Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

29 липня 2016 року [PERSON]звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що після смерті його матері [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема на будинок [ADDRESS], який належав померлій на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 22.03.2007 р. та земельну ділянку площею 0,4074 га, що розташована в с. Петрівці, Миргородського району Полтавської області, призначену для обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства, яка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 02.04.1997 року. Померла за життя склала заповіт, відповідно до якого все належне їй майно заповіла синові [PERSON] В шестимісячний строк після смерті матері позивач не мав можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки маючи церковний сан отця-диякона та будучи членом монастиря св. Климентія Згромадження Редемптористів Української греко-католицької церкви по роду виконання свого обов'язку з богослужіння і душпастирську діяльність в період з травня 2008 року по квітень 2009 року не міг відлучатися з монастиря, в тому числі і з огляду на контемплятивний ( закритий від зовнішнього оточення ) спосіб життя в монастирі, передбачений Статутами Львівської провінції Чину Найсвятішого Ізбавителя, що є зобов'язуючим законом для члена монастиря. [PERSON] просить постановити рішення, яким визначити йому додатковий строк для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON]. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Представник Петрівцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, в судове засідання не з'явився. Установа направила на адресу суду лист в якому просила розгляд справи провести без участі свого представника при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Представник Другої Миргородської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився. Установа направила на адресу суду лист в якому просила розгляд справи провести без участі свого представника при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а.с.4) Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, зокрема на будинок [ADDRESS], який належав померлій на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 22.03.2007 р. та земельну ділянку площею 0,4074 га, що розташована в с. Петрівці, Миргородського району Полтавської області, призначену для обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства, яка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 02.04.1997 року. Померла за життя склала заповіт, відповідно до якого все належне їй майно заповіла синові [PERSON] (а.с.9). Позивач доводиться сином спадкодавиці [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8) [PERSON] в позовній заяві вказав, що в шестимісячний строк після смерті матері він не мав можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки, маючи церковний сан отця-диякона та, будучи членом монастиря св. Климентія Згромадження Редемптористів Української греко-католицької церкви по роду виконання свого обов'язку з богослужіння і душпастирську діяльність в період з травня 2008 року по квітень 2009 року не міг відлучатися з монастиря, в тому числі і з огляду на контемплятивний ( закритий від зовнішнього оточення ) спосіб життя в монастирі, передбачений Статутами Львівської провінції Чину Найсвятішого Ізбавителя, що є зобов'язуючим законом для члена монастиря, що підтверджується посвідченням та довідкою виданих Протоігуменом Львівської провінції Чину Найсвятішого Ізбавителя (а.с.10,11). В червні 2010 року позивач звернувся до Другої миргородської державної нотаріальної контори Полтавської області із заявою про прийняття спадщини та видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом на майно [PERSON], в чому йому було відмовлено та в письмовій формі повідомлено про неможливість оформлення спадщини оскільки було пропущено строк встановлений діючим законодавством для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.12). 27 липня 2016 року позивач повторно звернувся до Другої миргородської державної нотаріальної контори Полтавської області для оформлення вказаного повідомлення у вигляді постанови, в чому йому було відмовлено, по причині того, що 11.06.2010 року це питання нотаріусом було розглянуто. Згідно відповіді на запит наданої Другою миргородською державною нотаріальною конторою, спадкова справа на ім'я [PERSON], яка померла [INFO] не заводилася, заяв про прийняття та відмові від спадщини від спадкоємців не надходило (а.с.28). Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України у пункті 24 своєї Постанови від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд вважає, що доводи позивача щодо поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved