Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

31.10.2016 року Луцька міська рада звернулася до суду із позовом до [PERSON] про повернення земельної ділянки. Свої вимоги мотивує тим, що 30.09.2010 року Луцькою міською радою в особі міського голови [PERSON] та громадянина [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 30 кв.м., що знаходиться за адресою вул. рівненська, м. Луцьк, що зареєстрований у Волинській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 07.10.2010 року за № 041007700425, та який на даний час втратив чинність. Зазначає, що договір оренди укладався строком на 5 років. 19.08.2015 року відповідач було надіслано лист із пропозицією поновити договір оренди згідно вимог чинного законодавства, однак останні не скористався передбаченим переважним правом на поновлення договору оренди. 22.10.2015 року Луцька міська рада надіслала відповідачу вимогу про виконання останнім зобов'язання по звільненню та передачі земельної ділянки, а в подальшому було надіслано лист про повернення земельної ділянки шляхом підписання актів прийому-передачі земельної ділянки. Однак, відповідач вимоги не виконав, земельну ділянку не повернув. Луцька міська рада не може вільно розпорядитися належною їй земельною ділянкою, оскільки після припинення договору оренди, земельна ділянка не передана орендодавцю по акту прийому-передачі. Просить зобов'язати громадянина [PERSON] повернути Луцькій міській раді земельну ділянку, площею 30 кв.м., кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS] по акту приймання-передачі, у стані придатному для подальшого використання; стягнути із відповідача на користь Луцької міської ради сплачений судовий збір. В судове засідання представник позивача Луцької міської ради - [PERSON] не з'явилася, подала суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутності, щодо ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 вересня 2010 року між орендодавцем Луцькою міської радою в особі міського голови [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір оренди, за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі житлової та громадської забудови, яка знаходиться в м. луцьку на вул. Рвненській /кадастровий номер [NUMBER]/, загальною площею 30 кв.м., та який зареєстрований у Волинській регіональній філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.10.2010 року за № 041007700425 (а.с. 5-7). Відповідно до п. 8 вказаного договору, договір оренди земельної ділянки укладено на 5 (п'ять) років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк (а.с. 5). Пунктом 20 договору оренди земельної ділянки, передбачено, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому у порівнянні з тим, у якому він одержав її в оренду (а.с. 5). У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» визначено, договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Частиною 1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Як вбачається із матеріалів справи, Луцька міська рада 19.08.2015 року № 1.1-11/4833 надіслала відповідачу [PERSON] лист «Про поновлення договору оренди землі», яким запропоновувало відповідачу поновити або припини дію вказаного договору (а.с. 14). 22.10.2015 року позивач надіслав відповідачу лист № 1.1-11/6037 «Про заперечення у повновленні договору оренди землі» повторно повідомив відповідача про можливість переважного права на продовження договору оренди чи повернення земельної ділянки (а.с. 15). Однак, вказані листи були залишені відповідачем без реагування. 14.07.2016 року позивач звернувся до відповідача із листом № 1-1-11/4488 «Про повернення земельної ділянки Луцькій міській раді», одночасно з яким надіслав відповідачу акт приймання-передачі земельної ділянки. Проте вказаний лист відповідачем був залишений без реагування, що вбачається із копії конверта (а.с. 16-18). Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Оскільки договір оренди земельної ділянки припинили свою дію, і відповідач [PERSON] не поновив їх строк та вимогу позивача про повернення земельних ділянок не виконав, суд приходить до висновку, що позов підставний та його слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимога позивача про відшкодування судових витрат також підлягає до задоволення.

Outcome: approved