Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

30.04.2013 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що з 15.08.1982 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 05.10.2010 року шлюб розірвано. Під час перебування в шлюбі подружжям набуто у власність житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] (далі - будинок), який відповідач не погоджується поділити в добровільному порядку. Враховуючи викладене, просила визнати будинок об'єктом спільної сумісної власності подружжя, поділити його, виділивши кожному по ? частці будинку, та визнати право власності в рівних частках за кожним на вказане майно. Сторони в судове засідання не прибули, надіслали до суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності, в яких представник позивача позовні вимоги підтримала, відповідач - позов визнав повністю. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного доходу (заробітку). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тобто вказана норма матеріального права припускає існування факту спільної сумісної власності подружжя, доки не доказано інше кимось із подружжя. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.08.1982 року по 05.10.2010 року /а.с.6/. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей. Спірне нерухоме майно - будинок, який був оформлений на відповідача, був збудований сторонами за період часу з 26.04.1983 року по 29.12.1997 року /а.с.9-12, 33-35/, тобто у період, коли вони перебували у шлюбі, відтак є спільною сумісною власністю сторін, частки якого є рівними. Дійсна (ринкова) вартість будинку станом на 17.12.2013 року згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи становить 202 305 грн. /а.с.70-88/ При таких обставинах суд вважає, що слід провести поділ майна подружжя, згідно якого визнати за кожним із них право власності по ? частині будинку, з чим погодилися сторони у своїх письмових заявах. В той же час вимога позивача про виділення кожному зі сторін по ? частці будинку задоволенню не підлягає, оскільки виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 ЦК України. Сторонами в судовому засіданні не заявлялося клопотання про призначення відповідної експертизи, а тому виділення ? частини будинку в натурі кожному є неможливим.

Outcome: partial