Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

31.08.2015 р. до Іллічівського міського суду Одеської області надійшов зазначений позов (т. 1 а.с. 2-5), який під час судового розгляду неодноразово був уточнений (т. 1 а.с. 136-141, т. 2 а.с. 156-158). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги в редакції заяви на а.с. 156-158 т. 2, просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за отримані комунальні послуги на суму 14084,71 грн. та витрати за оплату судового збору у сумі 243,60 грн., посилаючись на ті обставини, що 19.01.2011 р. укладено з [PERSON] договір найму жилого приміщення квартири [ADDRESS], однак за період з березня 2010 р. по грудень 2014 р. відповідачі не здійснили оплату в повному обсягу спожитої електроенергії. Відповідачі до суду не зявились, надавши клопотання про розгляд справи у їх відсутності (а.с. 165, 199 т. 1). Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] не визнав позовні вимоги. У письмових запереченнях відповідачів (а.с. 39-40, 191-193 т. 1), заяві про застосування строку позовної давності (а.с. 168, 198 т. 1) та у виступі представника відповідача у судовому засіданні зроблено посилання на наступні обґрунтування заперечень: Відповідачі сплачують комунальні послуги за тарифами, визначеними на території Чорноморської міської ради, що спір виник із-за невизначеності статусу житла, в якому проживають відповідачі, тоді як із ордеру та договору найму слідує, що відповідачам надано приміщення у гуртожитку. Позивачем не дотримано вимог відносно строку позовної давності та не виконано обовязок доказування стосовно обґрунтування розрахунку заборгованості, в т.ч. тарифів, які для гуртожитків повинні встановлюватися адміністрацією підприємства та профспілками. За клопотанням сторони позивача на а.с. 159 т. 1 було притягнуто до участі у справі у якості третьої особи ПАТ «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго», представник якого до суду не зявився, надавши клопотання про розгляд справи у його відсутності без зазначення позиції за позовом та не предявивши самостійних вимог до відповідачів (а.с. 188 т. 1). Судом винесена ухвала про розгляд справи у відсутності незявившихся учасників судового розгляду. Заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі факти та відповідні правовідносини. Із доказів на а.с. 14-16, 25-28, 134-138 т. 1 вбачається, що відповідачі проживають та зареєстровані у [INFO] (Чорноморська). Докази на а.с. 9-13 т. 1, а.с. 9-25, 128, 139-151 т. 2 свідчать, що з 1974 р. в м. Чорноморську (попередня назва м. Іллічівськ) по вул. К.Маркса, 6-б експлуатується пожежне депо, в т.ч. з учбово-житловим корпусом, що рішення про надання житловому приміщенню статусу гуртожитку або службового приміщення у передбаченому законом порядку не прийнято. 19.01.2011 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір найму відомчого жилого приміщення в гуртожитку (а.с. 132-133, 159-160 т. 2). Згідно п. 1 договору жиле приміщення обладнано водопроводом, центральним опаленням, каналізацією, електропостачанням з лічильником, квартира перебуває на балансі ГУ ДСНС України в Одеській області. Із п.п. 2.1.4, 2.1.5 цього договору слідує, що наймодавець зобовязується надавати комунальні послуги в обсязі та згідно умов договору з постачальниками комунальних послуг, визначати тарифи на комунальні послуги, пільги та обєми згідно розпоряджень Одеського міського виконавчого комітету та рахунків постачальників комунальних послуг; що у разі відсутності індивідуальних приборів обліку комунальних послуг у наймача ці витрати визначаються загальним приладом обліку з рівним розподілом між мешканцями будинку. Відповідно до п. 2.2.3 договору наймач зобовязується своєчасно і в повному обсязі здійснювати плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну, теплову енергію та інші послуги), та користування жилим приміщенням,яке надане йому в найом, щомісяця до 15 числа розрахунковим. Квартплата та плата за комунальні послуги стягується в межах встановлених чинним законодавством тарифів, затвердженими Кабінетом Міністрів України та обласними і міськими держадміністраціями. У підтвердження розміру заборгованості сторона позивача надала розрахунок та відомості (а.с. 8, 142-146 т. 1, а.с. 126 , 153-155 т. 2). Суд погоджується з доводами сторони відповідача про те, що позов не підтверджено належними доказами, в т.ч. щодо статусу житла та використаних тарифів. Є обґрунтованою і позиція сторони відповідача щодо наслідків пропуску строку позовної давності відповідно до ст. ст. 257, 267 ЦК України, т.я. заборгованість визначена за період з березня 2010 р. Крім того, представник позивача, посилаючись на те, що заборгованість виникла із-за неоплати використаної електроенергії, не надав докази щодо обліку електроенергії, використаної відповідачами, та порядку розрахунку за цю електроенергію мешканцями житлових приміщень, як і оплати цих послуг позивачем. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено права і обовязки споживача та виконавця, а саме правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством, а обовязком - оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Виконавець зобовязаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в т.ч. шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; підготувати та укласти із споживачем договір про надання житлово-комунальних послуг із визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно із типовим договором. Згідно ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.ч. 3, 4. П. 2 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 р. №869 «Про забезпечення підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» з власниками (наймачами) квартир (житлових приміщень у гуртожитку) та власниками, орендарями нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку) укладається договір про надання послуг утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невідємною частиною договору про надання послуг. Частиною 2 п. 2 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій передбачено, що тарифи на послуги розраховуються окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням послуг згідно з додатком до цього Порядку. Стороною позивача було заявлено клопотання про призначення судово-бухгалтерської експертизи з питання визначення розміру заборгованості (а.с. 221-222 т. 1) з урахуванням акту ревізії (а.с. 147-149, 237-245 т. 1, а.с. 98 т. 2). Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 18.08.2016 р. вказане клопотання задоволено (т. 2 а.с. 107-108). \~ Із клопотання та повідомлення експерта на а.с. 112, 117-119 т. 2 вбачається, що проведення експертизи з наданням висновків по підтвердженню суми заборгованості за період з січня 2010 р. по грудень 2014 р. без зазначення розміру тарифу, розміру послуг із урахуванням здійснених оплат не є можливим. Із заяви сторони позивача на а.с. 96, 171 т. 2 слідує, що вищеперелічені докази не можуть бути надані суду та експерту. За таких обставин суд вважає, що позивачем не виконано належним чином обовязок доказування, процесуальні обовязки, передбачені ст. ст. 10, 11, 27, 60 ЦПК України, що позов не є обґрунтованим та доведеним і не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed