Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

30.08.2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 01.09.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 06.10.2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду, про що постановлено ухвалу суду та повідомлено учасників справи. Обгрунтовуючи заявлені вимоги, [PERSON] вказує, що згідно виконавчого напису № 10990 від 04.03.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., державним виконавцем Кам`янець-Подільськеого міського відділу ДВС Корчовою О.І., було відкрито виконавче провадження № 65738191 від 09.06.2021 року, за яким з нього стягуються кошти на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», на погашення заборгованості за кредитним договором № 958099 від 10.06.2019 року в розмірі 36110.00 грн. Вважає виконавчий напис таким, що прийнятий з порушенням норм чинного законодавства та відповідно, не підлягає виконанню, оскільки кредитний договір не був нотаріально посвідчений не є документом за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Позов просить задовольнити, справу розглянути у його відсутності. В судове засідання не з`явилися представник відповідача та треті особи, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно, належним чином. Директор ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» Яворський Р.І. надіслав суду заяву про визнання позову та розгляд справи у відсутності представника товариства. Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності сторін. Відповідно до ч.2 с.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., було вчинено виконавчий напис № 10990 від 04.03.2021 року. На підставі якого, державним виконавцем Кам`янець-Подільськеого міського відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Корчовою О.І. 09.06.2021 року відкрито виконавче провадження № 65738191, за яким з [PERSON] стягуються кошти на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», на погашення заборгованості за кредитним договором № 959099 від 10.06.2019 року в розмірі 36110.00 грн. В позовній заяві [PERSON] вказує, що зазначена у виконавчому написі сума грошових вимог розрахована невірно; сума грошових вимог не є безспірною, відповідачем не було подано нотаріусу документи, визначені в п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Кредитний договір не входить до вказаного переліку документів, а тому оскаржуваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Вчиняючи виконавчий напис приватний нотаріус повинен був діяти у відповідності положення Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» . Зокрема, розділ вищеназваного переліку «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, було доповнено пунктом 2 «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Дію вказаного пункту 2 було зупинено постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.04.20217 року у даній справі. У даному випадку, під час вчинення спірного виконавчого напису приватним нотаріусом було застосовано нечиниий пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, що призвело до незаконного і необґрунтованого його вчинення. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (надалі за текстом - Порядок), передбачено, що про стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. (надалі за текстом - Перелік). Відповідно до п.1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку перелік документів, на підставі яких стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. п. 3.1-3.2. 3.4 глави 16 розділу ІІ Порядку - нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р.№ 1172. Пунктами 1.2 Переліку передбачено, що такими документами є: п.1) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання; п. 2) кредитні договори, за якими боржником допущено прострочення платежів за зобов`язанням. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка із рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення із відміткою стягувача про погашення заборгованості. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму узагальненні «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» визначив, що належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, є первинні бухгалтерські документи (документи первинного бухгалтерського обліку), такими документами є документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Позивач зазначає, що у зв`язку з поданням позовної заяви до суду ним сплачено судовий збір в розмірі 908 грн., які він просить стягнути із відповідача. Частиною 1 статті 142 ЦПК України, передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved