Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

6 червня 2016 року позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом до громадян [PERSON], [PERSON], в якому вказала, що 31 жовтня 2001 року між ними був укладений договір купівлі-продажу, згідно якого вона придбала у них квартиру [ADDRESS]. Посилаючись на те, що між ними були домовлені та виконані всі істотні умови договору купівлі-продажу, а саме: продавець передав покупцю майно, а покупець прийняв його та сплатив за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору, тому просила визнати дійсним укладений між ними договір купівлі-продажу зазначеної квартири. Під час розгляду справи судом була отримана не перевірена інформація, що відповідач [PERSON] помер, однак відповідно довідки Первомайської селищної ради даних про реєстрацію його смерті в селищній раді не має. Згідно відповіді Жовтневого районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану на запит суду від 8 липня 2016 року, актовий запис про його смерть по Жовтневому району не знайдено також. Таким чином достовірних даних щодо смерті відповідача [PERSON] не отримано. Позивачка до судового засідання не з'явилась, про його час та місце була повідомлена належним чином, надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, а позов задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі до судового засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи судом проінформовані своєчасно. Представник третьої особи по справі - до суду також не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки не відомі. Суд, вважаючи за можливе здійснити заочний розгляд справи, оскільки наявних в ній матеріалів достатньо для її вирішення по суті, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 31 жовтня 2001 року позивачка уклала на товарній біржі «Нерухомість Миколаїв» письмовий договір, за яким придбала у громадян [PERSON], [PERSON], квартиру № 30, розташовану за адресою: [ADDRESS]. 28 листопада 2001 року вона зареєструвала даний договір в комунальному підприємстві «Миколаївське МБТІ» та отримала на своє ім'я реєстраційне посвідчення про право власності на квартиру. В даний час позивачка дізналась, що укладений договір про купівлю нерухомості повинен був бути нотаріально посвідченим. Однак на тепер засвідчити його нотаріально у неї не має можливості, оскільки попередні власники втратили інтерес до угоди, [PERSON] виїхала до іншої місцевості і не бажає витрачати на це час, місце знаходження [PERSON] встановити не має можливості. Статтею 227 ЦК України 1963 року, який був чинним на час спірних правовідносин, передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку укладається в письмовій формі та підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню, якщо хоча б одна із сторін є громадянином. Недотримання даної вимоги тягне за собою до недійсності договору (ч. 1 ст. 47 ЦК України). Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що такий договір підлягає реєстрації у відповідному виконкомі органу місцевого самоврядування (або ж в МБТІ відносно міст та селищ міського типу). Однак сама по собі відсутність такої технічної реєстрації не впливала на момент виникнення права власності на дійсність договору за вимогами ЦК України 1963 року. Згідно з частиною 2 статті 47 ЦК України 1963 року суд може на вимогу однієї із сторін договору визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального посвідчення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна сторона ухиляється від його нотаріального посвідчення за відсутності передбачених законодавством перешкод для цього. Відповідно до матеріалів справи та змісту вказаного вище договору сторони узгодили всі суттєві його умови, в тому числі й ціну, тому суд вбачає достатньо підстав для визнання дійсним договору купівлі-продажу. На підставі викладеного,

Outcome: approved