Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

7 березня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що від шлюбу з [PERSON] у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось і за рішенням суду від 19 березня 2018 року шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу дочка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач з березня 2019 року не надає коштів на утримання доньки, хоча працює старостою села Гурбинці, отримує заробітну плату, має задовільний стан здоров'я, інших аліментних зобов'язань не має, а тому може надавати матеріальну на утримання доньки. Вона працює, але отримує незначну заробітну плату, якої недостатньо для належного забезпечення життя та розвитку дитини. 12 квітня 2019 року відповідач [PERSON] через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву (а.с. 19-20). Позовні вимоги [PERSON] він визнає частково в розмірі 1/4 частки усіх своїх доходів, оскільки два вихідні дні кожного тижня дитина перебуває з ним, він добровільно виділяє кошти на одяг, взуття та інші предмети, необхідні для гармонійного та повноцінного розвитку дитини. Крім того, він не має власного житла, проживає разом з батьками в належному їм житловому будинку. При цьому батьки є непрацездатними та перебувають на його утриманні. Разом з тим з довідки про доходи позивачки вбачається, що вона отримує заробітну плату у значному розмірі. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, через канцелярію подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зменшила позовні вимоги до 3/10 часток усіх видів доходів відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, відповідно до якої позов визнає частково в розмірі 3/10 часток усіх своїх доходів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з такого. Судом встановлено, що від шлюбу у позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] народилася донька [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Дитина проживає разом з матір'ю, що підтверджується довідкою Варвинської селищної ради № 578 від 5 березня 2019 року (а.с. 8). Позивачка [PERSON] працює вчителем КЗЗСО «Варвинський ліцей №1», отримує стабільну заробітку плату, проте її доходів не вистачає для належного утримання та гармонійного розвитку дитини (а.с. 7). Відповідач [PERSON] працює в.о. старости Гурбинського старостинського округу, отримує заробітну плату (а.с. 6). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789XІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Доказів того, що відповідач має незадовільний стан здоров'я, суду не надано. Відсутня також інформація про наявність у відповідача на праві власності, володіння та/або користування майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, а також про витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. На утриманні відповідача перебувають його непрацездатні батьки, з якими він проживає (а.с. 21, 22, 23). Згідно зі ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд приходить до переконання, що аліменти слід стягувати з батька дитини у розмірі трьох десятих часток його заробітку (доходу) у зв'язку з тим, що позивачка скористалася передбаченим ч. 3 ст. 181 СК України правом обрати такий спосіб отримання аліментів - у частці від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду (7 березня 2019 року) і до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан і стан здоров'я відповідача та дитини, наявність у відповідача інших утриманців. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача також необхідно стягнути судовий збір в дохід держави, оскільки позивачка при зверненні до суду була звільнена від його сплати.

Outcome: approved