Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

30.09.2020 року до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська звернулось Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просить суд, з урахуванням уточненої редакції позовної заяви від 16.11.2020 року: - стягнути солідарно з [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , на користь Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради заборгованість по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення, з урахуванням 3% (відсотків) річних та інфляційного збільшення в розмірі 28134,92 грн, з яких: 23939,30 грн - сума основного боргу за період з 01.07.2016 року по 31.07.2020 року; 1262,58 грн - сума 3% (відсотків) річних; 2933,04 грн - інфляційне збільшення, та судовий збір у розмірі 2102,00 грн. І. Стислий виклад позицій учасників справи. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що між ним та відповідачами встановилися фактичні відносини з приводу надання послуг з водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , абоненту відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , відповідальним квартиронаймачем є [PERSON] . У зв`язку з невнесенням відповідачами оплати за надані послуги за період з 01.07.2016 року по 31.07.2020 року виникла заборгованість у загальному розмірі 28134,92 грн. У зв`язку з цим, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по оплаті послуг з водопостачання і водовідведення в сумі 28134,92 грн, з яких: 23939,30 грн - сума основного боргу за період з 01.07.2016 року по 31.07.2020 року; 1262,58 грн - сума 3% (відсотків) річних; 2933,04 грн - інфляційне збільшення та судові витрати у справі. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 29.10.2020 року цивільний позов було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. 16.11.2020 року на виконання ухвали суду позивачем були усунені недоліки позовної заяви належним чином та у повному обсязі. Ухвалою суду від 19.11.2020 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. 15.03.2021 року від представника позивача надійшла письмова заява, за змістом якої останній просить суд розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судові засідання, призначені на 10.12.2020 року, 08.02.2021 року та 15.03.2021 року, відповідачі, які були повідомлені належним чином про дату, час та місце судових засідань, не з`явились, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надсилали, про причини неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву не надали. У зв`язку з цим, за наявності підстав, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Крім того, суд на підставі ст.ст. 211, 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, продовжив судове засідання за відсутності представника позивача та без фіксування судового засідання технічними засобами. Під час розгляду справи судом були досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що за відомостями з довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 05.08.2020 року, за адресою місця проживання: [ADDRESS] , з 10.07.1997 року зареєстрована [PERSON] , [INFO] ; з 15.11.2011 року зареєстрована [PERSON] , [INFO] ; з 19.07.2011 року зареєстрована [PERSON] , [INFO] (а.с.5, 15-17). Між позивачем та [PERSON] , як відповідальним квартиронаймачем, виникли фактичні відносини з приводу надання послуг з водопостачання та водовідведення (а.с.25-30). Відповідно до розрахунків заборгованості по особистому рахунку [NUMBER] , загальна сума заборгованості за оплату послуг з водовідведення та водопостачання за період з 01.07.2016 року по 31.07.2020 року становить 23939,30 грн (а.с.6-7). 14.09.2020 року на адресу місця проживання [PERSON] ( [ADDRESS] ) було направлене досудове повідомлення з вимогою про сплату заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.07.2016 року по 31.07.2020 року у загальному розмірі 28134,92 грн (23939,30 грн - основний борг за послуги водопостачання та водовідведення, 2933,04 грн - індекс інфляції, 1262,58 грн - три відсотки річних) (а.с.4). Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості по оплаті послуг з водопостачання і водовідведення в загальному розмірі 28134,92 грн, з яких: 23939,30 грн - сума основного боргу за період з 01.07.2016 року по 31.07.2020 року; 1262,58 грн - сума трьох відсотків річних; 2933,04 грн - інфляційне збільшення. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР), наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 67 ЖК УРСР, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-ІV (далі - Закон України № 1875-ІV, в редакції, чинний у період з 01.01.2016 року по 01.05.2019 року), предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України № 1875-ІV, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України № 1875-ІV, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно із ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII (далі - Закон України № 2189-VIII, введений в дію 01.05.2019 року), предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України № 2189-VIII, комунальні послуги - це послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до ст. 9 Закону України № 2189-VIII, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України № 2189-VIII, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно із ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відтак, ураховуючи той факт, що відповідачі порушують зобов`язання з оплати наданих послуг з водопостачання та водовідведення, і таке зобов`язання є неподільним, суд вважає вимоги позивача про стягнення з них заборгованості у солідарному порядку такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року №6-2951цс15. Тому позовна вимога про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення у розмірі 23939,30 грн - сума основного боргу за період з 01.07.2016 року по 31.07.2020 року, є такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі. З приводу позовної вимоги про стягнення з відповідачів трьох відсотків річних та інфляційних втрат, суд зазначає таке. За правилами, встановленими ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом. Матеріали справи не містять відомостей про встановлений між сторонами інший розмір відсотків за несвоєчасне виконання зобов`язання, отже, вимога позивача про стягнення з відповідачів трьох відсотків річних та інфляційних втрат у розмірі 1262,58 грн - три відсотки річних; 2933,04 грн - інфляційні втрати, обґрунтована й підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви. Суд, враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства України, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, доходить висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2102,00 грн відповідно, а саме: по 700,67 грн з кожного.

Outcome: approved