Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

29 січня 2018 [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача [PERSON], про визнання особою такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Як підставу позову позивач зазначає, що позивач є співвласником будинку за адресою [ADDRESS]. 23 травня 2013 року у цьому будинку зареєструвалася їх невістка - [PERSON]. Проте відповідач у цьому будинку не проживає вже тривалий час, а саме більше 1 року, що підтверджується висновком місцевого органу поліції, а також актом Департаменту соціальної політики Луцької міської ради. З наведених підстав та з посиланням на приписи ст.405 ЦК України, позивач просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] У судове засідання позивач не прибув, однак його представник подав на адресу суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлялася належним чином. Третя особа подала на адресу суду заяву в якій не заперечує щодо задоволення позову, а справу просить розглянути за її відсутності. Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач була належним чином повідомлялася про дату, час і місце розгляду справи, однак не з'явилася в судове засідання, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу та третій особі на праві спільної часткової власності належить житловий будинок за адресою [ADDRESS] (одна друга частки кожному). Вказані відомості підтверджується і відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майн, які витребувані судом. Згідно даних будинкової книги, з 25 травня 2013 року у цьому будинку зареєстрована громадянка [PERSON], [INFO]. Сторонами не заперечується, що реєстрація у будинку була здійснення з дозволу співвласників, оскільки відповідач була невісткою позивача, тобто членом його сім'ї. Частиною другою статті 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як слідує з листа Луцького ВП ГУНП у Волинській області від 17 січня 2018 року №3/11836, за результатом розгляду звернення позивача та опитування сусідів встановлено, що дійсно, [PERSON] не проживає у спірному будинку більше одного року. У зв'язку з вищенаведеним, а також ненадання відповідачем суду доказів протилежного, відповідача слід визнати такою, що втратила право користування спірним будинком, а позові вимоги задовольнити. Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки за подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 704,80 грн., тому вказану суму судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача (а.с.1). На підставі наведеного та

Outcome: approved