Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

29 січня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з [PERSON], [INFO], який народився в с. Левадне, Токмацького району, Запорізької області, що мешкає за адресою: [ADDRESS], ідентифікаційний номер [NUMBER], аліменти на його утримання у зв'язку з продовженням навчання у розмірі 500 гривень щомісячно, до закінчення ним навчання, тобто до 30.06.2017 року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що його батько [PERSON] до досягнення ним повноліття аліменти сплачував на його утримання добровільно. [INFO] йому виповнилося 18 років. На теперішній час він навчається на 3-му курсі денного відділення Токмацького механічного технікуму ЗНТУ першого рівня акредитації на бюджетній основі, термін закінчення навчання 30.06.2017 року. Батько ніякої матеріальної допомоги йому не надає, всі витрати пов'язані з його навчанням сплачує мати [PERSON] Він потребує матеріальної допомоги від батька, оскільки навчальний заклад знаходиться в іншому населеному пункті, змушений витрачати кошти на проїзд кожного дня до місця навчання, так як власного житла не має, кошти витрачаються також на оплату канцелярських товарів, крім того несе витрати на придбання одягу та харчів. Він вважає, що батько має змогу надати йому матеріальну допомогу, оскільки до досягнення ним повноліття аліменти сплачував на його утримання добровільно, також має у власності сільськогосподарську техніку та господарство за рахунок якого отримує дохід, інших осіб на утриманні не має, хронічними захворюваннями не страждає. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив суд його задовольнити та підтвердив обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, надав письмові заперечення та пояснив, що на теперішній час у нього не має можливості сплачувати аліменти на час навчання повнолітнього сина, оскільки він в даний час не працює, підприємницькою діяльністю не займається. Вкладів в банківських установах від яких мав би можливість на отримання дивідендів або процентів, не має. Має у власності земельні ділянки: 0,25 га для обслуговування житлових будинків і споруд, 1,25 га - для ведення особистого селянського господарства, а також - 5,12 га - земельну ділянку сільськогосподарського призначення (пай). Обробітком землі займається самостійно та вирощує сільськогосподарську продукцію. Землеробство має не постійний та нестабільний дохід. Значні кошти йдуть на обробіток землі, підкормку посівів, збір врожаю сільськогосподарських культур. Його річний дохід за 2014 рік склав 1000 гривень. В 2015 році сума доходу приблизно така ж сама. Загалом від сільського господарства та підсобного господарства на рік він має приблизно 3 000 гривень, значна частина з яких отримується в натуральній (товарній) формі, що в місяць складає не більш як 250 гривень, на які існує: він, його співмешканка та її дитина. Його співмешканка також не працює. Ця приблизна сума грошових коштів, значна частина з яких є в товарному виразі і є основним джерелом їх існування. Інших джерел доходу у нього не має. Крім цього, він має хронічне захворювання - гіпертонічну хворобу III ступені важкості, стоїть на диспансерному обліку, постійно спостерігається у лікаря і витрачає значні кошти на лікарські засоби та препарати. Його захворювання не дають можливості ефективно працювати і отримувати інші доходи, оскільки більшість часу він витрачає на лікування та профілактичні заходи з метою попередження та недопущення ускладнення чи прогресування захворювань. Позивач отримує стипендію за місцем навчання, яка значно перевищує дохід відповідача, тобто, він не має матеріальної можливості і такого доходу, який би давав йому можливість як батькові утримувати себе, свою сім'ю та повнолітнього сина. Враховуючи свої можливості та стан здоров'я а також повноліття позивача, його здоров'я та молодість, він запропонував позивачу у вільний для себе час допомагати йому по господарству, а також у польових сільськогосподарських роботах. Пояснив йому, що таким чином, вдвох спільно, вони зможуть більше заробити грошових коштів, частина яких буде належати йому. Адже в такий спосіб відповідач міг би привчити сина до праці, він би отримав практику в сільському господарстві і мав би власні кошти, які б використовував особисто в своїх цілях, але позивач категорично відмовився. Вважає, що з урахуванням всіх викладених обставин та реального його фінансового становища, стану здоров'я і можливостей, вказана позивачем сума аліментів які він просить з нього стягнути є нереальними, а самі позовні вимоги як такі що не підлягають задоволенню. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON], є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого 05 лютого 1998 року Долинською сільською радою Токмацького району Запорізької області (а.с. 2). [INFO] [PERSON] виповнилося 18 років. На теперішній час [PERSON] навчається на 3-му курсі денного відділення Токмацького механічного технікуму ЗНТУ першого рівня акредитації, перебуває на повному державному утриманні та отримує стипендію, що підтверджується довідкою №1 від 20 січня 2016 року (а.с. 4). Позивач проживає разом з матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Молочанської міської ради № 108 від 18.01.2016 року (а.с. 5). Згідно з ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За змістом ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. За роз'ясненнями, які містяться у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу, тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Таким чином, однією із обов'язкових умов надання батьками утримання повнолітнім дочці чи сину є можливість надання ними дітям матеріальної допомоги. Стаття 199 СК України не містить прямого припису про стягнення аліментів. Неодмінною умовою для цього має бути потреба у зв'язку з навчанням у матеріальній допомозі та спроможність особи, з якої стягуються аліменти, надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Як вже зазначалося вище [PERSON] навчається на 3-му курсі денного відділення Токмацького механічного технікуму ЗНТУ першого рівня акредитації на бюджетній основі, перебуває на повному державному утриманні та отримує стипендію. Жодних доказів того, що [PERSON] витрачає кошти на придбання підручників, проїзду до навчального закладу чи проживання за місцем його знаходження, позивачем не надано. [PERSON] надав два товарних чеки на придбання канцелярських товарів в січні місяці 2016 року (а.с. 6-7), проте це не свідчить що позивач постійно несе такі витрати. Відповідач, [PERSON] ніде не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, допомогу по безробіттю не отримує, що підтверджується довідкою Токмацького міськрайонного центру зайнятості № 104 від 11.02.2016 року, довідкою виконавчого комітету Долинської сільської ради Токмацького району Запорізької області № 86 від 12.02.2016 року, трудовою книжкою [NUMBER] (а.с. 28, 31, 32). Відповідач має у власності земельні ділянки: 0,25 га для обслуговування житлових будинків і споруд, 1,25 га - для ведення особистого селянського господарства, а також - 5,12 га - земельну ділянку сільськогосподарського призначення (пай), що підтверджується довідкою виконавчого комітету Долинської сільської ради Токмацького району Запорізької області № 81 від 09.02.2016 року, інформаційним листом Управління Держгеокадастру у Токмацькому районі Запорізької області від 16.02.2016 року № 9-28-99.2-475/2-16 (а.с. 30, 38). [PERSON] обробітком землі займається самостійно та вирощує сільськогосподарську продукцію. Інших джерел доходу у нього не має. За громадянином [PERSON] не значиться поголів'я великої рогатої худоби, що підтверджується відповіддю Управління ветеринарної медицини в Токмацькому районі (а.с. 60-64). Згідно відповіді Токмацької ОДПІ від 03.03.2016 року за № 903/7/08-33-11-209, відомості про доходи [PERSON] за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків відсутні (а.с. 53). [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] та має склад сім'ї [PERSON] (співмешканка) та [PERSON] (донька співмешканки), що підтверджується довідкою виконавчого комітету Долинської сільської ради Токмацького району Запорізької області № 82 від 09.02.2016 року (а.с. 29). Відповідач має хронічне захворювання - гіпертонічну хворобу II ступені важкості ризик ІІІ, стоїть на диспансерному обліку, що підтверджується висновком спеціаліста (а.с. 33). Позивач суду не надав доказів про наявність у відповідача доходів, а також не довів наявності у відповідача можливості надавати йому матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч вимогам ч.3 ст. 10, ч.2 ст. 27, ч.1 ст. 60 ЦПК України, позивач не надав суду доказів на підтвердження обставини, якими обґрунтовує позовні вимоги та обставин, які, відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України є підставою для виникнення обов'язку батьків утримувати повнолітніх дітей. Так, позивачем не зазначено та не надано суду доказів, які б підтверджували, що він потребує матеріальної допомоги в зв'язку з навчанням, а також, що відповідач може надавати таку допомогу. Також позивачем не обґрунтовано розмір аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача. Предметом доказування у вказаних правовідносинах є: наявність правовідносин між повнолітніми дітьми і відповідачем; непрацездатність повнолітньої дитини у зв'язку з навчанням; потреба у матеріальній допомозі; рівень забезпеченості кожного з батьків і дітей, що претендують на отримання аліментів; наявність у батьків або дітей майна, що приносить постійний дохід; наявність у дітей інших осіб, які зобов'язані надавати їм утримання. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 10, ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Враховуючи позицію Верховного Суду України викладену в ухвалі від 17 березня 2010 року у справі № 6-24335св08 де зазначено, що лише та обставина, що на батьків покладено обов'язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог. Тому виходячи зі встановлених дійсних обставин справи та вимог закону, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина у зв'язку з продовженням ним навчання. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed