Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

29.12.2015 року позивачка звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] року. Зазначає, що відповідачі з 29.11.2013 року влаштували дитину до КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР, а з 20.06.2014 року припинили спілкування з дитиною та більше нею не цікавились. На підставі рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 04.06.2015 року по цивільній справі № 333/1524/15-ц відповідачі позбавлені батьківських прав відносно дитини - сина [PERSON], [INFO]. Позивачка призначена опікуном над дитиною згідно з розпорядженням районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району від 23.11.2015 року № 733р, визначено місце проживання дитини за місцем проживання опікуна: [ADDRESS]. 08.12.2015 року дитина передана у сім'ю опікуна, що підтверджено актом. На зазначених підставах позивачка просить задовольнити позов, стягнути з кожного з відповідачів аліменти на її користь на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) відповідачів, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. При проведенні судового засідання позивачка не була присутня, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вх.№ від 09.02.2016 року, наполягає на позовних вимогах, підтверджує викладені в заяві обставини, не заперечує проти винесення заочного рішення в разі неявки належним чином повідомлених відповідачів. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день, час та місце судового засідання повідомлялись за останньою відомою адресою, що підтверджується матеріалами справи, про причини своєї неявки суд не сповістили, заяв, клопотань та заперечень проти позову не надали. Оскільки причини неявки відповідачів визнаються судом неповажними, у відповідності до ч.4 ст. 169, ч.1 ст. 224, ч.1 ст. 225 ЦПК України, суд, враховуючи думку позивачки, постановляє ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалює заочне рішення на підставі наявних в справі доказів.. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню у зв'язку із наступним. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою ВРУ № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ст. 141 СК України врегульовано, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. За змістом ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд також виходить з правового змісту ч. 2 ст. 182, ч.1 ст. 183 СК України, якими передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Як встановлено судом, [INFO] року народився [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], а.с.3-6). Заочним рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя по цивільній справі №333/1524/15-ц від 04.06.2015 року, яке набрало законної сили 16.06.2015 року, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], позбавлено батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO] З відповідачів стягнуто аліменти на користь КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР на утримання дитини, у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) відповідачів, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 05.03.2015 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.7-8). За змістом рішення суду, 29.11.2013 року до КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР звернулись відповідачі з заявою про тимчасове влаштування дитини [PERSON] до будинку дитини, згідно з висновком служби у справах дітей від 27.04.2015 року батьки покинули дитину у зазначеному закладі, ухиляються від батьківських обов'язків, не займються вихованням сина, не цікавляться його інтелектуальним, фізичним, духовним та психічним розвитком, матеріально не утримують, що згідно з ч.3 ст. 61 ЦПК України не підлягає додатковому доказуванню. Згідно з розпорядженням голови районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району №733р від 23.11.2015 року, [PERSON] призначено опікуном над малолітнім [PERSON], [INFO] (а.с.9), визначено місце проживання дитини за місцем проживання опікуна. Крім того, як підтверджено актом від 08.12.2015 року (а.с.10), дитину передано у сім'ю опікуна. Встановлено, що дитина проживає з позивачкою, яка є його опікуном, знаходиться на її утриманні. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Так, аліменти підлягають стягненню з 29.12.2015 року (а.с.1) Тому, враховуючи обставини справи, суд вважає за доцільне стягувати з кожного з відповідачів аліменти у частці від заробітку (доходу) в розмірі 1/4 частини, щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення [PERSON] повноліття. За змістом п.3 ч.1 ст. 80, ч.3 ст. 88 ЦПК України, суд стягує із відповідачів порівну в дохід держави судовий збір у сумі 551,20 грн., від сплати яких позивачка була звільнена при пред'явленні позову до суду. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved