Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

30.09.2021 позивач звернулась до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що зареєстрований 28 травня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франеівського імського управління юстиції за актовим записом №656, неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] залишити проживати з матір`ю. Позовні вимоги мотивовані тим, що 28 травня 2011 року сторони зареєстрували шлюб, про що у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції здійснено актовий запис за №656. У шлюбі в сторін народилась дочка, [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що за час спільного проживання у шлюбі у сторін часто виникали конфлікти, останнім часом дедалі частіше. Сторони не можуть знайти спільної мови, мають різні життєві цінності і погляди щодо сімейних обов`язків, обов`язків щодо виховання дитини. Кардинально змінилося ставлення одне до одного, переговори та компроміси проблеми не вирішили. На думку позивача причиною усіх конфліктів є те, що чоловік не дбає про сім`ю, протягом існування шлюбу не працює, не дбає про матеріальне утримання сім`ї, не бажає працювати та утримувати доходи. Постійні сварки, непорозуміння та конфлікти негативно впливають на виховання та розвиток дитини, та суперечать інтересам сім`ї. Протягом останнього року шлюб триває формально, втратився емоційний зв`язок, намагання примиритись виявилось марним, та ставлення відповідача до інтересів сімї не змінилось. Збереження сімї є неможливим, примирення між сторонами уже не може бути досягнуто, спроби примиритися не дали жодного результату. Спір про майно відсутній. [PERSON] було подано позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, та ухвалою суду від 04.08.2021 залишено без розгляду, ухвала набрала законної сили 20.08.2021, інших позовів у провадженні суду немає. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, просила задоволити з викладених в у ньому підстав. Додатково зазначила, що позивач з відповідачем не проживає спільно, вважає що примирення між ними неможливе, відповідач не допомагає матеріально у вихованні дитини, просить розірвати шлюб та залишити дитину проживати з позивачем. Представник відповідача у судовому засіданні визнав позов, вказав що його довіритель бажає розірвати шлюб. Проти вимоги залишити дитину проживати з матір`ю на даний час не заперечує, оскільки наявна згода на надання дозволу на виїзд за кордон, яка є актуальна до січня 2022. Заслухавши учасників, розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.09.2021, між [PERSON] та [PERSON] , 28 травня 2011 року зареєстровано шлюб та Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківськуу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), складено відповідний актовий запис № 656, прізвище позивача змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.3). У шлюбі в сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №1531, та Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), та 28 вересня 2021 року повторно видано свідоцтво серії [NUMBER] (а.с.4). Відповідно до довідки №43751 від 27.09.2021 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за даними Муніципального реєстру Івано-Франківської міської територіальної громади виданої [PERSON] , відповідно до якої за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.5), місце реєстрації [PERSON] також підтверджується довідкою №6894 за відомостями Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 28.09.2021, [PERSON] , [INFO] , змінила ім`я , про що 16.11.2012 складено відповідний актовий запис №176, прізвище, власне ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені: [PERSON] (а.с.7). Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Спільні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються СК України. Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того суд звертає увагу на те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Таким чином оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально і його збереження суперечить інтересам позивача, то шлюб між сторонами слід розірвати. Що стосується вирішення вимог, зазначених у позові про визначення місця проживання неповнолітньої доньки сторін, то при цьому суд виходить з наступних мотивів: Відповідно до ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки, судом встановлено, що на даний час дитина проживає разом з матір`ю, спору щодо визначення її місця на час розгляду справи проживання немає, то позовна вимога підлягає задоволенню. Одночасно суд роз`яснює, що у разі виникнення спору щодо визначення місця проживання дітей судом сторони мають право вирішити дане питання окремо у судовому порядку або органом опіки та піклування. При цьому, суд звертає увагу, що таке рішення суду не позбавляє можливості та обов`язку кожного з батьків, приймати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дитини. Таким чином позов підлягає до задоволення. У порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої в даному випадку сплачений судовий збір слід стягнути з відповідача в користь позивача. На підставі наведеного та

Outcome: approved