Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

31.08.2015 року Прокурор міста Миколаєва в інтересах держави звернувся до суду з позовом до [PERSON] міської ради, [PERSON], про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та зобовязання повернути земельну ділянку. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що пунктами 23, 23.1 розділу 4 рішення [PERSON] міської ради № 36/61 від 04.09.2009 року затверджено проект землеустрою, за яким у власність [PERSON] передано земельну ділянку площею 1\~000 кв. м. за рахунок земель ТОВ «Миколаївбудпроект», з віднесенням її до земель житлової забудови, для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд по пров. Польотному, 30 у м. Миколаєві. На підставі вказаного рішення міської ради [PERSON] видано державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯИ №140184 від 03.12.2009 з кадастровим номером 4810136300:12:004:0016. Зазначений державний акт зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 03.12.2009 за №010949702137. Установлено, що вищезазначені пункти рішення міської ради прийнято з порушенням вимог чинного законодавства, у звязку з чим підлягають визнанню незаконним та скасуванню. Незаконне надання у власність [PERSON] спірної земельної ділянки порушує інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, що є підставою для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом предявлення цього позову. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на задоволенні позову. Представники відповідачів [PERSON] міської ради та [PERSON] до судового засідання зявились, суду надали заперечення проти позову, в яких позовні вимоги не визнавали, проти задоволення позову заперечували, просили суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, пояснили, що даний позов не відлягає задоволенню, оскільки прокурором порушено строк позовної давності, оскаржуване прокурором рішення [PERSON] міської ради не порушує інтереси держави, посилання прокурора про порушення містобудівної документації є безпідставним, прокурором не доведено, що спірна земельна ділянка перебуває у прибережній захисній смузі. Також, пояснили, що право на предявлення позову про повернення земельної ділянки у власність територіальної громади м. Миколаєва має виключно [PERSON] міська рада, а оскільки прокурор предявив позов в інтересах держави, а не в інтересах [PERSON] міської ради, то задоволення позову в частині повернення земельної ділянки у власність [PERSON] міської ради є недопустимим. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що пунктами 23, 23.1 розділу 4 рішення [PERSON] міської ради № 36/61 від 04.09.2009 року затверджено проект землеустрою, за яким у власність [PERSON] передано земельну ділянку площею 1\~000 кв. м. за рахунок земель ТОВ «Миколаївбудпроект», з віднесенням її до земель житлової забудови, для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд по пров. Польотному, 30 у м. Миколаєві. На підставі вказаного рішення міської ради [PERSON] видано державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯИ №140184 від 03.12.2009 з кадастровим номером 4810136300:12:004:0016. Зазначений державний акт зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 03.12.2009 за №010949702137. Установлено, що вищезазначені пункти рішення міської ради прийнято з порушенням вимог чинного законодавства, у звязку з чим підлягають визнанню незаконним та скасуванню з наступних підстав. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про основи містобудування» основою для вирішення питань щодо вилучення (викупу), передачі (надання) земельних ділянок у власність чи користування громадян та юридичних осіб є містобудівна документація. Абзацом 2 статті 48 Закону України «Про охорону земель» передбачено, що розміщення і будівництво обєктів житлово-комунального, промислового, транспортного, іншого призначення здійснюється відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих обєктів. Містобудівною документацією, чинною на момент прийняття відповідачем рішення про затвердження землевпорядної документації та відведення спірної земельної ділянки, є генеральний план міста Миколаєва, затверджений рішенням [PERSON] міської ради № 35/18 від 18.06.2009. Установлено, що спірна земельна ділянка відповідно до вищевказаного генерального плану міста відноситься до території зелених насаджень загального користування та зелених насаджень спеціального призначення. Вказане підтверджується інформацією управління містобудування та архітектури [PERSON] міської ради від 27.04.2015. Крім того, згідно з Правилами використання та забудови території м. Миколаєва, затвердженими рішенням [PERSON] міської ради № 15/41 від 17.10.2003 спірна земельна ділянка належить до зони ландшафтно-рекреаційної загальноміського значення та туристично-рекреаційного комплексу. Зазначене підтверджується інформацією управління містобудування та архітектури [PERSON] міської ради від 27.04.2015. Окрім того, згідно зі ст.ст. 87, 88 Водного кодексу України для створення сприятливого режиму водних обєктів, попередження їх забруднення, засмічення і вичерпання, знищення навколо водних рослин і тварин, а також зменшення коливань стоку вздовж річок, морів та навколо озер, водосховищ та інших водойм встановлюються водоохоронні зони, в межах яких виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. У відповідності з ч. 3 ст. 60 ЗК України та ст. 88 ВК України прибережні захисні смуги встановлюються навколо лиманів шириною не менше двох кілометрів від урізу води. Згідно ст.ст. 85, 88 Водного кодексу України, ст.ст. 59 Земельного кодексу України, землі прибережних захисних смуг перебувають виключно удержавній та комунальній власності і можуть надаватися лише в користування та для спеціально визначених цілей. У відповідності з проведеними КП «Госпрозрахункове проектно-виробниче архітектурно-планувальне бюро» замірами спірна земельна ділянка, повністю входить в межі прибережної захисної смуги Бузького лиману: відстань від урізу Бузького лиману до крайніх точок спірної земельної ділянки становить 146 м., 108,7 м., 123,6 м. Таким чином, рішення про надання у власність [PERSON] спірної земельної ділянки суперечить вимогам законодавства. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно від 05.05.2015 право власності на обєкти нерухомого майна по пров. Польотному, 30 у м. Миколаєві не зареєстровано. З огляду на викладене, спірні рішення міської ради не відповідають вищезазначеним вимогам законодавства, а тому підлягають визнанню незаконними та скасуванню. Згідно зі ст.ст. 16, 21 ЦК України, ст. 12 ЗК України одним із способів захисту прав є визнання незаконними рішень органів державної влади. Суд визнає незаконними та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Ураховуючи те, що державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯИ №140184 від 03.12.2009 видано [PERSON] на підставі незаконного рішення міської ради, останній відповідно до ст.ст. 21, 203, 215 ЦК України, ст. 152 ЗК України, підлягає визнанню недійсним та скасуванню. У звязку із зазначеним, враховуючи те, що згідно з ч. 1 ст. 122 ЗК України міській раді належать повноваження розпоряджатись спірною земельною ділянкою, остання підлягає поверненню [PERSON] міській раді. Таким чином, за вказаних вище обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Окрім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1218 грн. (по 609 грн. з кожного).

Outcome: approved