Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

30\~листопада 2020\~року адвокат\~Гуревич Максим\~Геннадійович,\~який діє\~від мені\~та в\~інтересах [PERSON] ,\~звернулась з\~позовною заявою\~до [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~в якій\~просить визнати\~відповідача такою,\~що втратила\~право користування\~житловим приміщенням.В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , у якій зареєстрований колишній власник квартири [PERSON] та члени його сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які не проживають у квартирі з 10 квітня 2014 року, що підтверджується відповідним актом. Фактичне місце проживання відповідачів позивачу невідоме, його особистих речей у належній [PERSON] квартирі немає. З причин формальної реєстрації відповідачів у квартирі позивач вимушений нести додаткові витрати з оплати житлово-комунальних послуг, крім того, він також позбавлений можливості оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, з огляду на що вимушений звернутися до суду для захисту своїх прав. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 грудня 2020 року позовну заяву прийнято до свого провадження, відкрито спрощене позовне провадження, у зв`язку з чим призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті на 08 годину 30 хвилин 18 січня 2021 року та визначено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу. 18 січня 2021 року ухвалою суду відкладено судове засідання на 08 годину 15 хвилин 15 лютого 2021 року у зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась вперше, а відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, однак відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце судового засідання відсутні. 15 лютого 2021 року у зв`язку з неявкою відповідачів судове засідання відкладено до 11 березня 2021 року. До судового засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явились, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлялись належним чином: у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК Україну: шляхом вручення судової повстки представнику безпосередньо у суді. До початку судового засідання від представника позивача на адресу суду надійшла заява, у якій він просив розглядати справу без його та позивача участі, зауваживши, що вони підтримують позовні вимоги в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Повідомлені належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання (у відповідності до пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України: шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку та у відповідності до частини 11 статті 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення про їх виклик до суду на офіційному веб-сайті Артемівського міськрайонного суду Донецької області: http://arm.dn.court.gov.ua) відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з`явилися за невідомою суду причиною, заяв та клопотань про розгляд справи без їх участі або про відкладення судового засідання від них на адресу суду не надходило. У встановлений ухвалою суду строк відзив на позовну заяву відповідачами також не поданий. Оскільки відповідачі були належним чином повідомлені про судове засідання, але причин неявки суду не повідомили, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України провести судове засідання без їх участі. При цьому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2\~статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, позивач є власником житлової квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 17 листопада 2020 року (а.с. 5-6), що також підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 232871827 від 17 листопада 2020 року (а.с. 7). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 247694458 від 11 березня 2021 року, власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] є позивач (а.с. 43-44). Згідно акту про встановлення факту фактичного проживання від 13 листопада 2020 року, складеного керівником ОСББ «Бахмат» у присутності сусідів-свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , встановлено, що з 10 червня 2014 року відповідача не проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. При розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням суди мають встановлювати наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи є причини відсутності відповідача поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності. При розгляді справи судом встановлено, що відповідачі користувалися житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , але вони не є членом сім`ї власника вказаної квартири і тому у відповідності до норм статті 71 ЖК УРСР за ними не зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Враховуючи викладене, суд вважає, що факт відсутності відповідачів у вищезазначеній квартирі без поважних на те причин знайшов своє підтвердження при розгляді справи, у зв`язку з чим за відповідачами не може бути збережено право користування житловим приміщенням, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved