Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

31 березня 2015 року позивач по справі в особі законного представника за довіреністю [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку. В обґрунтування позову вказала, що вона та відповідач по справі - [PERSON] 07 червня 2005 року уклали та нотаріально посвідчили договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться на земельній ділянці площею 0,12 га для обслуговування будівель та ведення особистого підсобного господарства по вулиці Піонерській, 56 в селищі Шевченкове Харківської області. На сьогоднішній день право власності на земельну ділянку відповідачем не переоформлено, правовстановлюючий документ на земельну ділянку на її ім'я не отриманий, відповідач відмовляється від здійснення вищевказаних дій та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки, у зв'язку із чим позивач змушена була звернутися до суду з даним позовом для захисту свої законних прав та інтересів. Законний представник в судовому засіданні наполягала на задоволенні позову. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності за наявними у справі доказами проти позову не заперечує (а.с.23). Суд, перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та відповідач по справі - [PERSON] 07 червня 2005 року уклали та нотаріально посвідчили договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями по вулиці Піонерській, 56 в селищі Шевченкове Харківської області, що підтверджується копією договору в матеріалах справи (а.с.5). Зазначений будинок з надвірними будівлями знаходиться на земельній ділянці площею 1200 кв.м (0,12 га) для обслуговування будівель та ведення особистого підсобного господарства, яка за умовами договору купівлі-продажу повинна бути передана у власність позивачу після оформлення державного акту на право приватної власності на землю відповідачем - [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом віл 05.05.2005 року (а.с.10). Державний акт на спірну земельну ділянку оформлено на померлого [PERSON] (чоловіка відповідача по справі) по теперішній час, що підтверджується копією Державного акту серії ХР № 27-00-009216 в матеріалах справи (а.с.11). На сьогоднішній день право власності на земельну ділянку [PERSON] не переоформлено, правовстановлюючий документ на земельну ділянку на її ім'я не отриманий, відповідач відмовляється від здійснення вищевказаних дій та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки. При зверненні позивача до Шевченківської держнотконтори у Харківській області щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки [PERSON] було відмовлено, що підтверджується Листом № 247/02-14 від 27.08.2014 року, так як відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку на відповідача (а.с.12). Фактично позивач володіє житловим будинком з надвірними спорудами, розташованими на спірній земельній ділянці по вулиці Піонерській, 56 в селищі Шевченкове Харківської області з червня місяця 2005 року, при цьому користуючись земельною ділянкою та сплачуючи земельний податок, проте право власності є порушеним та не визнаним, оскільки позивач не має змоги вільно володіти та розпоряджатися вказаною земельною ділянкою. У відповідності до ст.ст. 316,328 ЦК України право власності це є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника. Крім того, згідно ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. Зазначена норма закріплює принцип цілісності об'єкта нерухомості із земельною ділянкою на якій цей об'єкт розташований. За цими нормами, визначення правового режиму земельної ділянки перебуває в прямій залежності від права власності на будівлі і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів, щодо набуття права власності на рухомість і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на рухомість. Таким чином за загальним правилом особа яка набула право власності на будинок, стає власником земельної ділянки на тих самих умовах на яких вона належала попередньому власнику. Оскільки позивач є законним власником житлового будинку, який розміщений на спірній земельній ділянці та користується земельною ділянкою, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на земельну ділянку.

Outcome: approved