Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

30.03.2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, та аліменти за три роки з 01 жовтня 2014 року по 30 березня 2017 року включно, у розмірі 1155 грн за 2014 рік, 4620 грн за 2015 рік, 5508 грн за 2016 рік, 1519 грн за 2017 рік, а всього 12\~802 грн. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що син проживає разом з позивачем, відповідач не вважає за потрібне утримувати свого неповнолітнього сина, з моменту розлучення на неодноразові прохання позивача про сплату аліментів вона не звертає уваги, при цьому є працездатною особою, хоча і перебуває у відпустці по догляду за дитиною. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Пояснив, що він працює в м.Славутич, а в період між роботою проживає в [INFO] разом з сином та матір»ю. Вказав, що дійсно має цивільну дружину та дитину, однак іноді приїжджає до них, але разом з ними не проживає. Відповідач та її представник позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні, оскільки дитина проживає з бабусею, а батько разом з сином не проживає та має також іншу сім»ю. Відповідач вказувала, вона сину купляє одяг та на свята дає гроші, іноді він приїжджає до неї у гості. Допитана судом в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що її брат проживає з бабусею, з приводу участі матері в матеріальному забезпеченні брата повідомити нічого не змогла, пояснивши, що вона навчається та отримує аліменти від батька та знаходиться на утриманні матері. Пояснила, що до бабусі вона не їздить. Свідок [PERSON] пояснила, що працює в Ведильцівській школі та дійсно в ній навчається [PERSON], який вирішив жити з бабусею. Підтвердила, що в цьому році на батьківські збори приходив батько. Заслухавши сторін, свідків, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступне. Сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], батьками якого вони є, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження. (а.с.4) Згідно довідки [PERSON] селищної ради Чернігівського району та області [PERSON] проживає без реєстрації за адресою в с.Ведильці, вул.Травнева, 3 Чернігівського району та області, де також проживають його мати [PERSON] та син [PERSON]. ( а.с.9) На запит суду [PERSON] селищна рада Чернігівського району та області підтвердила, що в с.Ведильці, вул.Травнева,3 проживають без реєстрації [PERSON] та [PERSON], про що додатково наданий акт обстеження житлово-побутових умов проживання. Враховуючи надані документи у суду відсутні підстави ставити під сумнів видану довідку, враховуючи, що документи складені уповноваженим органом з приводу проживання [PERSON] в с.Ведильці, вул.Травнева,3. Як встановлено в ході судового розгляду, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] взагалі не були в будинку № 3 по вул.Травневій в с.Ведильці, а отже не можуть бути обізнані в повній мірі щодо проживання позивача у вказаному житловому будинку. Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області було винесено 29 вересня 2015 року та стосувалось обставин поділу майна на той час і не може свідчити про обставини проживання чи не проживання відповідача в с.Ведильці, по вул. Травневій,3 на час звернення до суду з позовом. Як встановлено в судовому засіданні відповідач погодилась на те, що її син буде проживати разом з матір»ю позивача для зручного відвідування школи. Відповідно до\~ст. 156 СК України\~батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Стаття 157 СК України\~визначає порядок вирішення питань щодо виховання дитини. Згідно ч. 2\~ст. 157 СК України\~той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Ст. 180 СК України\~вказує, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Такий обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. При цьому звернутись до суду може той з баткьів з ким проживає дитина. Слід також зазначити, що бабуся не може звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів, оскільки не є опікуном [PERSON] Даніла. Під час судового засідання достовірно встановлено, що мати проживає окремо від сина, батько опікується сином, відвідує батьківські збори, обізнаний про успіхи у навчанні, розмірів одежі. Відповідач в судовому засіданні підтвердила, що матеріальну допомогу сину надає іноді на світа та іноді купує одежу. Позивач вказував, що відповідач не надає матеріальної допомоги сину. Таким чином, домовленостей між сторонами з приводу участі відповідача у матеріальному забезпеченні сина не досягнуто. Як зазначено в ст.184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною та має постійне місце роботи, що підтверджується наданою довідкою [PERSON] селищної ради. ( а.с.23) Оскільки судом не встановлено, що заробіток [PERSON] носить мінливий або нерегулярний характер, а також інших істотних обставин по справі, виходячи з яких розмір аліментів може бути призначений у твердій грошовій сумі, то розмір аліментів визначається у відповідній частці від заробітку. При визначенні розміру аліментів суд враховує встановлені в судовому засіданні обставини та надані докази, саме те, що відповідач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, має на утриманні доньку [PERSON], яка навчається та потребує матеріальної допомоги, часткову участь батька в матеріальному забезпеченні доньки і вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини доходу, що буде достатнім та співмірним. Наявність у позивача малолітньої дитини [PERSON] не мають істотного значення на визначенні розміру аліментів в даній справі, як не має значення наявність у платника аліментів підсобного господарства та придбання останньою будинку. У відповідності до ст.186 Сімейного кодексу України у разі нецільового витрачання аліментів, що має бути встановлено органом опіки та піклування, платник має право звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Таким чином, платник аліментів не позбавлений можливості здійснювати контроль за цільовим витрачанням аліментів, які будуть стягуватись на користь позивача на утримання сина. У відповідності до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Враховуючи те, що позивачем не надано суду відповідних доказів, на підставі яких аліменти слід стягувати за минулий період, аліменти на утримання дитини присуджуються з дня предявлення позову, тобто з 30 березня 2017 року. За таких підстав заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: partial