Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

31.10.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме домоволодінням, розташованим за адресою: вул. Енгельса (Близнюківська) буд. 21, с. Садове Близнюківського району Харківської області у звязку із відсутністю в ньому понад один рік без поважних причин, посилаючись ст.ст. 41,47 Конституції України, 316,317,386 ЦК України, ст.ст. 9,71-73 ЖУ Української РСР та інше. В обґрунтування позову вказує на таке. Зазначений вище будинок є її приватною власністю. В домоволодіння крім неї зареєстрований і її племінник [PERSON], який фактично там не проживає з 2010 року, комунальні платежі не сплачує, не несе інших витрат на утримання житла, не бере участі у спільному побуті. Жодних договорів оренди, найму чи піднайму з племінником вона не укладала, ніяких обовязків перед ним не має. Вказує, що оскільки вона повноправний власник домоволодіння то має право розпоряджатися ним на власний розсуд. Також просить стягнути на свою користь понесені витрати по сплаті судового збору. В порядку ч.5 ст. 279 ЦПК України, з ініціативи суду, сторони про дату, час та місце судового засідання повідомлялися своєчасно судовими повістками про виклик, але в судове засідання відповідачі не зявилися. Позивач надав до суду письмову заяву в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує, в разі необхідності просить винести заочне рішення. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач, направлені йому копію ухвали суду про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї та судову повістку про виклик, не отримав за адресами реєстрації та фактичного місця проживання. Оскільки відповідач, не отримує повістки за адресою своєї реєстрації, суд відповідно до ч.10 ст. 187 ЦПК України, крім іншого, здійснював виклик відповідача через оголошення на офіційному Веб-порталі судової влади України. У судові засідання, призначені на 05.12.2018, 26.12. 2018, [PERSON] не зявився. За таких обставин суд вважає неявку відповідача у судове засідання такою, що немає поважних причин. Отже є підстави вважати що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзиву, клопотань, заяв тощо в тому числі і про відкладення розгляду справи [PERSON] не подав. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зі згоди позивача, яка викладена в його письмовій заяві, суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України. Частиною 8\~ст. 279 ЦПК України\~передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони є громадянами України, про що свідчить фотокопії їх паспортів (а.с.6-10). Із фотокопій договору про розподіл спадкового майна від 11.07.2012 року, свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.07.2012, витягу про державну реєстрацію прав від 07.08.2012,технічного паспорту на будинок вбачається, що позивач є власником домоволодіння за адресою: вул. Енгельса 21 с.Садове Близнюківського району Харківської області(а.с.11-17). Із довідок виконавчого комітету Близнюківської селищної ради Близнюківського району Харківської області від 08.10.2018,05.11.2018 вбачається що у вищевказаному володінні зареєстрований [PERSON]М.(а.с.18,19,39). Актом обстеження матеріально-побутових умов від 01.10.2018 підтверджено,що [PERSON] за вищевказаною адресою не проживає з 2010 року, фактично проживає в с.Вільне 1. Акт засвідчено підписом депутата селищної ради та відтиском гербової печатки(а.с.20). Комунальні платежі за використану електричну енергію, газопостачання сплачуються [PERSON]М.(а.с.23). Згідно ст.319\~ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право\~\~вчиняти щодо свого майна\~\~будь-які дії, які не\~\~суперечать закону. Усім\~\~власникам забезпечуються\~\~рівні умови здійснення\~\~своїх\~\~ прав. Згідно ст.321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути\~\~протиправно\~\~позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно\~\~ст.391 ЦК України\~\~власник\~\~майна\~\~має\~\~право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним\~\~права\~\~користування\~\~та розпорядження\~\~своїм\~\~майном. Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР),\~\~\~\~членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили\~\~ права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України). Право користування житлом набувають члени сім'ї власника житла за фактом набуття статусу члена його сім'ї. Необхідною умовою виникнення зазначеного сервітуту є спільне проживання членів сім'ї з власником житла та ведення спільного господарства. Відповідно до частини другої\~статті 64 ЖК Української РСР\~до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.\~Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Частиною четвертою\~статті 156 ЖК Української РСР\~визначено, що до членів\~\~сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу. Згідно\~статті 405 ЦК України\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, право на звернення до суду із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням виникає у власника через один рік відсутності особи за зареєстрованим місцем проживання без поважних причин. Стаття 16 ЦК України\~передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами\~ЦК України. Верховний Суд України в Постанові від 16 листопада 2016 року у справі\~\~\~\~ № 6-709 цс 16 зазначив, що положення статей\~383,\~391 ЦК України\~передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, а положення\~статті 405 ЦК України, статей\~150,\~156 ЖК України\~регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік. Отже належними та допустимими доказами позивача вимоги позову про визнання відповідача таким що втратив право\~\~користування\~\~житловим будинком\~\~ доведені, а тому позов і підлягає задоволенню. На підставі ч.1, п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ними і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору 704,80 грн.

Outcome: approved