Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

31 березня 2015 року [PERSON] звернулась в суду з позовом до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 180 в будинку № 20 по вул.. Кирилкіна у м. Краматорську. Свій позов обґрунтувала тим, що вона є власницею ? частини квартири [ADDRESS]. В зазначеній квартирі з 14.03.1990 року зареєстрований її син [PERSON], який з лютого 2005 року в ній не проживає і особистих речей не зберігає. Відповідач не є співвласником квартири, оскільки згідно договору дарування від 13.01.2011 року подарував їй належну йому ? частку квартири. На неодноразові пропозиції знятись з реєстрації відповідач не відреагував, і позивач на протязі тривалого часу вимушений сплачувати за нього комунальні платежі, що ставить її в скрутне становище. На теперішній час склалась заборгованість, яку позивачка не має можливості погасити. Позивачка вважає, що у звязку з не проживанням в квартирі без поважних причин понад один рік відповідач втратив право користування даним житловим приміщенням. В судовому засіданні позивачка [PERSON] просила позов задовольнити та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Додатково пояснила, що на теперішній час син проживає за адресою: [INFO]. Він має ключі від квартири, інколи приходить до неї коли йому потрібні гроші. Вона з ним розмовляла щодо зняття з реєстрації у квартирі, він не заперечував, однак не бажає піти і писати заяву. Відповідач [PERSON] належним чином сповіщений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив. Треті особи [PERSON] і [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в судове засідання не зявились, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечували. За ухвалою суду справа розглянута заочно за наявних в справі доказів в порядку ст. 224 ЦПК України. Суд вислухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності: [PERSON], [PERSON] і [PERSON] по ? частки на підставі Свідоцтва на право власності на житло, виданого відділом житлового фонду Краматорського міськвиконкому 26.11.1996 року, зареєстрованого в КП БТІ м. Краматорська 01.12.1999 року і ? частка належить [PERSON] на підставі Договору дарування від 13.01.2011 року (реєстровий №2-169), зареєстрованого в Краматорському БТІ за № 34678-П 01.02.2011 року. Згідно Довідки СЄЗ м. Краматорська відповідач [PERSON] зареєстрований в [INFO] з 14.03.1990 року. В судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON] показали, що відповідач [PERSON] не проживає в [INFO] приблизно з 2005 року. Будь-яких перешкод в користуванні квартирою з боку позивачки [PERSON] та інших співвласників відповідачу не створювалось. Крім того, факт не проживання [PERSON] в квартирі за місцем реєстрації з лютого 2005 року підтверджується Актом про не проживання складеного 24.03.2015 року. У відповідності до частини 4 ст. 41 Конституції України, частини 1 ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно частини 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно частини 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно частини 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, позивач як власник квартири згідно ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 383 ЦК України має право володіти, користуватися та розпоряджатися нею на власний розсуд, використовувати її для власного проживання, проживання членів своєї сімї. Таке право позивача згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України є непорушним і він не може бути протиправно його позбавлений. Відповідно до частини 1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач [PERSON], як встановлено в судовому засіданні, зареєстрований в квартирі, яка належить позивачці [PERSON] і третім особам [PERSON] і [PERSON] на праві власності як член сімї, в даній квартирі не проживає понад один рік без поважних причин, а саме з 2005 року, і оскільки до теперішнього часу залишається зареєстрованим в квартирі, то цим порушує право позивачки як власника, вона сплачує комунальні послуги які припадають на нього, що становить її у скрутне становище. Треті особи, які є співвласниками квартири не заперечують проти визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою. Таким чином, право позивачки як власника квартири порушені і вона, згідно частини 2 ст. 405 ЦК України має право вимагати визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права - визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, то такі вимоги охоплюються поняттям «усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном», тобто ґрунтуються на законі, і будуть достатніми для повного захисту права позивачки шляхом подальшого зняття відповідача з реєстраційного обліку. За наведених обставин позовні вимоги щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №180 в будинку №20 по вул.. Кирилкіна у м. Краматорську підлягають задоволенню повністю. Оскільки, позовні вимоги [PERSON], яка звільнена від сплати судового збору, задоволені у повному обсязі, з відповідача [PERSON] необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн. до доходу держави.

Outcome: approved