Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

31.01.2013 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про стягнення грошової компенсації частки в спільному майні подружжя. Рішенням Миргородського міськрайонного суду від 12.07.2013 року, яке було залишено в силі ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 04.09.2013 року в задоволенні позову [PERSON] було відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду від 11.12.2013 року рішення Миргородського міськрайонного суду від 12.07.2013 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 04.09.2013 року було скасовано. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої уточнені позовні вимоги підтримала. Пояснила, що тривалий час перебувала у шлюбі з відповідачем, мали спільне майно подружжя, яке було між ними поділено рішенням Миргородського міськрайонного суду. На день розгляду справи судом вона є власницею 1/2 частини автомобільного гаража [NUMBER] в корпоративні «Чайка» по [ADDRESS], ? частини легкового автомобіля ЗАЗ DAEWOO T 13110 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], ? частини автомобільного причепу КРАЗ 8138, 2000 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Відповідно до висновку товарознавчої експертизи середньо ринкова вартість автомобіля ЗАЗ DAEWOO T 13110 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] на час проведення експертизи становить 33090 грн., середньо ринкова вартість причепа КРАЗ 8138, 2000 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] становить 1512 грн. , вартість гаражу становить 24170 грн. Оскільки все вище перераховане майно є неподільним і відповідач не надає їй можливості користуватися цим майном просить суд стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію її частки в спільному майні подружжя в сумі 29386 грн. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] позов підтримала в повному об'ємі, просила його задовольнити, як законний та обґрунтований. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Пояснив, що позивачкою завищено ціни на майно і крім того не подано жодного доказу на підтвердження позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Миргородського міськрайонного суду від 06 серпня 2009 року (а.с.84). За рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, яке набрало законної сили, позивачка [PERSON] є власницею 1/2 частини автомобільного гаража [NUMBER] в корпоративні «Чайка» по [ADDRESS], 1/2 частини легкового автомобіля ЗАЗ DAEWOO T 13110 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], 1/2 частини автомобільного причепу КРАЗ 8138, 2000 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] (а.с.9-10). Висновком будівельно-технічної експертизи від 31.03.2011 року визначено ринкову вартість такого спільного майна подружжя, як гараж [NUMBER], розташований в кооперативі «Чайка» по [ADDRESS] в 24170 грн. (а.с.37-38; оригінал висновку експертизи перебуває в архівній цивільній справі Миргородського міськрайонного суду №2/32 за 2011 рік по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання дій щодо користування нерухомим майном незаконними, зобов'язання знятися з реєстрації та виселення і за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання будинку об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та розподіл спільного майна подружжя). Висновком авто товарознавчої експертизи від 03.06.2013 року визначено ринкову вартість автомобіля ЗАЗ DAEWOO T 13110 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] в 33090 грн. та ринкову вартість автомобільного причепу КРАЗ 8138, 2000 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] в 1512 грн. (а.с.104-107). Висновком будівельно-технічної експертизи від 01.10.2011 року визначено вартість будівельних матеріалів, витрачених на будівництво гаража в сумі 18377 грн. та вартість будівельних матеріалів, витрачених на будівництво гаража в кооперативі «Чайка» з урахуванням зносу в сумі 14518 грн. (а.с.120-125). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом частин 1, 2, 4 і 5 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Ст. 370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 ЦК України. Згідно ст. 364 даного Кодексу, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Позивачка не заявляла вимогу про залишення їй в натурі автомобіля, гаража та причепа, тому передбачена законом необхідність попереднього внесення грошового еквіваленту 1/2 частини цього майна спільної власності, на правовідносини по даній справі, не поширюється. У межах заявленого позову (ст. 11 ЦПК) є достатні підстави для його задоволення у спосіб поділу майна обраний позивачкою в формі стягнення компенсації із залишенням речей у власності відповідача. Інших позовних вимог не заявлялось. Суд погоджується з оцінкою майна викладеною у висновках експертиз на які посилається позивачка. Вимоги позивачки щодо стягнення витрат на отримання правової допомоги адвоката підлягають до задоволення відповідно до наявних в справі квитанцій, оскільки їх сума відповідає Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах (а.с. 36; 53; 128). Судові витрати, а саме: витрати на оплату судового збору та на проведення експертного дослідження (а.с.116) підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачки на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved