Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

29.07.2020 до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюб. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 27.10.2012 між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №866. Під час шлюбу у сторін народились діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які мешкають разом із матір`ю. Сторони припинили шлюбні стосунки з причини відсутність взаєморозуміння та різних поглядів на життя. Позивач вважає, що спільне життя з відповідачем та збереження родини є неможливим, тому просив розірвати шлюб. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 17.08.2020 відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. 10.11.2020 ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області позовна заява залишена без руху в порядку ч. 11 ст. 187 ЦПК України. 31.05.2021 ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області продовжений розгляд справи. У порядку, передбаченому ст. 279 ЦПК України, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні за участю осіб до суду не надходило. Позивачка надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, справу розглянути за її відсутності. Відповідач надав до суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив розірвати шлюб. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України - без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги піддягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , 27.10.2012 зареєстровано шлюб у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, про що складений відповідний актовий запис №866, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 27.10.2012. Під час шлюбу у сторін народились діти - [PERSON] , [INFO] , про складений відповідний актовий запис № 220, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.03.2013 та [PERSON] , [INFO] , про складений відповідний актовий запис № 1429, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.11.2014. Сторони припинили шлюбні стосунки з причини різності характерів та відсутності взаєморозуміння, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.112 СК України при розгляді справи суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що фактичні сімейні відносини між подружжям припинені, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливі, тому шлюб підлягає розірванню. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач не наполягав на стягненні з відповідача сплаченого ним судового збору за подання позовної заяви до суду, тому суд вважає недоцільним вирішувати питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача судового збору. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved