Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

29 липня 2019 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; у будинку окрім неї зареєстрований її колишній чоловік - [PERSON] Однак відповідач тривалий час не проживає у даному будинку без поважних причин, участі у веденні господарства не приймає, особистих речей відповідача у будинку немає. Реєстрація відповідача в будинку позивачки створює останній ряд перешкод, а саме: вона вимушена нести додаткові витрати на сплату житлово-комунальних послуг, які нараховуються на кількість зареєстрованих осіб та не може отримати житлових соціальних пільг, оскільки для їх нарахування визначається сукупний дохід та кількість зареєстрованих осіб за вказаною адресою. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинку [ADDRESS] . В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що за час спільного проживання він виконував роботи з благоустрою будинку, позивачка чинить йому перешкоди в користуванні будинком, поміняла замки та не дає йому ключів. Позовна заява надійшла до суду 29 липня 2019 року. 13 серпня 2019 року, після отримання відомостей щодо місця реєстрації відповідача, заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судове засідання призначено на 05.09.2019 та було відкладено на 25.09.2019, 04.10.2019, 24.10.2019, 07.11.2019. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та свідків, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Власником будинку [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 6-7). Згідно з рішенням Куликівського районного суду від 02 червня 2016 року [PERSON] успадкувала будинку [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] , тобто зазначений будинок не належить до спільної сумісної власності подружжя. Згідно з рішенням Куликівського районного суду від 21 листопада 2016 року шлюб між сторонами розірвано з посиланням на те, що протягом останніх п`яти років подружжя спільно не проживає, шлюб носить формальний характер (а.с. 31,32). Згідно з довідкою Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області від 03.07.2019 в будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] та її співмешканець - [PERSON] , який не проживає за даною адресою (а.с.8). Комісією в складі в.о. старости сіл Вересоч, Веселе - Шило П . М. та місцевих жителів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проведено перевірку факту проживання [PERSON] в будинку [ADDRESS] . В результаті перевірки виявлено, що [PERSON] дійсно з 2016 року не проживає за даною адресою та не приймає участі в утриманні житла та не користується комунальними послугами (а.с.9). Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що при виконанні ним обов`язків старости сіл Вересоч, Веселе Куликівської селищної ради 03 липня 2019 року ним та місцевими жителями с. Вересоч було здійснено перевірку факту проживання [PERSON] у будинку за адресою: [ADDRESS] , в результаті якої було виявлено, що [PERSON] протягом тривалого часу не проживає за вказаною адресою. [PERSON] проживає в сусідньому будинку за адресою: [ADDRESS] . Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що проживають в одному селі зі сторонами по справі. Про те, чи чиняться [PERSON] перешкоди у праві користування житловим приміщенням їм достеменно невідомо. На даний час [PERSON] проживає в сусідньому будинку за адресою: [ADDRESS] . Предметом позову, що розглядається, є вирішення питання про втрату права користування житлом громадянина, який відсутній за зареєстрованим місцем проживання понад установлені законом строки. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або права та інтересу. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 Житлового кодексу УРСР (далі - ЖК УРСР) визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. У ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР вказано, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічні норми визначені у ст. 405 ЦК України. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть спільне з ним господарство. Отже, користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим, згідно з ч. 1 ст. 34 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідач вселився у спірний будинок як член сім`ї власника житлового будинку і набув право користування чужим майном, яке за своєю суттю є сервітутом. Відповідно до ч.2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Обговорюючи заперечення відповідача проти позову суд дійшов висновку, що його посилання на перешкоди з боку колишньої дружини у користування жилим приміщенням достовірними доказами з належною повнотою не підтвердженні, вимог на частку майна колишньої дружини, з посиланням на його значне поліпшення за час шлюбу відповідач не заявив. Зважаючи на те, що надані стороною позивача докази узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у їх достовірності, у своїй сукупності достатні для висновку про те, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації більше одного року без поважних причин, спільним побутом з власником житлового приміщення не пов`язаний, виходячи з чого його належить визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням за зазначеною адресою. За таких обставин позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved