Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

30 квітня 2014 року позивач звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON], в якій просила суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісяця починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послалась на те, що Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 13 квітня 2013 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, та зроблено відповідний актовий запис № 178. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом із позивачем і знаходиться на її утриманні. З листопада 2013 року відповідач спільно з позивачем та дитиною не проживає. Відповідач ухиляється від утримання дитини та надання грошових коштів. Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. 15 травня 2014 року від позивача надійшла письмова заява, щодо уточнення позовних вимог, в якій остання просила суд задовольнити позовні вимоги щодо стягнення аліментів у загальній твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, і просила розглянути справу за її відсутності. 15 травня 2014 року від відповідача надійшла письмова заява, в якій останній проти задоволення уточнених позовних вимог у стягненні аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень не заперечував, та просив суд розглянути позов без його участі. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 13 квітня 2013 року між [PERSON] та [PERSON], Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції було укладено шлюб, про що було зроблено актовий запис № 178. [INFO] від шлюбу у подружжя народилась дитина - донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09 жовтня 2013 року, яке наявне в матеріалах справи. Відповідно до довідки виданої Комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційне підприємство № 9» Дніпропетровської міської ради від 23 грудня 2013 року, за адресою [ADDRESS], проживає [PERSON] та [PERSON] Також, в матеріалах справи наявний акт від 17 квітня 2014 року про проживання, в якому [PERSON] [INFO], проживає за адресою [ADDRESS] Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, Законом України «Про державний бюджет України на 2013 рік». Так, відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями ст. 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші істотні обставини. Відповідно до ст. 183 СК України, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на утримання дитини, яка буде стягуватися до досягнення дитиною повноліття. Нормою ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 367 ч. 2 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Положенням ст. 174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. На підставі таких доказів, наведених вище норм діючого законодавства, зважаючи на те, що відповідач є батьком спільної з позивачем малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], яку зобов'язаний утримувати до досягнення нею повноліття, враховуючи що позивач просить стягнути аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1000, 00 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття, а відповідач не заперечує проти позовних вимог, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у сумі 243,60 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved