Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

3аявники звернулися до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу. В обгрунтування зазначають, що прожили в шлюбі більше десяти років, в якому народилась дочка [PERSON], [INFO]. Заявники посилаються на відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, поведінку дружини, яка викликає недовіру. На протязі останнього часу сімейне життя погіршувалося, в результаті чого шлюбні відносини між ними припинилися та шлюб носить формальний характер, оскільки подружні стосунки припинені і дружина проживає окремо. Тому за спільною згодою вирішили розірвати шлюб. Заявниками досягнуто згоди щодо постійного поживання та утримання дитини, про що укладено договір. За таких обставин просили шлюб, укладений між ними, розірвати, дитину залишити проживати з батьком, оскільки це є її постійне місце проживання, де дитина має всі умови для проживання, до яких вона звикла. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала з вище зазначених підстав в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Примирення та поновлення подружніх стосунків вважає неможливим. Вона пояснила, що це остаточне рішення, так як останні роки спільного проживання вони з чоловіком неодноразово вже намагались налагодити стосунки, однак суперечки знову повторювались. З початку 2016 року вони остаточно проживають окремо. Вони дійшли згоди щодо проживання дочки з батьком, оскільки це відповідає інтересам дитини, яка залишиться проживати в звичних для неї умовах, поскільки мати має наміри щодо виїзду в інший населений пункт. Заявник [PERSON] в судове засідання не з»явився, але подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності та просив заяву задовольнити та шлюб розірвати. редставник заявника [PERSON] в судовому засіданні підтримав клопотання заявника, пояснивши, що той дійсно бажає розірвання шлюбу, що це остаточне спільне рішення із дружиною і примирення неможливе. Враховуючи подану заяву та виходячи із того, що свою заяву про розірвання шлюбу заявник не відкликав протягом місяця з часу звернення до суду Згідно ч.3 ст. 234 ЦПК України\~суд розглядає у порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, що має неповнолітніх дітей. Так, відповідно до ст.ст.\~21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст. ст. 104 105 СК України\~однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання, яке може бути здійснене за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 109 СК України. Нормою\~зазначеної статті\~встановлено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку про задоволення даної заяви подружжя. Судом встановлено, що 20. 09. 2003 року між сторонами зареєстровано шлюб в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Андрушівського районного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 48, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від даного шлюбу у подружжя народилася дочка - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження . Заявники [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу. При цьому, подружжям було укладено договір про місце проживання дитини та участь батьків у її вихованні та забезпеченні умов життя, а також договір про розмір аліментів, який нотаріально посвідчений. Відповідно до зазначеного договору, дочка [PERSON] залишається проживати з батьком [PERSON], а мати [PERSON] сплачує на її утримання аліменти в розмірі ? частини доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину щомісячно. Таким чином, зважаючи що між сторонами з різних причин не склалися сімейні відносини, через що такі звернулися в суд з відповідною спільною заявою про розірвання шлюбу, яку протягом місяця її не відкликали, а продовжують підтримувати, відповідає дійсній волі як чоловіка, так і дружини, беручи до уваги, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права кожного з подружжя, крім того після розірвання шлюбу також не будуть порушені права дитини, суд вважає за можливе ухвалити рішення про розірвання шлюбу та визначити місце проживання дитини згідно укладеного договору.

Outcome: approved