Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

5 березня 2015 року до суду звернулося ПАТ КБ «Приват Банк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 9 листопада 2006 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте в порушення умов договору відповідач у встановлені строки кредит та інші передбачені договором платежі не сплатив, що стало підставою для звернення до суду. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 14 318 грн. 23 коп., а також понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 37). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Відправлені по пошті копії позовної заяви та додані до неї документи повернулися до суду без вручення відповідачеві з відміткою «за закінченням терміну зберігання». З повідомлення Варвинського РС УДМС України в Чернігівській області вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою, вказаною позивачем в позовній заяві. Суд вважає, що відповідач у відповідності з ч. 5 ст. 74 ЦПК повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи. У відповідності зі ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За згодою представника позивача суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 9 листопада 2006 року між ЗАТ КБ «Приват Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приват Банк», та [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого банк надав [PERSON] кредит у сумі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% з розрахунку 360 днів у році з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами у розмірі 7% від заборгованості як шляхом внесення коштів на картку так і списання банком коштів з дебетної картки. З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування платіжної картки [PERSON] вбачається, що кредитний ліміт неодноразово змінювався (а.с. 12). Відповідно до п. 6.5 Умов і правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною договору, відповідач [PERSON] взяв на себе зобов'язання погашати заборгованість по кредиту, процентах за його використання, по перевикористанню платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності зі ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Пунктом 8.6 Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів з будь-якого грошового зобов'язання, передбаченого договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач [PERSON] зобов'язання, передбачені кредитним договором, належним чином не виконує. Внаслідок цього у нього станом на 31 січня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 14 318 грн. 23 коп., яка складається з 7 813,05 грн. заборгованості за кредитом; 5 247,17 грн. - заборгованості за процентами, 100 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом, 500,00 грн. фіксованої частини штрафу та 658,01 грн. процентної складової штрафу (а.с. 6-11). Щодо зазначеного розрахунку заборгованості відповідач заперечень не висловив, а тому суд погоджується з розрахунком позовних вимог. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів, встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку (штраф), то вона підлягає стягнення в повному розмірі. За наведених обставин суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При поданні позову до суду позивач сплатив 243 гривень 60 копійок судового збору, про що засвідчує платіжне доручення (а.с. 1). Тому судовий збір слід стягнути з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved