Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

29.09.2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що він з 2006 року працював на ДП ЦКБ «Ізумруд» на посаді начальника відділу. У зв'язку із систематичними порушеннями з боку ДП ЦКБ «Ізумруд» законодавства України про працю, зокрема систематичне та тривале порушення строків оплати праці, наявність значної заборгованості по заробітній платі та інше, 09.08.2011 року він був змушений звільнитися з підприємства. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі у сумі 24 600, 93 грн. та моральну шкоду в сумі 1 000 грн. Ухвалою від 24.10.2014 року судом прийнята відмова позивача від позову в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 1 000 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. З трудової книжки вбачається, що [PERSON] з 17.10.2006 року прийнятий на посаду начальника відділу до Державного підприємства Центральне конструкторське бюро «Ізумруд». [PERSON] просив звільнити його з 09.08.2011 року у зв'язку з щомісячною невиплатою заробітної плати за власним бажанням, що підтверджується рапортом [PERSON] від 04.08.2011 року. Згідно довідки ДП ЦКБ «Ізумруд» № 05-124 від 14.08.2014 року заборгованість підприємства по заробітній платі перед [PERSON] станом на 01.07.2014 року складає 24 600, 93 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У відповідності до ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Враховуючи, що [PERSON] був звільнений 09.08.2011 року, але повний розрахунок із ним досі здійснено не було, суд дійшов висновку, що позов в частині виплати заборгованості по заробітній платі обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved