Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

30.09.2015р. позивачка в особі представника звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], 07.02.2005р.н. у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи від дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття. В позові [PERSON] зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], 07.02.2005р.н. Починаючи від дня розірвання шлюбу позивач повністю припинив надання матеріальної допомоги на утримання сина. Відповідач працює та має постійний заробіток. Вважала, що стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є найбільш доцільним, зважаючи на мінливий дохід відповідача. Позивачка та її представник в судовому засіданні наполягали на задоволенні позову, посилаючись на обставини, що зазначені у ньому. В судовому засіданні відповідач та його представник заперечували проти задоволення позову в тому розмірі, в якому зазначено позивачкою. Вважали доцільним стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу). Крім того, відповідач пояснив, що ним в добровільному порядку надавалася матеріальна допомога на утримання сина, про що надав копії чеків про перерахування коштів на рахунок позивачки. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що в період з 13.07.2002р. по 12.04.2011р. [PERSON] та [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі. /а.с. 8/ Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], 07.02.2005р.н. /а.с. 7/ Дані обставини сторонами не оспорюються. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З 01.10.2011р. [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого мають доньку [PERSON], 30.11.2011р. Дитина перебуває на утриманні відповідача. [PERSON] працює на посаді директора ПП «КАЙМАН-ПЛЮС» та його сукупний дохід за період з січень-жовтень 2015 року склав 27542,76 грн. Також відповідач є фізичною особою-підприємцем та за період з 01.01.2015р. по 30.09.2015р. доходів не отримував. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, суд вважає, що оскільки відповідач має постійне місце роботи, тобто він має постійний дохід, то аліменти повинні бути визначенні у частці від заробітку (доходу). Аналізуючи положення ст. 184 СК України суд вважає, що дані положення Закону не зобовязують суд встановлювати розмір аліментів у твердій грошовій суму, а лише надають право суду встановити розмір аліментів на дитину не у частці від заробітку (доходу) батьків дитини, а й у твердій грошовій сумі. Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги наявність у [PERSON] постійного місце роботи, а також іншої дитини, яка перебуває на його утриманні, відсутність обставин, які б могли слугувати підставою для визначення аліментів у твердій грошовій сумі, та вважає, що справедливим та достатнім буде стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання сина у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: partial