Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

4 лютого 2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. Зазначив, що 14 лютого 2017 року він зареєстрував шлюб із відповідачем, від якого мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, розбіжність поглядів на сімейне життя, утримання сімї, ведення господарства та виховання дітей. Подружні відносини припинено, шлюб носить формальний характер. Подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. У судове засідання позивач не зявився, про дату, час та місце засідання повідомлявся належним чином. 5 лютого 2019 року від нього до суду надійшла заява, у якій [PERSON] просить розглядати справу за його відсутності, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце засідання повідомлялася належним чином. 19 лютого 2019 року [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, у якому вона проти розірвання шлюбу не заперечує та просить справу розглянути за її відсутності, однак просить судові витрати покласти на позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити, виходячи із наступного. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія І-АМ № 240856 (а.с. 5). Від спільного шлюбу у сторін 18 жовтня 2008 року народилася дочка [PERSON] та 28 грудня 2016 року син [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження Серія І-АМ № 405203 та Серія І-АМ №405204 (а.с. 7, 6). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною його рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння,\~розбіжність поглядів\~на сімейне\~життя,\~утримання сімї,\~ведення господарства\~та виховання\~дітей. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Згідно з частинами 1, 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя не відповідає інтересам позивача, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами слід розірвати, а позовні вимоги - задовольнити.

Outcome: approved