Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

30.11.2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист прав інтелектуальної власності на торговельну марку шляхом заборони використання торгівельної марки та стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до свідоцтва міністерства економічного розвитку і торгівлі України № [NUMBER] від 25.04.2018 року, виданого державним підприємством «Український інститут інтелектуальної власності України» (УКРПАТЕНТ), позивач набув права власності на торговий знак «[INFO]» для товарів і послуг, віднесених до 12 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг, а саме човни, надувні човни. На веб-сайтах в мережі інтернет: [INFO] та [INFO] розміщені оголошення щодо реалізації продукції ТМ «[INFO]». Як встановлено з інформації, розміщеної на сайтах, господарську діяльність здійснює відповідач [PERSON] . Таким чином, відповідач незаконно, без будь-якої згоди чи дозволу, використовує ТМ «[INFO]» під час здійснення господарської діяльності. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд визнати неправомірним використання торгового знаку [PERSON] та таким, що порушує права власника свідоцтва на знак для товарів і послуг № [NUMBER] від 25.04.2018 року, що належить [PERSON] . Заборонити [PERSON] використовувати знак для товарів і послуг «[INFO]», що належить [PERSON] згідно свідоцтва на знак для товарів і послуг № [NUMBER] від 25.04.2018 року, нанесення такого позначення на продукцію, її зберігання із нанесеним позначенням, пропонування продукції із нанесеним позначенням для продажу, імпорт (ввезення), експорт (вивезення), застосування такого позначення в рекламі, діловій документації, мережі Інтернет. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію у розмірі 84 000 грн. 00 коп. 02.12.2020 року ухвалою суду справу прийнято до провадження та прийнято рішення про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 47-48). Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України, визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї, відповідно до Довідки про причини повернення досилання, конверт повернувся за закінченням терміну зберігання. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року №17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Враховуючи наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу чиїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» знак - це позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» право власності засвідчується свідоцтвом. Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» свідоцтво надає його власнику право використовувати знак та інші права, визначені цим Законом. Відповідно до ч. 7 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» власник свідоцтва може передавати будь-якій особі право власності на знак повністю або відносно частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг, на підставі договору. Відповідно до ч. 4 ст. 16 «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» використанням знака визнається: нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов`язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано; застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет. Знак визнається використаним, якщо його застосовано у формі зареєстрованого знака, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованого знака лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності знака. Відповідно до п. 1, 2 ст. 20 «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» будь-яке посягання на права власника свідоцтва, передбачені статтею 16 цього Закону, в тому числі вчинення без згоди власника свідоцтва дій, що потребують його згоди, та готування до вчинення таких дій, вважається порушенням прав власника свідоцтва, що тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України. Порушенням прав власника свідоцтва вважається також використання без його згоди в доменних іменах знаків та позначень, вказаних у пункті 5 статті 16 цього Закону. На вимогу власника свідоцтва таке порушення повинно бути припинено, а порушник зобов`язаний відшкодувати власнику свідоцтва заподіяні збитки. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» використанням знака визнається, крім іншого, застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет. Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.04.2018 року позивачу видано свідоцтво № [NUMBER] на право власності на торговий знак «[INFO]» для товарів і послуг (а.с.10-11). 07.10.2020 року позивачем на адресу відповідача направлено претензію про усунення порушень з неправомірного використання торгового знаку (а.с. 12-14). Згідно відповіді ДП «Класифікаційне товариство регістр судноплавства України» виробник [PERSON] не звертався до Регістру із заявками на визнання підприємства та розгляду проектної документації на малі судна (а.с. 22). Відповідно до роздруківки з сайту OLX користувачем [PERSON] з номером телефону [NUMBER] здійснюється продаж надувного човна марки «[INFO]», «[INFO]» та інтернет сайту « [INFO] » (а.с.26-42). Відповідно до коментарів з сайту «YouTube» під відеороликом «[INFO]» вказано інформацію про менеджера [PERSON] з номером телефону [NUMBER] (а.с. 43). Судом встановлено, що позивач не надавав відповідачу дозволу на використання торгівельної марки «[INFO]», протилежного відповідачем не доведено. Відповідно до п. 1 ст. 20 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» будь-яке посягання на права власника свідоцтва, передбачені статтею 16 Закону, в тому числі вчинення без згоди власника свідоцтва дій, що потребують його згоди, та готування до вчинення таких дій, вважається порушенням прав власника свідоцтва, що тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України. Порушенням прав власника свідоцтва вважається також використання без його згоди в доменних іменах знаків та позначень. з вказаних у пункті 5 статті 16 Закону. Відповідно до п. 2 статті 20 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» встановлено, що на вимогу власника свідоцтва таке порушення повинно бути припинено, а порушник зобов`язаний відшкодувати власнику свідоцтва заподіяні збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Отже, позивачем не надано доказів того, що надувні човни, які продаються відповідачем із наклейкою «[INFO]», «[INFO]» є схожим настільки, що його можна сплутати із зареєстрованими знаком для товарів і послуг позивача. Крім того, позивачем до суду не надано доказів яким саме чином виглядає його товарний знак і що на зображеннях надувних човнах знаходиться саме його товарний знак. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог власника торгового знаку «[INFO]» [PERSON] до [PERSON] про захист прав інтелектуальної власності на торговельну марку шляхом заборони використання торгівельної марки та стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed