Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

29 грудня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS] . В обґрунтування вимог вказувала, що [INFO] помер її батько [PERSON] та вона (позивач), у встановлений законодавством шестимісячний строк прийняла спадщину, але через відсутність на домоволодіння з господарськими спорудами належного правовстановлюючого документу, позбавлена можливості оформити в нотаріальній конторі право на спадщину за заповітом, тому за захистом свого права змушена звернутися до суду. В підготовчому судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Стандратюк В.І. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача Полонської міської ради Хмельницької області в судове засідання не з`явився, надіслав до суду письмову заяв, в якій позовні вимоги [PERSON] визнав та просив розглядати справу без участі представника. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що згідно запису Погосподарської книги №6, с. Колосівка Прислуцької сільської ради Полонського району Хмельницької області на 1991-1995 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , станом на 15.04.1991 року домоволодіння за адресою с. Колосівка, Полонського району, Хмельницької області, вулиця не значиться, відносилося до колгоспного двору. Головою двору був [PERSON] , членами двору - його дружина [PERSON] , котрі є відповідно батьками для позивачки, а тому вони за час свого проживання до часу існування колгоспних дворів (15.03.1990 рік) набули, згідно ст.120 бувшого ЦК УРСР, право власності на домоволодіння кожний на 1/2 частку. Після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , спадщину на належну їй 1/2 частину вказаного житла, у відповідності з положеннями ст.ст.529, 549 ЦК УРСР, як спадкоємець першої черги за законом прийняв її чоловік, котрий постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, спадкова справа №428/2000, котрому житловий будинок став належати в цілому. Вказані обставини стверджуються відомостями досліджених Шепетівською державною нотаріальною конторою, про що зазначено у відповідному письмовому повідомленні від 25.11.2020 року №670/02-14. 18 жовтня 2005 року [PERSON] склав заповіт на ім`я своєї дочки [PERSON] та [INFO] він помер. Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на вказаний вище житловий будинок. Позивачка, у встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України строк у шість місяців з дня відкриття спадщини, подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті батька, щостверджується даними свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 17 листопада 2020 року Державним нотаріусом Шепетівської міської державної нотаріальної контори Хмельницької області Камфорович О.А., зареєстрованого в реєстрі за № 615. Однак, у зв`язку з відсутністю на житло належного правовстановлюючого документа вона позбавлена можливості оформити спадщину в нотаріальній конторі. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст.1217 цього Кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За положеннями ст.1218 згаданого Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК). З огляду на те, що з метою оформлення спадкових прав [PERSON] до нотаріальної контори подано свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом Полонської районної Ради народних депутатів Хмельницької області 13 січня 1995 року, зареєстрованого в Полонському БТІ 13 січня 1995 року за реєстровим номером №44, в книзі №3, в той час як спірний житловий будинок відносився до колгоспного двору та належав [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, тому надане свідоцтво на є відповідним документом, який підтверджує право власності спадкодавця та унеможливлює позивачці отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок. Відтак, суд не знаходить підстав для відмови у прийнятті заяви про визнання відповідачем позову, та з урахуванням наведених обставин позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved