Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

30 жовтня 2017 року, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вони з відповідачем з 08 серпня 2009 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Котовську Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 154. Від вказаного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає та буде проживати з матір'ю [PERSON] Причиною розпаду сім'ї послужила різність поглядів на життя при яких продовження сімейних відносин є неможливим. Шлюбні відносини фактично припинились з червня 2015 року. Тому позивач просить суд, розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Котовську Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 154. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду від нього надійшла заява в якій він просить суд розглядати справу у його відсутність, позов про розірвання шлюбу підтримав в повному обсязі, крім того, зазначив, що спору по розділу майна немає. Відповідач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду від неї надійшла заява, в якій вона просить слухати справу у її відсутність, позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі, після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]», крім того, зазначила що спору по розділу майна не має. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 08 серпня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Котовську Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 154. Від спільного життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. На підставі ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили подружні відносини і однією сім'єю не проживають з червня 2015 року, сторони відновлювати подружні відносини не мають наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не мають потреби, оскільки вважають, що їхня сім'я розпалася остаточно. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін, адже сторони категорично налаштовані на розірвання шлюбу, на примирення не згодні, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. На підставі ч. 1 ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Сторони дійшли згоди щодо місця проживання неповнолітньої [PERSON] з матір'ю. Згідно ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відповідач бажає надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]». Спору стосовно поділу майна подружжя не має. Частина 3 ст.115 Сімейного кодексу України регламентує, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В порядку ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір у розмірі 640,00 грн. на користь позивача [PERSON]. На підставі ст.ст. 10, 11, 197 ч. 2, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд -

Outcome: approved