Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

29 листопада 2018 року позивачка звернулася до Приазовського районного суду Запорізької області з вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, у розмірі не менше ніж пятдесят відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня предявлення позову і до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] 23-х річного віку; стягнути з [PERSON] на її користь додаткові витрати на оплату навчання дитини [PERSON], який продовжує навчання у Харківській державній академії культури в розмірі Ѕ витрат на навчання, згідно договору про підготовку спеціаліста з вищою освітою на умовах повного відшкодування витрат до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] 23-х річного віку у звязку з тим яка з цих обставин настане першою. Крім того, просить стягнути з відповідача судові витрати по справі. 28 січня 2019 року позивачка надала суду уточнену позовну заяву, з підстав викладених у позовній заяві від 29 листопада 2018 року, та просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON], 12 листопада 2000 року, який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи від дня предявлення позову і до закінчення навчання. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідач по справі є батьком їх повнолітнього сина [PERSON]. На даний час їхньому сину виповнилося 18 років, та він продовжує навчання в Харківській державній академії культури, на денній формі навчання. У звязку з навчанням, [PERSON] не може особисто працювати, та в повному обсязі забезпечити всі потреби повязані з навчанням. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. Тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання їх повнолітнього сина. Заяв та клопотань по справі від учасників процесу до суду не надходило. Позивачка у судовому засіданні підтримала свої уточнені позовні вимоги та просить їх задовольнити та пояснила, що відповідач матеріальної допомоги у добровільному порядку сину, який потребує її, не надає, а їй тяжко сплачувати за навчання сина [PERSON], оскільки має ще одну дитину на утриманні, якій зараз 6 років. Відповідач у судовому засіданні визнав уточнені позовні вимоги позивачки та згоден сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, пояснюючи тим, що він має маленьку заробітну плату, та має трьох дітей, а тому суттєву надавати матеріальну допомогу він не має можливості. Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на наступних підставах. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Згідно копії свідоцтва про народження: [PERSON] / а.с. 9/, батьками дитини є [PERSON] (на теперішній час Богдан) [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені /а.с.10/ [PERSON] змінив прізвище на Богдан. 12 листопада 2018 року [PERSON] виповнилося 18 років, що підтверджується копією паспорту /а.с. 11/. З 01 вересня 2018 року позивач навчається у Харківській державній академії культури на денній формі навчання, що підтверджується довідкою № 124 від 20 листопада 2018 року /а.с. 11/. Строк навчання з 01.09.2018 року до 30.06.2022 року. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У п. 20 своєї Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 Пленум Верховного Суду України звернув увагу судів на те, що - обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Наявність таких юридичних фактів як досягнення [PERSON] віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років та продовження ним навчання встановлені в судовому засіданні, та не оспорюється сторонами. Крім того, згідно копій свідоцтва про народження, наданих відповідачем, [PERSON] має ще двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], на яких, згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 серпня 2017 року, сплачує аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу); сукупний розмір доходу [PERSON] за 2018 рік складає 44890,87 гривень, про що свідчить довідка № 01-01-19 від 11 січня 2019 року. Згідно ст.. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, визначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Таким чином, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог позивача, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON], в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2022 року, але не більше як до досягнення ним 23 років.

Outcome: approved