Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

30 липня 2018 року до Первомайського районного суду Харківської області звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON], в якій просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 20 липня 1991 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис. Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Позивач зазначає, що спільне життя у сторін не склалося, у звязку з тим, що сторони мають різні погляди на життя, відсутні спільні інтереси, взаєморозуміння, втрачені відчуття любові та поваги. Подружні стосунки припинені, сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюб існує формально. Ухвалою Первомайського міськрайоного суду Харківської області від 06.09.2018 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу направлено до Жовтневого районного суду м. Харкова. 02 жовтня 2018 року справа надійшла до Жовтневого районного суду м. Харкова. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 18.09.2018 року цивільну справу передано до провадження судді Труханович В.В. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 листопада 2018 року закрито підготовче провадження за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Призначено справу до судового розгляду в судове засідання. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суд заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач по справі в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У звязку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 20 липня 1991 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований у Палаці «Жовтневий» м. Харкова, актовий запис № 781, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ № 251883 від 14 квітня 1994 року. (а.с. 8) За змістом положень ч. 1\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4\~ст. 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст.\~104, ч. 3 ст.\~105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Частиною 3\~ст. 109 СК України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст.\~110, ст.\~112 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з розясненнями п. 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~проголошена\~Конституцією України\~охорона сім*ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Неповнолітніх дітей сторони не мають. Спільне життя сторін не склалося, сторони не підтримують сімейно\~шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сімєю. Суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача по справі. За ч. 1\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, просила суд залишити прізвище без змін. На підставі викладеного та

Outcome: approved