Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

29.08.2019 року [PERSON] (зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), в якій просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого, на дитину відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку. Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він народився [INFO] , є сином відповідача, з 01.09.2016 року є студентом денної форми навчання Миколаївського коледжу транспортної інфраструктури ДНУЗТ, термін навчання до 30.06.2020 року, знаходиться на утриманні своєї матері [PERSON] та у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, яку відповідач відмовляється добровільно надавати. Стан здоров`я і соціальний стан відповідача дозволяє йому виплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина. Ухвалою суду від 23.09.2019 р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правила спрощеного позовного провадження. 16.12.2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що сплачує аліменти у розмірі 33% на утримання сина [PERSON] та доньки [PERSON] , які перераховуються на користь [PERSON] . До того ж, на дні народження відповідач робить коштовні подарунки дітям. До досягнення сином повноліття та після досягнення повноліття, відповідач стабільно сплачує аліменти і не ухиляється від свого обов`язку. І надалі згоден допомагати матеріально у такому ж розмірі щомісяця. Окрім цього, позивач не надав довідку про свої доходи. Разом з тим, відповідач одружений, його дохід це лише заробітна плата, який повністю витрачається на щоденні потреби. Відповідач не відмовляється сплачувати аліменти, і враховуючи розмір свого доходу, має змогу сплачувати 1/8 частку від заробітку (доходу), але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У зв`язку з цим, просить витребувати у позивача довідку про отримання стипендії та прийнти рішення про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/8 частки від заробітку (доходу), але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судове засідання позивач не з`явився, разом із позовом подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач до судового засідання надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, врахувати пояснення надані у відзиві, задовольнити позов частково, від клопотання про витребування доказів відмовився. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного. [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження, видане 04 вересня 2001 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану обласного управління юстиції, серія [NUMBER] ). Позивач [PERSON] проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою, виданою 07.09.2019 року Департаментом з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради. [PERSON] є студентом 4 курсу Миколаївського коледжу транспортної інфраструктури ДНУЗТ І рівня акредитації гр. 4КМ1, денна форма навчання. Прогнозований термін закінчення навчання 30.06.2020 р. (довідка №116 від 05.08.2019 р.) Також встановлено, що відповідач сплачує аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття і дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки всіх доходів, і продовжує сплачувати 1/3 частину із заробітної плати (копія виконавчого листа №2-5204 10.10.2007 р., копія довідки за підписом начальника Миколаївського ЛВУМГ і керівника ГПО). Відповідно до ст. 180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналіз ст.ст. 182, 199 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років, з умовами, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. В даному випадку суд вважає, що позивач дійсно потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням, а відповідач має таку можливість та будучи батьком дитини він не може бути звільнений від обов`язку утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання до закінчення навчання. Відповідач [PERSON] не заперечує проти необхідності надання ним матеріальної допомоги повнолітньому сину, що свідчить про його бажання матеріально утримувати свого сина на період навчання, і ці доводи суд вважає прийнятними. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, щодо наявності підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина на період його навчання, що повністю узгоджується з приписами ч. 1 ст. 199 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач працює, отримує стабільний дохід, сплачує аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 частини доходу, наявність на праві власності квартири. Згідно з ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» (із змінами) та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Так, у разі стягнення аліментів на утримання позивача (повнолітнього сина) у розмірі 1/4 частки доходу (заробітку), про що просить позивач, сукупний розмір аліментів (на утримання позивача та на утримання неповнолітньої доньки), перевищить 50 відсотків заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що слід стягувати із відповідача на користь позивача аліменти на його утримання у розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця до закінчення позивачем навчання, що на думку суду не поставить відповідача в скрутне становище та відповідатиме вимогам закону, і не порушуватиме прав як позивача так і відповідача. До того ж, слід зазначити, що посилання позивача відносно стягнення аліментів у розмірі не меншому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є безпідставним, оскільки зазначена норма розповсюджується на дітей, які не досягли 18-ти річного віку, а тому до повнолітньої особи застосуванню не підлягає. Відповідно до ст. 201 Сімейного кодексу України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Так, виходячи зі змісту положень ст. 201 Сімейного кодексу України, стаття 182 Сімейного кодексу України, яка визначає мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину, не застосовується до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином. Відтак, розмір аліментів на повнолітнього позивача, слід визначити без зазначення мінімального розміру для дитини відповідного віку. Крім того, відповідно до ч.1 ст.191 СК України слідує, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню за наведених вище обставин. Згідно ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у сумі 840,80 грн., відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial