв. м., житловою площею 77,2 кв. м., на підставі договору купівлі-продажу від 18 жовтня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу [PERSON]; земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 1424284600:03:000:0124, розташовану за адресою: [ADDRESS], призначену для індивідуального дачного будівництва, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21 грудня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу [PERSON]; автомобіль INFINITI FX-35, 2007 р. в., реєстраційний номер [NUMBER]. Також відповідачка набула у особисту приватну власність, шляхом приватизації: земельну ділянку площею 0,0640 га, кадастровий номер 1414100000:01:014:0464, розташовану за адресою [ADDRESS], призначеною для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 172418, виданого 10 листопада 2005 року Слов'янською міською радою. Все зазначене майно було зареєстроване на прізвище відповідачки. У зв'язку з тим, що відповідачка добровільно не бажає розділити вказане майно, яке набуте під час шлюбу, просить його розділити, визнавши за ним право власності на ? частку спірного майна. 01 жовтня 2014 року [PERSON] подала до суду зустрічний позов, в якому зазначила, що дійсно вони із [PERSON] проживали у зареєстрованому шлюбі і під час шлюбу набули майно, з якого право власності на частину майна зареєстроване на її ім'я, а інша на його. У зв'язку з чим просить визнати за нею право власності на ? частку наступного майна: нежитлового вбудованого приміщення салону мобільного зв'язку, загальною площею 43,0 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS]; будинку з житлово-побутовими будовами та спорудами загальною площею 142,3 кв.м, житловою 77,2 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS]; земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 1424284600:03:000:0124, яка розташована за адресою: [ADDRESS]; автомобіля INFINITI FX-35, 2007 р. в., реєстраційний номер [NUMBER]; земельної ділянки площею 0,0640 га, кадастровий номер 1414100000:01:014:0464, яка розташована за адресою: [ADDRESS]; нежитлових приміщень гаражів, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], загальна площа 813,7 кв.м; будинку №42, загальна площа - 47,0 кв.м., житлова - 16,9 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS], а також 8/20 частки будинку [ADDRESS], загальна площа 175,1 кв.м, житлова, 112,5 кв.м.. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, за участі його представника. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов свого довірителя підтримав, з підстав, наведених у позовній заяві, просив його задовольнити. Зустрічний позов визнав у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутності за участі її представника. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов своєї довірительки підтримав, з підстав наведених у позовній заяві, просив його задовольнити. Первісний позов визнав у повному обсязі. В судовому засіданні сторони дійшли згоди, щодо вартості спірного майна. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29 серпня 1998 року. Шлюб розірваний у відповідності до рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 10 лютого 2014 року (а.с.8). Під час шлюбу, сторони придбали наступне майно: вбудоване приміщення салону мобільного зв'язку, загальною площею 43, 0 кв.м, розташоване за адресою: [ADDRESS]., право власності на яке зареєстроване за [PERSON] у відповідності до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Слов'янською міською радою 28 жовтня 2004 року(а.с.9-10); будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], який складається із житлового будинку «А-1» з господарсько-побутовими будовами та спорудами загальною площею 142,3 кв. м., житловою 77,2 кв. м., право власності на який зареєстроване за [PERSON] у відповідності до договору купівлі-продажу від 18 жовтня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу [PERSON].(а.с.11-13); земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 1424284600:03:000:0124, розташовану за адресою: [ADDRESS], призначену для індивідуального дачного будівництва, право власності на яку зареєстроване за [PERSON]на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21 грудня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу [PERSON](а.с.16-18); автомобіль INFINITI FX-35, 2007 р. в., реєстраційний номер [NUMBER]; нежитлові приміщення гаражів, розташовані за адресою: [ADDRESS], загальна площа 813,7 кв.м., право власності на які зареєстроване за [PERSON] на підставі рішення суду про визнання договору купівлі-продажу дійсним; будинок №42, загальною площею 47,0 кв.м., житловою - 16,9 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS], право власності на який зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 17 січня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу ; будинок [ADDRESS], загальна площа 175,1 кв.м, житлова, 112,5 кв.м., право власності на який зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 28 травня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу. Також відповідачка [PERSON] набула у особисту приватну власність, шляхом приватизації: земельну ділянку площею 0,0640 га, кадастровий номер 1414100000:01:014:0464, розташовану за адресою [ADDRESS], призначеною для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 172418, виданого 10 листопада 2005 року Слов'янською міською радою. У відповідності до ст. 60 СК України, визнається, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За приписами ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. У відповідності до ч.1 ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У ст. 68 СК України зазначається, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. За приписами ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. В ст.. 70 СК України зазначається, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України ( 435-15 ). Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу(стаття 60, 69 СК(2947-14), ч.3 ст. 368 ЦК)(435-15), відповідно до частини 2,3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати(виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. У відповідності до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК ( 2947-14 ) щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК ( 435-15 ), за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Сторони не висували вимоги про виділ в натурі частини даного спірного майна, а лише наполягали на визнанні ідеальних часток подружжя в цьому майні без його реального поділу, залишивши вказане майно у їх спільній частковій власності. В судовому засіданні встановлено обсяг майна, яке належить на праві спільної сумісної власності подружжя сторонам у рівних частках, а саме: вбудоване приміщення салону мобільного зв'язку, розташоване за адресою: [ADDRESS].; будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]; земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS]; автомобіль INFINITI FX-35, 2007 р. в., реєстраційний номер [NUMBER]; нежитлові приміщення гаражів, розташовані за адресою: [ADDRESS]; будинок №42, що розташований за адресою: [ADDRESS]; будинок [ADDRESS]. При цьому право власності на частину майна зареєстроване за [PERSON], а частина майна за [PERSON]. В зв'язку із викладеним, суд приходить до висновку, що слід визначити ідеальні частки подружжя в спірному майні, без його реального поділу. Вирішуючи первісний позов щодо визнання права власності на ? частку земельної ділянки, площею 0,0640 га, розташованої за адресою [ADDRESS], призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 172418, виданого 10 листопада 2005 року Слов'янською міською радою, яку відповідачка [PERSON] набула у особисту приватну власність шляхом приватизації, суд виходив з наступного. У відповідності до п.18-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справІз змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 2 ( v0002700-10 ) від 19.03.2010 , відповідно до положень статей 81, 116 ЗК ( 2768-14 ) окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК ( 435-15 ). Постанову доповнено пунктом 18-2 згідно з Постановою Верховного Суду N 2 ( v0002700-10 ) від 19.03.2010. За змістом ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. У відповідності до ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). З урахуванням даних державного акту про право власності на спірну земельну ділянку, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] скористалася правом приватизації земельної ділянки, яка знаходиться при будинку, розташованому по вул. Грабоського, 45 у м. Слов'янську Донецької області. Суд зазначає, що на підставі положень ст. 61 СК України, в редакції яка діяла на час приватизації земельної ділянки, спірна земельна ділянка не є майном, набутим подружжям за час шлюбу. Разом з тим, оскільки у судовому засіданні достовірно встановлено право власності [PERSON] на ? частку будинку [ADDRESS] за своїм цільовим призначенням -призначена для обслуговування вказаного спірного будинку, то у відповідності до ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України, до [PERSON] також переходить право власності на земельну ділянку у розмірі ? частки права власності у будинку без зміни її цільового призначення. На підставі наведеного,

Outcome: approved