Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

31.08.2009 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просить суд стягнути на свою користь з відповідачів [PERSON], [PERSON] заборгованість за використану електричну енергію з 01.07.2003 року по 30.07.2009 року 3577 грн. та збитки, завдані внаслідок порушення правил користування електричної енергії для населення 51,45 грн., а також понесені позивачем судові витрати у розмірі 171 грн. 15.12.2009 року позивачем подано уточнену позовну заяву, в якій просить стягнути з відповідачів збитки, завдані внаслідок порушення правил користування електричної енергії для населення у розмірі 124,83 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, між ним та відповідачами [PERSON], [PERSON] існують відносини по користуванню електричною енергією згідно особового рахунку № 020947. Відповідачі обовязків по сплаті за використану електричну енергію не виконують, внаслідок чого за адресою: вул. Бойко, 40 - 27, рахується заборгованість станом на 30.07.2009 року 3577 грн., при цьому заборгованість абонентів по сплаті за постачання електроенергії з 01.07.2003 року по 30.07.2006 року складає 597,50 грн., за період з 01.08.2006 року по 30.07.2009 року 2979,50 грн. Так як відповідачі не сплачували за спожиту електричну енергію, їх оселю було відключено від такої енергії. Під час планової перевірки стану електричних приладів обліку та електроустановок, яка проводилась 02.02.2009 року на обєкті відповідача було виявлено порушення п. 48 ПКЕЕН самовільне підключення за борги 29.01.2009 року шляхом обладнання відгалуження від ввідного дроту в квартиру повз електролічильник, внаслідок чого при включенні навантаження електрична енергія споживається, але лічильником не враховується. Згідно проведеного розрахунку, позивачу заподіяно збитків на суму 51,45 грн. Також, під час перевірки стану електричних приладів обліку та електроустановок, яка проводилась 30.07.2009 року на обєкті відповідача було виявлено порушення п. 48 ПКЕЕН самовільне підключення до мереж ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго» після відключення 06.07.2009 року, позивачу заподіяно збитків на суму 73,38 грн. Позивач просить суд поновити строк позовної давності, стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON] заборгованість за використану електричну енергію з 01.07.2003 року по 30.07.2009 року в сумі 3577 грн., стягнути з [PERSON], [PERSON] збитки, завдані внаслідок порушення правил користування електричної енергії для населення 124,83 грн., а також стягнути з відповідачів понесені позивачем при зверненні до суду судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без участі відповідача при заочному розгляду справи, без його участі та без застосування технічних засобів. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, судова повістка - виклик направлена відповідачеві на останню відому суду адресу і в силу ст.77 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 169 ЦПК України суд вважає причини неявки відповідача неповажними; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за згодою позивача, згідно вимог ст. 224 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частовому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Співвідповідач по справі - [PERSON], [INFO], помер 04.02.2005 року, згідно довідки, виданої ТОВ «Оселя» від 23.12.2009 року (а.с. 33). Згідно ч. 1 ст. 2 ЦК України, учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи. Статтею 24 вказаного Кодексу передбачено, що людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Таким чином, правоздатність померлого співвідповідача [PERSON] припинилась з його смертю, тому позовні вимоги до вказаної особи задоволенню не підлягають. Що стосується позовних вимог до [PERSON], то судом встановлено наступне. [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] (Дніпродзержинськ), вул. Бойко, 40 72, що підтверджується довідкою, виданою ТОВ «Оселя» від 23.12.2009 року (а.с. 33). Між позивачем та [PERSON] існують відносини по користуванню електричною енергією згідно особового рахунку № 020947. За місцем реєстрації співвідповідачки по вул. Бойко, 40 - 27, рахується заборгованість станом на 30.07.2009 року 3577 грн., при цьому заборгованість абонента по сплаті за постачання електроенергії з 01.07.2003 року по 30.07.2006 року складає 597,50 грн., за період з 01.08.2006 року по 30.07.2009 року 2979,50 грн., згідно до розрахунку заборгованості за спожиту електроенергію, надану позивачем (а.с. 6). Згідно ст. 68 ЖК України, п. 5 ст. 42 «Правил користування електричною енергією», користування електроенергією в Україні є платним, споживач зобовязаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги, тобто щомісячно сплачувати за спожиту електроенергію. Заявлені позивачем вимоги про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію виходять за межі строку позовної давності за період з 01.07.2003 року по 31.08.2006 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України, загальна позовна давність установлена тривалістю у три роки. Нормою ч. 3 ст. 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Тлумачення ч. 3 ст. 267 ЦК України, положення якої сформульоване з використанням обмежувальної частки «лише» (зі значенням «тільки», «виключно»), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави стверджувати, що із цього положення виплаває безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі позовна давність судом не застосовується. Тобто ця норма встановлює суб'єктивні межі застосування позовної давності, а саме передбачає випадки, до яких позовна давність не застосовується судом у зв'язку з відсутністю відповідної заяви сторони у спорі. Отже, позовна давність має диспозитивний, а не імперативний характер застосування. У матеріалах справи немає заяви співвідповідачки [PERSON] про застосування строків позовної давності, поданої до винесення місцевим судом рішення, згідно з вимогами ч. 3 ст. 267 ЦК України. Отже, лише за наявності заяви сторони може застосовуватися позовна давність як загальна та і спеціальна. Таким чином, суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року (6-738цс15). З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію з [PERSON] підлягають задоволенню за весь заявлений позивачем період - з 01.07.2003 року по 30.07.2009 року в сумі 3577 грн. Позовні вимоги про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією для населення також підлягають задоволенню з наступних підстав. Під час планової перевірки стану електричних приладів обліку та електроустановок, яка проводилась 02.02.2009 року на обєкті відповідача було виявлено порушення п. 48 ПКЕЕН самовільне підключення за борги 29.01.2009 року шляхом обладнання відгалуження від ввідного дроту в квартиру повз електролічильник, внаслідок чого при включенні навантаження електрична енергія споживається, але лічильником не враховується, про що складено акт Б № 011941 від 02.02.2009 року (а.с. 9). Згідно проведеного розрахунку, позивачу заподіяно збитків на суму 51,45 грн., що підтверджується розрахунком розміру відшкодування збитків від 13.02.2009 року по акту Б № 011941 (а. с. 8). Також, під час перевірки стану електричних приладів обліку та електроустановок, яка проводилась 30.07.2009 року на обєкті відповідача було виявлено порушення п. 48 ПКЕЕН самовільне підключення до мереж ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго» після відключення 06.07.2009 року, про що складено акт Б № 010056 від 30.07.2009 року (а.с. 9). Згідно проведеного розрахунку, позивачу заподіяно збитків на суму 73,38 грн., що підтверджується розрахунком розміру відшкодування збитків від 03.08.2009 року по акту Б № 010056 (а. с. 26). Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, всього [PERSON] завдано збитків позивачу у розмірі 124,83 грн. Враховуючи вищевикладені обставини, та, приймаючи до уваги положення ч.3 ст.61 ЦПК України, суд приходить до висновку, що дійсно мали місце обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, які, в свою чергу, дають підстави суду дійти висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України на користь позивача з відповідача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по справі, понесені за сплату судового збору при подачі позову до суду в розмірі 171 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial