Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

29.10.2020 позивач Орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації звернувся до суду з позовом та з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд: - позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ; - позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ; - передати малолітню [PERSON] , [INFO] , на опікування органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації. - стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини. - стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . З 23.04.2020 року дитина перебуває на обліку Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, як така, що опинилася в складних життєвих обставинах, у зв`язку з тим, що проживає в сім`ї, де батьки або особи які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Зазначає, що 13.04.2020 року до служби надійшла інформація від комунального некомерційного підприємства «Центру первинної медико-санітарної допомоги №1 Солом`янського району м.Києва» щодо дитини [PERSON] [INFO] , 10.04.2020 року здійснено патронаж до новонародженої дитини за адресою: [ADDRESS] лікарем-педіатром [PERSON] та медичною сестрою [PERSON] . При огляді помешкання виявлено, що дитина перебуває в антисанітарних умовах. Свідоцтво про народження у дитини відсутнє. Мати не приймає участі у догляді за немовлям, батька немає. Догляд здійснює стороння особа із групи соціального ризику. У зв`язку з чим дитину було поміщено до комунального некомерційного підприємства «Дитячої клінічної лікарні №6 Шевченківського району м.Києва». 17.04.2020 року із письмовою заявою до служби звернулася [PERSON] , в якій просила влаштувати доньку до закладу соціального захисту дітей. Вказує, що спеціалістами служби 17.04.2020 року було відвідана родина за місцем проживання, а саме: [ADDRESS] . При огляді було виявлено, що квартира однокімнатна перебуває у вкрай незадовільному стані. Зазначає, що на момент влаштування дитини до лікарняного закладу було встановлено, що матір малолітньої дитини не зверталася до відповідних органів для проведення державної реєстрації народження її доньки та отримання свідоцтва про народження. В зв`язку з чим службою були вжиті заходи для отримання свідоцтва про народження, а саме, розпорядження від 22.04.2020 №400 Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації «Про надання дозволу на визначення імені та прізвища малолітньої дитини» було надано дозвіл [PERSON] на визначення прізвища малолітньої доньки, [INFO] , - « [PERSON] », імені - « [PERSON] », по-батькові - « [PERSON] » при реєстрації в органах юстиції. Вказує, що 23.04.2020 року малолітню дитину було влаштовано за направленням №5 від 21.04.2020 року до відділення для тимчасового перебування дітей з невизначеним правовим статусом Київського міського будинку дитини ім. М.М.Городецького, де вона перебуває нині. Відповідно до листа від 27.05.2020 року Солом`янського районного у м.Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді стало відомо, що 25.05.2020 року фахівцями центру [PERSON] було запропоновано послуги центру, наголошено про відповідальне ставлення до батьківства, запропоновано послугу соціального супроводу. Зазначає, що з інформації від 17.06.2020 року Солом`янського управління поліції ГУНП у м.Києві вбачається, що до кримінальної відповідальності [PERSON] не притягувалась, однак притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП. За місцем мешкання [PERSON] характеризується негативно. Вказує, що за інформацією від 05.08.2020 року Київського міського будинку дитини ім. М.М. Городецького стало відомо, що [PERSON] свою малолітню доньку [PERSON] не відвідувала та не цікавилась своєю донькою в телефонному режимі. Відповідно до листа від 05.08.2020 року районного центру соціальних служб стало відомо, що з 26.05.2020 року було встановлено контакт з [PERSON] в телефонному режимі. Протягом вказаного періоду відбулося дві зустрічі, при яких було нагадано про послуги центру. Однак [PERSON] відмовилась від усіх пропонованих послуг. З 17.07.2020 року перестала виходити на зв`язок із фахівцем центру. 28.09.2020 року до служби за запрошенням з`явилася [PERSON] , яка надала письмове пояснення з якого вбачається, що дитини вона жодного разу не відвідувала, постійного місця проживання нині не має, ніде не працює. Вказує, що батько долею дитини не цікавиться до служби із письмовими заявами не звертався. Вказує, що спеціалістами служби з залученими спеціалістами Служби у справах дітей та сім`ї було в черговий раз відвідана родина за адресою: [ADDRESS] . При огляді було виявлено, що квартира перебуває вкрай незадовільному стані. Для малолітньої дитини відсутні нормальні умови для проживання. Питання щодо неналежного виконання відповідачів своїх батьківських обов`язків відносно доньки розглянуто комісією з питань захисту прав дитини при Солом`янській районній в місті Києві державній адміністрації, засідання якої відбулося 15.10.2020 року. На запрошення [PERSON] не відреагувала, чим проявила байдужість та безвідповідальність до своїх батьківських обов`язків. Позивачем також було зазначено, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 06.03.2018 року справа №760/12937/17, [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно її сина [PERSON] , [INFO] . З наведених підстав для захисту інтересів дитини просять позов задовольнити в повному обсязі. 29.10.2020 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 29.10.2020 року суду був наданий висновок органу опіки та піклування Солом`янської районної в м.Києві державної адміністрації в якому орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно їх малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 28.12.2020 року було відкрито провадження по справи та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні. 27.01.2021 року до суду надійшла заява від начальника відділу реєстрації актів цивільного стану в якому останній просить вказану справу розглядати за відсутності представника. Відповідач в судове засідання не з`явилася, відзиву на позовну заяву в встановлені судом строк подано не було. Ухвалою суду від 05.02.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 10.03.2021 року до суду надійшла заява від представника позивача в якому останній просив провести розгляд справи за його відсутності та у разі неявки відповідача у судове засідання не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Про причину неявки суд до відома не поставили. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.04.2020 року, видане Солом`янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві(а.с.11). З 23.04.2020 року дитина перебуває на обліку служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, як така, що опинилася в складних життєвих обставинах, у зв`язку з тим, що проживає в сім`ї, де батьки або особи які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Так, 17.04.2020 року із письмовою заявою до служби звернулася [PERSON] , в якій просила влаштувати доньку до закладу соціального захисту дітей. 23.04.2020 року малолітню [PERSON] було влаштовано за направленням №5 від 21.04.2020 року до відділення для тимчасового перебування дітей з невизначеним правовим статусом Київського міського будинку ім. М.М. Городецького, де вона перебуває на даний час. За інформацією Київського міського будинку дитини ім. М.М. Городецького від 05.08.2020 року стало відомо, що [PERSON] свою малолітню доньку [PERSON] не відвідувала. Відповідно до листа від 05.08.2020 року районного центру соціальних служб стало відомо, що з 26.05.2020 року було встановлено контакт з відповідачем [PERSON] в телефонному режимі та проведено декілька зустрічей, при яких були запропоновані послуги центру. Однак [PERSON] відмовилась від усіх запропонованих послуг центру. З матеріалів справи вбачається, що профілактична робота, яка проводилась спеціалістами служби позивача позитивного результату не дала. Жодних заходів матір`ю щодо повернення дитини на виховання не вжито. Разом з цим, батько дитини [PERSON] долею дитини також не цікавиться та до служби із письмовими заявами не звертався. Оцінюючи матеріали справи суд вважає, що наявність факту ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої доньки [PERSON] , є доведеним. В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання, ця відповідальність покладена переш за все на батьків. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п.п. 1-2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, а також, що вона він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як встановлено судом, відповідачі своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] не виконують, зокрема, не забрали її з дитячого будинку, не відвідують та не цікавляться її життям та розвитком у закладі, тобто не здійснюють жодних дій, спрямованих на виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації №108-13842 від 29.10.2020 року про позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав, останні були запрошені на засіданні комісії з питань захисту прав дитини з метою розгляду питання про доцільність (недоцільність) позбавлення їх батьківських прав, проте на засідання не з`явились. З даного висновку також вбачається, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 06.03.2018 року справа №760/12937/17, [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно її сина [PERSON] , [INFO] . Батьки малолітньої доньки- [PERSON] та [PERSON] не мають наміру забезпечувати донці належних умов проживання, не виконують батьківських обов`язків по відношенню до своєї доньки. Оцінюючи Висновок №108-13842 від 29.10.2020 року, суд вважає його обґрунтованим та таким, що узгоджується з дослідженими в суді матеріалами справи та відповідає інтересам [PERSON] , [INFO] . Враховуючи викладене вище, суд відповідно до обставин справи та в інтересах дитини вважає можливим позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , а також передання [PERSON] , [INFO] на опікування органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, оскільки відповідачі, як батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Що стосується позовної вимоги позивача про стягнення з відповідачів аліментів на утримання дитини, то суд приходить до наступного. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст. 181, 183, 184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. За змістом ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] та [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі по 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з кожного, починаючи з дня подачі позову, тобто 29.10.2020 року і до повноліття дитини. Отже, позовні вимоги Органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Крім того, згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виходячи з цих обставин, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1536, 80 грн. з кожного.

Outcome: approved