Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

3 квітня 2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до Новоград-Волинської міської ради про визнання права власності, в якій просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 244 кв.м., що розташована за адресою м. Новоград-Волинський, пров. Медичний (Воровського), 8, кв. 3, що належала її матері на праві приватної власності, згідно державного акта на право приватної власності на землю серія І-ЖТ № 049951 від 28.10.1996 року. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 5.05.2016 року померла її мати, після смерті якого відкрилась спадщина, що складається з земельної ділянки площею 244 кв.м., що розташована за адресою м. Новоград-Волинський, пров. Медичний (Воровського), 8, кв. 3 та квартири за вказаною адресою. Вона є спадкоємцем за законом після смерті матері та прийняла спадщину. При звернені до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, у видачі такого свідоцтва позивачу відмовлено, оскільки відсутній витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Враховуючи, що можливості оформити спадщину іншим шляхом немає, позивач просить суд визнати за нею право власності на зазначену земельну ділянку. У судове засідання представник позивач не прибула, подала письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не прибув, подав заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечень не має. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та осіб, які беруть участь у справі на підставі наявних доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 5 травня 2016 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ТП № 288220 від 6 травня 2016 року (а.с.11). [PERSON] є донькою померлої та спадкоємцем всього майна першої черги за законом, яка прийняла спадщину, до складу якої входить квартира № 3, що знаходиться в будинку № 8, який розташований по пров. Медичному в м. Новоград-Волинський. 21.12.2016 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з квартири [ADDRESS] (а.с.16). 11 вересня 1996 року рішенням виконкому Новоград-Волинської міської ради народних депутатів № 385 [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка, яка розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 244 кв.м., що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку від 28.10.1996 року (а.с.8-10). 22.12.2016 року [PERSON] звернулась із заявою до приватного нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно після смерті матері [PERSON]П (а.с.18). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.12.2016 року, винесену приватним нотаріусом Новоград-Волинського районного нотаріального округу, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,244 га, яка розташована за адресою: Житомирська область, .[ADDRESS] після смерті [PERSON], померлої 5.05.2016 року, у звязку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та розбіжністю площ фактичного землекористування (а.с.19). Дані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами (а.с.8-21). Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Однією з таких підстав, відповідно до статті 1217 ЦК України, є спадкування майна за законом. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), а право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1223 ЦК України). За змістом статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. На підставі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Після чого, відповідно до ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ст. 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до п. 4.15. ч. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Постановою Кабінету Міністрів України від 2.04.200 року № 449 «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» передбачено, що раніше видані (до набрання чинності цією постановою) державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю залишаються чинними і підлягають зміні у разі добровільного звернення громадян. У відповідно до ст. 377 ЦПК України розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у звязку із переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотним умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці обєкти, тому відсутність кадастрового номера не може бути перешкодою при вступі у спадщину на вищевказані обєкти нерухомого майна. Державний акт на право власності на спірну земельну ділянку на імя померлої [PERSON] виданий 28.10.1996 року та не містить інформації про кадастровий номер земельної ділянки. Відповідно до пункту 10 статті 28-1 Закону України «Про державний земельний кадастр» № 363-VI від 7 липня 2011 року документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. Згідно із пунктом 2 Прикінцевих положень зазначеного Закону земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Отже, державний акт на право власності на землю, виданий до набрання чинності Закону України «Про державний земельний кадастр» є чинним правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності на земельну ділянку. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна (зобов'язана) довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, враховуючи, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України) та приймаючи до уваги, що позивач у даній справі є спадкоємцем за законом першої черги після смерті своєї матері та прийняла спадщину, до складу якої входить спірна земельна ділянка, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved