Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

29 травня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Новомосковської міської ради, третя особа Новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення факту, який має юридичне значення, визнання права власності на нерухоме майна в порядку спадкування за законом. 16 квітня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з уточненим позовом до Новомосковської міської ради, третя особа Новомосковська міська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення факту, який має юридичне значення, визнання права власності на 1/2 частку нерухомого майна, визнання права власності на 1/2 частку нерухомого майна в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що 19 листопада 1977 року Новомосковським РАГС Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між нею та [PERSON]. За період шлюбу вони побудували житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. 50 років СРСР, будинок № 45. Позивач зазначила в заяві, що 03 квітня 2007 року шлюб між нею та [PERSON] був розірваний. Незважаючи на розірвання шлюбу, вона та [PERSON] проживали однією сімєю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу. 22 листопада 2013 року [PERSON] помер. У встановлений законодавством шестимісячний строк вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але постановою нотаріуса від 24 травня 2014 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON], померлого 22 листопада 2013 року, в звязку з тим, що нею не надано доказів родинного звязку із спадкодавцем. В звязку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд: -встановити факт, який має юридичне значення, а саме, що вона, [PERSON] та [PERSON], який помер 22 листопада 2013 року, проживали однією сімєю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 03 квітня 2007 року по 22 листопада 2013 року; -визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. 50 років СРСР, будинок № 45; -визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. 50 років СРСР, будинок № 45 в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлого 22 листопада 2013 року. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, в своїй заяві просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Новомосковської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, про місце, дату і час належним чином повідомлений, в звязку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Представник третьої особи - Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в судове засідання не зявився. Суд, дослідивши докази, надані позивачем, приходить до наступного. Судом встановлено, що 19 листопада 1977 року Новомосковським РАГС Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між позивачем [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Судом встановлено, що 20 березня 1975 року у відповідності до Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, Виконавчим комітетом Новомосковської міської ради трудящих [PERSON] була надана земельна ділянка площею 600 кв.м., розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. 50 років СРСР, № 45. 23 листопада 1993 року Державною комісією був складений акт про закінчення будівництва та ввід до експлуатації житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. 50 років СРСР, будинок № 45. У відповідності до технічного паспорта, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. 50 років СРСР, будинок № 45, складається з: житлового будинку літ.А, загальною площею 66,3 кв.м., житловою площею 34,9 кв.м.; ганку; вбиральні літ.В; літньої кухні літ.В; входу у погріб літ.пг; колодязі літ.к; зливної ями літ.з/я; зливної ями літ.я1; огорожі - №1; огорожі - №2; воріт - №3; хвіртки - №4; огорожі - №5. Оскільки житловий будинок був побудований позивачем та [PERSON] в період з 1977 року по 1993 рік, суд застосовує до правовідносин норми Кодексу про шлюб та сімю України, які діяли на зазначений період часу. Так, у відповідності до статті 22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. На підставі статті 28 КпШС України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки вважаються рівними. В звязку з наведеним, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] набула право власності на 1/2 частку спірного житлового будинку та її вимоги в цій частині обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 03 квітня 2007 року шлюб між позивачем та [PERSON] був розірваний. Як зазначалося вище, на обґрунтування своїх вимог, позивач посилалася на те, що з 03 квітня 2007 року по 22 листопада 2013 року вона проживала з [PERSON] однією сімєю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу. Відповідно статті 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, в тому числі - факт проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, У відповідності до статей 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна надати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень. Позивачем не надано жодного доказу доказів того, що вона та [PERSON] проживали однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, крім того, встановлення зазначеного факту можливе тільки якщо чоловік/жінка не перебувають в іншому шлюбі. В той же час, відповідності до паспорта громадянина України, позивач [PERSON] з 11 липня 2009 року перебуває в шлюбі з [PERSON]. В звязку з наведеним, позовні вимоги в частині встановлення факту, який має юридичне значення належить відмовити. Судом встановлено, що 22 листопада 2013 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Згідно спадкової справи, з заявою про прийняття спадщини після [PERSON], померлого 22 листопада 2013 року, звернулася позивач [PERSON], з заявою про відмову від прийняття спадщини звернувся син спадкодавця [PERSON]. Встановлено, що постановою нотаріуса від 24 травня 2014 року позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON], померлого 22 листопада 2013 року, в звязку з тим, що нею не надано доказів родинного звязку із спадкодавцем. На підставі статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. На підставі статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають право діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно до статті 1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. На підставі статті 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Статтею 1265 ЦК України передбачає, що 1. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. 2. У п'яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім'ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім'ї спадкодавця, але не менш як п'ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування. Таким чином, [PERSON], за законом, не є спадкоємцем [PERSON], померлого 22 листопада 2013 року, тому, в задоволенні її вимог в частині визнання права власності на 1/2 частку спірного житлового будинку в порядку спадкування належить відмовити.

Outcome: partial