overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

6 грудня 2013 року позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 21 421,90 грн. З позовної заяви вбачається, що відповідно до укладеного договору № GOXRRX04546607 від 04.07.2007 року відповідач отримала кредит у сумі 21 421,90 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на всю суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач вказує на те, що відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 25.11.2013 року становить на загальну суму 21 421,90 грн.: заборгованість за кредитом у сумі 2 914,92 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 8 477,59 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 685,25 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг у сумі 7 847,86 грн., штраф (фіксована частина) у сумі 500,00 грн., штраф (процентна складова) у сумі 996,28 грн. У зв'язку з цим позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № GOXRRX04546607 від 04.07.2007 року на загальну суму 21 421,90 грн., а також судові витрати у сумі 229,40 грн. У судове засідання представник позивача не прибув, надав клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача та підтримав раніше заявлені позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місто слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

6 грудня 2013 року представник Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на підставі довіреності Романченко А.С. звернулася до Балаклавського районного суду міста Севастополя із зазначеною позовною заявою в порядку цивільного судочинства і просить суд : - Стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 4007 гривень 18 копійок. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що між сторонами був укладений кредитний договір, за яким банк надав відповідачці у кредит грошові кошти, а позичальник зобов'язався повернути кредит зі сплатою процентів за його користування, проте таких обов'язків він у порядку, встановленому договором, не виконала. У судове засідання сторони та їх представники не прибули, про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені у встановленому процесуальним законом порядку. У відповідністю з положеннями частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України представник ПАТ «Дельта банк» в позовній заяві просила суд розглянути справу за її відсутності і не заперечувала проти вирішення справи на підставі наявних у справі доказів за відсутності відповідача. За таких обставин, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

6 грудня 2013 року представник Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на підставі довіреності Супрун В.В. звернувся до Балаклавського районного суду міста Севастополя із зазначеною позовною заявою в порядку цивільного судочинства і просить суд : - Стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 15766 гривень 74 копійки. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що між сторонами був укладений кредитний договір, за яким банк надав відповідачу у кредит грошові кошти, а позичальник зобов'язався повернути кредит зі сплатою процентів за його користування і можливими штрафними санкціями, проте таких обов'язків він у порядку, встановленому договором, не виконав. У судове засідання сторони та їх представники не прибули, про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені у встановленому процесуальним законом порядку. У відповідністю з положеннями частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України представник ПАТ «Укрсоцбанк» надав письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності і не заперечував проти вирішення справи на підставі наявних у справі доказів за відсутності відповідача. За таких обставин, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

6 грудня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 3 вересня 2011 року він уклав шлюб з відповідачкою, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 369. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Спільне господарство не ведеться з травня 2017 року. Між ними втрачені всі фізичні та духовні зв'язки. Збереження сім'ї неможливо і суперечить їх інтересам. Він бажає створити нову сім'ю. Суперечки про місце проживання дитини і розподіл спільного майна відсутні. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги визнала, просила справу розглянути за її відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 3 вересня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 369. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з травня 2017 року у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння між сторонами. Сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

6 грудня 2017 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в позовній заяві посилалася на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 2014 року. Від цього шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Причиною розпаду сімї позивач вказувала психологічну несумісність характерів, шлюбні відносини припинені з грудня 2016 року, спільне господарство не ведеться. 12 грудня 2017 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, просила її прізвище на дошлюбне не змінювати, стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до положень Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони 11 жовтня 2014 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 375 (а.с.4). Від цього шлюбу подружжя має дитину [PERSON], [INFO] (а.с.6), який проживає з позивачем. На даний час сімя фактично розпалася, шлюбні відносини припинені з грудня 2016 року. Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, тому суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Оскільки позивачем не заявлено клопотання про зміну прізвища, суд вважає що підстав для зміни її прізвища на дошлюбне, що передбачено ст.113 СК України, немає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому, в звязку з повним задоволенням позову, з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягти 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

6 грудня 2017 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в позовній заяві посилалася на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 14 листопада 1992 року. Причиною розпаду сімї вказувала вживання чоловіком алкоголю та виявлення до неї агресії, що призвело до неможливості спільного проживання та припинення шлюбних відносин з квітня 2014 року. 12 грудня 2017 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду (а.с.14). В звязку з набранням чинності нової редакції Цивільного процесуального кодексу України (Закон України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII), відповідно до п.п.9 п. 1 розділу 13 Перехідних положень цього Кодексу, розгляд справи проводиться за правилами загального позовного провадження. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.22, 25, 28). Враховуючи згоду позивача суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.280 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони 14 листопада 1992 року зареєстрували шлюб у Миргородському міськвідділі ЗАГС Полтавської області, актовий запис № 324 (а.с.3). Від цього шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має (а.с.5). На даний час сімя фактично розпалася, сторони проживають за різними адресами, шлюбні відносини припинені з квітня 2014 року. Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, тому суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Оскільки позивачем не заявлено клопотання про зміну прізвища, суд вважає що підстав для зміни її прізвища на дошлюбне, що передбачено ст.113 СК України, немає. В звязку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

6 грудня 2017 року Корольовським районним судом м. Житомира у справі за вказаним позовом № 296/5312/17 2/296/2126/17 було ухвалене заочне рішення, яким вимоги [PERSON] задоволено повністю. Оглянувши матеріали справи, суд встановив, що у судовому рішенні не вирішено питання про судовий збір. Згідно п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Сторони, які берали участь у справі не з»явилися, відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України, їх присутність не є обовязковою. Судом встановлено, що рішенням суду від 6 грудня 2017 року цивільний позов [PERSON] було задоволено і вирішено питання щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини усіх видів доходів, починаючи з 01.09.2017 і до досягнення дитиною повноліття. Однак, під час вирішення даної справи, судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення; Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на викладене та відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд вважає за необхідне з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення та стягнути з [PERSON] в дохід держаного бюджету України судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

6 грудня 2019 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. Вимоги мотивує тим, від шлюбу з відповідачем має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який на даний час знаходиться лише на її утриманні через відокремлене від сім`ї проживання його батька та відсутність матеріальної допомоги з його боку. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі по 894 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Сторони у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїх заявах позивачка позов підтримала, відповідач позов визнав, обоє просили розглянути справу без їх присутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Із матеріалів справи вбачається, що 11 лютого 2012 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу позивач залишила своє прізвище [PERSON] (а.с. 4). Сторони мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] , а проживає по [ADDRESS] , разом з трьома дітьми: дочкою [PERSON] , [INFO] , сином [PERSON] , [INFO] нраодження, та сином [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). [PERSON] зареєстрований та проживає по [ADDRESS] . Встановивши зазначені обставини та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що малолітній син сторін потребує матеріальної допомоги на своє утримання, а в силу ст. 180 СК України відповідач, як їх батько, може і зобов`язаний утримувати свою дитину шляхом сплати щомісячно аліментів на користь матері дитини. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років з 1 січня 2020 року становить 1779 грн. Враховуючи, як того вимагають положення ч. 1 ст. 182 СК України, матеріальне становище дитини, платника аліментів, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

6 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області (далі -ДПРЗ-6) звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 7893 грн. 32 коп., з яких: 2802, 09 грн.- за водопостачання та водовідведення, 4592, 86 грн. - теплопостачання, 498, 37 грн. - вивезення та захоронення твердих побутових відходів. В обґрунтування позову вказано, що ДПРЗ-6 як балансоутримувач будинку [ADDRESS] в якому проживає відповідач, для забезпечення потреб мешканців квартир вказаного будинку комунальними послугами уклав договори з Кузнецовським міським комунальним підприємством про надання населеню комунальних послуг. Відповідач споживав житлово-комунальні послуги, проте не оплатив їх вартість. Заборгованість нарахована з листопада 2014 по серпень 2017 року. Разом з тим, договір на відшкодування витрат з теплопостачання, водопостачання та водовідведення, вивезення та захоронення побутових відходів між позивачем і відповідачем укладено 01.01.2015 року. Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного провадження за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши наявні в справі докази та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

6 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області (далі -ДПРЗ-6) звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги станом на 1.09.2017 року в розмірі 9877,2 грн., з яких: 4626,52 грн.- за водопостачання та водовідведення, 4891,87 грн. - теплопостачання, 358,81 грн. - вивезення та захоронення твердих побутових відходів. В обґрунтування позову вказано, що ДПРЗ-6 як балансоутримувач будинку [ADDRESS] в якому проживає відповідач, для забезпечення потреб мешканців квартир вказаного будинку комунальними послугами уклав договори з Кузнецовським міським комунальним підприємством. Відповідач споживав житлово-комунальні послуги, проте не оплатив їх вартість. У запереченні відповідач вказує на відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за вереснь-грудень 2014 року у зв'язку із неповідомленням відповідача про наявність такої заборгованості. Відповідач визнає наявність заборгованості за період з 01.01.2015 року по 31.08.2017 року, проте за умови правильного оформлення заборгованості, з поясненням яким чином нарахована така сума заборгованості та за умови перерахунку позивачем її розміру з урахуванням наявності у відповідача пільг щодо сплати житлово-комунальних послуг. У відповіді на відзив позивач зазначив, що відповідач не зверталась до січня 2017 року про нарахування пільги за житлово-комунальні послуги у зв'язку з чим відсутні підстави для її нарахування, обрахування плати за спожиті комунальні послуги проведено індивідуально для кожного мешканця будинку, оплата приміщень в яких не проживають мешканці будинку проводиться ДПРЗ-6 на підставі окремого договору. Щодо неповідомлення відповідачу про заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг за вереснь-грудень 2014 року позивач зазначає, що відповідач не могла не знати про заборгованість, враховуючи ту обставину, що від послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення вона не відмовлялась. В судовому засіданні представник позивача Мітчук О.Я. підтримав вимоги позову та пояснив, що у 2014 році відповідач відмовилась укладати договір про надання житлово-комунальних послуг, тому договір укладався у 2015 році, хоча фактично житлово-комунальні послуги відповідачу надавались у 2014 році. Відповідач просила у позові відмовити. Також пояснила, що з січня 2017 року плата за житлово-комунальні послуги нараховується з урахуванням наявних у відповідача пільг, про зменшення плати за житлово-комунальні послуги у зв'язку з наявними пільгами відповідач зверталась в усній формі до позивача й раніше (до січня 2017 року), проте отримувала відмову. Заслухавши пояснення учасників процесу, в результаті всебічного, повного і об'єктивного дослідження доказів та

Outcome: partial