Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

29 жовтня 2018 року [PERSON] звернулась до Словянського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 22 листопада 2008 року виконкомом Біленьківської селищної ради м. Краматорська Донецької області між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що був складений відповідний актовий запис № 56. Сторони від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що сімейні відносини між ними протягом останніх трьох років практично припинені, та на даний час ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання також припинені. Зазначає, що між ними досягнуто взаємної усної згоди щодо розподілу спільного майна та проживання їх спільних дітей. Сторони дійшли згоди, що діти залишаться проживати разом з позивачкою. Переконана, що збереження шлюбу є неможливим. З огляду на викладене просила суд ухвалити рішення, яким розірвати укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований у виконкомі Біленьківській селищній раді м. Краматорська Донецької області, актовий запис № 56. Позивачка [PERSON], та її представник [PERSON], який діє на підставі договору про надання адвокатської правової допомоги від 25 жовтня 2018 року (а.с. 12), будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання не зявились, подали до суду заяви з проханням розгляд справи проводити у їх відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Позивачка просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Малахова». Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Судом були спрямовані судові повістки за адресою місця проживання [PERSON] зареєстрованого у встановленому законом порядку, що підтверджено\~відповіддю на\~запит суду, направлений у порядку ст. 187 ЦПК України. Однак [PERSON], будучи повідомленим у встановленому законом порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не зявився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач, будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце розгляду справи не зявився без повідомлення причин неявки, не подав відзив, а позивачка не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних чи доказів із постановленням заочного рішення, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, та про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів з постановленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 листопада 2008 року. Шлюб між ними зареєстрований виконкомом Біленківської селищної ради міста Краматорська Донецької області, що стверджується свідоцтвом про шлюб Серія: І-НО № 480277 (а.с. 18). Сторони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія: 1-НО № 420898 (а.с.6), [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія: V-АГ № 577353 (а.с.4), та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія: І-НО № 553168 (а.с.7). Спільне життя між подружжям не склалося. Сімейні відносини між ними протягом останніх трьох років практично припинені, та на даний час ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинені. Спір з приводу поділу спільного майна та місця проживання дітей відсутній. Сторони дійшли згоди про те, що діти залишаться проживати разом з позивачкою. Відповідно до п. п. 10,11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (\~ст. 129 Конституції) зобов'язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України,\~відповідно до\~яких цивільне\~судочинство здійснюється\~на засадах\~змагальності сторін.\~Учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не зявився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивачки. Відповідно до положень статті 51\~Конституції\~України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При вирішенні питання про розірвання шлюбу, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивачки. Діти залишаються із позиваоскільки про це існує домовленість сторін. Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У звязку із цим, враховуючи, що позивачка просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Малахова», суд приходить до висновку, що слід його залишити. Відповідно до п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає\~розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов судом задоволений повністю, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн., який був сплачений нею при звернення до суду із даним позовом. На підставі наведеного,

Outcome: approved