Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

29 жовтня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Новгород-Сіверська Центральна районна лікарня ім. І.В.Буяльського» (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу №248 від 29 липня 2020 року, яким їй, як медичному директору КНП Новгород-Сіверська центральна районна лікарня ім. І.В. Буяльського», було оголошено догану за неналежну організацію роботи ЦРЛ та контролю якості надання медичної допомоги відповідно до сучасних стандартів. Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 09.12.2020 року провадження у справі за позовом [PERSON] до КНП «Новгород-Сіверська центральна районна лікарня ім. І.В.Буяльського» про визнання протиправним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення закрито за відсутністю предмета спору. Постановою Чернігівського апеляційного суду Чернігівської області від 17 березня 2021 року Ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 09.12.2020 року скасовано та направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Згідно Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 31.03.2021 року головуючим по справі визначено суддю Чепурка В.В. Ухвалою від 31.03.2021 року було задоволено заяву про самовідвід головуючого по справі суддю Чепурка В.В., з підстав визначених ст.ст.36. 37 ЦПК України. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу від 31.03.2021 року головуючим по справі визначено суддю Іващенка А.І. Ухвалою від 05 квітня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику ) сторін за наявними у справі матеріалами та встановлено позивачу 15 - денний строк з дня отримання ухвали для подання відзиву з викладенням заперечення проти позову та позивачу 5-денний термін для надання суду відповіді на відзив та 5- денний строк для відповідача для подачі заперечення на зазначену відповідь. Відповідно до встановленого судом строку ні відповідач ні позивач відзиву на позовну заяву та відзиву на відзив на позовну заяву не надали. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно листа повідомлення громадянки [PERSON] на адресу Генерального директора КНП «Новгород-Сіверська центральна районна лікарня ім. І.В.Буяльського» [PERSON] вбачається, що остання повідомляє про факт неналежної організації роботи медзакладу при наданні медичної допомоги та недопущення подібних випадків в майбутньому. Наказом №177 від 09 липня 2020 року Генерального директора О.В. Набхан створено комісію для проведення службового розслідування та відповідно Наказом №184 продовжено службове розслідування у зв`язку з ново виявленими обставинами, стосовно відмови медичного персоналу у обстеженні пацієнтки [PERSON] . З обставин викладених в службовій записці Медичного директора КНП «Новгород-Сіверська центральна районна лікарня ім. І.В.Буяльського» [PERSON] на ім`я Генерального директора вбачається, що по даному факту нею особисто давались вказівки щодо надання невідкладної медичної допомоги пацієнту [PERSON] , але організаційні питання медичним персоналом здійснювались із тяганиною, відсутність в наявності відповідних медичних препаратів, персонал медзакладу не володіє навичками надання екстреної медичної допомоги та відсутність належних умов для обстеження пацієнта. Згідно Акту службового розслідування від 20 липня 2020 року, яким встановлено, що скарги з боку пацієнтки [PERSON] обґрунтовані та при цьому виявлено ряд порушень з боку працівників приймально-діагностичного відділення, а саме; не виконання своїх функціональних обов`язків лікарем приймально-діагностичного відділення та незнання невідкладних станів персоналом. Позивач [PERSON] працює у КНП «Новгород-Сіверська центральна районна лікарня ім. І.В.Буяльського» на посаді медичного директора на яку її було призначено згідно наказу №149-06 від 24 квітня 2020 року. 29.07.2020 року генеральним директором КНП «Новгород-Сіверська центральна районна лікарня ім. І.В.Буяльського» [PERSON] видано наказ № 248-ОС про оголошення, у тому числі позивачу [PERSON] , медичному директору, догани за неналежну організацію медичної роботи ЦРЛ та контроль якості надання медичної допомоги відповідно до сучасних стандартів. 02.11.2020 року генеральним директором КНП «Новгород-Сіверська центральна районна лікарня ім. І.В.Буяльського» Набхан О.В. винесено наказ № 272 про зняття дисциплінарного стягнення з медичних працівників в тому числі і з позивача [PERSON] , з підстав відсутності нових порушень трудової дисципліни. 02.12.2020 року генеральним директором КНП «Новгород-Сіверська центральна районна лікарня ім. І.В.Буяльського» Набхан О.В. видано наказ № 331 про скасування наказу №248-ОС від 29.07.2020 року «Про оголошення догани» медичним працівникам в тому числі і позивачу [PERSON] . У відзиві поданому раніше на позовну заяву КНП «Новгород-Сіверська центральна районна лікарня ім. І.В.Буяльського» (надалі-Відповідач) позовні вимоги не визнає і просить відмовити в їх задоволенні, та звертає увагу суду, що підстава для видачі наказу № 248-ОС від 29.07.2020 «Про оголошення догани», який на даний час відповідачем скасований та наразі оспорюється позивачем [PERSON] було неналежне виконання посадових обов`язків, а саме; за неналежну організацію медичної допомоги відповідно до сучасних стандартів, а не за порушення трудової дисципліни, як на то вказує позивач. У відповіді на відзив поданому раніше позивач вказує, що відповідачем не були дотримані правила та порядок застосування дисциплінарного стягнення, передбаченого ст.147-149 КУпАП, а саме, не конкретизовано які саме порушення були вчинені медичним директором, докази щодо порушень трудової дисципліни та відсутні письмові пояснення. Таким чином позивач вважає, що були грубі порушення з боку відповідача, порушення трудової дисципліни не доведено, письмові пояснення до застосування дисциплінарного стягнення не запропоновані до надання. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд. Із практики Європейського суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України). Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд. Принцип змагальності є гарантом законності, об`єктивності, неупередженості та повноти судового розгляду справи. Порядок застосування дисциплінарних стягнень відповідно до статті 149 Кодексу законів про працю України передбачає обов`язок адміністрації зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Відповідно до ст. 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватись трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Статтею 140 КЗпП України визначено, що трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохочення за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов`язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни, до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення. Підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під яким розуміється протиправне, винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх обов`язків, що випливають із нормативно-правових та інших актів у сфері праці, колективного і трудового договорів. Виходячи із норм чинного законодавства, для застосування дисциплінарного стягнення необхідними є такі умови: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; належним чином зафіксований факт протиправного винного невиконання або неналежного виконання працівником трудових обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. При проведенні службового розслідування було встановлено, що скарги з боку пацієнтки є обґрунтовані, підтверджено порушення, виявлені Актами перевірки від 10 липня 2020 року та 20 липня 2020 року, окремих питань невиконання своїх функціональних обов`язків медперсоналом приймально-діагностичного відділення та незнання невідкладних станів. Дані акти підписані головою комісії позивачем [PERSON] . Порядок застосування дисциплінарних стягнень відповідно до статті 149 КЗпП передбачає обов`язок адміністрації зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Судом встановлено, що від [PERSON] та інших медпрацівників не відбирались письмові пояснення стосовно вказаного дисциплінарного правопорушення після організації службового розслідування згідно наказу Генерального директора від 09 липня 2010 року, згідно якого головою комісії визначено медичного директора позивача [PERSON] , при наймі таких доказів суду не надано. Проте, недотримання роботодавцем вимог ст. 149 КЗпП України перед накладенням дисциплінарного стягнення не свідчить про незаконність самого наказу від 29.07.2020 року №248-ОС, який на даний час є скасованим, з огляду на наступне. Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-2801цс15, Верховний Суд у постанові від 04 березня 2020 року у справі № 758/9164/16-ц (провадження № 61-12195св19). Крім того, сторонами по справі, суду не надано належних доказів, а саме функціональних обов`язків медичного директора, з метою визначення які права та обов`язки має позивач [PERSON] , щоб дати правову оцінку для визначення конкретних правопорушень, щодо неналежної (або належної ) організації медичної допомоги відповідно до сучасних стандартів в КНП «Новгород-Сіверська центральна районна лікарня ім. І.В.Буяльського» та відповідно законності оскаржуваного наказу про оголошення догани. Окрім цього, суд зазначає, що законодавством не передбачено давати правову оцінку відомчим нормативним актам які є нечинними або скасовані, тому зважаючи на вищевикладене суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі у зв`язку з їх недоведеністю. У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог судові витрати ст.141 ЦПК України не відшкодовуються.

Outcome: dismissed