Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

31.07.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт проживання [PERSON] однією сімєю з [PERSON] з лютого 2004 року до дня відкриття спадщини, тобто до 04.07.2009 року за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Першотравневе, вул. Миру, 125 та визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 04.07.2009 року, право власності на земельну ділянку площею 2,6714 га, яка розташована на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, мотивуючи тим, що вищевказане майно належить [PERSON]. 04.07.2009 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на вищевказане спадкове майно. Спадкоємців за законом першої, другої, третьої черги після смерті [PERSON], немає. [PERSON] з лютого 2004 року, постійно проживав разом з [PERSON] за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Першотравневе, вул. Миру, 125, де вони вели спільне господарство, були повязані взаємними правами та обовязками, тобто відносини які склались між ними є сімейними, отже [PERSON] має право на спадкування за законом як спадкоємець четвертої черги після смерті [PERSON], померлого 04.07.2009 року, відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України. Позивач прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно мешкала разом із спадкодавцем. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено, у звязку з тим, що необхідно надати доказ на право спадкування за законом, як особі яка проживала зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 2,6714 га, яка розташована на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯА № 841517, виданого 27.12.2005 року Ізмаїльською райдержадміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.05.521.00121, кадастровий номер земельної ділянки 5122085300:01:002:0343, що підтверджено довідкою, наданою Міськрайонним управлінням в Ізмаїльському районі та м. Ізмаїлі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 2610/126-18 від 11.09.2018 року, згідно якої, площа земельної ділянки з кадастровим номером\~5122085300:01:002:0343за даними Національної кадастрової системи України складає 2,6714 га. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 182574, виданого 06.07.2009 року виконкомом Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер 04.07.2009 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 2,6714 га, яка розташована на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 52945365 від 13.08.2018 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу [PERSON], інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], померлого 04.07.2009 року відсутня. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно до ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємців за законом першої, другої, третьої черги відповідно до ст. 1261 - 1263 ЦК України після смерті [PERSON], немає. Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Відповідно п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Досліджуючи показання свідків [PERSON] та [PERSON] судом було встановлено, що [PERSON] проживала разом із [PERSON] та доглядала його, з лютого 2004 року у його будинку, розташованому за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Першотравневе, вул. Миру, 125, де вони вели спільне господарство, були повязані взаємними правами та обовязками, відносини які склались між ними є сімейними, вказане також підтверджено довідкою Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 06.07.2017 року №270. Отже [PERSON] має право на спадкування за законом як спадкоємець четвертої черги після смерті [PERSON], померлого 04.07.2009 року, відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає, що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 52945356 від 13.08.2018 року, наданою приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу [PERSON], згідно якої після [PERSON], померлого 04.07.2009 року, будь-які заяви не надходили, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавались. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому\~засіданні було\~встановлено,\~що [PERSON]\~на час\~відкриття спадщини\~постійно мешкала\~разом із\~[PERSON] з лютого 2004 року до дня відкриття спадщини, тобто до 04.07.2009 року, за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Першотравневе, вул. Миру, 125, що підтверджено поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили факт спільного проживання однією сімєю, тобто [PERSON] вважається такою, яка прийняла спадщину. Крім того, факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини підтверджується довідкою Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 06.07.2017 року №270. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу [PERSON] № 190/01-16 від 03.08.2017 року позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом, у звязку із тим, що необхідно надати доказ на право спадкування за законом, як особі яка проживала зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Проаналізувавши докази, що є в матеріалах справи, показання свідків, суд дійшов до висновку, що стосунки, які склались між [PERSON] та [PERSON] були сімейними, вони були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, отже [PERSON] є спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті [PERSON], померлого 04.07.2009 року, тому підлягає задоволенню позов [PERSON] про встановлення факту її проживання однією сімєю\~з [PERSON]\~з лютого\~2004\~року до\~дня відкриття\~спадщини,\~тобто до\~04.07.2009\~року за\~адресою:\~Одеська область,\~Ізмаїльський район,\~с.\~Першотравневе,\~вул.\~Миру,\~125та визнання за нею, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 04.07.2009 року, право власності на земельну ділянку площею 2,6714 га, яка розташована на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Також, приймаючи до уваги, що у звязку з тим що, право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі\~ст. 16 ЦК України, в зв'язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved