overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

31 серпня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним і відповідачкою [PERSON], зареєстрований 27 серпня 1999 року у Київському відділі реєстрації актів громадського стану м. Харкова, актовий запис № 489. Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Стосунки між позивачем та відповідачкою не склались. Відсутність порозуміння у спільних справах стосовно сімейного життя привели до втрати почуття любові і поваги. Спільне господарство не ведуть та сімейних відносин не підтримують з початку 2016 року. В судове засідання позивач не з'явився. Надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі, позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її\~відсутності, окрім того в заяві позовні вимоги визнала\~в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серія 1-ВЛ № 097769, [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] 27 серпня 1999 року у Київському відділі реєстрації актів громадського стану міста Харкова про що зроблений актовий запис № 489, прізвища після одруження: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON] (а. с. 19). Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 183514, [PERSON] народилася 03 вересня 2001 року та батьками вказані [PERSON], [PERSON] (а. с.13). Згідно зі\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

31 серпня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилався на те, що 13 червня 1998 року Виконавчим комітетом Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між ним та [PERSON], актовий запис № 6. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєне прізвище [PERSON]. Від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO], яка досягла повноліття. Позивач зазначив в заяві, що сімейні відносини з дружиною були припинені в грудні 2012 року, в зв'язку з відсутністю взаєморозуміння та несхожості характерів, внаслідок чого виникали конфлікти, сварки, непорозуміння, він та дружина тривалий час не проживають спільно, не ведуть сумісне господарство, він втратив почуття любові та поваги до дружини, подальше спільне життя та збереження шлюбу він вважає неможливим, таким, що суперечить його інтересам. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, не заперечувала проти розірвання шлюбу, в разі задоволення позову, просила її прізвище змінити на дошлюбне. Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 13 червня 1998 року Виконавчим комітетом Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 6. Від шлюбу сторони мають дочку - [PERSON], [INFO], яка досягла повноліття, що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з травня 2012 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратив почуття любові та поваги до дружини, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В зв'язку з наведеним, вимоги відповідача [PERSON] є обґрунтованими, та вона має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

31 серпня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі, шлюб розірвано. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальну допомогу не надає, не бере участі у вихованні дитини. Відповідач офіційно не працює, інших утриманців не має, має можливість та зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON], тому позивач просить суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісяця до повноліття дитини. До проведення судового засідання позивач [PERSON] подала до суду письмову заяву, змінила розмір позовних вимог, просила стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дочки в розмірі по 700,00 грн. щомісяця. Просила справу розглядати у її відсутності, змінені позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] до проведення судового засідання подав до суду письмову заяву, змінені позовні вимоги визнав повністю, не заперечує проти стягування з нього щомісяця аліментів на утримання дочки в розмірі по 700,00 гривень. Просив справу розглядати у його відсутності. Відповідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батько зобов'язаний брати участь в утриманні дитини до її повноліття. Згідно ст.184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав, суд позов задовольняє та присуджує до стягнення з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 700,00 гривень щомісяця починаючи з 31 серпня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з [PERSON] підлягає до стягнення в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

31 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона є донькою відповідача та у теперішній час навчається на контрактній формі навчання у Миколаївському аграрному університеті. Посилаючись на те, що має тяжке матеріальне становище, батько нічим їй не допомагає, добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто, просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі однієї четвертої частини заробітку (доходу) відповідача, до закінчення навчання. Позивачка та відповідач в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивачка надала заяву про розгляд справи без її участі, проти заочного розгляду справи не запреречує. Відповідач про причини неявки суду не повідомив, заперечень по позову не надав. Дослідивши надані письмові докази, суд дійшов наступного. Згідно копії свідоцтва про народження серії І-ФП №013074, виданого 23.05.1996 року Очаківським ЗАГСом Миколаївської області, [PERSON], [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON]. Згідно копії договору № 440 про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації та надання додаткових освітніх послуг Миколаївським національним аграрним університетом від 15 серпня 2016 року, [PERSON] є студенткою денної форми навчання, яке закінчується у лютому 2018 року. Навчається \~на контрактній основі, державну стипендію не отримує, плата для відшкодування витрат на підготовку фахівця університетом складає 12060 грн., термін навчання 1,5 роки. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України (далі СК), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч. 1 ст. 200 СК, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статі 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 201 СК, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання, крім інших застосовуються норми ст. 191 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд вважає вимоги позивачки такими, що підлягають задоволенню на підставі ст. 199, ч. 1 ст. 200, та ч. 1 ст. 191 СК України. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

31 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання безвісно відсутнім її чоловіка [PERSON], [INFO], уродженця [INFO]. Свою заяву мотивує тим, що з 10 серпня 1994 року у Білозерському районному відділі реєстрації актів громадського стану Херсонської області вона зареєструвала шлюб з [PERSON], який на той час відбував покарання у Дар'ївській виправно-трудовій установі ЮЗ-17/10 Херсонської області. Після звільнення у 1997 році з місць позбавлення волі її чоловік виїхав проживати до своєї батьківщини, а саме в м. Донецьк, з того часу вони припинили спілкування та разом не мешкали. На початку лютого 1998 року вона звернулась до Пролетарського районного суду м. Донецька з позовом про розірвання шлюбу, однак їй було відмовлено в прийнятті заяви в зв'язку з тим, що [PERSON] не проживав за вказаною нею адресою, а саме в будинку № 41 по вулиці Сурікова в м. Донецьку-34. Жодних відомостей про місце перебування [PERSON] вона не має, намагання його розшукати, результатів не дали, тому просить суд визнати його безвісно відсутнім. В судовому засіданні представник заявника підтримав заяву та просив її задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяви з проханням розглядати справу без його участі, проти задоволення заяви не заперечує. Суд, вислухавши представника заявника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 10.08.1994 року [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с. 8). Відповідно до акту від 11.02.1998 року судового виконавця Пролетарського районного суду м. Донецька [PERSON] за адресою вул. Сурикова, 41 в м. Донецьку-34 не проживає та не проживав до 20.12.1997 року (а.с. 16). Відсутність [PERSON] в місці його постійного проживання більше року підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до вимог ст. 43 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відносно [PERSON] відсутні будь-які відомості про місце його перебування більше одного року. Такі обставини дають підстави задовольнити заяву [PERSON] та визнати [PERSON] безвісно відсутнім.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

31 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом. Вимоги обгрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем, має двох дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які на даний час знаходяться лише на її утриманні через відокремлене від сімї проживання їхнього батька та відсутність матеріальної допомоги з його боку. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 600 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала в повному обсязі, відповідач позовні вимоги визнав частково, погодився добровільно сплачувати по 300 грн. на кожну дитину щомісячно. Заслухвши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Із матеріалів справи вбачається, що сторони з 2002 року по 17 березня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Мають спільних дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] разом із дітьми проживає у своєї сестри у с.Сватки Гадяцького району Полтавської області, зареєстрована [INFO]. Не працює, перебуває на обліку у центрі зайнятості. [PERSON] також зареєстрваний по вул.Дружби,13 у с.Семенівка Липоводолинського району Сумської області, але проживає з батьками у с.Беєве Липоводолинського району Сумської області. Офіційно не працює та доходів не має. Має періодичну зайнятість здійснює ремонтні та будівельні роботи. Інших дітей та утриманців не має. Встановивши зазначені обставини та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що малолітні діти сторін потребують матеріальної допомоги на своє утримання, а в силу ст.180 СК України відповідач, як їх батько, може і зобовязаний утримувати своїх дітей шляхом сплати щомісячно аліментів на користь матері дітей. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 травня 2016 року складає 1531 грн. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи, як того вимагають положення ч.1 ст.182 СК України, матеріальне становище малолітніх дітей (перебуають на утриманні матері), платника аліментів (зокрема: нормальний стан здоровя, відсутність відомостей про наявність у нього сталого регулярного доходу), відсутність відомостей про наявність у платника аліментів інших утриманців, та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

31 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 20.09.2013 р. зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу у неї та відповідача є діти Максим і Кирило, які народились 3 серпня 2014 року. Відповідач припинив спільне проживання з нею, ухиляється від її та дітей утримання. З наведених підстав, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання обох дітей у розмірі 1/3 частини його місячного заробітку, а також на своє утримання в сумі 1500 грн. щомісячно до досягнення дітьми трирічного віку. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач позов визнав повністю. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років за умови, що чоловік може надавати таку допомогу. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20.09.2013 р., що підтверджено свідоцтвом про шлюб. (а.с. 8) Під час шлюбу у сторін 03.08.2014 р. народилися діти Максим та Кирило. (а.с. 12-13) Діти проживають з позивачкою і перебувають на її у триманні. (а.с.15) Відповідач постійно працює слюсарем Овідіопольського управління експлуатації газового господарства ПАТ «Одесагаз» і має постійний заробіток, взмозі виплачувати аліменти на утримання дітей та дружини. За таких обставин суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

31 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 22 листопада 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Новомосковського міського управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 499. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] . Позивач зазначила, що вона та відповідач з березня 2016 року не підтримують сімейні відносини та не ведуть сумісного господарства, в звязку з тим, що в останні роки між нею та чоловіком склалися складні стосунки, часто виникають сварки та непорозуміння, чоловік допускав непристойну поведінку щодо неї, внаслідок чого, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В звязку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав, просив суд розірвати шлюб. Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 22 листопада 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Новомосковського міського управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 499, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Позивач [PERSON] при реєстрації шлюбу не змінювала свого прізвища. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з березня 2016 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

31 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що шлюб між ними був укладений в 2007 році, мають синів [PERSON] та [PERSON], 2007 та [INFO]. Подружнє життя не склалось внаслідок того, що не змогли знайти спільного порозуміння. Це призвело до того, що вони в грудні 2014 року припинили шлюбні стосунки, вона живе з іншим чоловіком, від якого вагітна. Просить шлюб розірвати. Адвокат позивачки [PERSON] подав письмову заяву про те, що вимоги підтримує. Відповідач подав письмову заяву про те, що з позовом погоджується. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з ст..112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що через непорозуміння сторони припинили спільне проживання з грудня 2014 року, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, сторони не бажають примиритися, позивачка вагітна. Ці обставини встановлені з доводів позовної заяви, письмових доказів свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження синів, довідки по вагітність позивачки. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, відповідають чинному законодавству - подальше сумісне проживання сторін у шлюбі є неможливим і буде суперечити їх інтересам. Тому суд вважає, що цей шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved