Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

29 липня 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилалася на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 жовтня 2003 року, шлюб зареєстрували у Маріупольському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 994. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини фактично припинені з 01 липня 2020 року, через відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів і різних поглядів на сімейне життя та сімейні обов`язки. Сумісне господарство не ведеться, разом не мешкають, вважає що подальше збереження сім`ї не можливо. Просила суд розірвати шлюб, після розірвання шлюбу прізвище залишити без змін. Позивач до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти винесення заочного рішення суду не заперечувала. Відповідач до судового засідання не з`явився, повторно, про день та час повідомлявся за місцем реєстрації, проте повістки про виклик до суду повернулись назад, без отримання адресатом. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не надав. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 жовтня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим Маріупольським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, від 10 лютого 2004 року, актовий запис № 994. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, від 23 березня 2004 року, актовий запис № 203, в якому в графі «батьки» зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Відповідно до положеньст.51 Конституції України, ч.1ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст.18, п. 3 ст.51, ч. 3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, тому подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Відповідно до ч.1ст. 110 СК України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. На підставі ст.ст. 110,112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved