Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

29 січня 2020 року позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог, позивач, зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20 грудня 2007 року, відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач, підписавши заяву, підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. п. 2.1.1.2.5, 2.1.1.2.6 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору надала згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Банк за договором свої зобов`язання виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах договору і в межах встановленого ліміту. Відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором не надав своєчасно грошові кошти на погашення кредиту, в зв`язку з чим станом на 01 грудня 2019 року має заборгованість 16608, 46 гривень, з яких: 10204,24 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1471,47 гривень - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 3903,78 гривень - нарахована пеня; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250, 00 гривень - штраф (фіксована частина), 778, 97 гривень - штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідача та просить стягнути судовий збір у розмірі 2102,00 гривень. Ухвалою суду від 10 лютого 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 17 березня 2020 року розгляд справи відкладено в зв`язку з неявкою сторін. Ухвалою суду від 28 квітня 2020 року розгляд справи відкладено в зв`язку з неявкою сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, в позові просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач до судового засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, відзиву на позов до суду не подавала,\~та ухвалою суду від 27 травня 2020 року вирішено питання про розгляд справи на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановити заочне рішення). За відсутності учасників справи у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 20 грудня 2007 року, відповідач [PERSON] надала Банку Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк» про надання кредитного ліміту, та отримала кредит у розмірі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.30,31). Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Привалами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить її підпис у заяві (а.с.30,31). Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за Кредитним договором (а.с.9-29) станом на 01 грудня 2019 року, виникла заборгованість в розмірі 16608,46 гривень, з яких: 10204,24 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1471,47 гривень - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 3903,78 гривень - нарахована пеня; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 гривень - штраф (фіксована частина), 778, 97 гривень - штраф (процентна складова). Відповідно до виписки по картковим рахункам [PERSON] станом на 16 квітня 2020 року, підтверджується рух коштів по її рахункам та відповідні кредитні картки, які було їй надано,згідно укладеного договору. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] , кредитний ліміт неодноразово змінювався. Згідно до п. 2.1.1.2.11 Договору Клієнт сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом частини 1\~статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків, як заходу цивільно-правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2\~ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3\~ст. 549 ЦК України). За положеннями\~ст. 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже вбачається, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у\~ст. 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача лише штрафи та відмовити в задоволенні вимоги про стягнення пені. Таким чином,\~на підставі\~наведеного,\~виходячи із\~принципів об`єктивності,\~реальності і\~справедливості суд\~вважає за\~необхідне стягнути\~з відповідача\~на користь\~позивача заборгованість\~за кредитом\~в сумі\~12704,68\~гривень,\~з яких: 10204,24 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1471,47 гривень - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; а також штрафи: 250, 00 гривень - штраф (фіксована частина), 778,97 гривень - штраф (процентна складова). З урахуванням положень\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2102,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial