Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

30.03.2021 [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який обґрунтовує тим, що 15.11.1980 вона зареєструвала з [PERSON] шлюб. Від цього шлюбу у них є двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , які наразі повнолітні. Через постійні суперечки спільне життя з відповідачем не склалося. З березня 2018 року вони припинили подружні відносини і спільно не проживають. Вказала, що після розірвання шлюбу має намір залишити прізвище « [PERSON] ». Ухвалою від 27.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась. Подала заяву про розгляд справи у її відсутності, у зв`язку із зайнятістю. Позов підтримала. Відповідач в судове засідання також не з`явився. Подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, через запроваджений карантин. Позов визнав. Суд вважав можливим розглянути справу у відсутності сторін, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи що останні скористалися своїми процесуальними правами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 15.11.1980 перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 13.07.2010 (а.с. 6). У сторін є двоє дітей, які наразі повнолітні. Відповідач позов визнав, тому ці обставини в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Сторони припинили шлюбні відносини і проживають окремо (а.с. 2, 5, 12). Суд вважає, що шлюб між сторонами існує формально, його збереження є неможливим і буде суперечити їх інтересам, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, позивач при реєстрації шлюбу своє прізвище « [PERSON] » змінила на прізвище чоловіка « [PERSON] ». В поданій суду заяві, позивач висловила бажання залишити прізвище чоловіка. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, відповідач є особою з інвалідністю 2 групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] , тому від стягнення судового збору його слід звільнити. Також суд враховує, що [PERSON] позов визнав, тому в силу ст. 142 ЦПК України позивачу необхідно повернути 50% судового збору.

Outcome: approved