Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

29.09.2014 р. в суд подано указаний позов, який обґрунтовано так. 12.01.2011 р. позивачка розірвала шлюб з відповідачем. Через п'ять місяців, у червні 2011 р., позивачка з відповідачем знову відновили шлюбні стосунки, а саме: позивачка стала проживати спільно з відповідачем, вести спільне господарство, побут спочатку за адресою в [ADDRESS], а надалі в [ADDRESS]. Натомість повторний шлюб сторони не реєстрували. У липні 2014 р. стосунки з відповідачем погіршились і тому вони вирішили припинити шлюбно-сімейні відносини. За час спільного проживання сторони набули майно: здійснили ремонт будинку в [ADDRESS], де мешкає відповідач, на суму 70 000 грн., придбали побутові речі: пральну машину «Самсунг» вартістю 2700 грн., холодильник «ВЕКО» вартістю 2950 грн., ламінат «дуб садиба» вартістю 1039 грн. Позивачка, зіславшись на норми СК України, просить: встановити факт спільного проживання з відповідачем однією сім'єю як чоловік і дружина в період з 13.06.2011 р. по 06.07.2014 р. і розподілити спільне майно, набуте в той період, виділивши позивачці: - пральну машину «Самсунг»; - холодильник «ВЕКО»; - компенсувати вартість придбаного ламінату «дуб садиба» в сумі 1039 грн; - половину вартості: декоративної штукатурки, якою оздоблено зовнішні стіни будинку [ADDRESS], бетонних доріжок навколо будинку і вхідних дверей в будинок. Позивачка вимоги підтримала і додатково пояснила, що в період спільного проживання відповідач періодично і переважно виїжджав на заробітки. Натомість вона доглядала будинок, оплачувала комунальні послуги за проханням чоловіка, від його імені укладала страхові зобов'язання на автомобіль відповідача тощо. Відповідач позов заперечив повністю і пояснив позицію тим, що позивачка після розірвання зареєстрованого шлюбу і згідно рішення суду про розподіл майна одержала свою частку і грошову компенсацію, а тому не може претендувати на майно, зазначене нею в позові. Відповідач також заявив, що холодильника і пральної машини в будинку не має. Натомість оздоблення зовнішніх стін будинку і встановлення ламінатної підлоги здійснено за його особисті кошти, зароблені на заробітках, а не за час спільного проживання. Відповідач визнав, що в 2011 р. примирився з позивачкою з наміром спільно проживати без реєстрації шлюбу на короткий термін, а тому позивачка мала доступ до будинку і речей в ньому за час його перебування на заробітках. Оцінивши позиції сторін, доводи представників сторін, подані в справу докази, суд дійшов такого висновку. Судом установлено наступні обставини. Сторони раніше перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвали у судовому порядку в січні 2011 р., що стверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію цього акту цивільного стану 08.04.2011 р. У червні 2011 р. сторони примирились і фактично відновили сімейно-шлюбні стосунки, а саме почали жити як чоловік і дружина та вести спільний побут, зустрічатись і проживати разом, зокрема і в будинку відповідача за адресою [ADDRESS]. У період спільних шлюбних стосунків з червня 2011 р. по липень 2014 р. відповідач періодично виїжджав на заробітки на тривалий час, у тому числі за межі України. Натомість позивачка доглядала будинок у с.Лозянському, зокрема: мала повний доступ до приміщень та речей, ключі від будинку, оплачувала комунальні послуги, за дорученням відповідача оформляла страховки, а саме на легкове авто марки ВАЗ 2105, що належить відповідачу. Позивачка за спільні кошти придбала у лютому-березні 2014 р. холодильник «ВЕКО», пральну машину «Самсунг», а в червні 2014 р. - ламінат з підложкою для підлоги. Придбання цих речей позивачка підтвердила квитанціями, гарантійними талонами на побутову техніку. У липні 2014 р. сторони посварились і припинили будь-які стосунки. Спільне проживання, взаємовідносини з ознаками сім'ї підтвердила без застережень свідок [PERSON] (рідна сестра позивачки). Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали, що сторони раніше перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвали, ділили спільне майно в судовому порядку. Опісля примирились на нетривалий час, оскільки відповідач переважно виїжджав на заробітки, позивачка навідувалась в будинок у с.Лозянське рідко, бо в той час мешкала у своїх батьків у с.Новоселиця. Отже, встановлені обставини, підтверджені наведеними доказами підтверджують факт проживання сторін сім'єю в період з червня 2011 р. до липня 2014 року. Ст. 74 ч. 1 СК України передбачено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Суд вважає, що позивачка не довела вимоги, щодо компенсації половини витрат на зовнішнє оздоблення стін будинку, облаштування надвірних доріжок, придбання та установлення дверей, оскільки таке не підтверджено жодним належним доказом, а також належним обґрунтуванням цих вимог. Отже, позивачкою в цій частині не виконано вимоги ст.ст. 60, 27 ЦПК України щодо доказування цих вимог, заявлення відповідних клопотань, подання доказів. Суд вважає, що повне заперечення відповідачем позову не знайшло підтвердження судовим розглядом справи. Доводи відповідача, що позивачка «сфабрикувала» позов з метою заволодіти його майном нічим не доведені. З огляду на вимоги ст. 74 ч. 2 СК України до встановлених обставин слід застосувати положення ст.ст. 60, 69 ч. 1, 70, 71 СК України, а саме поділити спільне сумісне майно сторін, виходячи з рівних часток кожного та з урахуванням цільового призначення речей (побутової техніки), облаштування ламінатної підлоги в будинку відповідача. Суд вважає доцільним такий спосіб і порядок поділу майна, визнаного спільним для сторін. Позивачці слід виділити пральну машину і компенсувати половину вартості ламінату для підлоги, а відповідачу залишити у власності ламінат облаштований на підлогу в будинку і холодильник. Зважаючи на однакову вартість пральної машини і холодильника, неподільність кожної речі, призначення такої такий поділ відповідає принципу рівності часток у спільному майні. Судові витрати у виді сплаченого позивачкою судового збору, виходячи з кількості вимог та ціни задовольненого майнового позову згідно з ст. 88 ЦПК України і закону «Про судовий збір» слід стягнути з відповідача в користь позивачки.

Outcome: partial