Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

30.08.2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON] та її малолітнього сина [PERSON], 2003 року народження такими, що втратили право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS], посилаючись на те, що відповідачі, будучи зареєстрованими у вказаному приміщенні 18.03.2006 року, жодного дня фактично в ній не проживали. Вона надала згоду на реєстрацію відповідачки [PERSON] та її малолітнього сина у належній їй квартирі, коли та перебувала у шлюбі з її рідним братом [PERSON] Однак, відповідач [PERSON] припинила шлюбні відносини з братом, переїхала проживати окремо від нього за іншою адресою, її особисті речі в квартирі відсутні, поштова кореспонденція на вказану адресу на її ім'я ніколи не надходила. Протягом відсутності відповідача [PERSON] без поважних причин, остання комунальні послуги не сплачувала, допомогу в утриманні квартири не надавала, у зв'язку з чим порушуються її права, як власника квартири. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином, через опублікування оголошення про її виклик в газеті «Рідне Прибужжя» від 20.03.2014 року. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Новобузького державного нотаріального округу [PERSON] 07.04.2005 року за р./№ 715 та зареєстрованого в Новобузькій філії ММ БТІ 08.04.2005 року за р./№ 5123339 власником квартири [ADDRESS] є позивач [PERSON] Як видно з акту депутата Новобузької міської ради від 27.08.2013 року відповідач [PERSON] та її малолітній син [PERSON] у вказаній квартирі з дня їх реєстрації, що мала місце 18.03.2006 року, жодного дня у ній не проживали. Згідно вимог ч. 2 ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом. Згідно вимог ч. 2 та ч. 3 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. При цьому зміст вказаної норми свідчить проте, що місце проживання дитини визначається за місцем проживання її батьків. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї власника житлового приміщення мають право користуватися займаними приміщеннями нарівні з власником. Разом з тим, як встановлено при судовому розгляді справи, ні батько малолітнього [PERSON], ні його мати - відповідачка у справі [PERSON] у спірному приміщенні ніколи не проживали, не займала спірне приміщення і сама дитина. Її батьки проживають відокремлено за різними адресами, спір між ними щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] відсутній, останній проживає разом з матір'ю. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] та її малолітнього сина [PERSON] такими, що втратили право користування спірним жилим приміщенням, знайшли свої підтвердження при судовому розгляді справи, а тому підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача, понесені останнім та документально підтверджені судові витрати (судовий збір), у розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved