Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

29 липня 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 02 вересня 2007 року у відділі записів актів громадянського стану Могильовського міськвиконкому, Білорусія, актовий запис №2184. В обґрунтуванні позову посилається на те, що сумісне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, постійні сварки і непорозуміння. Сторони проживають окремо близько одного року, шлюбні стосунки припинені у 2019 році. Вони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , який народився до реєстрації шлюбу. Спір щодо утримання дитини та поділу майна відсутні. Ухвалою від 15 серпня 2019 року вирішено розглядати справу у відкритому судовому засіданні в позовному загальному провадженні, надано відповідачу строк для подання відзиву та призначено підготовче судове засідання. На виконання вимог ст.178 ЦПК України відповідач у встановлений судом строк відзиву не надав. Ухвалою від 28 листопада 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення про його виклик на сайті суду. Причини неявки суду невідомі. Заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив, а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд приходить до висновку про заочний розгляд справи, в порядку ст.ст. 263, 265, 280-282 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 02 вересня 2007 року сторони у справі уклали шлюб, який зареєстрований у відділі записів актів громадянського стану Могильовського міськвиконкому, Білорусія, актовий запис №2184, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , який народився до реєстрації шлюбу. Подружжя мешкає окремо, шлюбні стосунки припинено у 2019 року, спільного господарства не ведуть, спору про поділ майна та утримання дитини немає. Згідно ст.ст.104, 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Оскільки, дітей від даного шлюбу сторони не мають, доказів того, що позивач на даний час вагітна не надано, то у відповідності до ст.110 Сімейного кодексу України, позивач мала право на пред`явлення даного позову. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про неможливість збереження шлюбу, тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню. Згідно ст.141 ЦПК України, понесені позивачем витрати на оплату судового збору підлягають стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved