Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

4 серпня 2021 року позивач, через представника, звернувся до суду з вказаною позовною заявою, обґрунтовуючи її тим, що 9 червня 2007 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції у Київській області. У шлюбі у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх трьох років сімейні стосунки між ними погіршились, що призвело до постійних сварок, та як наслідок, до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Вони проживають за однією адресою, проте останні два роки не підтримують подружніх стосунків, проживають в окремих кімнатах та у кожного свій бюджет та господарство. Фактично вони існують як співмешканці в будинку. Крім того зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними, байдужості до життя та проблем кожного, виникнення частих конфліктів. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. Після виконання судом вимог частини шостої статті 187 ЦПК України, ухвалою суду від 13 серпня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження. Розгляд справи призначено на 14 вересня 2021 року. У призначене судове засідання сторони не з`явилися, про день, місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином. При цьому, від позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Також, від відповідача надійшла заява про визнання позову та клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до змісту заяв, відповідач визнає обставини та факти викладені в позовній заяві, а тому визнає позов в повному обсязі та просить суд задовольнити його. Розірвання шлюбу відповідає її інтересам та бажанню, оскільки відновлювати подружні відносини з позивачем вона не бажає, подальше спільне життя з позивачем та збереження шлюбу є недоцільним і суперечить інтересам кожного з них. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. \~ \~ \~ \~ [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 9 червня 2007 року, актовий запис № 181. \~ \~ \~ \~ У шлюбі у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, що протягом останніх трьох років сімейні стосунки між ними погіршились, що призвело до постійних сварок, та як наслідок, до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Вони проживають за однією адресою, проте останні два роки не підтримують подружніх стосунків, проживають в окремих кімнатах та у кожного свій бюджет та господарство. Фактично вони існують як співмешканці в будинку та шлюб існує лише формально. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-якої обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно частиною третьою статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначене,\~суд вважає,\~що шлюб,\~укладений між\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~підлягає розірванню,\~оскільки подальше\~спільне життя\~подружжя і\~збереження шлюбу\~неможливе та\~суперечитиме їхнім\~інтересам.

Outcome: approved