overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

30 листопада 2015 року ПАТ КБ ПриватБанк звернулось до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 14\~492,49 гривень. Відповідно до укладеного договору № б/н від 29.03.2011 р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 300, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Але зобовязання відповідачем, щодо сплати кредиту та відсотків за користування кредитом за кредитним договором виконувались з порушенням умов договору та на час подання позову до суду залишаються такими. Станом на 30.09.2015 р. відповідач має заборгованість 14\~492,49 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі. На задоволенні позовних вимогах наполягає в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання без поважної причини не зявився, хоча про дату, час, та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення в матеріалах справи. Заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

30 листопада 2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду \~з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором за № б/н від 13 серпня 2010 року у розмірі 29979 грн. 32 коп., посилаючись на невиконання відповідачем договірних умов. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заперечень проти позову не надала. Неявка відповідача, яка достеменно знала про розгляд справи є з неповажних причин. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення\~ справи, суд\~ вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає \~задоволенню. \~ Судом встановлено, що 13 серпня 2010 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідачем був укладений договір за № б/н, за яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 19000 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Банк виконав свої зобовязання щодо надання [PERSON] кредитних коштів. Однак відповідач не здійснює повернення грошових коштів, порушує умови надання банківських послуг, внаслідок чого, станом на 30 вересня 2015 року, у нього виникла заборгованість у загальній сумі 29979 грн. 32 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом 18996 грн. 46 коп.; заборгованості за відсотками за користування кредитом 8429 грн. 08 коп.; пені 650 грн. 00 коп.; фіксованої частини штрафу 500 грн. 00 коп.; відсоткової складової штрафу 1403грн. 78 коп. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1218 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

30 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що вони з відповідачем 19 лютого 2010 року зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що шлюбні відносити між нею та відповідачем припинені з червня 2015 року. Розлад сімейного життя стався через несумісність характерів, відсутність порозуміння та різних поглядів на сімейне життя. Вважає, що родина розпалась остаточно, на примирення вона не згодна. Спір щодо мешкання дитини та майновий спір на даний час між ними відсутній. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. У судовому засіданні позивач [PERSON] вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить шлюб, укладений з [PERSON], розірвати. Відповідач [PERSON] у попередньому судовому засіданні вказав, що на розірвання шлюбу згоден. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 лютого 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-НО № 182981, виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 31. Відповідно до свідоцтва про народження серія 1-НО № 335369 виданого 25 червня 2010 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 548 [PERSON] народилась 18 червня 2010 року, в графі батьки вказані: батько [PERSON] та мати [PERSON]. Суд, дослідивши матеріали, дійшов висновку про те, що фактичні взаємостосунки подружжя такі, що немає ніяких підстав для відкладення розгляду справи, оскільки фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. Таким чином, суд приходить до висновку, що на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами повинен бути розірваний. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

30 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 24.07.2004 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. Від даного шлюбу у подружжя є малолітня дитина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу одне до одного, у них різні погляди на сімейне життя, шлюб фактично припинили. Збереження сім'ї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 24.07.2004 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, що підтверджується повторним свідоцтвом про укладення шлюбу від 22.03.2012 року, актовий запис № 932, серії [NUMBER]. Від шлюбу є малолітня донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, вважають примирення неможливим, позивач наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

30 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 25 червня 1985 року. Неповнолітніх дітей сторони не мають. Позивач вказує, що в сім'ї часто виникали сварки, які привели до втрати між ними почуття взаєморозуміння, поваги один до одного. З листопада 2015 року вони з чоловіком припинили шлюбні відносини і мешкають за різними адресами. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем. У судовому засіданні позивач [PERSON] наполягала на розлученні, вказала, що вона втратила до відповідача почуття любові, не бажає мешкати з ним однією сім'єю. Їхні стосунки погіршилися через життєві негаразди і відновити гарні відносини не можливо. Просить шлюб з відповідачем розірвати. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, але пояснив, що почуття любові до дружини не втратив, та заради її спокою і душевної рівноваги згоден на розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Сторони проживають окремо, спільним господарством та побутом вони не пов'язані, сімейних відносин між ними не має. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, відповідач визнав позовні вимоги, не заперечую проти них. Суд вважає, що зобов'язати сторони проживати у шлюбі неможливо, це суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

30 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про стягнення коштів.З позовної заяви вбачається, що 10 квітня 2012 року була укладена угода № 376614, предметом якої є надання послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання автомобіля. 22 вересня 2014 року позивач звернулася до відповідача з заявою про розірвання угоди. Листом відповідач повідомив позивача про розірвання угоди, а також про те, що поверненню підлягають кошти у сумі 20 457,73 грн. Відповідачем кошти позивачу не повернуті. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача кошти, сплачені за угодою № 376614 від 10.0.2012 року, у сумі 20 457,73 грн. та судові витрати. У судове засідання позивач не прибула, проте надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності позивача, підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно з ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

30 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] [PERSON] [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 27.07.2002 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції. Від даного шлюбу у подружжя є троє дітей : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу одне до одного, у них різні погляди на сімейне життя, шлюб фактично припинили. Збереження сімї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надійшло. За таких обставин, суд заочно вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволення, згідно наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 27.07.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-БВ № 9079378, актовий запис № 1051. Від даного шлюбу у подружжя є троє малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи, сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, позивач вважає примирення неможливим та наполягає на розірвані шлюбу. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

30 листопада 2015 року позивач, в особі свого представника [PERSON], звернулася до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON], який помер 01.03.2015. Після його смерті залишилася спадщина у виді квартири [ADDRESS] і позивач є спадкоємцем за законом. В звязку з тим, що позивач тривалий час знаходилася за кордоном у Болгарії в період з 25.06.2015 по 24.08.2015, тому пропустила встановлений законом строк у 6 місяців для подання заяви про прийняття спадщини та змушена звертатися до суду з даним позовом. Представник позивача до судового засідання не зявився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача до судового засідання не зявилася, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та згода з позовними вимогами. Дослідивши матеріали справи, у судовому засіданні були встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини, що регулюються нормами Цивільного кодексу України. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] є батьком позивача [PERSON] (а.с.4). 06.10.1978 позивач зареєструвала шлюб з громадянином [PERSON] та після укладення шлюбу їй було присвоєне прізвище [PERSON] (а.с. 5). Згідно свідоцтва про смерть 01.03.2015 [PERSON] помер (а.с.6). Так як, після смерті батька відкрилась спадщина, [PERSON], від імені позивача [PERSON], на підставі її довіреності (а.с. 9), звернувся до приватного нотаріуса Кривоірзщького міського нотаріального округу [PERSON], з заявою про видачу свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON], проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини (а.с. 8). Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини цивільної справи, дослідивши надані позивачем докази, досліджені в судовому засіданні, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, мотивуючи своє рішення наступним чином. Відповідно до ч. 3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Приймаючи до уваги той факт, що [PERSON] пропустила встановлений законом строк з поважної причини оскільки вона у період з 25.06.2015 по 24.08.2015 знаходилася за кордоном, у державі Болгарія (а.с.7). Суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визначити позивачеві додатковий строк для прийняття спадщини два місяці з моменту набрання законної сили рішенням суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

30 листопада 2015 року позивач звернувся до суду з наведеним позовом, де вказав, що з вини відповідачки сталась пожежа, в результаті якої згоріла його солома, чим завдано йому збитків на суму 12500 грн. Позивач просив стягнути з неї матеріальну шкоду в сумі 12500 грн. та судові витрати в сумі 1987 грн. 20 коп. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідачка судове засідання не з»явилась, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.33) . Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги доказані і підлягають задоволенню повністю, виходячи із наступного. Позовні вимоги підтверджуються: повідомленням СВ Любашівського ГУНП в Одеській області та висновком інспектора ВП ГУНП України [PERSON] по матеріалам розгляду звернення - по факту необережного поводження з вогнем відповідачки по справі [PERSON] ( а.с. 4-5), із яких видно, що дійсно 03.11.2015 року гр. [PERSON] палила листя на території біля приміщення складу позивача та від даного полумя зайнялась і солома голови фермерського господарства «Рубін» - гр. [PERSON] Згідно довідки про балансову вартість соломи - загальна сума збитків від знищення 500 тюків соломи ячмінної та 200 тюків горохової становить 12500 грн. На підставі викладеного, позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню згідно ст. 134 КЗпП України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

30 листопада 2015 року позивач звернувся з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що відповідач є споживачем електричної енергії і порушила правила користування електричною енергією, використовуючи її поза обліком, шляхом розпайки на горищі. По даному порушенню було складено акт і проведено нарахування збитків. Просить стягнути 33719 грн. 06 коп. заподіяних збитків та судовий збір в сумі 1218 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві і пояснила, що шкода заподіяна неправомірними діями відповідача, а тому має бути відшкодована в повному обсязі разом із судовими витратами. Нею використовувалась електроенергія поза лічильником. Відповідач позову не визнала і вказала, що про позаоблікове використання електроенергії їй було не відомо. За електроенергію сплачувала щомісячно. Отримує пенсію, дочка теж ніде не працює. Свідок [PERSON] зазначив, що під час рейд-перевірки електроспоживачів у громадянки [PERSON] було виявлено позаоблікове підключення частини електроприймачів через розпайку на горищі. Акт було складено у присутності відповідача. Судом встановлено, що 18 березня 2015 року у відповідача виявлено порушення правил користування електричною енергією для населення, а саме: споживання електричної енергії поза лічильником, шляхом дооблікової розпайки на горищі. У звязку з цим порушенням складений акт № 028912 (а.с. 4). Ці обставини підтверджуються також протоколом засідання комісії з розгляду актів про порушення правил користування електричною енергією ПАТ Волиньобленерго від 7 квітня 2015 року, під час якого проведено нарахування збитків у сумі 33719 грн. 06 коп. (а.с. 5). Відповідно до ст. 27 Законом України Про електроенергетику правопорушеннями в електроенергетиці є крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку. Згідно із абз. 3, 5 п. 48; п. 53 Правил користування електричною енергією для населення споживач несе відповідальність за порушення правил користування електричною енергією та розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і розмір заподіяних збитків розраховується відповідно до акту та розробленої методики. Ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо вона не доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, в судовому засіданні доведено факт використання позивачем електроенергії поза обліком, збитки відповідачем нараховано правильно, позов підставний і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

30 листопада 2015 року позивач звернувся з даним позовом до суду, мотивуючи позовні вимоги тим, що після смерті батька [PERSON] залишилося спадкове майно, житловий будинок, на який він не може оформити право власності через відсутність правовстановлюючих документів. Він прийняв спадщину, відповідач на майно не претендує. Позивач просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок № 30 по вул. Радянській в с. Старий Загорів Локачинського району Волинської області з господарськими будівлями та спорудами. В судовому засіданні позивач підтримав позов з підстав, зазначених у позовній заяві і пояснив, що інші особи на спадщину не претендують. Відповідач позов визнав і вказав, що відмовляється від своєї частини майна в користь брата, заяву про прийняття спадщини подавати не буде. Згідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), а до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спірне майно належало спадкодавцю, що підтверджується довідкою Старозагорівської сільської ради Локачинського району №794 від 11.11.2014 року та витягом з господарської книги №2 за 2014 рік (а.с. 8,9). Так як на момент відкриття спадщини спадкодавцю належало право власності на спірне майно, то суд прийшов до висновку, що право власності на нього переходить до позивача, як спадкоємця за законом і за ним необхідно визнати право власності на будинок з господарськими спорудами. Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved