Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

9 березня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом та просить визначити їй, як спадкоємцю за законом, додатковий строк у два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті батька [PERSON], який помер 31 січня 2007 року. Мотивує свої вимоги тим, що 31 січня 2007 року в сел. Липова Долина Сумської області помер її батько [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина. Вона є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті батька. На час смерті батькові належала земельна ділянка на території [PERSON] сільської ради. Одразу після смерті батька з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса вона не зверталася так як вважала, що оскільки батько на час смерті проживав разом зі нею, то вона вважається такою що прийняла спадщину. Нещодавно вона отримала змогу виготовити свідоцтво про право на спадщину і відразу звернулася до держаного нотаріуса, але він повідомив їй, що вона пропустила строк для прийняття спадщини. У 2006 році її батько тяжко захворів, і для забезпечення необхідного догляду за ним вона забрала його з с. Колядинець, де він проживав та був зареєстрований, жити до себе додому у сел. [PERSON]. Більшість часу він знаходився на лікуванні у Липоводолинській ЦРЛ. 31 січня 2007 року її батько помер і вона здійснила його поховання. По цій причині вважає, що пропуск шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері стався з поважної причини. Позивач в судове засідання не зявилася, про день і час розгляду справи повідомлена належним чином. Від неї надійшла заява про підтримання позовних вимог та проведення розгляду справи за її відсутності. Від відповідача [PERSON] сільської ради Липоводолинського району надійшла заява про відсутність заперечень проти позову. Третя особа до суду не зявилась, повідомили про відсутність заперечень проти визначення додаткового строку для прийняття спадщини та просили розглядати справу за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. [PERSON] являється батьком позивача [PERSON], [INFO] (а.с. 9). 13 травня 1989 року [PERSON] зареєструвала шлюб, узявши прізвище чоловіка [PERSON] (а.с. 10). Із копії сертифікату на право на земельну часту (пай) серії СМ №0188213 вбачається, що [PERSON], який проживав у [INFO], як члену АПТ ЗТ «Колядинецьке», належить право на земельну частку (пай) землі розміром 3,42 га, яка перебуває у колективній власності (а.с. 8). 31 січня 2007 року в сел. Липова Долина Сумської області помер батько позивача [PERSON] (а.с. 6). Згідно довідки № 46 від 30 березня 2016 року, виданої [PERSON] сільською радою Липоводолинського району Сумської області, на день смерті [PERSON] проживав на території Липоводолинської сільської ради у своєї дочки [PERSON] З наданих Липоводолинською райдержнотконторою за № 284/01-16 від 25 березня 2016 року відомостей вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, спадкоємці з заявами не звертались, відомостей про прийняття спадщини спадкоємцями, які відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину немає, заповіти від імені [PERSON], відповідно до Спадкового реєстру не посвідчувалися. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема, діти спадкодавця. Ч. 3 ст. 1272 ЦК України встановлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Зважаючи на те, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги, пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини із причин, які суд вважає поважними, суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити і визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved