Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

30.09.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, які неодноразово уточнювала, згідно останніх уточнень від 20.03.2017 року просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що складається з 17/50 частин житлового будинку незавершеного будівництвом готовністю 95 % літ. «М», який складається з: 1 коридор площею 3,3 кв. м.; 2 жила кімната площею 14,9 кв. м.; 3 жила кімната площею 11,5 кв.м.; 4 жила кімната площею 19,5 кв. м.; 5 жила кімната площею 12,4 кв. м.; 6 кухня площею 11,6 кв. м.; 7 санвузол площею 3,2 кв. м.; 8 коридор площею 7,2 кв. м.; I підвал площею 3,4 кв.м.; загальна площа приміщень складає 87,0 кв. м. в тому числі житлова 58,3 кв. м; підсобні приміщення 28,7 кв.м., розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, проспект Суворова, 226а та визнати право власності на господарські будівлі та споруди, а саме 7/12 часток сараю літ. «Д», 7/12 часток вбиральні літ. «З», що розташовані за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, проспект Суворова, 226а. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON], яка є тіткою позивача, належав житловий будинок літ. «А», який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, пр. Суворова, 226а. Після пожежі, яка відбулась у 2005 році, [PERSON] побудувала будинок літ. «М». 02.05.2011 року [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яка складається з 17/50 частин житлового будинку незавершеного будівництвом готовністю 95% літ. «М» та господарські будівлі та споруди, а саме 7/12 часток сараю літ. «Д», 7/12 часток вбиральні літ. «З», що розташовані за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, проспект Суворова, 226а. За життя [PERSON] залишила заповіт, згідно умов якого усе своє майно заповіла позивачу. [PERSON] прийняла спадщину, оскільки мешкала разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. При зверненні до нотаріуса для оформлення спадщини, позивачу було відмолено, у звязку з тим, що житловий будинок, в якому 17/50 часток належали померлій [PERSON], зазначений в технічній документації під літ. «А» було знесено [PERSON] на місці знесення житлового будинку (літ. А) було самовільно збудовано житловий будинок на плані позначений літ. «М». Представник позивача в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнала та не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що домоволодіння № 226 по пр. Суворова ріг вул. Паркова, 13 поділено на два самостійних, за домоволодінням з надвірними спорудами, власником якого є територіальна громада зареєстрована земельна ділянка площею 946 кв.м. та надано йому номер 226 по пр. Суворова, що підтверджено рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради народних депутатів № 340 від 23.07.1987 року. Розпорядженням [PERSON] міського голови № 17р від 10.01.2007 року, було вирішено оформити документи на приватизацію квартири [PERSON] [ADDRESS]. Судом встановлено, що [PERSON] належить 17/50 часток житлового будинку, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, проспект Суворова, 226а, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 31.05.2007 року № 654, виданого виконавчим комітетом [PERSON] міської ради Одеської області. Згідно вищевказаного свідоцтва 17/50 частки складається із: літ. «А» кв. № 1 прим. № 1 коридор, № 2 жила, № 3 кухня, № 4 жила, загальна площа 41,2 кв.м., житлова площа 33,0 кв.м., 1/3 літ. «Д», 1/3 літ. «З». Крім цього, рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.10.2007 року, за [PERSON] було визнано право власності на 1/4 частину сараю літ. «Д» та 1/4 частину вбиральні літ. «З», що знаходяться за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, пр. Суворова, 226. Згідно до довідки № 118 від 03.03.2017 року, наданої [PERSON] міськрайнним відділом ГУ ДСНС України в Одеській області, підтверджує факт пожежі в приватному житловому будинку, що виникла 21.03.2006 року за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, пр. Суворова, 226а. Відповідно до довідки № 1303 від 28.12.2015 року, наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», самовільно збудовано житловий будинок літ. «М». Житловий будинок літ. «А» знесено. Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи №191/2016, складеним 20.12.2016 року самовільно збудований житловий будинок літ. «М», розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, проспект Суворова, 226а, відповідає санітарним, пожежним, будівельним нормам та правилам, в т. ч. ДБН, придатний до подальшої експлуатації, завершений будівництвом, ступінь будівельної готовності житлового будинку, становить 100%. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 266671 від 04.05.2011 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] померла 02.05.2011 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 17/50 часток житлового будинку незавершеного будівництвом готовністю 95% літ. «М», який складається з: 1 коридор площею 3,3 кв. м.; 2 житлова площею 14,9 кв. м.; 3 житлова площею 11,5 кв.м.; 4 житлова площею 19,5 кв. м.; 5 житлова площею 12,4 кв. м.; 6 кухня площею 11,6 кв. м.; 7 санвузол площею 3,2 кв. м.; 8 коридор площею 7,2 кв. м.; I підвал площею 3,4 кв.м.; загальна площа приміщень складає 87,0 кв. м. в тому числі житлова 58,3 кв. м; підсобні приміщення 28,7 кв.м., розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, пр. Суворова, 226а та господарські будівлі та споруди: 7/12 часток сараю літ. «Д» та 7/12 часток вбиральні літ. «З», що розташовані за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, пр. Суворова, 226а. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 11.09.2007 року державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріально контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 3 2569, [PERSON] заповіла усе своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося, і взагалі, все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право - [PERSON]. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 42765272 від 27.01.2016 року, наданої приватним нотаріусом [PERSON], заповіт [PERSON] від 11.09.2007 року, зареєстрований за № 3 - 2569 не змінювався та не скасовувався. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно мешкала разом із спадкодавцем, що підтверджено відповідними записами в будинковій книзі. Тобто, [PERSON] відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що фактично прийняла спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] № 18/02-14 від 27.01.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, житловий будинок, в якому 17/50 часток належали померлій [PERSON], зазначений в технічній документації під літ. «А» було знесено [PERSON] на місці знесення житлового будинку (літ. А) було самовільно збудовано житловий будинок на плані позначений літ. «М». Згідно із п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р., якщо будівництво здійснювалося згідно із законом , то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки як забудовника входять до складу спадщини. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані у процесі цього будівництва (створення майна). Вислухавши, думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що оскільки житловий будинок літ «А», який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, пр. Суворова, 226а був знищений внаслідок пожежі, спадкоємцем був побудований житловий будинок літ. «М», який не був прийнятий до експлуатації, позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved