Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

31.05.2016 року ПАТ КБ ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Миколаївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області , [PERSON], ПАТ «Дельта Банк» про скасування арешту з предмету іпотеки будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], накладеного постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про арешт майна ВП 452722353 від 20.11.2015 року, та постановою державного виконавця Миколаївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про арешт майна ВП 45871114 від 23.12.2014 року. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача - Миколаївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить винести рішення на розсуд суду. Відповідачі: Заводський відділ державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, [PERSON], ПАТ «Дельта Банк» у судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, 03.09.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON]. було укладено кредитний договір №NKН3G104040074, згідно якого позичальник отримав кредит к розмірі 46060,00 дол.США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 02.09.2027 року. Крім того, 04.08.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, було укладено Іпотечний договір, згідно якого [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно - цілий житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], що належить останньому на праві власності. В звязку з невиконанням [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором, рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 29.04.2014 року, яке набрало законної сили, було звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 04.08.2007 року цілий житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], в рахунок заборгованості за кредитним договором №NKН3GК104040074 від 03.09.2007 року, яка станом на 09.12.2013 року становила 114724,98 доларів США. Проте позивачем отримано інформаційну, що постановою державного виконавця Заводського ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області ВП№45272353 від 20.11.2015 року про арешт майна боржника оголошення заборони та його відчуження, накладено арешт на все майно боржника [PERSON] Крім того постановою державного виконавця відділу ДВС Миколаївського районного управління ВП№45871114 від 23.12.2014 року про арешт майна боржника оголошення заборони та його відчуження, накладено арешт на все майно боржника [PERSON] Таким чином, зазначені арешти не дають змоги позивачу здійснити продаж предмету іпотеки. Так, відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Згідно ст. 3 Закону України «Про іпотеку» право іпотеки виникає з моменту укладення договору іпотеки. Так, право іпотеки у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло з 04.08.2007 року, постанови про накладення арешту на майно боржника, у тому числі на предмет іпотеки, були винесені пізніше ніж було укладено договір іпотеки. Станом на 09.12.2013 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» становила 114756,27 доларів США, що перевищує вартість предмету іпотеки, яка договором іпотеки була визначена у розмірі 237350,00 грн. Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999 р. та ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ст. 12 ч.1 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст. 7 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель за рахунок предмета іпотеки має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обмовляє основне зобовязання. На теперішній час, позивач не може скористатися своїм правом Іпотекодержателя щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його реалізації у спосіб визначений договором іпотеки та рішенням суду. Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з під арешту. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з під арешту. Таким чином, враховуючи вище викладене та приймаючи до уваги, що право ПАТ КБ «ПриватБанк» як іпотекодержателя іпотечного майна виникло 04.08.2007 року, тобто ще до накладення арештів державними виконавцями, на майно [PERSON], у тому числі на спірний будинок, суд вважає, що саме ПАТ КБ «ПриватБанк» має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved