Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

29 квітня 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд ухвалити рішення про зобовязання відповідача [PERSON] усунути перешкоди в користуванні квартирою №1 по вул. Донецькій, 9 у м. Львові шляхом її вселення в дану квартиру та не чинити перешкод в користуванні квартирою №1 по вул. Донецькій, 9 у м. Львові. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 01.11.2012 року вона, на підставі договору купівлі - продажу квартири придбала однокімнатну квартиру №1 за адресою: м. Львів, вул. Донецька 9, загальною площею 20,9 м.кв., що підтверджується копією відповідного договору. Даний договір був зареєстрований в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», про що їй було видано витяг про державну реєстрацію прав від 28.12.2012 року, копія якого додається. Вказує, що продавець позивачу повідомив, що квартира вільна, в ній ніхто не зареєстрований та не проживає. Однак при спробі увійти в дану квартиру відповідачка [PERSON] чинить перешкоди, заявляючи, що квартира її, хоча жодних документів на квартиру не показувала. При цьому між нами виник конфлікт і представником позивача по дорученню, донькою [PERSON] - [PERSON] було викликано працівників правоохоронних органів. Прибувши на місце працівники Шевченківського РВ ГУМВСУ у Львівській області відібрали у них пояснення та дали відповідь, в якій пропонується врегулювати спір в цивільному порядку. Оскльки придбавши квартиру, позивач [PERSON] по теперішній час не може нею користуватись і навіть увійти в квартиру, а тому для захисту своїх майнових прав вимушена звернутися до суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, давши пояснення такі ж як викладені в поданому до суду позові. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялася про час та місце слухання справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу №875 від 01.11.2012р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та витягу про державну реєстрацію прав, виданого 28.12.2012 року ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 18.03.2015 року, у задоволенні позову Прокурора Шевченківського району м. Львова в інтересах [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] , треті особи ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» , Реєстраційна служба Львівського міського управління юстиції, Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу [PERSON], Львівська міська рада про визнання неправомірною реєстрації права власності на квартиру № 1 на вул. Донецькій, 9 у м.Львові, визнання недійсним договору купівлі-продажу від 01.11.12 р., укладеного між [PERSON] та [PERSON], витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено за безпідставністю. 18.06.2015 року ухвалою Апеляційного суду Львівської області, рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 18.03.2015 року залишено без змін. Вищевказаним рішенням встановлено, що квартира № 1 на вул. Донецька, 9 у м. Львові належала на праві приватної власності [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності №42541 від 28.07.1995 року. 08.04.12 р. [PERSON] померла. Рішенням Шевченківського райсуду м. Львова від 20.03.13 р. було задоволено заяву [PERSON] та встановлено факт спільного проживання останньої з [PERSON] з 2005 р. по день смерті спадкодавця. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 23.10.13 р. вказане рішення суду було скасоване та заяву залишено без розгляду. В подальшому рішенням Шевченківського райсуду м. Львова від 03.04.14 р. було відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до Львівської міської ради про визнання права на прийняття спадщини. Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 08.07.14 р. згадане рішення суду першої інстанції було скасоване та ухвалене нове рішення, відповідно до якого визнано [PERSON] спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON], яка померла 08.04.12 р. та визнано за нею право на прийняття спадщини за законом всього майна, що належало спадкодавцю. Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.11.14 р. було задоволено касаційну скаргу [PERSON]: скасоване рішення апеляційного суду Львівської області від 08.07.14 р. та залишено без змін рішення Шевченківського райсуду м. Львова від 03.04.2014 року. Крім того, у рішенні Шевченківського районного суду м. Львова від 18.03.2015 року, яке набрало законної сили зазначено, що у [PERSON] відсутні підстави для оскарження договору купівлі-продажу від 01.11.12 р. , укладеного між [PERSON] та [PERSON], та витребування майна квартири № 1 на вул. Донецькій, 9 у м. Львові з чужого незаконного володіння. Так, стороною вказаної угоди вона не була. Правові підстави для набуття права власності на спірне житло у неї відсутні. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили , не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, що врегульовано ч. 3 ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі вищенаведеного, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач перешкоджає позивачу користуватися належним її на праві власності майном на власний розсуд, добровільно відмовляється звільнити займане нею жиле приміщення, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення. Крім того, в силу дії ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати.

Outcome: approved