Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

5 червня 2018 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі заяви до суду і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2019 року. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вони з відповідачем перебували у незареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину повнолітнього сина - [PERSON], який навчаєтья в Новочорторийському державному аграрному технікумі за спеціальнністю Вироблицтво і переробка продуктів тваринництва, на державній формі навчання, отримує стипендію в розмірі 888 гривень. На утримання сина необхідні кошти, зокрема на проїзд, посібники, харчування та інше, тому виникла необхідність звернутися до суду. Ухвалою судді від 11.07.2018 року відкрито спрощене позовне провадження по справі, справу призначено до розгляду без виклику сторін (а.с.9-10). Відповідач надіслав на адресу суду заяву в якій позов визнає повністю (а.с. 16). Відповідно до положень ч. 2 ст.247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою. Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії І-ТП № 289201 від 12 липня 2000 року, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. (а. с. 3). Відповідно до даних довідки №106 від 30.05.2018 року, виданої Новочорторийським державним аграрним технікумом, [PERSON] дійсно навчається на ІІІ-А курсі денної форми навчання Новочорторийського державного аграрного технікуму за спеціальнністю Виробництво і переробка продуктів тваринництва за рахунок державного бюджету, термін навчання - з 01.09.2015 року до 30.06. 2019 року (а.с.4). Згідно зі ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Частиною 1 ст.199 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За приписами ч. 1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Зі змісту ст.199 СК України вбачається, що обов'язок по утриманню повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не є продовженням обов'язку по утриманню дитини до вісімнадцяти років. Це - самостійний обов'язок, який має власні підстави виникнення і припинення. Обов'язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина виникає за умови їх потреби у матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням та за умови, що батьки можуть надавати матеріальну допомогу. Отже, при вирішенні спору щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, та визначення їх розміру має значення, зокрема, встановлення можливості надання батьками матеріальної допомоги, а також з'ясування потреби дитини, яка продовжує навчання, в отриманні такої допомоги. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги, оскільки продовжує навчання, його мати, [PERSON] несе витрати на його утримання, в той час, коли батько [PERSON] також має змогу надавати матеріальну допомогу, оскільки позовні вимоги визнає. Враховуючи ту обставину, що відповідачем позов визнаний в повному обсязі, визнання позову не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачем і приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. За таких умов з відповідача [PERSON] належить стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 500, 00 гривень, щомісячно, починаючи з 05.07.2018 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення сином двадцяти трьох років. Згідно зі ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Виходячи зі змісту ч.1 ст.2 ЦПК, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову за умови, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам ст.206 цього Кодексу (ч.6 ст.263 ЦПК України). Виконуючи вимоги ч.6 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі наведеного,\~\~

Outcome: approved