Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

31.01.2015 року [PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із зазначеним позовом, посилаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 02.12.1997 року, зареєстрованого Запорізькою товарною біржею «Торг-Інвест» вона є власником квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі, крім позивача [PERSON] та її чоловіка - [PERSON], зареєстровані її донька - [PERSON] та малолітній онук [PERSON], [INFO] - відповідачі у справі. [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON] є громадянами іншої країни - Канади, постійно проживають у м. Торонто, Онтаріо, Канада. У 2013 році відповідачі приїхали в гості до м. Запоріжжя та звернулись з проханням до [PERSON] тимчасово їх зареєструвати за адресою: [ADDRESS], а перед від'їздом до Канади [PERSON] обіцяла знятись з реєстраційного обліку. Позивач зареєструвала доньку з онуком за вказаною адресою, проте [PERSON] своєї обіцянки не виконала та не зняла себе та неповнолітнього з реєстрації. Відповідачі у спірній квартирі добровільно не мешкають, виїхали за кордон. [PERSON] не бажає добровільно зняти себе та неповнолітнього [PERSON] з реєстрації у квартирі, у зв'язку з чим, позивач впродовж тривалого часу сплачує за відповідачів за комунальні послуги, чим спричиняються їм додаткові витрати. Реєстрація відповідача та неповнолітньої дитини чинить пе\-решкоди у здійсненні права користування та розпорядження її майном, тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. [PERSON] просить усунути перешкоди у здій\-сненні права користування та розпорядження квартирою [ADDRESS], шляхом визнання [PERSON] та неповнолітнього [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування жилим приміщенням у зазначеній квартирі. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, суду пояснила, що з 2004 року її донька - [PERSON] мешкає у Канаді. Влітку 2013 року [PERSON] разом з неповнолітнім [PERSON] приїздила в гості та попросила для оформлення відповідних документів зареєструвати її та [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Проте, перед від'їздом до Канади вона не зняла себе та неповнолітнього онука - [PERSON] з реєстрації у спірній квартирі. Представник позивача - [PERSON] позов підтримала, просить його задовольнити, так як реєстрація відповідача та неповнолітньої дитини чинить пе\-решкоди її довірителю у здійсненні права користування та розпорядження майном. Третя особа - представник органу опіки та піклування районної адміністрації по Комунарському району Запорізької міської ради - Петренко Г.Ф. не заперечує проти задоволення позову, так як дитина є громадянином іншої держави і мешкає за межами країни. Допитаний у судовому засіданні свідок - [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою позивачки, мешкає на другому поверсі. Пояснив, що знає сім'ю [PERSON] дуже давно, вони підтримують дружні стосунки. Донька позивача - [PERSON], зі своєю сім'єю мешкає за кордоном. Приїздила влітку 2013 року на декілька тижнів разом з своїм чоловіком на сином - [PERSON] відвідати родичів, а потім знову поїхали за кордон. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він є сусідом [PERSON], вони мешкають в одному під'їзді, підтримують дружні стосунки. Знає, що у позивача є донька, але вона більше десяти років мешкає за кордоном. У 2013 році приїздила в гості до позивача на декілька тижнів, більше він її не бачив. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.11 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 Цивільно-процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі ст.57 Цивільно-процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно купівлі-продажу від 02.12.1997 року, зареєстрованого Запорізькою товарною біржею «Торг-Інвест» [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 13). [PERSON] та її чоловік - [PERSON] зареєстровані і проживають за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 2975 Центру обслуговування абонентів № 11 від 13.11.2014 року (а.с. 8). Відповідач [PERSON] та неповнолітній [PERSON], [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS], але з липня 2013 року не проживають у вказаній квартирі та не сплачують за комунальні послуги (а.с. 11). Зазначений факт підтверджено актом Центру обслуговування абонентів № 11 від 01.12.2014 року. Копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 21.07.2009 року генеральним реєстратором Онтаріо, підтверджено, що неповнолітній [PERSON], [INFO] народився в Торонто, Канада та є громадянином іншої держави ( а.с. 12). Зазначені обставини визнані сторонами під час судового розгляду, тому, відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. Згідно ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідач не знімається з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою у добровільному порядку шляхом подачі відповідної заяви до Комунарського районного відділу Управління державної міграційної служби в Запорізькій області. Згідно до ст.ст. 383, 391 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати приміщення для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України N 2 вiд 10.03.89р., N 13 від 25.12.92р., N 15 від 25.05.98р. - «у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк». Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] та неповнолітній [PERSON] не мешкають у квартирі за адресою: [ADDRESS] з 2013 року з власної ініціативи, тобто без поважної причини, тому за ними, на думку суду, не збереглося право на вказане житлове приміщення, що в свою чергу, свідчить про обґрунтованість позовних вимог у цій частині. У частині примусового зняття відповідачів з реєстраційного обліку у спірній квартирі, на думку суду, необхідно відмовити, так як зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентним (уповноваженим державою) органом, зокрема, на підставі рішення суду і лише у разі відмови компетентного органу здійснити зняття з реєстрації, а спір з цього приводу між сторонами не виник. У подальшому, в разі відмови у знятті з реєстрації в зазначеній квартирі відповідача після визнання її такою, що втратила право користування квартирою на підставі рішення суду, такі дії Комунарського районного відділу Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства. На підставі викладеного,

Outcome: partial