Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

29 квітня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просить: - визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на 53/100 часток житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] на ім`я [PERSON] в частині 53/200 часток; - встановити факт проживання [PERSON] , яка померла [INFO] , на час її смерті за адресою: будинок [ADDRESS] ; - визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 53/200 часток домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель за [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 596 кв.м. Також, позивач просить вирішити питання розподілу судових витрат у справі. Обґрунтовує вимоги позову [PERSON] тим, що 02 жовтня 2019 року відповідач [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 53/100 часток домоволодіння [ADDRESS] . У цьому свідоцтві помилково зазначена адреса реєстрації проживання [ADDRESS] , оскільки такої адреси не існує, що підтверджується відповідними доказами, та навіть самим цим документом, у якому зазначена адреса цієї ж нерухомості лише як: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що [INFO] померла його рідна бабуся [PERSON] . На час її смерті їй належало 53/100 часток домоволодіння [ADDRESS] таким чином: 53/200 часток на підставі свідоцтва про право власності, посвідченого державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори 04 квітня 1991 року за реєстровим № 5-688, зареєстрованого у Комунальному підприємстві «ХАРКІВСЬКЕ МІСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» 11 квітня 1991 року, номер запису № 46767, та 53/200 часток на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори 04 квітня 1991 року за реєстровим № 5-690, зареєстрованого у Комунальному підприємстві «ХАРКІВСЬКЕ МІСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» 11 квітня 1991 року, номер запису № 46767. За цією ж адресою: [ADDRESS] , [PERSON] постійно мешкала та була зареєстрована, у тому числі на час відкриття спадщини. Так само, і він був зареєстрований за цією ж адресою: [ADDRESS] . Інші 47/100 часток цього домоволодіння належать йому на підставі договору дарування від 14 жовтня 2002 року, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, номер реєстру № 6247. Виділу долі за цими частками, а також розподілу земельної ділянки за цією адресою ані за договором, ані за рішенням суду не проведено. За життя [PERSON] заповіту не складала, інших спадкоємців, крім нього, які б прийняли спадщину не має. У 2020 році він звернувся до нотаріуса за оформленням своїх спадкових прав на зазначене спадкове майно, втім йому було відмовлено. Позивач указує, що відповідно до листа Комунального підприємства «ХАРКІВСЬКЕ МІСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ», свідоцтв про право власності, у тому числі виданого на ім`я відповідача [PERSON] , технічних паспортів, наявність будинку за [ADDRESS] спростовується. Рішенням виконавчого комітету за № 159/3 від 08 липня 2002 року про прийняття в експлуатацію прибудови та будівель по [ADDRESS] перелічені всі будівлі на земельній ділянці площею 596 кв.м. за одним адресним номером № 56. Будівлі, якими користувалась спадкодавець, а на цей час відповідач [PERSON] також зазначені за одним адресом: [ADDRESS] . Зі свідоцтв про право власності на частки цього домоволодіння, виданого на його ім`я та на ім`я [PERSON] , так і в свідоцтві помилково виданого на ім`я відповідача [PERSON] , вбачається наявність домоволодіння саме та лише за № 56. У договорі дарування перелічені всі будівлі на земельній ділянці розміром 596 кв.м. з однією адресою [ADDRESS] . З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності також вбачається, що і будинок літера «Б-1» і будинок літера «Д-1» по [ADDRESS] мають один номер № 56. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 202781847 від 03 березня 2020 року, на цій земельній ділянці будинку № 56/2 не має. Така ж саме реєстрація всіх будівель за одним номером № 56 вбачається та підтверджується технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду. Згідно плану схеми газової розводки у спірному домоволодінні, також зазначена єдина адреса № 56. Ця помилка та плутанина з неіснуючою адресою також підтверджується тим, що близькі родичі [PERSON] , а саме його дочка та онук зареєстровані за адресою будинок [ADDRESS] . Крім цього, позивач звертає увагу, що у довідці про реєстрацію проживання спадкодавця [PERSON] , яка надана [PERSON] нотаріусу, вказана помилкова адреса будинку [ADDRESS] з 29 грудня 1949 року, тобто з часу, коли будинків на цій земельній ділянці ще взагалі не існувало, що підтверджується зазначенням у технічному паспорті часу будування: будинку літера «Б-1» у 1959 році, будинку літера «Д-1» у 1980 році, що є підтвердженням невідповідності цієї інформаційної довідки дійсності, помилки та можливо її фальсифікації у зв`язку з наданням невірних відомостей щодо адреси реєстрації проживання для оформлення відповідачем спадкових прав. Також, згідно листа Департаменту реєстрації № 2396/0/50-20 від 23 червня 2020 року, відомості про реєстрацію [PERSON] були внесені органом реєстрації за заявою відповідача [PERSON] від 11 вересня 2019 року, та одночасно цим же органом її було знято з реєстрації. Таким чином, підставою видачі цієї довідки була лише заява відповідача. Також, у довідці Комунального підприємства «ХАРКІВСЬКЕ МІСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» категорично зазначено про наявність лише домоволодіння за [ADDRESS] та відсутність зміни цієї адреси на № 56/2. Відтак, адреси: [ADDRESS] взагалі не існує. Таким чином, позивач зазначає, що як спадкодавець, так і спадкоємці, у тому числі і він, мешкали в одному домоволодінні за єдиною адресою: [ADDRESS] . Також, позивач указує, що домоволодіння може бути призначено для проживання однієї або декількох сімей, або складатися з великої кількості кімнат, поверхів, прибудов, інших приміщень, що забезпечують нормальне проживання в ньому людини. При цьому законодавство не встановлює обмежень розміру житлового будинку, що може перебувати у приватній власності фізичних осіб. Так само, кількість кімнат, будівель та поверхів не має значення у разі оформлення спадщини і не викликає у нотаріуса додаткових труднощів та навіть питань щодо прийняття спадщини у разі мешкання спадкодавця та спадкоємця за однією адресою. Відтак, мешкання в різних, навіть віддалених та за великою кількістю кімнатах, поверхів, спадкодавця зі спадкоємцем, але все ж такі за однією адресою, не викликає сумніву щодо прийняття спадщини, незалежно від кількості та їх розташування і віддалення між собою. Таким чином, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та яка постійно мешкала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] залишилась спадщина, яка складається з 53/100 часток цього домоволодіння. На час смерті у шлюбі спадкодавець не перебувала. Її дочка, [PERSON] , його мати, спадщину не приймала. Крім цього, позивач зазначає, що за час життя [PERSON] , він постійно з нею проживав, регулярно з нею спілкувався, цікавився її життям та необхідністю надання допомоги, піклувався про неї мешкаючи та ведучи спільний побут. За наведених вище обставин, позивач уважає, що вимоги позову підлягають задоволенню у повному обсязі. Ухвалою Червонозаводського районного суду міста Харкова від 05 травня 2021 року позовна заява [PERSON] залишена без руху, позивачу встановлено десятиденний строк для усунення недоліків позову шляхом подання суду доказів на підтвердження дійсної вартості нерухомого майна - 53/200 часток домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель [ADDRESS] на земельній ділянці площею 596 кв.м., станом на час пред`явлення до суду позовної заяви; документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону /а.с. 56-57/. За даними розписки, що міститься у матеріалах справи, копія ухвали Червонозаводського районного суду міста Харкова від 05 травня 2021 року отримана стороною позивача 11 травня 2021 року /а.с. 58/. 13 травня 2021 року вимоги цього судового рішення стороною позивача виконані у повному обсязі /а.с. 59-62/. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 травня 2021 року позов [PERSON] прийнятий до розгляду та у справі відкрито провадження. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження /а.с. 63-65/. Цим судовим рішенням, окрім іншого, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк із дня вручення даної ухвали для надання відзиву на позовну заяву, а також витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Кулієвої Людмили Леонідівни відомості щодо звернення спадкоємців [PERSON] , померлої [INFO] , із заявами про прийняття спадщини або відмови від її прийняття після її смерті, а у разі звернення спадкоємців, належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 червня 2021 року з підстав, установлених пунктом 3 частини 2 статті 198 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), підготовче засідання у даній справі відкладено /а.с. 74-75/. За даними рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, копія ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 травня 2021 року отримана відповідачем та третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, 08 червня 2021 року та 07 червня 2021 року, відповідно /а.с. 70, 71/. 23 червня 2021 року та 28 липня 2021 року вимоги судового рішення виконані приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кулієвою Людмилою Леонідівною у повному обсязі /а.с. 82-85, 121-152/. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 червня 2021 року за клопотанням відповідача та з підстав, установлених пунктом 2 частини 2 статті 223 ЦПК України, підготовче засідання у даній справі відкладено /а.с. 88-89/. Правом подання відзиву на позов відповідач [PERSON] не скористався, що не перешкоджає судовому розгляду справи. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 липня 2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи /а.с. 112-113/. Разом із цим, протокольною ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 липня 2021 року із занесенням у журнал судового засідання, відповідачу відмовлено у задоволенні клопотання про виклик і допит свідка, оскільки ті його пояснення, що він має надати суду, не стосуються предмету спору у даній справі /а.с. 109/. У судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги позову підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити наступним чином: встановити факт проживання [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , на час її смерті за адресою: [ADDRESS] ; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 02 жовтня 2019 року, видане приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кулієвою Л.Л., зареєстроване в реєстрі за № 1848; визнати за ним право власності на 53/200 часток домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Позивач зазначив, що зазначене домоволодіння є єдиним домоволодінням, з єдиним номером [ADDRESS] . Це домоволодіння належало у цілому за життя його дідусеві [PERSON] . У подальшому, після його смерті воно стало належати на праві власності його братові [PERSON] (47/100 часток) та бабусі [PERSON] (по 53/200 часток на підставі різних правовстановлюючих документів). У подальшому свої 47/100 часток брат [PERSON] подарував йому - [PERSON] . У цьому домоволодінні на момент смерті бабусі [PERSON] у 2004 році проживав він зі своєю сім`єю та його брат - відповідач у справі [PERSON] зі своєю сім`єю, і цим домоволодінням у цілому вони користувалися. На момент смерті бабусі усі вони фактично проживали та були зареєстровані у цьому домоволодіння, адреса якого: [ADDRESS] . Позивач указує, що у 2020 році він звернувся до нотаріуса за оформленням своїх спадкових прав на зазначене спадкове майно, втім йому було відмовлено. Тоді ж він дізнався, що 02 жовтня 2019 року відповідач [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 53/100 часток цього домоволодіння, проте у свідоцтві помилково зазначена адреса реєстрації його проживання [ADDRESS] , оскільки такої адреси взагалі не існує та не існувало, що підтверджується відповідними доказами, доданими до справи, та навіть самим цим документом, у якому зазначена адреса цієї ж нерухомості лише як: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що такі дії відповідача є незаконними і несправедливими, оскільки відповідна частина домоволодіння належала за життя їх з відповідачем [PERSON] бабусі, і це спадкове майно повинно відповідно до закону розподілитися між ними у рівних частках - по 53/200 часток кожному. А оформлюючи у таких спосіб спадщину, відповідач увів в оману нотаріуса, надавши недостовірні відомості щодо адреси місця реєстрації спадкодавця і спадкоємця. Позивач указує, що наданими суду доказами достовірно підтверджується відсутність такого будинку за [ADDRESS] та взагалі такої адреси у місті Харкові. Ця помилка та плутанина з неіснуючою адресою також підтверджується тим, що близькі родичі [PERSON] , а саме його дочка та онук зареєстровані за адресою будинок [ADDRESS] . Крім цього, позивач звертає увагу, що у довідці про реєстрацію проживання спадкодавця [PERSON] , яка надана [PERSON] нотаріусу, вказана помилкова адреса будинку [ADDRESS] з 29 грудня 1949 року, тобто з часу, коли будинків на цій земельній ділянці ще взагалі не існувало, що підтверджується зазначенням у технічному паспорті часу будування: будинок літера «Б-1» у 1959 році, будинок літера «Д-1» у 1980 році, що є підтвердженням невідповідності цієї інформаційної довідки дійсності, помилки та можливо її фальсифікації у зв`язку з наданням невірних відомостей щодо адреси реєстрації проживання. Також, згідно листа Департаменту реєстрації № 2396/0/50-20 від 23 червня 2020 року, відомості про реєстрацію [PERSON] були внесені органом реєстрації за заявою відповідача [PERSON] від 11 вересня 2019 року, та одночасно цим же органом її було знято з реєстрації. Таким чином, підставою видачі цієї довідки була лише заява відповідача. При цьому, відповідно до чинного законодавства, інформація щодо зареєстрованого місця проживання особи зберігається у відповідних реєстрах лише протягом шести років після їх смерті, відтак, зазначена довідка оформлена відповідачем з порушенням закону і не могла слугувати підставою для видачі нотаріусом спірного свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, оскільки спадкодавець, так і усі спадкоємці, у тому числі і він, мешкали в одному домоволодінні за єдиною адресою: [ADDRESS] та за час життя [PERSON] він постійно та регулярно спілкувався з нею, цікавився її життям та необхідністю надання допомоги, піклувався про неї мешкаючи за однією адресою та ведучи спільний побут, позивач уважає, що він має право на відповідну частку у спадщині і свідоцтво про право на спадщину від 02 жовтня 2019 року, видане відповідачу [PERSON] є недійсним. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Ларенок Денис Вікторович вимоги позову підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити у спосіб, що обраний позивачем. Також, стороною позивача заявлено клопотання про розподіл судових витрат у справі у порядку частини 8 статті 141 ЦПК України. У судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що дійсно, домоволодіння [ADDRESS] є єдиним домоволодінням на одній земельній ділянці. Наразі, 47/100 часток домоволодіння належать позивачу, а 53/100 часток належало їх з позивачем бабусі [PERSON] . У 2004 році вона померла, і оскільки спору між ним та позивачем з приводу оформлення спадкових прав ніколи не виникало, то він звернувся до нотаріуса лише у 2019 році. Відповідач указує, що він не має уяви звідкіля з`явилася така адреса, як будинок [ADDRESS] . І бабуся [PERSON] , і він зі своєю сім`єю, і позивач зі своєю сім`єю фактично проживали, користувалися цим домоволодінням та були тут зареєстровані. Відповідач зазначає, що під час оформлення спадкових прав у нотаріуса, він звернувся до відповідного відділу реєстрації, надавши «усі документи, що у нього є у наявності», та отримав довідку, на підставі якої і оформив спірне свідоцтво. При цьому, відповідач зазначив, що у нього є «будинкова книга» на це домоволодіння, вона єдина і знаходиться лише у нього. Також, відповідач зазначив, що ані на час відкриття спадщини, ані на станом на час розгляду справи по суті між ним та позивачем [PERSON] спір відсутній, проте він вважає, що нотаріус оформив свідоцтво на спадщину після бабусі вірно і у позові [PERSON] слід відмовити. У судове засідання представник відповідача [PERSON] адвокат Бабаєв Віктор Олександрович не з`явився, не повідомив суд про поважність причини неявки, клопотань про відкладення судового розгляду не надав, що судом розцінюється як неповага до суду та зловживання процесуальними правами та є підставою для розгляду справи без його участі. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Зубенко Вікторія Василівна просила відмовити у задоволенні вимог позову [PERSON] з тих підстав, що бабуся сторін [PERSON] на час її смерті була зареєстрована разом із відповідачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що на її думку підтверджується, окрім іншого, даними «будинкової книги» на домоволодіння та квитанціями про сплату комунальних послуг. Представник відповідача уважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки відповідач на час відкриття спадщини мешкав разом із спадкодавцем, відтак, прийняв спадщину після смерті бабусі на підставі частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Кулієва Людмила Леонідівна у судове засідання не з`явилась, повідомлялась про розгляд справи належним чином. Разом із письмовими поясненнями надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності та ухвалити рішення на розсуд суду /зворот а.с. 82/. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову [PERSON] , об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку про задоволення його позовних вимог, з наступних підстав. За приписами частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини перша, третя статті 12 ЦПК України). Відповідно до частин 1 та 2 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Загальні положення про спадкування, спадкування за законом, здійснення права на спадкування та оформлення права на спадщину унормовані положеннями Книги шостої Спадкове право ЦК України. Так, за приписами частини 1 статті 1216, частини 1 статті 1217, частини 1 статті 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частин 1 та 2 статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (частина 1 статті 1221 ЦК України). Частиною 1 статті 1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах (частина 1 статті 1226 ЦК України). Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (частина 1 статті 1261 ЦК України). У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (частина 1 статті 1262 ЦК України). У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (частина 1 статті 1263 ЦК України). У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1264 ЦК України). У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення (частина 1 статті 1265 ЦК України). Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (частина 1 статті 1267 ЦК України). Відповідно до частин 1 та 2 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина 3 статті 1268 ЦК України). Спадкоємець за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною (частини 1 та 5 статті 1273 ЦК України). Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (частина 2 статті 1274 ЦК України). Відповідно до частини 2 статті 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними (частина 1 статті 1278 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частини 1 та 3 статті 1296 ЦК України). Як установлено судовим розглядом та не заперечується учасниками справи, що на підставі рішення виконавчого комітету Червонозаводської районної ради народних депутатів № 196 від 25 квітня 1989 року, - домоволодіння у цілому, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] та яке складається з двох жилих будинків, належало на праві особистої власності [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння, виданого 08 червня 1989 року виконавчим комітетом Червонозаводської районної Ради народних депутатів УРСР. Означене свідоцтво видано взамін Договору про надання у безстрокове користування земельною ділянкою № 33061/2 від 07 листопада 1949 року /а.с. 17/. У подальшому, 47/100 часток цього домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель за [ADDRESS] належали на праві власності [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Першою Харківською Державною нотаріальною контрою 02 серпня 1989 року за реєстровим № 1-689 та зареєстрованому у Комунальному підприємстві «ХАРКІВСЬКЕ МІСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» 24 серпня 1989 року за реєстровим № 46767, що підтверджується договором дарування від 14 жовтня 2002 року, укладеного між [PERSON] та позивачем у справі [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Губською В.А., зареєстрованим у реєстрі за № 6247 та у Комунальному підприємстві «ХАРКІВСЬКЕ МІСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» 24 жовтня 2002 року за реєстровим № 46767 /а.с. 32/. Відповідно до договору дарування від 14 жовтня 2002 року, укладеного між [PERSON] та позивачем у справі [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Губською В.А., зареєстрованого у реєстрі за № 6247 та у Комунальному підприємстві «ХАРКІВСЬКЕ МІСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» 24 жовтня 2002 року за реєстровим № 46767, на земельній ділянці розміром 596 кв.м розташовано: жилий будинок - літера «Б-1», жилою площею 42,2 кв.м, жилий будинок - літера «Д-1», жилою площею 30,9 кв.м, надвірні будівлі: два льохи - літери «В», «Ж», зливна яма - літера «З», два сараї - літери - «И», «К», огорожа - літери № 1, 3-8, колодязь - літера № 2, замощення - літера І. У користування обдарованого [PERSON] , відповідно до цього договору, надійшло 47/100 часток домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель за [ADDRESS] , а саме: жилий будинок - літера «Д-1», Ѕ частина огорожі, льох - літера «Ж», колодязь № 2, сарай - літера «И», згідно договору дарування, посвідченого Першою Харківською Державною нотаріальною контрою 02 серпня 1989 року за реєстровим № 1-689, зареєстрованого у Комунальному підприємстві «ХАРКІВСЬКЕ МІСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» 24 серпня 1989 року за реєстровим № 46767 та згідно технічного паспорту на домоволодіння, виданого Комунальним підприємством «ХАРКІВСЬКЕ МІСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» 18 квітня 2002 року за реєстровим № 46767 /а.с. 32/. Інші 53/100 часток домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель за [ADDRESS] належали на праві власності [PERSON] наступним чином: 53/200 часток - на підставі свідоцтва про право власності, посвідченого державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори 04 квітня 1991 року за реєстровим № 5-688, зареєстрованого у Комунальному підприємстві «ХАРКІВСЬКЕ МІСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» 11 квітня 1991 року, номер запису № 46767 та 53/200 часток - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори 04 квітня 1991 року за реєстровим № 5-690, зареєстрованого у Комунальному підприємстві «ХАРКІВСЬКЕ МІСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» 11 квітня 1991 року, номер запису № 46767, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим відповідачу [PERSON] приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кулієвою Ларисою Леонідівною 02 жовтня 2019 року та зареєстрованим у реєстрі за № 1848 /а.с. 12/. Означені вище обставини також підтверджуються інформацією Комунального підприємства «ХАРКІВСЬКЕ МІСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» від 23 квітня 2020 року № 3944/04-08/20, відповідно до якої, згідно наявних архівних матеріалів реєстрацію права власності на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] станом на 31 грудня 2012 року Комунальним підприємством «ХАРКІВСЬКЕ МІСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» проведено наступним чином: - 47/100 часток за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 14 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Губською В.А., реєстровий номер № 6247; - 53/200 часток за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 04 квітня 1991 року Першою Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий номер № 5-688; - 53/200 часток за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 04 квітня 1991 року Першою Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий номер № 5-690 /а.с. 15/. Як посвідчується даними технічного паспорту на домоволодіння [ADDRESS] , виданого Комунальним підприємством «ХАРКІВСЬКЕ МІСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» 18 квітня 2002 року, означене домоволодіння, що розташовано на земельній ділянці розміром 596 кв.м., складається з наступного: жилий будинок - літера «Б-1», жилою площею 42,2 кв.м, жилий будинок - літера «Д-1», жилою площею 30,9 кв.м, надвірні будівлі: два льохи - літери «В», «Ж», зливна яма - літера «З», два сараї - літери - «И», «К», огорожа - літери № 1, 3-8, колодязь - літера № 2, замощення - літера І /а.с. 142-146/. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 03 березня 2020 року, актовий запис № 9136 від 12 жовтня 2004 року, а також повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть /а.с. 28, 84-85/. Таким чином, на час смерті [PERSON] [INFO] відкрилась спадщина, що складається із наступного: 53/200 часток домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель [ADDRESS] , що на час відкриття спадщини належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 04 квітня 1991 року Першою Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий номер № 5-688 та 53/200 часток домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель [ADDRESS] , що на час відкриття спадщини належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 04 квітня 1991 року Першою Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий номер № 5-690. 02 жовтня 2019 року відповідач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Кулієвої Людмили Леонідівни із заявою про прийняття спадщини, відповідно до якої зазначив, що спадщину він прийняв, проживаючи разом із померлою на день її смерті. На підтвердження цієї обставини відповідачем нотаріусу надано інформаційну довідку територіальної громади міста Харкова від 11 вересня 2019 року про те, що станом на день смерті [PERSON] , яка проживала у [ADDRESS] були зареєстровані її онук [PERSON] , дружина онука [PERSON] /а.с. 123, зворот а.с. 123/. Крім зазначеної довідки відповідачем для оформлення спадкових прав нотаріусу надано документи за переліком, наведеним у статтях 1258, 1265 ЦК України. Також, 02 жовтня 2019 року у розпорядження нотаріуса надійшла заява [PERSON] (доньки [PERSON] ) про відмову від прийняття спадщини /а.с. 124/. 02 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кулієвою Людмилою Леонідівною відповідачу [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] , що зареєстровано у реєстрі за № 1848, а саме: права власності на 53/100 часток житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці розміром 596 кв.м., та складається з наступного: житловий будинок - літера «Б-1», житловою площею 42,2 кв.м, загальною площею 60,8 кв.м.; житловий будинок - літера «Д-1», житловою площею 30,9 кв.м, загальною площею 52,9 кв.м.; з надвірними будівлями: сараї літери «И», «К», льохи літери «В», «Ж», зливна яма літера «З», колодязь літера № 2, огорожа літери № 1, 3-8, замощення літера І /а.с. 151/. 30 квітня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Кулієвої Людмили Леонідівни із заявою про прийняття спадщини. Листом від 20 травня 2020 року № 182/01-16 нотаріус повідомила позивача про відсутність підстав для видачі йому свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутність факту прийняття ним спадщини /а.с. 11/. 06 квітня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Кулієвої Людмили Леонідівни із заявою про видачу на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 53/200 часток житлового будинку [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Кулієвої Людмили Леонідівни про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08 квітня 2021 року позивачу відмовлено у видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , у зв`язку із видачею свідоцтва про право на спадщину за законом іншому спадкоємцю за законом [PERSON] /а.с. 10/. Приходячи до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] , суд зазначає наступне. Як установлено судовим розглядом, підставою для видачі 02 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кулієвою Людмилою Леонідівною відповідачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , а саме: права власності на 53/100 часток житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці розміром 596 кв.м., що складається з житлового будинку - літера «Б-1», житловою площею 42,2 кв.м, загальною площею 60,8 кв.м.; житлового будинку - літера «Д-1», житловою площею 30,9 кв.м, загальною площею 52,9 кв.м.; з надвірними будівлями: сараї літери «И», «К», льохи літери «В», «Ж», зливна яма літера «З», колодязь літера № 2, огорожа літери № 1, 3-8, замощення літера І, на підставі положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України слугувала інформаційна довідка з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 11 вересня 2019 року, що сформована на замовлення відповідача [PERSON] адміністратором Реєстру територіальної громади міста Харкова /а.с. 126/. Як убачається із означеної інформаційної довідки, станом на 12 жовтня 2004 року, тобто на час відкриття спадщини, відповідач [PERSON] (з 07 червня 1983 року), його дружина [PERSON] (з 04 червня 1993 року) та [PERSON] (з 29 грудня 1949 року) були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Суд зазначає, що з метою забезпечення виконання статті 11-2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», статті 37 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», у зв`язку зі створенням комплексної системи захисту інформації Реєстру територіальної громади міста Харкова, виконавчим комітетом Харківської міської ради 05 квітня 2017 року ухвалено рішення № 230, яким створено Реєстр територіальної громади міста Харкова та затверджено Положення про Реєстр територіальної громади міста Харкова. Відповідно до пункту 1.1. Положення про Реєстр територіальної громади міста Харкова (далі - Положення № 230) останнє затверджене з метою забезпечення виконання Харківською міською радою визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» делегованих повноважень у сфері реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, а також формування та ведення відповідним органом реєстрації Реєстру територіальної громади міста Харкова. За визначенням, наведеним у пункті 1.2. цього Положення Реєстр територіальної громади міста Харкова (далі - Реєстр) - автоматизована база даних, призначена для зберігання, обробки, використання визначеної Законом інформації, що створюється, ведеться та адмініструється органом реєстрації для обліку осіб, які проживають на території міста Харкова. Для потреб реєстрації місця перебування осіб органом реєстрації зберігається, обробляється, використовується визначена законодавством інформація, що міститься у Реєстрі, в порядку, передбаченому цим Положенням. Відповідно до пункту 1.3. Положення № 230 виконавчим органом Харківської міської ради, на який покладено повноваження з реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб у межах міста Харкова, формування та ведення Реєстру, є Департамент реєстрації Харківської міської ради (далі - орган реєстрації). Орган реєстрації забезпечує супроводження, розвиток, удосконалення, підтримку функціонування Реєстру та є розпорядником відповідного Реєстру (пункт 1.4.). Відповідно до пункту 1.5. Положення № 230 у цьому Положенні під документами, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи розуміється паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка па постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, довідка про звернення за захистом в Україні. Як убачається із пунктів 2.1. та 2.3. Положення № 230 безпосереднє формування та ведення Реєстру покладено на співробітників Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради (далі - Управління). Ведення Реєстру здійснюється за допомогою технічних і програмних засобів, які забезпечують захист відомостей, що містяться у Реєстрі, від несанкційованих дій, у тому числі з дотриманням вимог функціонування комплексної системи захисту інформації Реєстру. За приписами пункту 2.4. цього Положення Реєстр формується на підставі інформації про осіб, місце проживання яких зареєстровано/знято з реєстрації у місті Харкові: - отриманої органом реєстрації від органу ведення Державного реєстру виборців відповідно до пункту 2 розділу ІІ Закону України від 10 грудня 2015 року № 888-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» (далі - Закон № 888- VIII); - щодо яких органом реєстрації з 04 квітня 2016 року прийняті рішення за результатами розгляду документів, поданих для реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування; - отриманої органом реєстрації за особистим зверненням особи або представника/законного представника щодо внесення відомостей до Реєстру про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання особи у місті Харкові до 04 квітня 2016 року, що підтверджено поданими особою/її представником документами; - отриманої органом реєстрації за особистим зверненням особи або законного представника щодо підтвердження факту реєстрації місця проживання неповнолітньої/малолітньої особи у місті Харкові до 04 квітня 2016 року та за результатами перевірки наданої інформації з доступних джерел (картотека з питань реєстрації фізичних осіб, передана до органу реєстрації в порядку, передбаченому абзацом І пункту 3 розділу II Закону № 888-VIII, відомості, отримані від уповноважених органів виконавчої влади/органів місцевого самоврядування, тощо); - отриманої органом реєстрації за особистим зверненням особи (її представника) щодо внесення відомостей до документів, в яких зазначаються відомості про місце проживання/перебування, про зміну нумерації будинків, перейменування вулиць (проспектів, бульварів, майданів, провулків, кварталів тощо), населених пунктів, адміністративно- територіальних одиниць, зміни в адміністративно-територіальному устрої; - отриманої органом реєстрації у зв`язку з надходженням рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності па житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; - отриманої органом реєстрації у зв`язку з надходженням повідомлення територіального органу або підрозділу Державної міграційної служби України (далі ДМС) із зазначенням відповідних реквізитів паспорта померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; - отриманої органом реєстрації у зв`язку з надходженням інформації з територіального органу ДМС або територіального підрозділу ДМС, на території обслуговування якого зареєстровано місце проживання особи, про закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання або копії рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання чи скасування дозволу па імміграцію та посвідки на постійне проживання в Україні; - отриманої органом реєстрації у зв`язку з надходженням письмового повідомлення соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту про припинення підстав для проживання бездомної особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; - отриманої органом реєстрації у зв`язку з надходженням заяви особи про зняття з реєстрації місця проживання померлої особи на підставі свідоцтва про смерть; - отриманої органом реєстрації у зв`язку з надходженням заяви власника/співвласників/наймача житла або їх представників із документами, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням осіб - у разі підтвердження поданої заявником інформації наявною в органі реєстрації інформацією; - отриманої органом реєстрації у зв`язку з надходженням копії висновку га/або листа ДМС, відповідно до якого прийнято рішення про скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи, проведених до 04 квітня 2016 року; - отриманої органом реєстрації у зв`язку з надходженням повідомлення іншого органу реєстрації про зняття з реєстрації місця проживання особи; - внесеної на підставі пункту 6.1 цього Положення. Відповідно до підпунктів 2.5.1. - 2.5.19. пункту 2.5. Положення № 230 ведення Реєстру здійснюється програмними засобами, які мають у тому числі, але не виключно забезпечувати: авторизацію посадової особи органу реєстрації; внесення визначеної Законом та цим Положенням інформації про фізичну особу; зберігання персональних даних, що внесені до Реєстру, та їх відображення; пошук інформації про фізичну особу за базою даних Реєстр; перевірку персональних даних особи за базами даних, які сформовані з використанням персональних даних Реєстру; взаємопов`язаний пошук за атрибутами, відображення в інтерфейсі та друк результатів; проведення реєстраційних дій (реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб) за видами відповідно до вимог чинного законодавства; внесення до Реєстру відомостей, передбачених Правилами реєстрації місця проживання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 (далі - Правила), про надходження до органу реєстрації повідомлення особи, яка має невиконані майнові зобов`язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призивається на строкову військову службу і не має відстрочки, або бере участі» у судовому процесі в будь-якій якості; формування за друк звітів, довідок, карток фізичних осіб, повідомлені., відомостей за встановленими формами; коригування даних про фізичну особу у разі встановлення розбіжностей між відомостями, що містяться у Реєстрі, та поданими особою документами або інформацією органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері реєстрації фізичних осіб; внесення на підставі відповідних актів інформації про зміну нумерації будинків, перейменування вулиць (проспектів, бульварів, майданів, провулків, кварталів тощо), населених пунктів, адміністративно-територіальних одиниць, зміни в адміністративно-територіальному устрої із збереженням попередніх даних у Реєстрі; внесення змін до картки фізичної особи, які пов`язані зі зміною даних про особу (прізвище, ім`я, по батькові, реквізити паспортного документа, свідоцтва про народження тощо); передачу у визначеному законодавством порядку інформації до Єдиного державного демографічного реєстру (далі - ЄДДР); автоматизоване формування за встановленою формою та друк відомостей для періодичного поновлення інформації Державного реєстру виборців у місті Харкові про: - громадян України, зареєстрованих за місцем проживання у місті Харкові, яким протягом наступного місяця виповниться 18 років; - виборців, які протягом попереднього місяця зареєстрували своє місце проживання у місті Харкові; - виборців, які протягом попереднього місяця зняті з реєстрації за місцем проживання у місті Харкові; ідентифікацію посадової особи органу реєстрації, яка здійснила реєстраційну дію в Реєстрі, внесла зміни до відомостей, що містяться в Реєстрі, або сформувала довідкову інформацію, із фіксацією дати та часу такої дії; інформування посадової особи органу реєстрації про порушення особою встановленого Законом строку звернення для реєстрації місця проживання після зняття з реєстрації попереднього місця проживання; позбавлення можливості внесення інформації до Реєстру про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи у разі надходження до органу реєстрації ухвали суду про забезпечення позову щодо заборони вчиняти певні дії (зокрема здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування за адресою), яке здійснюється у порядку, встановленому органом реєстрації; інформування посадової особи органу реєстрації про реєстрацію місця проживання за відповідною адресою малолітньої дитини (при внесенні інформації до Реєстру у зв`язку з надходженням до органу реєстрації заяви особи або повідомлення іншого органу реєстрації про зняття з реєстрації місця проживання особи); автоматизоване формування знеособлених даних з Реєстру за встановленими формами щодо реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб для передачі до Головного управління статистики у Харківській області з метою забезпечення проведення державних статистичних спостережень щодо міграційних процесів, які відбуваються у місті Харкові. Нормами пункту 2.6. Положення № 230 визначено, що до Реєстру вноситься інформація про особу, а також дані про її зміну: - прізвище, власне ім`я (усі власні імена), по батькові; - дата та місце народження; - місце проживання/перебування; - відомості про громадянство; - унікальний номер запису в ЄДДР (якщо така інформація внесена до паспорта громадянина України); - дата реєстрації місця проживання/перебування; - прізвище, ім`я та по батькові представника, якщо він діє від імені особи, та відомості про документ, що посвідчує повноваження представника; - інформація про попереднє місце проживання; - дата зняття з реєстрації місця проживання (після вибуття особи); - інша інформація, яка повинна подаватися органом реєстрації до органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, установ та організацій відповідно до чинного законодавства. Відповідно до пункту 2.10. Положення № 230 у разі подання особою або її представником документів для отримання адміністративних послуг, передбачених підпунктом 2.5.7 пункту 2.5, пунктами 4.3, 4.4, 4.5, 4.9 Положення, та невідповідності їх даних з відомостями, що містяться у Реєстрі, для ідентифікації особи за основу береться така інформація про особу: прізвище, власне ім`я (усі власні імена), по батькові (у разі наявності в особи по батькові), дата народження, унікальний номер запису в ЄДДР (якщо така інформація внесена до паспорта громадянина України). За приписами пункту 4.2. Положення № 230 з Реєстру надається інформація: - кожній особі щодо наявності/відсутності персональних даних про неї в Реєстрі; - представнику/законному представнику щодо особи, інтереси якої він представляє; - власнику/співвласникам, наймачу житла про осіб, зареєстрованих за відповідною адресою. Для отримання інформації з Реєстру про себе особа через Центр надання адміністративних послуг міста Харкова або його територіальні підрозділи (далі - Центр) подає: письмове звернення за формою, встановленою органом реєстрації; засвідчену заявником копію документа, що посвідчує його особу, із пред`явленням оригіналу відповідного документа адміністратору Центру (для осіб, які відповідно до вимог законодавства повинні йото отримати) (пункт 4.3.). Для отримання інформації з Реєстру представником/законним представником щодо особи, інтереси якої він представляє, через Центр подається: письмове звернення за формою, встановленою органом реєстрації; засвідчена заявником копія документа, що посвідчує його особу, із пред`явленням оригіналу відповідного документа адміністратору Центру; довіреність (посвідчена в установленому законодавством порядку), відповідно до якої особою, відомості про яку містяться в Реєстрі, надані повноваження представнику отримувані її (особи) персональні дані / інформацію про неї (крім випадків, коли законними представниками с батьки (усиновлювачі) особи, що підтверджується відповідним документом) (пункт 4.4.). Для отримання інформації про осіб, зареєстрованих за адресою житла, власник/співвласники/наймач відповідного житла через Центр подає: письмове звернення за формою, встановленою органом реєстрації (у випадку звернення співвласників житла - заява від імені всіх співвласників відповідного житла); засвідчену заявником копію документа, що посвідчує його особу, із пред`явленням оригіналу відповідного документа адміністратору; копію документа, що підтверджує право власності заявника на відповідне житло, із пред`явленням оригіналу вказаного документа адміністратору Центру (для власника/співвласників житла); копію документа, що підтверджує право па проживання в житлі (ордер, договір найму, рішення уповноваженого органу про визнання особи наймачем), із пред`явленням оригіналу вказаною документа адміністратору Центру (для наймача житла) (пункт 4.5.). За результатами розгляду документів, передбачених пунктами 4.3, 4.4 Положення, органом реєстрації надається інформація з Реєстру за формою згідно з додатком 13 до Правил у вигляді довідки про реєстрацію місця проживання з урахуванням пункту 2.4 Положення. Інформація з Реєстру про осіб, зареєстрованих за адресою житла, власнику/співвласникам, наймачу відповідного житла надається органом реєстрації за формою, встановленою органом реєстрації (пункти 4.6. та 4.7.). У наданні інформації з Реєстру може бути відмовлено, якщо: письмове звернення подано не за встановленою формою; письмове звернення не містить повних даних, які необхідні для формування відповідної інформації з Реєстру; заявник не подав необхідних документів або інформації; у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними; звернулася особа, яка не досягла 14 років; заявник згідно із законодавством не має права на отримання відповідної інформації; в органу реєстрації відсутні підстави для надання запитуваної інформації; документи подано не через Центр (пункт 4.8.). У разі відсутності інформації в Реєстрі або необхідності внесення змін до інформації в Реєстрі особа письмово звертається (за формою, встановленою органом реєстрації) до Центру для внесення до Реєстру актуальної інформації про неї. До письмового звернення додаються: документ, до якого вносяться відомості про місце проживання/перебування особи (для осіб, які відповідно до вимог законодавства повинні його отримати), та його засвідчена копія; документ, що підтверджує відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування відповідної особи у місті Харкові (для неповнолітньої/малолітньої особи - у разі наявності); документ, що підтверджує достовірність заявлених заявником відомостей (при зверненні особи щодо зміни помилкових відомостей, що містяться в Реєстрі), у разі непідтвердження їх документом, до якого вносяться відомості про місце проживання/перебування особи; документ, що підтверджує зміну персональних даних особи (при зверненні особи щодо зміни відомостей, що містяться в Реєстрі), у разі непідтвердження їх документом, до якого вносяться відомості про місце проживання/перебування особи. У разі подання заяви представником особи додатково подаються: документ, що посвідчує особу представника; документ, що підтверджує повноваження особи як представника, крім випадків, коли законними представниками є батьки (усиновлювачі) (пункт 4.9.). За результатами розгляду документів, передбачених пунктом 4.9 Положення № 230, органом реєстрації надається інформація з Реєстру за формою згідно з додатком 13 до Правил у вигляді довідки про реєстрацію місця проживання (пункт 4.11.). У внесенні інформації про особу до Реєстру/внесенні змін до інформації про особу в Реєстрі може бути відмовлено, якщо: внесення інформації не передбачено Законом, Правилами та цим Положенням; не було подано визначених цим Положенням документів або інформації; під час перевірки інформації, наданої заявником, органом реєстрації встановлено її недостовірність; звернулася особа у віці до 14 років; заявник згідно із Законом та цим Положенням не має права вимагати внесення відповідної інформації до Реєстру; документи подано не через Центр (пункт 4.12.). Адміністратор Центру при зверненні до нього особи або її представника/законного представника для отримання послуг, передбачених пунктами 4.3-4.5, 4.9 Положення: встановлює особу заявника відповідно до документа, що посвідчує його особу; перевіряє правильність заповнення заявником встановленої органом реєстрації форми звернення та наявність необхідних документів, про що зазначений працівник робить відповідний запис у зверненні; після встановлення наявності оригіналів документів, передбачених в Положенні, адміністратор Центру власним підписом та печаткою посвідчує надані заявником копії вказаних документів (крім копій документів, що посвідчують особу, які особа засвідчує власним підписом) (пункт 4.14.). Документи, передбачені пунктами 4.3-4.5, 4.9 Положення, передаються адміністратором Центру відповідальному співробітнику органу реєстрації не пізніше наступного робочого дня після надходження документів. За результатами розгляду документів, передбачених пунктами 4.3-4.5, 4.9 Положення, відповідальний співробітник органу реєстрації в день надходження документів із Центру повертає адміністратору Центру результат надання відповідної послуги або лист про продовження строку їх розгляду згідно з пунктом 4.9 Положення (пункти 4.15. - 4.16.). Як убачається із письмового повідомлення Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 23 червня 2020 року № 2396/0/50-20, на підставі оригіналу свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12 жовтня 2004 року міським ВРАЦС № 4 Харківського ОУЮ, актовий запис № 9136 та заяви від 11 вересня 2019 року про зняття особи з реєстрації місця проживання, з урахуванням даних будинкової книги за адресою: [ADDRESS] стосовно реєстрації з 29 грудня 1949 року місця проживання [PERSON] , до Реєстру територіальної громади міста Харкова органом реєстрації були внесені відомості стосовно зазначеної особи, та одночасно було знято її з реєстрації місця проживання за вказаною адресою /а.с. 33/. Проте, суд зазначає, що станом на час вчинення відповідних реєстраційних дій 11 вересня 2019 року, у відповідності до вимог статті 6 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», що кореспондується із вимогами пункту 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 та пункту 2.4. Положення № 230, - внесення відомостей до Реєстру про реєстрацію особи у місті Харкові можливо лише на підставі особистого звернення такої особи або за зверненням її представника/законного представника, що має бути підтверджено відповідними документами у встановленому законом порядку. Разом із цим, суд зазначає, що у відповідності до вимог статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», що кореспондується із вимогами пункту 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 та пункту 2.4. Положення № 230, - на підставі свідоцтва про смерть може бути проведена лише така реєстраційна дія, як зняття особи з реєстрації місця проживання. Таким чином, суд відзначає, що відомості про реєстрацію [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що унесені органом реєстрації до Реєстру за заявою відповідача [PERSON] від 11 вересня 2019 року при наданні ним «будинкової книги» та свідоцтва про смерть [PERSON] , учинені у спосіб, що не передбачений наведеними нормами чинного законодавства України та є обґрунтованою підставою ставити під сумнів наведену у ній інформацію. Крім того, як убачається із письмового повідомлення відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області від 21 травня 2020 року № 6301.6.3.108, відповідно до наказу Державної міграційної служби № 41 від 22 лютого 2018 року відомості/талони про зняття місця проживання зберігаються в обліковій картотеці ВОМІРМП ГУДМС України у Харківській області протягом шести років, після чого вилучаються і знищуються /а.с. 25/. Також, відповідно до письмового повідомлення Державної міграційної служби України у Харківській області, строк зберігання заяв про реєстрацію місця проживання/перебування та зняття з реєстрації місця проживання осіб та за необхідності відповідних копій документів, які подаються для здійснення реєстрації місця проживання/перебування або зняття з реєстрації місця проживання у паперовому вигляді, становить три роки /а.с. 34/. Тобто, з наведеного убачається, що у інший законний спосіб, ніж у той, що передбачений наведеними вище нормами Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 та Положення № 230, - інформація про реєстрацію [PERSON] органом реєстрації до Реєстру не могла бути внесена. Разом із цим, суд критично ставиться до даних, унесених до дослідженої у судовому засіданні «будинкової книги», оскільки, як установлено судовим розглядом та підтверджено відповідачем [PERSON] , на домоволодіння [ADDRESS] , означена «будинкова книга» є єдиною та вона постійно перебувала та перебуває у його володінні /а.с. 180-188/. Крім того, відповідачем не спростовується та обставина, що і він разом зі своєю сім`єю, і позивач [PERSON] разом із його сім`єю зареєстровані у даному домоволодінні, проте, «будинкова книга» взагалі не містить відомостей щодо реєстрації у даному домоволодінні ані позивача, ані членів його сім`ї, що додатково ставить під сумнів повноту та достовірність зазначеної у ній інформації. При цьому, суд зауважує, що так звана «будинкова книга» у розумінні чинного законодавства України, не є правовстановлюючим документом та її відомості повинні бути підтверджені у встановленому законом порядку іншими документами. Суд зазначає, що наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України N 127 від 24 травня 2001 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за N 582/5773 затверджено Інструкцію про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна (далі - Інструкція № 127 у редакції, чинній на час її затвердження). Відповідно до пункту 1.2. розділу 1 цієї Інструкції, вона визначає порядок та методику проведення технічної інвентаризації збудованих (реконструйованих) будинків, допоміжних будівель та споруд з метою визначення їх фактичної площі та об`єму (щодо проектних); обстеження та оцінки технічного стану наявних об`єктів; установлення вартості об`єктів. Технічна інвентаризація передбачає: первинну технічну інвентаризацію об`єктів; поточні інвентаризаційно-оцінювальні роботи для встановлення змін за певний період часу після первинної інвентаризації. На підставі матеріалів технічної інвентаризації складаються інвентаризаційні справи (додаток 1) та технічні паспорти (додатки 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8). Відповідно до пункту 1.5. розділу 1 Інструкції № 127 матеріали технічної інвентаризації є майном бюро технічної інвентаризації та слугують підставою для надання інформації згідно з чинним законодавством. Пунктом 2 розділу 1 цієї Інструкції визначено, що до об`єктів, що підлягають технічній інвентаризації, належать: житлові будинки квартирного типу різної поверховості; житлові будинки садибного типу, розташовані на окремих земельних ділянках; будинки і споруди громадського та виробничого призначення, інженерні мережі, елементи благоустрою тощо; господарські будівлі (сараї (хліви), гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції, сміттєзбірники тощо); господарські споруди (колодязі, вигрібні ями, огорожі, ворота, хвіртки, замощення тощо); садові та дачні будинки, гаражі (що не відносяться до господарських: багатоповерхові, підземні, одноповерхові-блокові). Відповідно до пункту 3.1. розділу 3 Інструкції № 127 технічній інвентаризації підлягають об`єкти (згідно з розділом 2) всіх форм власності, розташовані на земельних ділянках (за окремими поштовими адресами), незалежно від того, побудовані вони за відповідно оформленими документами чи самовільно: будинки, включаючи прибудови та надбудови, громадські та виробничі будинки, господарські будівлі та споруди. На кожний об`єкт заводиться окрема інвентаризаційна справа і запроваджується літерування та нумерація будинків, допоміжних будівель та споруд. Такі ж самі положення визначені у пункту 27 розділу І цієї Інструкції (у чинній редакції від 15 січня 2019 року) - інвентаризаційна справа формується і ведеться на кожен об`єкт нерухомого майна на весь час його існування та зберігається у зберігача за місцезнаходженням (адреса) такого об`єкта у паперовому вигляді. Крім того, відповідно до п. 1 Положення про порядок зберігання матеріалів технічної інвентаризації, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України N 18 від 30 січня 2002 року, матеріали технічної інвентаризації є майном бюро технічної інвентаризації та слугують підставою для надання інформації згідно з чинним законодавством. Матеріали первинної технічної інвентаризації та поточних інвентаризаційно-оцінювальних робіт зберігаються у бюро технічної інвентаризації. Матеріалами, що підлягають зберіганню, є: інвентаризаційна справа на об`єкт нерухомості, що складається з однієї чи декількох основних будинків, допоміжних будівель, розташованих на окремій земельній ділянці, у квартальній забудові - на кожний будинок та споруду; інвентаризаційна справа на об`єкт зовнішнього благоустрою, інженерних мереж та споруд; будь-який інший зброшурований чи переплетений комплект документів або окремий креслярський аркуш, якщо він не брошурується з іншими матеріалами. Як убачається із інформаційного листа Комунального підприємства «ХАРКІВСЬКЕ МІСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» від 23 квітня 2020 року за № 3944/04-08/20, а також із довідки Комунального підприємства «ХАРКІВСЬКЕ МІСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» аналогічного змісту від 16 вересня 2019 року за № 1068378, що міститься у матеріалах спадкової справи № 5/2019 до майна померлої [INFO] [PERSON] , рішення щодо зміни адреси з [ADDRESS] у матеріалах інвентарної справи за адресою: [ADDRESS] - відсутнє /а.с. 15, 139/. Крім того, ані матеріали цивільної справи, ані матеріали спадкової справи не містять технічного паспорту на домоволодіння [ADDRESS] . Проте, як установлено судовим розглядом та не заперечується учасниками справи, на означене домоволодіння з надвірними будівлями, що розташовано на земельній ділянці розміром 596 кв.м., та складається з житлового будинку - літера «Б-1», житлового будинку - літера «Д-1», надвірних будівель: сараї літери «И», «К», льохи літери «В», «Ж», зливна яма літера «З», колодязь літера № 2, огорожа літери № 1, 3-8, замощення літера І - є єдиний технічний паспорт, виданий Комунальним підприємством «ХАРКІВСЬКЕ МІСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» 18 квітня 2002 року на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: [ADDRESS] . Суд відзначає, що присвоєння або зміна адрес об`єктам нерухомості на території міста Харкова здійснюється на підставі рішення 8 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 06 липня 2011 року № 325/11 «Про затвердження Порядку присвоєння адрес об`єктам нерухомості, розташованим на території міста Харкова» та рішення 24 сесії Харківської місткої ради 7 скликання від 19 грудня 2018 року № 1366/8 «Про внесення змін до рішення 8 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 06 липня 2011 року № 325/11 «Про затвердження Порядку присвоєння адрес об`єктам нерухомості, розташованим на території міста Харкова», Закону України № 3038-VI від 17 лютого 2011 року «Про регулювання містобудівної діяльності» та постанови Кабінету Міністрів України від 07 липня 2021 року № 690 «Про затвердження Порядку присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна». Як убачається із інформаційних довідок Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради від 01 червня 2020 року за № С-9-616/0/333-20.01.01-12 та від 28 липня 2021 року за № 4944/0/605-21, розпорядчих актів про присвоєння адреси: [ADDRESS] , виділення окремої адреси: [ADDRESS] або зміни адреси з [ADDRESS] на [ADDRESS] за період часу з 1989 року по теперішній час Харківською міською радою та її виконавчими органами, - не приймалося /а.с. 38, 170/. Додатково факт відсутності такої адреси, як [ADDRESS] підтверджується інформаційною довідкою публічного акціонерного товариства «УКРПОШТА» від 06 травня 2021 року за № 01-20/198, відповідно до якої, на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування товариством здійснюється актуалізація інформації в автоматизованій системі щодо найменування/перейменування вулиць (проспектів, бульварів, провулків, тощо), номерів будинків у населених пунктах України та їх поштової індексації. За цим повідомленням, до зони обслуговування відділення поштового зв`язку Харків 80 відноситься поштова адреса: [ADDRESS] /а.с. 98/. Крім того, за повідомленням публічного акціонерного товариства «УКРПОШТА» від 20 квітня 2021 року за № 01-20/180, [PERSON] на момент смерті проживала за адресою: [ADDRESS] , і за цією адресою їй доставлялася пенсія /а.с. 39/. Також, як убачається із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 202781847 від 03 березня 2020 року, відомості щодо права власності, інших речових прав, іпотек, обтяжень за адресою: [ADDRESS] , - у зазначених Реєстрах відсутні /а.с. 36/. Разом із цим, із довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, отриманої судом у порядку частини 8 статті 187 ЦПК України, установлено, що [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] за будь-який період часу зареєстрованою не значиться/не значилася /а.с. 156/. Крім того, із аналогічної довідки убачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] (з 21 березня 2001 року) та члени його сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також член сім`ї відповідача [PERSON] - [PERSON] (з 29 жовтня 2019 року), втім, відповідачем у судовому засіданні зазначалося, що усі члени його сім`ї зареєстровані за адресою: [ADDRESS] /а.с. 54/. Також, технічним паспортом, виданим Комунальним підприємством «ХАРКІВСЬКЕ МІСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» 18 квітня 2002 року на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: [ADDRESS] посвідчується та обставина, що житловий будинок - літера «Б-1» побудований у 1959 році, житловий будинок - літера «Д-1» побудований у 1980 році, всі надвірні будівлі також побудовані після 1959 року. Відтак, судом спростовуються доводи відповідача [PERSON] про те, що [PERSON] була зареєстрована у означеному домоволодінні з 1949 року, оскільки у 1949 році домоволодіння ще не існувало. За приписами ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Таким чином, з урахуванням наведених вище норм чинного законодавства, офіційних повідомлень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про відсутність такої адреси, як [ADDRESS] , а також установлених судовим розглядом обставин, суд встановлює юридичний факт проживання [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . За приписами ч. 1 ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Свідоцтво про право на спадщину - це правовстановлюючий документ, що посвідчує виникнення у спадкоємця права власності на спадкове майно. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується процес оформлення спадкових прав. Згідно п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», - відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Оскільки підставою для видачі 02 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кулієвою Людмилою Леонідівною відповідачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , слугувало те, що він, як спадкоємець постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , що спростовано у ході судового розгляду, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач [PERSON] не мав права на спадкування права власності на 53/100 часток житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці розміром 596 кв.м., що складається з житлового будинку - літера «Б-1», житловою площею 42,2 кв.м, загальною площею 60,8 кв.м.; житлового будинку - літера «Д-1», житловою площею 30,9 кв.м, загальною площею 52,9 кв.м.; з надвірними будівлями: сараї літери «И», «К», льохи літери «В», «Ж», зливна яма літера «З», колодязь літера № 2, огорожа літери № 1, 3-8, замощення літера І після смерті [PERSON] на підставі частини 3 статті 1268 ЦК України. За наведених обставин, суд дійшов висновку про те, що свідоцтво про право на спадщину за законом від 02 жовтня 2019 року видане приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кулієвою Людмилою Леонідівною відповідачу [PERSON] з порушенням прав позивача [PERSON] , відтак, підлягає визнанню недійсним. Разом із цим, суд зазначає, що за приписами частини 1 статті 321 ЦПК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як передбачено частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, у тому числі, шляхом визнання права. Відповідно до частини 1 статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як установлено судовим розглядом та не заперечується відповідачем, позивач [PERSON] постійно проживав за адресою: [ADDRESS] з 21 березня 2001 року, тобто разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 06 квітня 2021 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Кулієвої Людмили Леонідівни із заявою про видачу на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 53/200 часток житлового будинку [ADDRESS] . Також, 02 жовтня 2019 року у розпорядження нотаріуса надійшла заява [PERSON] (доньки [PERSON] ) про відмову від прийняття спадщини. Тобто, оскільки спадкоємців двоє (позивач та відповідач) та спадкування здійснюється за законом, у розумінні частини 1 статті 1267 ЦК України, спадкове майно поділяється між ними у рівних частках. Таким чином, за позивачем [PERSON] підлягає визнанню право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на 53/200 часток домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель [ADDRESS] . З урахуванням наведених вище обставин, суд уважає, що вимоги позову [PERSON] підлягають у повному обсязі у спосіб, що обраний позивачем, шляхом установлення факту проживання [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , на час її смерті за адресою: [ADDRESS] ; визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 жовтня 2019 року, видане приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кулієвою Людмилою Леонідівною, зареєстроване в реєстрі за № 1848; визнання за ним права власності на 53/200 часток домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] Разом із цим, суд ураховує правовий висновок, викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 жовтня 2020 року у справі 447/455/17 (№ 14-64цс20) про те, що дійсна сутність відповідних позовних вимог має оцінюватись судом виходячи з правових та фактичних підстав позову, наведених у позовній заяві, а не лише тільки з формулювань її прохальної частини, які можуть бути недосконалими. Інші доводи та заперечення учасників справи означених висновків суду не спростовують. При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29). Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] , з [PERSON] на його користь підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 3662,00 грн. Разом із цим, суд зазначає, що питання про повернення надмірно сплаченого судового збору у розмірі 2300,00 грн. позивач не позбавлений можливості у порядку, визначеному пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: approved