Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

6 березня 2015 року позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що в період з 25 вересня 2004 року по 14 жовтня 2014 рік перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Вказує, що 25 червня 2008 року ними було нажито майно, яке є спільною сумісною власністю, а саме житловий будинок з господарсько - побутовими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. На час звернення з позовом до суду позивачка проживає за іншою адресою і просила поділити вказане майно, визнавши за нею право власності на ? частину житлового будинку з господарсько - побутовими спорудами. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав і показав, що зазначене в позові майно набуте під час шлюбу, відтак є спільною власністю подружжя. Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може бути ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Згідно з п. 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ?я сторін та враховуючи обов?язок кожної сторони довести ті обставини, на які посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши надані сторонами докази, прийшов до наступного. Судом забезпечено усім учасникам можливість для реалізації їх прав для надання та витребування доказів, усі вони долучені до справи і досліджені. При аналізі доказів суд керується положеннями ст. 60 ЦПК України про те, що обов'язки доказування і подання доказів покладається на сторони, і виходить лише із тих доказів, які надані ними під час розгляду справи. Судом достовірно встановлено та не заперечувалося сторонами, що в період з 25 вересня 2004 року по 14 жовтня 2014 рік позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Відповідно до ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Згідно договору купівлі - продажу житлового будинку 5 червня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Барвінківського районного нотаріального округу Харківської області, реєстровий номер 1170, [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок з господарсько - побутовими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 6-7). Технічний паспорт на вказаний житловий будинок виготовлявся 3 червня 2008 року (а.с. 10-15). Таким чином, встановлено, що вищезазначене майно, а саме житловий будинок з господарсько - побутовими спорудами набуті сторонами по справі в період, коли вони перебували у шлюбі. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 257,82 грн..

Outcome: approved