Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

29 листопада 2018 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON]на її користь аліментів на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі по 5000,00 грн. на кожну дитину з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що з 20 квітня 2012 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03 травня 2017 року було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя із відповідачем не склалось. Сторони спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Діти проживають разом із позивачем та перебувають повністю на її утриманні. На утриманні позивача також перебуває її малолітня дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання синів не надає, хоча за законом зобов'язаний їх утримувати. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Крім того молодший син [PERSON], [INFO], внаслідок недбалості відповідача отримав черепно-мозкову травму випавши з вікна, у зв'язку із чим потребує заняття з логопедом, психологом, заняття плаванням, масажі, медикаментозне лікування тощо. А старший син [PERSON], [INFO], потребує занять у басейні, відповідно до висновку лікаря- ортопеда. Позивач несе витрати по оплаті занять по підготовці до школи молодшого сина [PERSON], [INFO], та витрати на заняття англійською мовою, комп'ютерні курси на старшого сина [PERSON], [INFO]. Враховуючи, що відповідач має можливість надавати допомогу на утримання синів, а досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивач змушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, розгляд якої проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. (а.с.90). 20 березня 2019 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву від відповідача зі змісту якого убачається, що [PERSON] частково визнає позов. (а.с. 103-105). Мотивуючи тим, що працює в ПАТ Київський електротехнічний завод «Транссигнал», і отримує дохід на місяць в середньому 5 761,79 грн., з якого відповідач сплачує внески за кредитними договорами у розмірі 714,03 грн. кожного місяця. Також, на його утриманні, крім спільних із позивачем малолітніх дітей є пенсійного віку мати, 1947 року народження. Тому просив відмовити у стягненні аліментів у розмірі по 5000,00 грн. на кожну дитину, та задовольнити - у розмірі 1920,00 грн., що відповідає 33% розміру його заробітної плати. 01 квітня 2019 року через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив від позивача зі змісту якої убачається, що позивач на полягає на задоволенні позовних вимог. Додатково повідомила, що відповідно до ст. 185 СК України відповідач зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дітей, які потребують реабілітації, спеціального навчання та медикаментів, що підтверджується заключенням з ОхМатДит. Твердження відповідача щодо перебування на його утриманні матері пенсійного віку, не підтверджуються належними доказами, оскільки під час спільного проживання позивача та відповідача останній не допомагав своїй матері матеріально. Також позивач хоче наголосити на тому, що у відповідача у власності є автомобіль мікроавтобус з державним номерним знаком [NUMBER], автомобіль Хюндай, державний номерний знак [NUMBER], а також квартира за адресою: [ADDRESS], яку він здає в оренду та отримує дохід. А тому, за своїм матеріальним становищем спроможний утримувати дітей у розмірі 10 000,00 грн. на місяць. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 04 квітня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] про розгляд справи з повідомленням сторін. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач і відповідач 20 квітня 2012 року уклали шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві , про що складено відповідний актовий запис №314 та видано відповідне свідоцтво про шлюб (а.с. 13). У сторін народились сини: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження, виданими Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 14, 15). Рішенням Дарницького районного м. Києва від 03 травня 2017 року розірвано шлюб між [PERSON] до [PERSON] (а.с. 17). З матеріалів справи убачається, що сторони проживають окремо, спільні діти проживають разом із матір'ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). Крім того, позивач має малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 18 липня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 16) та яка проживає разом з матір'ю [PERSON](а.с.18). Згідно даних свідоцтва про зміну імені виданого Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, позивач змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.92). Позивачем підтверджено належними та допустимими доказами понесені нею додаткові витрати на англійську мову, заняття у комп'ютерній школі, басейні, у секції карате, греблі, заняття по підготовці до школи, шкільне приладдя, харчування у школі та в дитячому садочку, медичні ліки, заняття з логопедом, психологом, масажі, проїзд, тощо. (а.с. 20-23, 24-26, 27, 28-35, 36-64). Разом з тим, позивачем не заявлено позовних вимог щодо стягнення з відповідача додаткових витрат відповідно до ст.185 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Як передбачає ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За даними довідки № 1255 від 12 листопада 2018 року, позивач зареєстрована як безробітна в Дніпровській районній філії Київського міського центру зайнятості, з 01 червня 2018 року по 31 жовтня 2018 року отримала дохід у розмірі 11266,58 грн. (а.с. 19). Відповідно до довідки, виданої ПрАТ «Київський електротехнічний завод «Транссигнал» [PERSON] займає посаду інженера 1 кат., за період з 08 лютого 2018 року по 31 грудня 2018 року отримав дохід у розмірі 69141,45 грн., що в середньому на місяць становить 6 285,59 грн. (а.с.118). Згідно з заявою № 3001039230701 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 18 травня 2018 року, відповідач отримав кредит у сумі 15299,90 грн. на оплату товару, строком на 24 місяці, процентною ставкою 0,01 % річних та щомісячною сплатою у розмірі 714,07 грн. (а.с. 112- 113). Відповідно до свідоцтва про право власності, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] та зареєстрована в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна за № 43224 (а.с.74). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач просить про стягнення аліментів із відповідача на утримання синів у твердій грошовій сумі у розмірі по 5000,00 грн. на кожного, щомісячно, оскільки вважає, що саме такий розмір є достатнім для забезпечення інтересів дітей. Відповідач, виходячи із свого матеріального стану, осіб, які перебувають на його утриманні не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання спільних із позивачем синів у розмірі 1920,00 грн. щомісячно. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» визначено мінімальний прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно прецедентної практики Європейського Суду з прав людини об'єктом статті 8 указаної Конвенції є, в основному, захист людини від будь-якого втручання з боку державних органів. Однак це положення не просто змушує державу утримуватись від такого втручання. Крім цього, насамперед поряд з існуванням негативних зобов'язань, існують позитивні зобов'язання, пов'язані з ефективною повагою до приватного або сімейної життя. Ці зобов'язання можуть включати в себе вжиття заходів, спрямованих на забезпечення поваги до приватного життя навіть у сфері відносин між окремими особами (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13). Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст.5 Цивільного процесуального кодексу України). Положеннями ч. 3 ст. 128 Кодексу законів про працю України та ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей, розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], суд виходить з принципу рівності прав та обов'язків матері і батька щодо виховання та утримання дітей. Враховує мінімальний прожитковий мінімум встановлений законом для дітей віповідного віку, вік, стан здоров'я дітей, вік, стан здоров'я платника аліментів, розмір його доходу. А також те, що [PERSON] визнає позов в частині сплати аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1920,00 грн, щомісячно, наявність у відповідача на праві приватної власності нерухомого майна - квартири [ADDRESS]. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що він утримує непрацездатну мати, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин [PERSON] не надано суду. А тому, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог і з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] у розмірі по 1500,00 грн. на кожну дитину, до досягнення найстаршою дитиною повноліття з подальшої індексацією, що забезпечує встановлений законом 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не перевищує встановлений Законом відсоток розміру відрахувань із заробітної плати платника аліментів. Належних, достатніх та допустимих доказів, на підтвердження того, що відповідач окрім заробітної плати має інший дохід, позивачем не доведено. А тому суд відхиляє твердження позивача, щодо додаткового доходу [PERSON] від здачі в оренду належного йому нерухомого майна. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно із ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial