Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

31 серпня 2009 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 01.09.2009 року, виданого відділом РАЦС по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 602 від 01.09.2009 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у виді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,1306 га (рілля), кадастровий № 6320485000:04:000:0230, розташованої на території Новомиколаївської сільської ради Барвінківського району Харківської області, що належала [PERSON], який помер 31 серпня 2009 року, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХР № 101766, виданого Барвінківською районною державною адміністрацією Харківської області 30.08.2002, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 371. Позивач є спадкоємцем за заповітом після померлого [PERSON], що підтверджується паспортом, заповітом, посвідченим 28.04.2004 року секретарем Новомиколаївської сільської ради Барвінківського району Харківської області, реєстровий № 27. Позивач 05.09.2017 року звернувся до Барвінківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але йому у видачі свідоцтва на право на спадщину на зазначену земельну ділянку листом від 05.09.2017 року № 1160/02-17 було відмовлено, так як він не надав правовстановлюючий документ оригінал державного акту на вказану земельну ділянку. У звязку в викладеним вище у позивача виникли перепони для оформлення спадщини на земельну ділянку, тому він звернувся до суду з позовом про визнання за ним як спадкоємцем за заповітом права власності на зазначену вище земельну ділянку. Позивач подав до суду заяву, в якій прохає розглянути справу без його участі, що суд вважає за можливе, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності . Відповідач, який згоден з позовом, подав до суду заяву, в якій прохає розглянути справу без участі свого представника, що суд вважає за можливе, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов такого.\~\~ Позивач є спадкоємцем за заповітом після померлого [PERSON], що підтверджується паспортом, заповітом, посвідченим 28.04.2004 року секретарем Новомиколаївської сільської ради Барвінківського району Харківської області, реєстровий № 27. Позивач на момент смерті батька проживав разом з ним, що підтверджується довідкою квартального комітету № 1 м. Ізюма Харківської області, тобто фактично прийняв спадщину Позивач 05.09.2017 року звернувся до Барвінківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але йому у видачі свідоцтва на право на спадщину на зазначену земельну ділянку листом від 05.09.2017 року № 1160/02-17 було відмовлено, так як він не надав правовстановлюючий документ оригінал державного акту на вказану земельну ділянку. З повідомлення державного нотаріуса Барвінківської державної нотаріальної контори від 03.10.2017 року № 1329/01-16 вбачається, що відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 29.09.2017 року № 49286894, спадкова справа після смерті [PERSON], який помер 31 серпня 2009 року, відкрита в Ізюмській державній нотаріальній конторі 25.05.2010 року за заявою про прийняття спадщини, поданою дружиною померлого [PERSON], і на її імя видано свідоцтво про право на спадщину на грошові внески, що свідчить про те, що вона не приймала спадщину на земельну ділянку. Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХР № 101766, виданий на імя [PERSON], було загублено, що підтверджується обявою в газеті «Вісті Барвінківщини» від 22.09.2017 року №№ 75-76. Стаття 1268 ч. 5 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Верховний Суд України 04 квітня 2011 року при розгляді справи № 3-18гс11 ухвалив постанову в якій зробив такий правовий висновок: «Згідно з вимогами статті 392 цього ж Кодексу власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом вищезазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними». Те ж саме розтлумачено і в пункті 37 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 р. № 5. Частиною 1 статті 3607 ЦПК України встановлено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Тому, виходячи з наведених вище обставин, на підставі ст. 392 ЦК України та з огляду на приведені вище правовий висновок Верховного Суду України і розяснення постанови пленуму суду касаційної інстанції, у разі неможливості подання спадкоємцем нотаріусу оригіналу правовстановлюючого документа, ця обставина спричиняє неможливість видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, а тому в такого спадкоємця виникає потреба на підставі ст. 392 Цивільного кодексу України захистити своє субєктивне документально не підтверджене право власності на успадковане нерухоме майно, яке за законом спадкоємцю вже належить із часу відкриття спадщини, але документального підтвердження набутого права власності на яке немає і одержати його в позасудовий спосіб неможливо. Аналізуючи наведені вище докази в їх сукупності і взаємозвязку, суд доходить висновку, що позов підлягає повному задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved