Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

30.10.2018 року заявниця звернулася до суду із заявою, відповідно до якої просить встановити факт належності її чоловікові [PERSON] Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, площею 4,92 га, яка розташована на території [ADDRESS] Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] та після його смерті відкрилася спадщина на вищевказану земельну ділянку. Заявниця звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та їй було роз'яснено про необхідність надання витягу з державного земельного кадастру та витягу з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки. Проте, у виготовленні технічної документації на земельну ділянку їй було відмовлено, оскільки виявилась невідповідність прізвища померлого у свідоцтві про смерть, де прізвища вказано «[PERSON]» та у державному акті на право власності на земельну ділянку - «[PERSON]». Встановлення факту належності правовстановлюючого документа необхідно заявниці для оформлення спадкових прав. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31.10.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. В судове засідання заявник та її представник не з'явилися, через канцелярію суду від представника заявника надійшла заява, в якій він просив розгляд справи проводити в його відсутність та відсутність заявника [PERSON], заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В судове засідання представник заінтересованої особи не з'явився, 23.11.2018 року через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без присутності представника адміністрації, не заперечує проти задоволення заяви. Вказав, що розбіжність в написанні прізвища [PERSON] в державному акті на право власності на земельну ділянку та паспорті пов'язана з помилкою, що є наслідком припущеного раніше довільного перекладу прізвищ з російської на українську мову з боку осіб, якими заповнювалися та видавалися правовстановлюючі документи на земельну частку (пай). Дослідивши письмові матеріали по справі, та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.6 ст.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. При розгляді письмових матеріалів, судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим Виконавчим комітетом Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої уввійшла і земельна ділянка площею 4,92 га, яка розташована на [ADDRESS] з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Заявниця, як спадкоємиця першої черги за законом, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на підставі чого Фастівською районною нотаріальною конторою була вікрита спадкова справа № 143/2017, зареєстрована у спадковому реєстрі 60537855, після смерті [PERSON], який помер [INFO] (а.с.12). Для видачі свідоцтва про право на спадщину державним нотаріусом Бігіч С.Ю., Фастівської районної державної нотаріальної контори було зроблено відповідний запит від 14.03.2018 року № 140/02 до відділу Держгеокадастру у Чаплинському районі для отримання витягу з Державного земельного кадастру та витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, що належала [PERSON] Проте вказані документи заявниця отримати не може, оскільки в державному акті на земельну ділянку та в свідоцтві про смерть міститься різниця в написанні прізвища спадкодавця. Таким чином, предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючих документів, які необхідні заявнику для реалізації своїх спадкових прав. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, на збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно листа ВСУ «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК (в редакції до 15.12.2017 року) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Перевіряючи доводи заявника судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження від 02.02.1966 року, серія [NUMBER], видано на ім.»я спадкодавця, прізвище [PERSON] російською мовою зазначено - «[PERSON]». Згідно свідоцтва про укладання шлюбу [NUMBER], виданого 23.04.1977 року, прізвище записано «[PERSON]». Прізвище «[PERSON] також вказане в паспорті [NUMBER] та в пенсійному посвідченні [NUMBER]. Разом з тим, у Державному акті на право приватної власності на вищевказану земельну ділянку [NUMBER] прізвище вказано «[PERSON]». Оскільки невідповідність в написанні прізвища в правовстановлюючому документі перешкоджає реалізації заявником права на оформлення спадкових прав, іншим чином встановити даний факт заявник немає можливості, тому суд дійшов висновку, що вимоги про встановлення факту належності державного акта на право приватної власності на землю, як правовстановлюючого документу, є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Outcome: approved