Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

29.08.2017 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з зазначеною позовною заявою, в якій вказали, що вони є власниками квартири № 142 в будинку № 73 по Ювілейній в м. Бахмуті Донецької області. Як зазначено у позові, у даній квартирі в якості членів сімї, зареєстровані дружина [PERSON] [PERSON] та його дочка [PERSON], які жодного дня не проживали за місцем своєї реєстрації. Шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] не склалися та 26.12.2013 року шлюб між ними було розірвано. При цьому позивачі вказують, що особистих речей відповідачів у квартирі немає, участі у витратах по оплаті комунальних послуг відповідачка [PERSON] не несе, а факт її реєстрації разом з дитиною перешкоджає позивачам отримати житлову субсидію. Позивачі просили суд постановити рішення, яким визнати [PERSON], [INFO], та малолітню дитину: [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою, що знаходиться за адресою: Донецька область, місто Бахмут, вул. Ювілейна, 73/142. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні на позовних вимогах наполягала та просила їх задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним у позові. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява, в якій він просив розглянути справу у його відсутність, вказав, що на вимогах позовної заяви наполягає та просить їх задовольнити. Представник третьої особи служби у справах дітей Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради у судовому засіданні вказала, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог стосовно відповідачки [PERSON], однак заперечує проти визнання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування жилим приміщенням, оскільки діти користуються житлом, що належить їхнім батькам, у даному випадку, батько [PERSON] не позбавлений батьківських відносно своєї малолітньої дитини. Окрім цього, вказує, що оскільки дитина є малолітньою, вона не має можливості самостійно визначати місце свого проживання, тому не ясно, чи не створюються штучні умови, за якими дитина не може проживати квартирі, в якій вона зареєстрована. Крім того, зазначила, що батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою, проживання їх окремо від дитини не звільняє від обовязків щодо дитини. Таким чином, вважає, що визнання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування жилим приміщенням, сприятиме порушенню житлових та майнових прав дитини. Відповідачка [PERSON], будучи належним чином, за правилами ч. 9 ст. 74 ЦПК України, повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявилася, причини неявки не повідомила, заперечень на позовну заяву від неї не надійшло, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів, у заочному порядку. Суд, заслухавши доводи та пояснення позивачки, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність задоволення позовної заяви з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цивільно-процесуальним Кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права й обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 24 листопада 2006 року, виданого згідно з Розпорядженням (наказом) від 24.11.2006 року № 22694 Управлінням муніципального розвитку Артемівської міської ради на а. с. 13, [PERSON] та [PERSON] належить квартира № 142 в будинку № 73, розташованому по вулиці Ювілейній в м. Бахмуті Донецької області. Вказане свідоцтво зареєстроване в КП Бюро технічної інвентаризації м. Артемівська Донецької області. (а. с. 14). Вказаний факт також підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до довідки № 423 від 28.08.2017 року, виданої ПП «ВІЛС», відповідачка [PERSON], [INFO], та малолітня [PERSON], [INFO], дійсно зареєстровані за адресою: [INFO]. (а. с. 17). Відповідно до рішення Артемівського міськрайоного суду Донецької області від 26.12.2013 року, яке набрало законної сили 09.01.2014 року, шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] розірвано. (а. с. 18). В судовому засіданні встановлено, що відповідачка разом з малолітньою дитиною дійсно за місцем своєї реєстрації не проживають. (а. с. 16). Частиною першою ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а в частині першій ст. 221 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно\~\~ст. 321 ЦК України,\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Наявність реєстрації відповідача у спірному жилому приміщенні є для позивачів перешкодою у вільному користуванні, володінні та розпорядженні своєю власністю, а також нарахування позивачам комунальних платежів з урахуванням реєстрації у спірному жилому приміщенні відповідача суд розцінює як порушення прав позивачів, таке порушення підлягає захисту. Таким чином, сукупність наданих позивачами та досліджених судом доказів у достатній мірі підтверджують той факт, що вимоги позивачів обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню. Беручи до уваги викладене,

Outcome: approved