Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

30.05.2017 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 11772,57 грн. за кредитним договором № б/н від 24.03.2014 року та судові витрати в розмірі 1600,00 грн. При цьому позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем 24.03.2014 року було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 4200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач відповідно до умов договору виконав свої зобовязання по наданню кредитних коштів, однак відповідачем умови договору не виконуються, порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів, в звязку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою від 07.08.2017 року провадження у справі відкрито. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Згідно з п.п. 9 п. 1 Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідачем [PERSON] до суду надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в звязку з безпідставністю та незаконністю вимог, а також просить застосувати строк позовної давності. При цьому відповідач зазначає, що нарахована пеня значно перевищує розмір основного зобовязання, в звязку з чим суд на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України має право зменшити розмір неустойки. Також відповідач зазначає, що умови кредитного договору є несправедливими, зміст [PERSON] є висловленням бажання відповідача на отримання кредиту, що не може вважатись обопільно досягнутою згодою на укладання кредитного договору. Крім того, відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності. 18.12.2017 року від ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду надійшли письмові пояснення, в яких представник позивача посилається на те, що при укладенні договору сторони досягли згоди щодо його умов, підстав для застосування строків позовної давності немає, в звязку з чим представник просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. До судового засідання 26.12.2018 року представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» не зявився, матеріали справи містять заяву представника, в разі його неявки проводити розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] до судового засідання 26.12.2018 року не зявився, повідомлявся належним чином. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, між позивачем та відповідачем було укладено договір б/н від 24.03.2014 року шляхом підписання відповідачем [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідно до якої отримав кредитну карту «Універсальна» з встановленим кредитним лімітом /а.с.8-24/. Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свої зобовязання по наданню кредитних коштів відповідачу. Однак відповідач [PERSON] не виконав зобовязання по поверненню суми отриманого кредиту та оплати відповідної плати за користування кредитом, чим порушив умови кредитного договору, що вбачається з детального розрахунку заборгованості, наданого позивачем до позову, станом на 23.04.2017 року. Так, згідно вказаного розрахунку, заборгованість [PERSON] становить 11772,57 грн., з яких: тіло кредиту 2557,98 грн., нараховані відсотки 2781,85 грн., нарахована пеня 5395,95 грн., заборгованість по судовим штрафам 1036,79 грн. /а.с.5-8/. Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом. Суд зазначає, що спірні правовідносини регламентуються положеннями ст. ст. 16, 526, 530, 536, 611, 612, 634, 1048, 1050, 1054 ЦК України. Згідно з ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Доводи сторони відповідача [PERSON] щодо того, що договір є неукладеним, містить несправедливі умови, з якими не погоджується відповідач, суд не приймає до уваги, оскільки в ході судового розгляду справи достеменно встановлено, що [PERSON] підписав Анкету-заяву, отримав платіжну картку та тривалий час нею користувався, тим самим погоджуючись з умовами договору. Доводи щодо застосування строків позовної давності судом також не приймаються, оскільки пеня нарахована банком в межах спеціального строку позовної давності, а строк позовної давності за основним зобовязанням не сплинув, оскільки останнє погашення заборгованості відповідачем було здійснено 01.04.2016 року. Щодо зауважень відповідача [PERSON] про зменшення розміру неустойки суд зазначає, що в даному випадку підстав для застосування положень ч. 3 ст. 551 ЦК України немає, оскільки розмір нарахованої пені значно не перевищує розмір збитків банку, які складаються з тіла кредиту та нарахованих відсотків, та, крім того, відповідачем не доведена наявність інших обставин, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню у повному обсязі, так як законні та обґрунтовані. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved