Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

6 жовтня 2015 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітнього сина [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісяця на користь органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки від його доходу щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, на користь органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що відповідачі, які є батьками малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], ухиляються від виконання обов'язків щодо виховання дитини, не належним чином піклуються про неї. [PERSON] є дитиною, яка перебуває на обліку у Службі у справах дітей, як така, що опинилась у складних життєвих обставинах, через неналежне виконання батьківських обов'язків матір'ю [PERSON]. Відповідачка [PERSON] зловживає спиртними напоями, неодноразово залишала сина на призволяще, нею не створені належні умови для проживання, виховання, розвитку дитини. З метою захисту прав та законних інтересів дитини, недопущення безпосередньої загрози для її здоров'я відповідно до рішення виконавчого комітету Славутицької міської ради від 29.09.2015 року «Про відібрання малолітньої дитини [PERSON], [INFO]» із 24.09.2015 року дитина перебуває у дитячому відділенні ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України». Відповідачка не усвідомила своєї протиправної поведінки щодо безвідповідального та зневажливого ставлення до життя та здоров'я дитини. Відповідач [PERSON] не цікавиться дитиною та є байдужим до неї. Зазначені обставини є підставою для позбавлення батьківських прав відповідачів відповідно до вимог ст. 164 СК України та стягнення аліментів на утримання дитини. До початку розгляду справи по суті відповідачем [PERSON] подана зустрічна позовна заява до [PERSON], органу опіки та піклування виконкому Славутицької міської ради Київської області, третя особа Служба у справах дітей та сім'ї виконкому Славутицької міської ради Київської області, про оспорювання батьківства та виключення з актового запису, в якій він просить визнати, що він не є біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], народженого [PERSON], виключити з актового запису про народження дитини [PERSON], [INFO], за № 147, вчиненого 7 серпня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, відомості про [PERSON], як батька [PERSON] (а.с. 75-77). Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON], зареєстрованому 11 серпня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 94, який був розірваний згідно рішення Славутицького міського суду Київської області від 9 квітня 2015 року, яке набрало законної сили 22 травня 2015 року. За час шлюбу в них народилася дитина [PERSON], [INFO], який проживає разом з [PERSON]. Фактичні шлюбні стосунки між [PERSON] та [PERSON] припинилися з літа 2014 року, хоча вони певний час продовжували проживати в одній квартирі, але вже не вели спільного господарства, в кожного з них був окремий бюджет. Однією з головних та реальних причин розлучення були непоодинокі факти подружньої зради зі сторони [PERSON]. Після офіційного розлучення [INFO] [PERSON] народила другу дитину - сина [PERSON], походження якого відповідно до вимог ч.2 ст.122 СК України було визнано від нього та [PERSON], хоча це дитина не його, що фактично не заперечувала відповідач. Але враховуючи те, що [PERSON] не могла визначитися, хто саме є батьком її дитини, то вони не змогли у відповідності до вимог ч.3 ст.122 СК України подати спільну заяву про невизнання його батьком дитини, в зв'язку з чим він вимушений звернутися з позовною заявою до суду про оспорювання батьківства. Ухвалою суду від 8 грудня 2015 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов і об'єднано в одне провадження(а.с. 81-82). У судовому засіданні представник позивача, яка є також представником третьої особи - Служби у справах дітей та сім'ї виконкому Славутицької міської ради Київської області, позовні вимоги первісного позову підтримала та просила задовольнити, проти задоволення позовних вимог зустрічної позовної заяви не заперечувала. Суду пояснила, що відповідачі не виконують обов'язки по вихованню сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] знаходиться на обліку в Службі у справах дітей та сім'ї виконкому Славутицької міської ради Київської області як дитина, що опинилась в складних життєвих обставинах через неналежне виконання обов'язків матір'ю [PERSON]. [PERSON] було рекомендовано вести здоровий спосіб життя, не допускати проявів неадекватної поведінки та безвідповідального батьківства, ретельно слідкувати за здоров'ям дитини. Проте, рекомендації було проігноровано. 24 вересня 2015 року дитина перебувала без нагляду батьків, існувала загроза її життю та здоров'ю. Тому, з метою недопущення трагічних наслідків, хлопчика було доставлено до дитячого відділення ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України». Працівниками міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді спільно зі Службою у справах дітей та сім'ї батько був негайно сповіщений, але залишився байдужим до дитини. На даний час дитина знаходиться у дитячому відділенні ДЗ «СМСЧ № 5», відповідач [PERSON] жодного разу не поцікавився станом здоров'я, його розвитком, за час перебування у лікарні дитини не надав дитяче харчування, засоби гігієни. Відповідачка [PERSON] не працює, продовжує зловживати спиртними напоями, дитину у лікарні відвідала лише декілька разів, не приклала зусиль щодо повернення дитини у найкраще для неї середовище - сім'ю. Вказані обставини є підставою для позбавлення батьківських прав відповідачів та стягнення з них аліментів. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просила проводити судове засідання за її відсутності, первісний позов не визнала, проти задоволення вимог зустрічного позову також заперечувала(а.с. 107). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності та просив відмовити в задоволенні первісного позову, а зустрічний позов просив задовольнити в повному обсязі(а.с. 100). Свідок [PERSON] суду показала, що вона є завідуючою дитячим відділенням ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України». 24.09.2015 року в дитяче відділення на автомобілі швидкої допомоги було доставлено [PERSON], [INFO], за направленням соціальних служб. При огляді дитини було виявлено дефіцит ваги, що вказувало на недостатність отримання ним харчування. Дитина була бліда, тонус шкіри був занижений. Також [PERSON] дуже негативно реагував на голосні слова. Після огляду дитини вона була залишена в дитячому відділенні. На протязі першого місяця перебування [PERSON] в дитячому відділенні [PERSON] декілька разів приходила його провідати, проте залишатись з ним у відділенні і доглядати за ним вона не виявляла бажання. Останній раз вона відвідала сина 10 листопада 2015 року і більше вона до нього не приходила. Дитяче харчування, пампаси та засоби гігієни вона до дитячого відділення не приносила. Батько хлопчика взагалі жодного разу не відвідав його. Свідок [PERSON] суду показала, що наприкінці вересня 2015 року вона дізналася про дитину [PERSON], який знаходиться в дитячому відділенні ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України» та потребує матеріальної допомоги. Вона організувала групу, яка збирала суміші, одяг, памперси для [PERSON]. Кожний тиждень вони носили зібрані речі до дитячого відділення ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України», організовували прогулянки на свіжому повітрі з дитиною. Зі слів знайомих та друзів їй відомо, що [PERSON], матір [PERSON], зловживає спиртними напоями, має занедбаний вигляд, проводить свій час в компанії чоловіків у кафе-барах. Свідок [PERSON] суду показала, що вона працює директором міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. Сім'я [PERSON] знаходиться під соціальним супроводом Центру з 29.05.2015 року, оскільки до Центру надійшла інформація про те, що [PERSON], будучи вагітною, зловживає спиртними напоями. Спеціалістом Центру, яка супроводжувала сім'ю [PERSON], постійно проводилися профілактична робота з нею. Після того, яка народилася дитина, спеціаліст постійно відвідувала [PERSON], допомагала купати дитину, пеленати її, але у неї не було прояву материнства. [PERSON] було рекомендовано вести здоровий спосіб життя, не допускати проявів неадекватної поведінки та безвідповідального батьківства, ретельно слідкувати за станом здоров'я хлопчика, виконувати рекомендації лікаря-педіатра. Проте, [PERSON] не дотримувалась наданих рекомендацій, продовжувала вживати спиртні напої та залишати дитину одну вдома. Тому, з метою недопущення трагічних наслідків 24.09.2015 року, коли дитина була одна вдома, [PERSON] було доставлено до дитячого відділення ДЗ «СМСЧ № 5» МОЗ України, де він знаходиться і на даний час. Суд, заслухавши пояснення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, думку прокурора, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 11 серпня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 94, який був розірваний згідно рішення Славутицького міського суду Київської області від 9 квітня 2015 року, яке набрало законної сили 22 травня 2015 року. Рішенням суду після розірвання шлюбу відновлено дошлюбне прізвище дружини - [PERSON] (а.с. 51- 52). Під час шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], [INFO], який за домовленістю сторін після розірвання шлюбу залишився проживати з батьком [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області 07.08.2015 року, складено відповідний актовий запис № 147 про народження [INFO] [PERSON]. Батьками в свідоцтві про народження записані: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 8). Відповідно до довідки форми № 3, виданої КП «ЖКЦ» від 21.09.2015 року, [PERSON] та малолітній [PERSON], [INFO], зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). За місцем проживання та місцем роботи - ВП Атомремонтсервіс [PERSON] характеризується позитивно( а.с. 60, 62). Копією паспорта [PERSON] підтверджено, що вона зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS](а.с. 5-6). З акту обстеження житлових умов проживання № 01-30/76 від 07.09.2015 року за адресою: [ADDRESS], видно, що у квартирі вологе прибирання не здійснюється, велика кількість пороху на меблях та люстрі, шпалери відклеюються. Для дитини є окреме спальне місце та одяг, молочна суміш тільки на 1-2 годування, а також зіпсований компот для дитини (а. с. 11). Згідно побутової характеристики, виданої директором КП «ЖКЦ», [PERSON] проживає в придбаній кімнаті [ADDRESS], з 24.06.2015 року, разом з неповнолітніми дітьми [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. [PERSON] веде безвідповідальний, антигромадський спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не займається вихованням неповнолітніх дітей. Спостерігались випадки, коли вона залишала новонародженого сина напризволяще (а. с. 59). Як зазначено у довідці Служби у справах дітей та сім'ї виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області про результати проведеної бесіди щодо захисту прав та законних інтересів дитини від 11.09.2015 року, [PERSON] запропоновано бездоганно виконувати ст. 150 СК України, попереджено про відповідальність відповідно до ст. 184 КУпАП, а ССДС взяти на облік [PERSON] як дитину, що потрапила до складних життєвих обставин (а. с. 12). Згідно витягу з протоколу № 21 засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Славутицької міської ради від 18.09.2015 року ухвалено, зокрема, Службі у справах дітей та сім'ї взяти на облік малолітню дитину [PERSON], [INFO], як таку, що опинилась у складних життєвих обставинах, та затвердити індивідуальний план дитини зазначеної категорії (а. с. 20). 24 вересня 2015 року комісією Служби у справах дітей та сім'ї виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області було складено Акт про тимчасове вилучення дитини з сім'ї, де вона зазнала жорсткого поводження або реальної загрози його вчинення, та про подальше її влаштування (а. с. 15). З вищевказаного Акту вбачається, що о 06 годині 30 хвилин 24.09.2015 року зі слів [PERSON] стало відомо, що у квартирі за адресою: [ADDRESS], перебуває немовля без батьків та голосно плаче. З 04:00 години мати немовля [PERSON] була відсутня, на телефонні дзвінки не відповідала. На момент прибуття членів комісії встановлено, що дитина [PERSON] знаходився без матері у емоційно збудженому стані, на вигляд був заморений та голодний, свіже приготовлене дитяче харчування відсутнє. За викликом міліції каретою швидкої допомоги [PERSON] було доставлено до дитячого відділення Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 5 МОЗ України». На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Славутицької міської ради 29.09.2015 року ухвалено Службі у справах дітей та сім'ї підготувати проект рішення «Про відібрання малолітньої дитини [PERSON] [INFO]», яким відібрати малолітню дитину від матері [PERSON] та батька [PERSON], помістити дитину до ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України» до моменту встановлення статусу дитини, позбавленої батьківського піклування (а. с. 21). З метою захисту прав та законних інтересів малолітніх дітей, недопущення загрози їх життю та здоров'ю виконавчим комітетом Славутицької міської ради Київської області прийнято рішення від 29.09.2015 року № 420 «Про відібрання малолітньої дитини: [PERSON], [INFO]», відповідно до якого [PERSON], [INFO], було відібрано від його батьків [PERSON] та [PERSON] і поміщено до Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 5 МОЗ України» до моменту встановлення статусу дитини, позбавленої батьківського піклування(а.с. 19). Згідно постанов Славутицького міського суду Київської області від 08.10.2015 року та 16.10.2015 року [PERSON] двічі притягувалась до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП (а. с. 54 - 55). Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської Ради Київської області № 12-03/18 від 23.03.2016 року позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], є доцільним і відповідає інтересам дитини(а.с. 108). Згідно ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про позбавлення батьківських прав матері або батька, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2)ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3)жорстоко поводяться з дитиною; 4)є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5)вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6)засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Як зазначено у п.16 Постанови ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Досліджені в судовому засіданні письмові докази та показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] свідчать про те, що відповідачка [PERSON] не виконує свої обов'язки по вихованню та утриманню дитини, передбачені ст. 150 СК України, оскільки вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, протягом періоду з вересня 2015 року по квітень 2016 року, коли дитина знаходиться в дитячому відділені ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України», вона не приклала зусиль, щоб повернути сина, не відвідувала його, не забезпечувала харчуванням та одягом, продовжує вживати спиртні напої. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як зазначено у ч. 2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Як зазначено у ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З довідки про отримання допомоги № 6193 від 06.11.2015 року вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Славутицької міської ради та відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу сім'ям з дітьми», на дитину [PERSON] з 01.07.2015 року по 31.07.2015 року призначено одноразову допомогу при народженні дитини, щомісячну допомогу при народженні дитини з 01.08.2015 року по 30.09.2015 року та на дитину [PERSON] з 11.01.2013 року по 30.06.2014 року та з 01.12.2014 року по 07.11.2015 року допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Загальна сума доходу за період з 01.05.2015 року по 31.10.2015 року, за винятком аліментів, становить 12820 гривень (а. с. 61). Відповідно до повідомлення начальника ССДС від 28.09.2015 року, адресованого начальникові управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області Шаповал Н.О., призупинено державні виплати [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO](а.с. 18). Як встановлено в судовому засіданні, на час розгляду справи в суді [PERSON] не працює та постійного доходу немає. Згідно ст.184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Врахувавши стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідачки [PERSON], суд відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України визначає аліменти, які повинні стягуватися з [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Відмовляючи в задоволенні первісного позову в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO], та стягнення з нього аліментів на утримання дитини, і задовольняючи зустрічний позов в повному обсязі, суд виходить з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народила сина [PERSON] [INFO] після того, як вона розлучилася з [PERSON], але до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу. З урахуванням зазначеного, походження дитини згідно з вимогами ч.2 ст.122 СК України було визнано від [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч.3 ст. 122 СК України подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка(колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір'ю дитини заяви про визнання батьківства. Як зазначено [PERSON] у зустрічному позові, враховуючи, що [PERSON] не могла визначитися, хто саме є батьком її дитини, то вони не змогли у відповідності до вимог ч.3 ст.122 СК України подати спільну заяву про невизнання його батьком дитини, хоча син [PERSON] - [PERSON] не є його рідною дитиною, оскільки вони з літа 2014 року припинили між собою шлюбні відносини, про що не заперечувала і сама [PERSON]. Згідно ч.1 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. За змістом ч.2 ст. 136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, Суд постановляє рішення про виключення відомостей пр. особу як батька дитини з актового запису про її народження. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і досягнення нею повноліття. Відповідно до висновку експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 447 від 18.02.2016 року при проведенні молекулярно-генетичного дослідження встановлено, що батьківство [PERSON] відносно [PERSON], народженого [PERSON], виключається (а. с. 96-98). За таких обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] не є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO], тому необхідно виключити з актового запису про народження дитини [PERSON], [INFO], за № 147, вчиненого 7 серпня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, відомості про [PERSON], як батька [PERSON], в зв'язку з чим підстав для позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини немає. За правилами ст. 88 ЦПК України з відповідачки [PERSON] на користь органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору за вимоги немайнового характеру в сумі 1218 гривень та на користь держави підлягає стягненню судовий збір з [PERSON] за вимоги майнового характеру в розмірі, передбаченому пп.1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», в сумі 551,20 гривень. Крім того, підлягають стягненню з [PERSON] і органу опіки та піклування виконкому Славутицької міської ради Київської області на користь [PERSON] в рівних частках судові витрати по оплаті судового збору в сумі 487 гривень 20 копійок. Доказів про розмір понесених судових витрат за проведення судово-медичної генетичної експертизи [PERSON] суду не надав. На підставі викладеного,

Outcome: partial