overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

3 січня 2017 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулася [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить ухвалити рішення щодо стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання їх малолітньої дочки [PERSON], 26.08.2008 р. н., у розмірі 1 500,00 грн. щомісяця, починаючи з дня звернення до суду із позовом і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в обґрунтування своїх вимог зазначає, що відповідач у добровільному порядку не бере участі в утриманні дитини, яка проживає разом з нею і потребує постійного догляду та матеріальних витрат. У судове засідання позивач не зявилася, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги вона підтримала повністю. Відповідач у судове засідання не з»явився, надіславши заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовну заяву визнав в частині сплати аліментів на утримання дочки у розмірі 1\~200,00 грн. За викладених обставин, суд має можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Зі змісту копії свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] і [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а. с. 5), і відповідно до ст.ст.180, 181 СК України, рівною мірою зобовязаніутримувати до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.184 СК, суд визначає розмір аліментів на неповнолітню дитину з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України, а саме: стан здоровя та матеріальне становище дітей; стан здоровся та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Однією із умов задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу та зобов'язання обох батьків утримувати дитину, яка проживає з позивачем і потребує матеріальної допомоги, і те, що відповідач не надав суду жодного доказу того, що він за станом здоровя або за іншими підставами не спроможний її надавати своїй неповнолітній дитині. Оцінюючи викладені та встановлені обставини, суд дійшов висновку і стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] у розмірі 1 200,00 грн. щомісяця, починаючи з дня звернення позивача до суду із позовом і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

3 січня 2020 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви до [PERSON] про поділ майна подружжя, в якій він просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на транспортні засоби марки Mazda CX-5, д.н.з. [NUMBER] , 2019 року випуску та марки Mazda 3, д.н.з. [NUMBER] , 2016 року випуску, які зареєстровані на [PERSON] . В обгрунтування заяви зазначає про те, що в разі незабезпечення його позову шляхом накладення арешту на рухоме майно, ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду в разі задоволення його позову в майбутньому. Вивчивши підстави порушеної заяви, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. З огляду на зазначене, в судове засідання для вирішення питання забезпечення позову сторони не викликались. Як роз`яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Проте, заява [PERSON] про забезпечення позову є необґрунтованою, оскільки всупереч вищевикладеним правилам процесуального закону не містить належного обґрунтування припущення останнього про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його задоволення. За таких обставин заява [PERSON] про забезпечення позову задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

3 травня 2017 року заявник [PERSON] звернулася в суд із заявою в якій просить встановити факт народження [PERSON] [INFO] року в м. Севастополь, Автономна Республіка Крим, Україна, батьком якого є [PERSON], громадянин України, а матір'ю - [PERSON], громадянка України. В обґрунтування заяви наведено наступне. 14.06.2014 року заявник зареєструвала шлюб з [PERSON]. Заявник з чоловіком проживали у м. Севастополі. [INFO] року у них народився син [PERSON]. Згідно з законодавством України реєстрація народження відбувається за місцем народження дитини або за місцем проживання її батьків. Однак, у встановленому законом порядку заявник не може зареєструвати народження дитини, оскільки м. Севастополь - тимчасово окупована територія України, визначена Верховною Радою України. В судове засідання заявник не з'явилася, подала заяву про проведення судового розгляду справи у її відсутності, зазначивши, що заяву підтримує. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, подав клопотання про проведення судового розгляду справи у його відсутності. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. 14.06.2014 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Нахімовського районного управління юстиції у м. Севастополі, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Згідно з даними паспорта [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є громадянами України, [PERSON] зареєстрований у м. Севастополі, АРК, [PERSON] зареєстрована в с. Станківці Миколаївського району Львівської області. Відповідно до медичного свідоцтва про народження у заявника [INFO] року народився син у м. Севастополі. Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію місця проживання [PERSON], [INFO], зареєстрований за місцем проживання батька у м. Севастополі. Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визнається, зокрема, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. У рішеннях Лоізіду проти Туреччини, Ілашку та інші проти Республіки Молдова та Росії ЄСПЛ наголосив, що права, передбачені Конвенцією, повинні бути ефективно захищені на територіях всіх Високих Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Високої Договірної Сторони. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

3 червня 2003 року між ПАТ «Акцент Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ACSRX22970068 за умовами якого [PERSON] отримала кредит в сумі 9745 грн. 94 коп. зі сплатою 12 % річних з кінцевим терміном повернення боргу до 3 червня 2010 року. Позивач, посилаючись на те, що [PERSON] взяті на себе зобовязання не виконує, звернувся в суд з позовом про стягнення з неї 53951 грн. 35 коп. Відповідачка позов визнала про що вказала в заяві. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивач надав [PERSON] 3 червня 2003 року за кредитним договором № ACSRX22970068 9745 грн. 94 коп. зі сплатою 12 % річних з кінцевим терміном повернення боргу до 3 червня 2010 року. У відповідності до умов кредитного договору [PERSON] щомісячно повинна була здійснювати погашення кредиту та процентів згідно графіку. В порушення договору відповідачка не сплачувала своєчасно кредит та відсотки і станом на 10 квітня 2014 року допустила заборгованість 53951 грн. 35 коп. (9422 грн. 33 коп. заборгованість за кредитом, 1127 грн. 12 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1988 грн. 15 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом, 38368 грн. 45 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 500 грн. штраф (фіксована частина), 2545 грн. 30 коп. (процентна складова). Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку встановленому договором. Оскільки відповідачка не виконала взяті по договору на себе зобовязання заборгованість підлягає стягненню на користь позивача. З відповідачки слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 539 грн. 51 коп. На підставі ст.ст.526, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

3 червня 2011 року між сторонами укладений кредитний договір № BLа ЖГА00040584, за яким відповідач отримав кредит в сумі 13500 грн. строком на 3 роки до 3 червня 2014 року зі сплатою 15 % річних та щомісячною комісією в розмірі 1,75%. Позивач просить стягнути з відповідачки борг станом на 6 травня 2014 року в загальній сумі 12295,29 грн., а саме: 10056,30 грн. - тіло кредиту, 284,11 грн. - прострочені проценти, 1954,88 грн. - заборгованість по комісії, так як остання з квітня 2013 року припинили проведення щомісячних виплат і не реагує на попередження щодо дострокового погашення кредиту через невиконання його умов. Також позивач просив стягнути на його користь сплачений судовий збір. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав заяву, де підтримав свої вимоги та просив справу розглянути без його участі. Відповідачка двічі в судові засідання не з'явилася, хоча про день розгляду справи повідомлялася за відомим місцем проживання та реєстрації, а тому за письмовою згодою представника позивача по справі постановляється заочне рішення. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання не допускається та воно має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у визначений в ньому строк. За умовами договору кредиту позичальник здійснює погашення кредиту та процентів рівними щомісячними платежами в розмірі згідно графіка. Судом встановлено, що даний кредит було надано для споживчих цілей. Відповідачка проводила його погашення до квітня 2013 року, а потім припинила виконувати умови договору. Відповідно до п.п. 2.5.2 договору та додатку до нього № 1 визначений порядок погашення кредиту та розмір щомісячних платежів, а п.п. 2.4.1, 2.4.2 встановлено, що проценти також повинні сплачуватися щомісячними платежами, що за п. 3.3.2 є обов'язком позичальника. Відповідно до п.п.4.1-4.5 договору у разі порушення позичальником умов договору передбачено його відповідальність перед позивачем. Умови договору відповідають вимогам закону, а саме ч. 2 ст. 1050 ЦК України, за якою якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Таким чином станом на 6 травня 2014 року відповідачка має заборгованість перед позивачем по вказаному кредитному договору, чим порушує права останнього як сторони за договором, які підлягають поновленню шляхом задоволення вимог банку. З відповідача на користь позивача також підлягають стягненню витрати по справі у вигляді судового збору. На підставі ст. ст. 16, 525, 526, 530, 629, 1050 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

3 червня 2013 року Хмельницьким міськрайонним судом було прийнято рішення, яким було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батьківство та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,. Позивач звернувся до суду з заявою про винесення додаткового рішення. Посилається на те, що нею були понесені витрати на послуги з надання правової допомоги та витрачені кошти для проїзду до місця судово-медичної експертизи, вказані витрати входять до судових витрат та мають бути відшкодовані йому з боку відповідача. В судовому засіданні позивачка та її повноважний представник заявника заяву підтримали. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомив суд про поважні причини своєї неявки. Відповідно до ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду у справі призначалася судова-медична експертиза. Позивачка несла витрати на добирання до місця призначення експертизи у м. Київ , що підтверджується відповідними проїзними документами. Окрім того, позивачка несла витрати на отримання правової допомоги у справі, що підтверджується договором про надання правової допомоги, квитанціями до прибуткового касового ордеру та актом виконаних робіт. Під час ухвалення рішення суд не вирішив питання про присудження на користь позивача понесених ним витрат. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення відповідно до вимог ст.79, ст.220 ЦПК України, стягнувши з позивача судові витрати, окрім витрат на надання правої допомоги у вигляді представництва інтересів позивачки в апеляційному суді, оскільки такий вид правової допомоги під час розгляду справи та винесення рішення судом першої інстанції не надавалося. На підставі наведеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

3 червня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що відповідач не надає матеріальної допомогу на утримання сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із нею і знаходиться на її утриманні, у зв'язку з чим просить стягнути аліменти з відповідача в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим судом відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України за наявності законних підстав ухвалено рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі обставини та відповідні до них правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 2011 року, від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачкою та знаходиться у неї на утриманні. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо утримання дитини, яка проживає разом із матір'ю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання дитини. При визначені розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує, що відповідач - працездатний, інших осіб, яких зобов'язаний утримувати за законом, не має, дитина самостійного джерела засобів до існування не має. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у зв'язку із тим, що позивачку, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору. Відповідно до ст. ст.179, 180, 182, 183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

3 червня 2014 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа - Бобринецька міська рада, про виділ частки із спільного майна у самостійний об'єкт нерухомості та визначення порядку користування земельною ділянкою ухвалив рішення, яким позовні вимоги задоволено частково, виділено частку із спільного майна в самостійний об'єкт нерухомості із зазначенням варіанту поділу квартири.У задоволенні позовних вимог про встановлення порядку користування земельною ділянкою відмовлено. При ухваленні судового рішення судом не було вирішено питання розподілу судових витрат, що є підставою для ухвалення додаткового рішення. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час судового засіданні повідомлені. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст. 88 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір - 400 грн. за позовні вимоги майнового характеру та 229 грн.40 коп. за позовні вимоги немайнового характеру, що підтверджено наявними у справі квитанціями. Виходячи з того, що у задоволенні позовних вимог немайнового характеру - вирішення питання порядку користування земельною ділянкою відмовлено - судові витрати покладаються за рахунок позивача. Позовні вимови про стягнення сплаченого судового збору за вимоги майнового спору задоволені, тому підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. Витрати позивача по оплаті проведеної судової експертизи стороною не підтверджені, тому судом не вирішуються.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

3 червня 2014 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до Горбанівського геріатричного пансіонату ветеранів війни та праці про звільнення від сплати аліментів. У своєму позові прохав суд: - звільнити його від сплати аліментів на користь Горбанівського геріатричного пансіонату ветеранів війни та праці на утримання матері [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, наполягаючи на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави по цивільній справі №2-3160 від 27.10.2006 року з позивача на користь Горбанівського геріатричного пансіонату ветеранів війни та праці стягнуто аліменти на утримання його матері [PERSON], яка є учасником Великої Вітчизняної війни в твердій грошовій сумі в розмірі 70 гривень щомісячно. 03.11.2006 року [PERSON], [INFO], була зарахована на повне державне утримання до Горбанівського геріатричного пансіонату ветеранів війни та праці, де перебуває по теперішній час. На даний час позивач [PERSON] є пенсіонером, отримує пенсію, гарантовану державою. Відповідно до ч.1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов»язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, враховуючи розмір стягуваних аліментів, який є незначним та не є непосильним для позивача, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed