Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

29.08.2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що у його власності перебуває квартира [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу від 29.01.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 29.01.2010 року за реєстровим № 102. 09.02. та 05.05. 2010 року у зазначеній квартирі було зареєстровано [PERSON] та [PERSON] як фізичні особи. Відповідачі за вищевказаною адресою з дня реєстрації до теперішнього часу не проживають. Крім того, факт не проживання [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] підтверджується актами про не проживання від 02.06.2014 року, 12.01. та 10.10.2015 року. Враховуючи той факт, що відповідачі добровільно знятися з реєстрації не бажають, комунальні платежі не сплачують, в квартирі відсутні їх особисті речі просив визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зобов»язати Голосіївський районний відділ ГУ ДМС в м. Києві зняти останніх з реєстраційного обліку. У судове засідання позивач не з»явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, повідомивши суд, що заявлений позов підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], у судове засідання не з»явилися, направлені судові виклики за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку їх місця проживання, повернуто до суду з відміткою відділу зв»язку про закінчення терміну зберігання, що за правилами п. 5 ст. 74 ЦПК України є підставою для висновку суду про належне повідомлення сторони. З огляду на викладене, врахувавши думку позивача, суд ухвалив, розглянути справу за відсутності сторін, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних. Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заявлених до [PERSON] та [PERSON] позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджено договором купівлі-продажу квартири від 29.01.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Байдик Т.М. (а.с. 4-5). За даними довідки форми № 3 на квартиру [ADDRESS] виданої ТОВ «Ліко-Житлосервіс» 25.08.2015 року за № 1151, у квартирі зареєстровано місце проживання [PERSON] з 09.02.2010 року, [PERSON] з 02.03.2010 року, [PERSON] з 25.02.2010 року, [PERSON] з 25.02.2010 року, [PERSON] з 24.01.2012 року, [PERSON] з 09.02.2010 року, [PERSON] з 05.05.2010 року (а.с. 11). Крім того, зазначена вище довідка містить дані про те, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у квартирі [ADDRESS] як фізичні особи. За правилами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Звертаючись в суд з позовом, позивач стверджують, що відповідачі не проживали та не з»являлися у спірній квартирі з моменту реєстрації, однак не знялися з реєстраційного обліку, а тому у такий спосіб чинять йому перешкоди щодо використання на власний розсуд належного йому майна, яким є спірна квартира. Крім того, за даними актів від 02.06., 10.10. 2014 року та 12.01.2015 року, складених комісією у складі майстрів т/д - [PERSON], [PERSON], доглядачів будинку - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та сусідів [PERSON] та [PERSON], затверджених директором ТОВ «Ліко-житлосервіс» щодо обстеження квартири [ADDRESS] на предмет встановлення факту не проживання [PERSON] та [PERSON], комісією встановлено, що [PERSON] та [PERSON] у квартирі за вище вказаною адресою не проживають (а.с. 12, 13, 26, 27, 28). Судом також встановлено, що [PERSON] 07.08.2014 року було видано на ім»я [PERSON] довіреність, що посвідчена нотаріусом м. Семей, Східно-Казахстанської області, Республіки Казахстан Калієвим Б.М. 07.08.2014 року та зареєстрована в реєстрі за № 42-2428, відповідно до змісту якої доручив [PERSON] виконати всі дії щодо зняття його з реєстраційного обліку у квартирі [ADDRESS] (а.с. 29). Наразі, приймаючи до уваги, що відповідачі були зареєстровані у квартирі [ADDRESS] як фізичні особи, однак з моменту реєстрації не проживали у зазначеній квартирі, не проживають останні у квартирі [NUMBER] і на час вирішення справи судом, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог [PERSON] щодо визнання відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved