Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

29 серпня 2014 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що 25 грудня 2009 року вона та відповідач уклали шлюб. Від шлюбу вони мають дитину - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач ніякої участі у вихованні та утриманні дитини не приймає. Відповідач має можливість надавати допомогу, тобто знаходиться у працездатному віці, аліменти нікому не платить, на його утриманні непрацездатних осіб не знаходиться. Позивач просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позов просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, позов визнав та не заперечував проти задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 грудня 2009 року позивач та відповідач уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], зроблено актовий запис 1169 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], від 25 лютого 2010 року, актовий запис № 681 (а.с. 4). Відповідно до довідки виданої ОК «Житлово-будівельний кооператив № 361», [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] разом зі своїм сином - [PERSON], [INFO]. (а.с. 7). Дані правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, закон покладає на батьків обов'язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 17 підкреслено, що за відсутності домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Прожитковий мінімум для дитини відповідного віку визначається кожного року відповідно до Закону України «Про державний бюджет України». Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повнолітнього віку, оскільки він фізично здоровий, знаходиться у працездатному віці, та будучі батьком дитини, зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved