overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

29 вересня 2015 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] з позовною заявою, в якій просила укладений нею шлюб з [PERSON] розірвати. В позові зазначила, що 13 листопада 1999 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу вони мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося: через різні погляди на сімейне життя, між ними часто стали виникали сварки та непорозуміння. Протягом останніх пяти років вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть. Зазначила, що фактично їх шлюб існує формально, відновлення їх сімї не можливе. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала просила його задовольнити. Надала суду пояснення, аналогічні викладеним у справі. Зазначила, що з квітня 2011 року відповідач пішов з сімї та з того часу, вони фактично припинили шлюбні стосунки. Категорично заперечувала проти надання часу на примирення, вважала його не можливим. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Пояснив, що дійсно перебуває у шлюбі з позивачкою від якого мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO]. Зазначив, що через різні погляди на життя та несумісність характерів між ними часто виникали сварки. Через це у квітні 2011 року він пішов з сімї та став проживати окремо. За цей час він та позивач намагалися відновити сімю, проте так і не змогли примиритися. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з таких підстав. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що шлюб може бути розірвано у разі встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 13 листопада 1999 року між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований у Хмельницькому міському відділ реєстрації актів громадянського стану, про що у книзі реєстрації актів про одруження 13.11.1999 року був зроблений актовий запис № 1718. Сторони мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження дитини. На даний час родина розпалася остаточно, відновити її неможливо: сторони втратили почуття взаємоповаги, кохання. З квітня 2011 року вони фактично припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, проживають окремо один від одного. За таких обставин, зважаючи на категоричну позицію обох сторін про небажання перебувати у шлюбі, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам сторін та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

29 вересня 2015 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] з позовною заявою, в якій просила укладений нею шлюб з [PERSON] розірвати. В позові зазначила, що 29 жовтня 2005 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу вони мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося: протягом останніх двох років через різні погляди на сімейне життя, між ними часто стали виникали сварки та непорозуміння. Під час сварок, які відбуваються на очах дитини, відповідач принижує її, що негативно впливає на розвиток сина. Через вказані обставини вважає, що подальше збереження їх сімї та спільне проживання не можливі. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала просила його задовольнити. Надала суду пояснення, аналогічні викладеним у справі. Пояснила суду, що з часу народження дитини між нею та чоловіком стали погіршуватися стосунки: останній не бажав допомагати їй доглядати дитину, часто став затримуватися з роботи. На Новий 2015 рік відповідач взагалі не прийшов до дому, у звязку з чим між ними виникла сварка та з того часу вони стали проживати окремо. З того часу вони спільно не проживають, сімейні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Категорично заперечувала проти надання часу на примирення, вважала його не можливим. В судове засідання відповідач не зявився. Надав суду письмову заяву, в якій проти задоволення позову не заперечував та просив справу розглянути за його відсутності. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з таких підстав. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що шлюб може бути розірвано у разі встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 29 жовтня 2005 року між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, про що у книзі реєстрації шлюбів 29.10.2005 року був зроблений відповідний актовий запис № 2108. Сторони мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження дитини. На даний час родина розпалася остаточно, відновити її неможливо: сторони втратили почуття взаємоповаги, кохання. З січня 2015 року вони фактично припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, проживають окремо один від одного. За таких обставин, зважаючи на категоричну позицію обох сторін про небажання перебувати у шлюбі, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам сторін та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

29 вересня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Красногвардійський р-н, вул. Високогорна, 6. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 28.09.2015р. о 21 год. 50 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 28.09.2015р. о 21 год. 50 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «[PERSON] клінічна психіатрична лікарня» [PERSON] обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Мікульський лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, роздратована, висловлює маячні ідеї відношення в адресу оточуючих, ідеї впливу. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, афективно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

29 вересня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., м. Синельникове, вул. Углова, 67. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 28.09.2015р. о 09 год. 05 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 28.09.2015р. о 09 год. 05 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «[PERSON] клінічна психіатрична лікарня» [PERSON] обласної Ради за направленням лікаря-психіатра лікарні КЗ „ДЦЛ ДОС. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий висловлює парафренні марення. Заявляє, що він посланник Бога, заявляє, що він головний інопланетянин. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

29 вересня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Індустріальний р-н, пр. Правди 6/55. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 28.09.2015р. о 08 год. 34 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 28.09.2015р. о 08 год. 34 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «[PERSON] клінічна психіатрична лікарня» [PERSON] обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Гвоздик лікарні КЗ „Дніпропетровська ГП № 1 ДОС. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворого контакт непродуктивний із-зі стрімкого зниження памяті на поточні та минулі дії. Інтелект знижений. Амнестична де зорієнтованість. [PERSON] було поставлено попередній діагноз судинна (атеросклеротична) деменція. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

29 вересня 2015 року заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання однією сімєю із спадкодавцем [PERSON] до часу відкриття спадщини. У своїй заяві заявник посилалася на те, що з 24.03.1989 року вона та [PERSON] придбали на праві спільної сумісної власності житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою м. Нова Одеса, вул. Маяковського, 34. [PERSON] не мала сімї, була одинокою, була її найкращою подругою, тому вони стали проживати з нею однією сімєю з 1989 року. Вони вели спільне господарство , мали спільний бюджет, спільно готували їжу, доглядали домашніх тварин. Під час важкої хвороби [PERSON], інсульту ,перелому шийки стегна, які тривали більше року, заявниця була єдина хто доглядала її. Від зазначених хвороб [PERSON] померла. Таким чином, вони проживали разом однією сімєю до дня смерті [PERSON] до 13.11.2014 року. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно - частка у спільному майні житловому будинку з господарськими спорудами, що розташований за адресою м. Нова Одеса, вул. Маяковського, 34. Крім заявниці інших спадкоємців, що прийняли спадщину немає. Є рідний брат померлої [PERSON], що спадщину не прийняв, на неї не претендує. Згідно до вимог ст.. 1264 ЦК України заявниця проживала зі спадкодавцем однією сімєю не менше пяти років до часу відкриття спадщини, є спадкоємцем четвертої черги за законом, тому вона звернулась до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сімєю з [PERSON] не менше пяти років до часу відкриття спадщини, для того щоб отримати спадщину. Заявник у судовому засіданні заяву підтримав, та просив встановити факт проживання його зі спадкодавцем [PERSON] однією сімєю до відкриття спадщини. Зацікавленої особи в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи видно, що з 13.11.2014 року в м. Нова Одеса померла [PERSON], у віці 68 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-ФП № 210524 виданого ВДРАЦС РС Новоодеського РУЮ. З копії договору купівлі-продажу від 24.03.1989 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON]М купили будинок по вул. Маяковського, 34, в м. Нова Одеса , який було зареєстровано у Вознесенському БТІ на праві особистої власності за №1340 від 10.04.1989 року. З копії домової книги домовласників [PERSON] ?, [PERSON] ? вбачається, що [PERSON], [INFO], була зареєстрована за адресою [INFO] з 15.06.1989 року по 26.11.2014 року. В судовому засіданні факт проживання однією сімєю померлої з [PERSON] підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] За таких обставин суд вважає доведеним факт постійного проживання однією сімєю заявника та [PERSON]І, з 1989 року по день смерті останньої по 13.11.2014 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

29 вересня 2015 року ПАТ КБ ПриватБанк звернулось до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 40\~733,05 гривень. Відповідно до укладеного договору № KTXRRX09445117 від 23.05.2007 р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 1869,55 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Але зобовязання відповідачем, щодо сплати кредиту та відсотків за користування кредитом за кредитним договором виконувались з порушенням умов договору та на час подання позову до суду залишаються такими. Станом на 08.09.2015 р. відповідач має заборгованість 41123,78 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі. На задоволенні позовних вимогах наполягає в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання без поважної причини не зявився, хоча про дату, час, та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення в матеріалах справи. Заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

29 вересня 2015 року позивач [PERSON] акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідно до укладеного договору № IFXRRX06550185 від 18.10.2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 3\~034,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.Внаслідок порушення графіку сплати коштів станом на 17.08.2015 року за відповідачем наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями на загальну суму 19\~969,33 грн., що складається з наступного: заборгованість за кредитом 2\~058,78 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 124,05 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 594,80 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 15\~764,59 грн., а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) 927,11 грн. Так як відповідач не бажає у добровільному порядку сплатити заборгованість, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором № IFXRRX06550185 від 18.10.2007 року на загальну суму 19\~969,33 грн., а також судові витрати, сплачені у вигляді судового збору, у сумі 1 218,00 грн. У судове засідання представник позивача не прибув, проте надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно із ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

29 вересня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між ним та відповідачем [PERSON] 12.09.2010 року було укладено шлюб. Від даного шлюбу в них народилася донька [PERSON], [INFO]: Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити та шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, попередньо надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, шлюб просить розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена, попередньо надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, щодо розірвання шлюбу не заперечує. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з'явилися в судове засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 12.09.2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить в матеріалах справи свідоцтво про шлюб серії І-КЕ № 070263 від 12.09.2010 року, актовий запис №183 (а.с.4) Від даного шлюбу в них народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується, копією свідоцтва про народження серії І-КЕ №186547 від 10.01.2014 року (а.с.5). Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Сторони з квітня 2015 року проживають окремо. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу наділі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, аналізуючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved