Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

29 квітня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. В заяві зазначає, що з 2001 року з відповідачем проживали і зареєстровані в належній їм та їхньому синові [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності квартирі, що знаходиться в м. Радехів, вул. Мазепи 2/12. В вересні 2004 року відповідач залишив сімю і протягом 10 років без поважних причин не проживає в квартирі в якій зареєстрований. Позивачу відомо, що він проживає у фактичному шлюбі з іншою жінкою. Знятися добровільно з реєстрації відповідач не бажає, чим позбавляє позивача права на отримання субсидій на комунальні платежі. Про наведені вище обставини можуть ствердити свідки, а також стверджується актом комісійної перевірки від 22.04.2015 року. Просила постановити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою м.Радехів, вул. Мазепи 2/12 Львівської області. Позивач в судовому засіданні уточнила позовні вимоги, посилаючись на обставини, які викладені у позовній заяві, просила визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою з підстав, передбачених ч.2 ст.405 ЦК України, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що є сусідкою позивача по справі, протягом 10 років відповідач в будинку не проживав, сімї не допомагав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що проживає в цьому ж будинку, що і позивач, однак [PERSON] на протязі 10 років в цьому будинку не проживає. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, відповідно до вимог ч.6 ст.74 ЦПК України, що підтверджується телефонограмою, зареєстровано в журналі телефонограм за №77, а тому, згідно з ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності, на підставі наявних доказів з чим погодився і позивач в судовому засіданні. Суд, вислухавши пояснення позивача та свідків, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов необхідно задовольнити, виходячи із наступних міркувань. Відповідно до положень ст.11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК власник майна (будинку) має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. За правилами ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд встановив, що 6 березня 2001 року органом приватизації ДКП «Будинкоуправління» видано свідоцтво на право власності на квартиру серії БТІ 003551, за адресою м. Радехів вул. Мазепи 2/12 Львівської області, яка належить на праві приватної спільної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Актом комісійної перевірки Радехівською міською радою №121 від 22.04.2015 року встановлено, що [PERSON] за місцем реєстрації не проживає (а.с.7). В будинку значаться зареєстрованими [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується записами з будинкової книги (а.с.8-11). Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили суду, що [PERSON] за місцем реєстрації не проживає понад 10 років. Доказів про поважність причин його відсутності у вказаній квартирі судом не здобуто, як і не встановлено, що позивач чинив відповідачу перешкоди в користуванні жилим приміщенням. Згідно ч.3 ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Приймаючи до уваги вищенаведене, ті обставини, що відповідач більше року квартирою, що знаходиться за адресою: м. Радехів вул.. Мазепи 2/12 Львівської області без поважних причин не користується, суд в сукупності всіх обставин по справі, з врахуванням ст.24,41 Конституції, робить висновки про те, що відповідач необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а відтак позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved