Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

30.10.2014 року [PERSON] звернулася до Слов'янського міськрайонного суду із позовною заявою до Фонду Держмайна України, де зазначила, що вона працювала у ВАТ «Содовий завод» в період часу з 10.11.1984 року по 06.09.1999 року. Рішенням Слов'янського міського суду від 16.12.2013 року з ВАТ «Содовий завод» на її користь стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 986 грн. 67 коп., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 14945 грн. 28 коп. та моральну шкоду в сумі 500 грн. До цього часу рішення не виконане. Зазначає, що ВАТ «Содовий завод» є стовідсотково державним підприємством, що стверджується даними листа відповідача № 11-05-00801 від 24 січня 2013 року, а тому відповідач, будучи власником підприємства має відповідати за боргами підприємства як особа, яка несе субсидіарну відповідальність. Отже просить суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 986 грн. 67 коп., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 14945 грн. 28 коп. та моральну шкоду в сумі 500 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягала. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але В.о. голови Фонду державного майна України надіслав до суду заперечення проти позову, в якому позовні вимоги не визнав, зазначивши, що Фонд державного майна України не є особою, яка несе субсидіарну відповідальність поряд із відповідальністю ВАТ «Содовий завод», не є належним відповідачем, тому просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про необхідність відмовлення у задоволенні позову з наступного: В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працювала на ВАТ «Содовий завод» в період часу з 10.11.1984 року по 06.09.1999 року. На час звільнення підприємство їй заборгувало 986 грн. 67 коп. заробітної плати. У зв'язку з цим, рішенням Слов'янського міського суду від 16.12.2013 року стягнуто із ВАТ «Содовий завод» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 986 грн. 67 коп., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 14945 грн. 28 коп. та моральну шкоду в сумі 500 грн. (а.с.5-6). З листа Управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Донецькій області від 08.04.2013 року на № К-326-1107 слідує, що у зв'язку із визнанням постановою господарського суду Донецької області № 5/174Б від 04.09.2003 року ВАТ «Содовий завод» банкрутом всі виконавчі документи передані арбітражному керуючому (а.с. 9). З листа ліквідатора-арбітражного керуючого № 1154 від 04.11.2013 року слідує, що грошей, які надходять на рахунок ліквідатора недостатньо для погашення наявних боргів по виконавчим документам (а.с.8 зворот). З листа регіонального відділення Фонду Держмайна України по Донецькій області № 11.06-00800 від 24 січня 2013 року, слідує, що 100% статутного капіталу ВАТ «Содовий завод» належить державі (а.с.9 зворот). 29.04.2014 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після укладання шлюбу прізвище дружини - «[PERSON]» (а.с. 19). Нормами ст. 619 ЦК України, регулюються правовідносини зобов'язального характеру, за якими договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова(субсидіарна) відповідальність. Згідно із ч.1 ст. 176 ЦК України розмежування відповідальності за зобов'язаннями держави, АРК, територіальних громад та створених ними юридичних осіб - Держава, АРК, територіальні громади не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом. Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, ст. 176 ЦК України закріплено загальну норму про розмежування відповідальності публічно-правових утворень за своїми зобов'язаннями та створених ними юридичних осіб. ЦК передбачає загальне правило, згідно з яким держава, інші публічно-правові утворення (АРК, територіальні громади) не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб. Ця норма направлена на конкретизацію положень ч.3 ст. 96 ЦК України згідно з якою юридична особа самостійно відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями його учасника (засновника). Засновником ВАТ «Содовий завод» є держава в особі Фонду Державного майна України. Таким чином, правовідносини, які склалися між ВАТ «Содовий завод» та Фондом державного майна, - є правовідносини засновника та створеного ним підприємства, за якими засновник не відповідає по боргах підприємства, а підприємство не відповідає по боргах засновника, положення ст. 77 ГК України на правовідносини ВАТ «Содовий завод» та Фонду держмайна України не розповсюджуються, тому Фонд держмайна України в силу ст. 176 ЦК України не несе субсидіарну відповідальність по боргах ВАТ «Содовий завод», до того ж він не являється правонаступником ВАТ «Содовий завод». Суд також констатує ту обставину, що позовні вимоги [PERSON], які є предметом даного судового розгляду, є тотожними із вимогами о ВАТ «Содовий завод», вже були предметом судового розгляду і задоволені в повному обсязі рішенням суду 16.12.2014 року. У зв'язку з викладеним, підстави для задоволення позову стосовно стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку та моральної шкоди у суду відсутні, позовні вимоги [PERSON] є безпідставні та задоволенню не підлягають. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed