Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

30 січня 2020 року до суду надійшов позов Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача надміру виплачену пенсію за період з 01.10.2017 по 31.01.2019 у сумі 25664,48 грн., судові витрати. Позовна заява обґрунтована тим, що в січні 2019 року було проведено контрольну перевірку пенсійної справи відповідача, за результатами якої було виявлено арифметичну помилку, допущену програмним забезпеченням, в обчисленні показника середньої заробітної плати. Оскільки пенсію було поновлено на виконання рішення суду ту будь-яких зобов`язань щодо перерахунку пенсії покладено судом не було, то відповідач не мала права на перерахунок пенсії з 01.10.2017 із застосуванням показника середньої заробітної плати в розмірі 3794,40 грн. 15.11.2019 позивачем прийнято рішення про переплату пенсії. Відповідачу направлено листи щодо можливості добровільно повернути помилково перераховані йому кошти, але відповідач таким правом не скористався. У зв`язку з цим позивач змушений звернутись до суду. Ухвалою від 19 березня 2020 року в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Представник позивача до судового засідання подала заяву, в якій зазначила про згоду на заочний розгляд справи, а також просила розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена, причини неявки суду не повідомила, відзиву не подала. Дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] перебуває на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує пенсію за віком обчислену відповідно до Закону України від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплата якої була поновлена з 01.08.2011 на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду по справі №2а/1412/661/12, якою визнано незаконною відмову Пенсійного фонду України раніше призначеної пенсії за віком. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва поновити [PERSON] виплату раніше призначеної пенсії за віком з 01 серпня 2011 року. 11.10.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій». На виконання цього закону з 01.10.2017 пенсії, призначені відповідно до Закону України від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (3764,40). 15 листопада 2019 року за результатами перевірки пенсійної справи [PERSON] , начальником відділу з питань виплати пенсій №3 управління з питань виплати пенсій прийнято рішення % 46/2 про переплату пенсії, яке мотивоване тим, що згідно із довідкою про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії виникла переплата в розмірі 25\~664,48 грн. за період з 01.10.2017 по 31.01.2019 у зв`язку з помилково проведеним індивідуально-масовим перерахунком пенсії відповідно до Закону України від 03.10.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні в розмірі 3764,40 грн. Положеннями статей 1212, 1215 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Разом з тим, стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, закон встановлює два винятки з цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Умова повернення переплаченої суми коштів зазначена і в ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка передбачає, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Таким чином, з наведеного вбачається, що кошти підлягають поверненню у разі доведеності рахункової помилки або ж недобросовісності відповідача. При цьому, спеціальною нормою (ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») взагалі не передбачено повернення надміру сплаченої пенсії через рахункову помилку. Судом встановлено, що відповідачем не було допущено будь-якої недобросовісної поведінки, останній не подавала до органів Пенсійного фонду України жодної інформації та не вчиняв жодних дій, які призвели або могли призвести до виникнення переплати пенсії. Щодо рахункової помилки при призначенні пенсії слід зазначити, що в українському законодавстві відсутнє визначення поняття «рахункова помилка». Проте, у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про працю» надається роз`яснення поняттю лічильної (рахункової) помилки, зокрема, це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного суду від 03.05.2018 у справі № 473/2859/17. Представник позивача не навів жодних доказів, за якими можна було б вважати, що переплата виникла внаслідок рахункової помилки. Неправильне застосування показника середньої заробітної плати в Україні, на що посилалась представник позивача, не може вважатись рахунковою помилкою, оскільки не пов`язано з обчисленням. Крім того, пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справах «Пінкова проти Чеської Республіки», «Гаші проти Хорватії», «Трґо проти Хорватії». За таких обставин, оскільки позивачем не доведено факту допущення ним рахункової помилки, а також факту недобросовісного набуття відповідачем коштів, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed