Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

30.04.2015р. [PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ «Логус Компані» та з врахуванням уточнених і збільшених під час розгляду справи позовних вимог просив розірвати трудовий договір, укладений між ним і відповідачем з 13.03.2015р. на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням, зобов*язати відповідача видати йому трудову книжку із записом про звільнення з 13.03.2015р. на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням і стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з 01.11.2014р. по 13.03.2015р. сумі 6 062 грн. 61 коп., середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки та повного розрахунку при звільненні в сумі 10 953 грн. 215 коп., а всього: 17 015 грн. 86 коп. [PERSON] обгрутовував позов тим, що з працював у відповідача за безстроковим трудовим договором з 01.08.2014р. на посаді водія, 22.02.2015р. він звернувся до відповідача із заявою про звільнення його за власним бажанням за ст.38 КЗпП України, оскільки заробітну плату йому не виплачували, однак керівник ТОВ «Логус Компані» Лавров А.О. не бажав його звільняти, у зв*язку із чим він був вимушений надіслати заяву поштою з описом вкладення. Після подання заяви він відпрацював два тижні і 13.03.2015р. він звернувся до головного бухгалтера та керівника ТОВ «Логус Компані» з проханням видати йому трудову книжку і провести з ним повний розрахунок. Однак, у видачі трудової книжки і проведенні повного розрахунку йому було відмовлено. До теперішнього часу він не отримав від відповідача трудової книжки з відповідним записом, відповідач не провів з ним повного розрахунку і має заборгованість по заробітній платі у вказаних вище сумах. У зв*язку із наведеним просив задовольнити позов з врахуванням уточнень на підставі ст.ст. 38, 47, 115, 116, 117, 238 КЗпП України. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та на порушення трудових прав позивача, а також пояснила про те, що [PERSON] неодноразово звертався до ТОВ «Логус Компані» з проханням провести з ним повний розрахунок, виплатити заборгованість по заробітній платі та видати належним чином оформлену трудову книжку, однак керівництво Товариства ігнорує прохання, а також не надає позивачу копії документів стосовно його роботи в ТОВ «Логус Компані», зокрема, накази про прийняття і звільнення із посади та довідку про його заробіток і розмір заборгованості по заробітній платі на теперішній час. Представник відповідача в судове засідання не з*явився неодноразово, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, що стверджується розпискою на листі (а.с. 18), конвертами, повернутими на адресу суду за закінченням терміну їх зберігання на пошті (а.с. 25, 26, 39, 41, 42), поштовим повідомленням (а.с. 40), розпискою представника відповідача про отримання уточненого позову і повідомленням про час розгляду справи (а.с. 53), про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 36), заявою про перенесення розгляду справи (а.с. 49), розпискою (а.с. 53), клопотанням (а.с. 54), заперечень проти позову і документів, які були витребувані згідно ухвали суду від 30.06.2015р., суду не надав, про поважність причин неявки представника суд не повідомив. За таких обставин, з врахуванням порушення розумних строків розгляду справи, визначених ст.157 ЦПК України, суд вважає за можливе розгляд справи за відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно частини 4 ст.169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного. Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язану довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вказував позивач в позові і підтвердив його представник в судовому засіданні, він працював у відповідача за безстроковим трудовим договором з 01.08.2014р. на посаді водія і 22.02.2015р. він звернувся до відповідача із заявою про звільнення його за власним бажанням за ст.38 КЗпП України (а.с. 6 - копія заяви), яку відповідач отримати відмовився, у зв*язку із чим він надіслав її поштою з описом вкладення в цінний лист (а.с. 5 - копія опису вкладення і чеку). В матеріалах справи є індивідуальні відомості про застраховану особу з Пенсійного фонду України від 19.03.2015р., з яких вбачається, що із заробітної плати [PERSON] в ТОВ «Логус Компані» здійснювалися відрахування страхових виплат за 2014р. і 2015р. (а.с. 4 - копія). З приводу порушення ТОВ «Логус Компані» свого обов*язку по виплаті [PERSON] заробітної плати, позивач звертався до ДПІ у Святошинському районі м.Києва, яка надала йому відповідь від 19.05.20915р., де, крім іншого вказано, що в результаті перевірки виявлені факти порушень чинного законодавства ТОВ «Логус Компані» (а.с. 27 - копія відповіді). Після звернення [PERSON] до суду, а саме: 29.04.2015р., позивач отримав лист від ТОВ «Логус Компані» з проханням з*явитись до ТОВ «Логус Копані» за адресою: м.Київ, вул.Ф.Пушиної, 23/25 для поновлення документів, отримання трудової книжки і заробітної плати за березень 2015р. (а.с. 30 - копія листа). Як пояснила представник позивача в судовому засіданні, позивач на виклик з*явився, однак за вказаною адресою відповідача розшукано не було. На запит суду з ДПІ Святошинського району м.Києва надійшли відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів [PERSON] в ТОВ «Логус Компані» (а.с. 43) і надіслано розпорядження про прийняття позивача на роботу до ТОВ «Логус Компані» з 01.08.2014р. на посаду водія автотранспортних засобів (а.с. 44 - копія). Як вказувала представник позивача в судовому засіданні, відповідач не відреагував на заяву від 22.02.2015р. позивача про розірвання трудового договору за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України, не видав йому належним чином оформлену трудову книжку із записом про звільнення за власним бажанням з 13.03.2015р. на підставі ст.38 КЗпП України, не виплатив заборгованість по заробітній платі за період з 01.11.2014р. по 13.03.2015р. сумі 6 062 грн. 61 коп., середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки та не провів повного розрахунку при звільненні в сумі 10 953 грн. 215 коп., а всього: 17 015 грн. 86 коп. Відповідач не надав суду доказів в спростування таких обставин справи, а тому суд вважає їх встановленими. Згідно частини 1 ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується робітникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів у місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. У відповідності до частини 1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов*язаний в день звільнення видати працівнику належним чином оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок в строки, зазначені в ст.116 КЗпП України. В частині 1 ст.116 КЗпП України вказано, що при звільненні працівника виплата усіх сум, належних йому від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення… За правилами частини 1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. В частині 4 ст.235 КЗпП України передбачено, у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівнику виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв*язку, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, відсутність в справі доказів в їх спростування та необхідність їх задоволення. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved