overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

29 жовтня 2015 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] з вказаним позовом в якому зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, відповідної матеріальної допомоги їй не надає. За таких обставин просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки аліменти у розмірі ? частини від його доходу. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позові. Також пояснила, що на даний час шлюб між нею та відповідачем розривається в судовому порядку. З червня 2015 року вона з відповідачем проживають окремо один від одного. Донька проживає разом з нею. Відповідач позов визнав у повному обсязі, не заперечував проти його задоволення. Зазначив, що дійсно перебуває у зареєстрованому шлюбі з позивачкою, від якого мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO]. З червня 2015 року він з позивачкою не проживають разом та донька проживає разом з матірю. Також пояснив, що він має офіційне працевлаштування (працює на авторинку продавцем), має стабільний дохід. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності зі ст. 181 ч.3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні вставлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо один від одного. Донька проживає разом з матірю та перебуває на її утримані. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач працює, здоровий, інших осіб, яких за законом зобовязаний утримувати не має, суд вважає необхідним стягнути з відповідача щомісячно на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі ? частини з усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 487,20 гривень. На підставі ст.ст. 180-183, 191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

29 жовтня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., Солонянський р-н, с. Незабудине, вул.. Калініна, 11. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 28.10.2015р. о 10 год. 51 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 28.10.2015р. о 10 год. 51 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Дехтяр лікарні КЗ «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора Приблизно орієнтована в місті, не знає поточної дати, настрій нестійкий. Висловлює марення збитку на адресу абстрактних осіб. Память знижена на поточні та минулі дії. [PERSON] було поставлено попередній діагноз судинна деменція з психотичними включеннями. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

29 жовтня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, АНД р-н, вул. Маліновського, 18/106. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 28.10.2015р. о 16 год. 25 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 28.10.2015р. о 16 год. 25 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Фоменко лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора негативістична, не спить, відмовляється від їжі, не спілкується з рідними, не виходить з помешкання. Мислення розірване. [PERSON]М було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

29 жовтня 2015 року між позивачем та відповідачкою був укладений кредитний договір № б/н, згідно умов якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 4000 гривень. Відповідачка порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 14 жовтня 2020 року в сумі 14088,98 грн., які складаються із заборгованості за тілом кредиту - 8442,45 грн; заборгованості за відсотками на прострочений кредит - 2414,58 грн; нарахованої пені - 3231,95 грн., які представник позивача і просить стягнути з відповідачки на користь АТ КБ «ПриватБанк». Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідачки 2102 гривні судового збору. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про день розгляду справи сповіщена. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між сторонами, на підставі ст.1054 ЦК України, договору кредитування № б/н від 29 жовтня 2015 року встановлені договірні відносини, згідно яких відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 4000 гривень. Але відповідачка, отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконала, заборгувавши станом на 14 жовтня 2020 року в сумі 14088,98 грн., які складаються із заборгованості за тілом кредиту - 8442,45 грн; заборгованості за відсотками на прострочений кредит - 2414,58 грн; нарахованої пені - 3231,95 грн. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту, що і дає суду підставу стягнути з відповідачки на користь позивача вказану суму. А задоволення позову, за правилами ст.141 ЦПК України, покладає на відповідачку обов`язок по сплаті судових витрат - 2102 гривні судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

29 жовтня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше мінімального розміру, встановленого законом, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення сином повноліття, мотивуючи свій позов тим, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дитину. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату і час слухання справи повідомлений належним чином, повідомлення про причини неявки від нього не надійшло. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі, оскільки позивач проти цього не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Із свідоцтва про народження (а.с. 5) вбачається, що [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO]. Із довідки (а.с.4) вбачається, що на даний час дитина - [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] Враховуючи викладене у відповідності до вимог ст.182 СК України суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180, 182, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

29 жовтня 2015 року позивач [PERSON]. звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON]. про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з листопада 2012 року по жовтень 2015 року, від яких мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач працює, але від утримання неповнолітньої дитини ухиляється, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, а тому позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON]. позов визнав у повному обсязі. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі знаходились у фактичних шлюбних відносинах. Від цих відносин мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с. 2). Відповідач працює в ТОВ «АТБ» охоронцем, має постійний дохід, але від утримання неповнолітньої дитини ухиляється, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В зв'язку з тим, що відповідач визнав позов повністю, і зміст цієї обставини не суперечить законодавству, враховуючи, що відповідач до суду не надав доказів неможливості виплати аліментів на утримання дітей, будучи працездатною особою, на утриманні інших осіб не має; стан здоров'я дітей позивачки, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України суд ухвалює рішення на попередньому судовому засіданні в разі визнання позову відповідачем. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

29 жовтня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, в якій вказала, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 01 серпня 1998 року. Мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. З 2015 року взаємовідносини між сторонами погіршились, оскільки відповідач вживає алкогольні напої. Протягом року сторони припинили шлюбні відносини. В даний час відповідач не працює, на обліку в Дружківському ЦЗ не перебуває, оскільки знаходиться у Росії. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини доходу відповідача щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого законодавством України, для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подання позову. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву від 18 грудня 2015 року №8662/15вх., в якій просить розглянути справу без її присутності, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. На позовних вимогах наполягає, не заперчує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином. Суд, отримавши згоду позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Суд встановив, що позивач та відповідач з 01 серпня 1998 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачем і знаходиться на її матеріальному забезпеченні. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини, тому аліменти підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд вважає за можливе стягнути зі [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу на місяць, але не менше мінімального розміру аліментів, встановленого законом, до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 487,20 грн. на корить державного бюджету м. Дружківки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

29 жовтня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що 26 жовтня 2009 року між сторонами був зареєстрований шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сокирянського районного управління юстиції у Чернівецькій області. Шлюбні відносини припинені остаточно через різні погляди на сімейне життя та втрату взаєморозуміння. Ведення спільного господарства та сумісне проживання між позивачем та відповідачем на даний момент припинено. Спору про майно немає. Дітей сторони не мають. За таких обставин позивач просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач не прибув, проте надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги, надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач у жодне судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, тоді як про час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Відповідач була викликана у судове засідання через засоби масової інформації, про що свідчить наявне у матеріалах справи оголошення у газеті «Західний курєр» від 26 листопада 2015 року. Проте відповідач не повідомила про причини своєї неявки і не подала заяв про розгляд справи за її відсутності, не було подано і заперечень на позовну заяву. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 9 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України, з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Згідно із ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

29 жовтня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 січня 2011 року, від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені остаточно у звязку з тим, що у сторін несумісний характер та різні погляди на життя. Ведення спільного господарства та сумісне проживання між позивачем та відповідачем на даний момент припинено. Спору про майно немає. За таких обставин позивач просить шлюб розірвати, доньку залишити на проживання з матірю. У судове засідання позивач не прибула, проте надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, підтримала позовні вимоги у повному обсязі, надала згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно із ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

29 жовтня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 20 червня 2008 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 123. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 20 червня 2008 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги один до одного, через різні погляди на життя. Відповідач зловживає спиртними напоями, влаштовує сварки, бійки, що негативно впливає на здоров'я та виховання дитини, в зв'язку з чим, втрачене почуття любові та поваги. Сторони проживають окремо більше року, спільне господарство та бюджет не ведуть, спільні інтереси відсутні. Примирення та збереження сімї неможливе. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, після розірвання шлюбу просила присвоїти їй дошлюбне прізвище Дмитрієва. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи судом повідомлений своєчасно та належним чином. Справа розглядається в порядку заочного провадження. Дослідивши письмові докази матеріалів справи, судом встановлено наступне. 20 червня 2008 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 123 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії 1-ФП № 093198 (а.с. 7). Частиною 1 статті 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. В своїй заяві, поданій до суду, позивач просить розірвати шлюб, неявку належним чином повідомленого відповідача суд вважає, як свідчення того, що він також втратив будь-який інтерес до шлюбу з позивачем. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер, і збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, які не бажають зберегти сімю, у звязку з чим позов [PERSON] слід вважати таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 79, ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved