Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

29 вересня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS], оскільки відповідачі не проживають в ній з 04 серпня 2015 року без поважних причин. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що позивач чинила перешкоди у користуванні житлом, не пускала відповідачів до квартири. Крім того, представник відповідача повідомила, що 02 листопада 2010 року помер батько відповідача [PERSON] [PERSON], у зв'язку з чим відкрилася спадщина на належне йому майно. Спірна квартира була кооперативною і виплачена позивачем у 1992 році під час перебування у шлюбі з [PERSON]. Відповідач у встановлений строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Позивач відмовилася від прийняття спадщини на користь [PERSON]. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину відповідач не має можливості, оскільки її мати [PERSON] не надає нотаріусу оригінали правовстановлюючих документів. А тому, відповідач вважає, що вона є співвласником спірної квартири у зв'язку з прийняттям спадщини. Представник органу опіки та піклування у судовому засіданні просила суд при винесенні рішення врахувати інтереси дитини та відмовити позивачу у задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивача, її представника, представника відповідача, представника органу опіки і піклування, допитавши свідків [PERSON], [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що за позивачем зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а/с 6). Згідно довідки Обєднання житлово-будівельних кооперативів, наданої [PERSON], вбачається, що спірна квартира виплачена позивачем у 1992 році (а/с 8). В даній квартирі, крім позивача, зареєстровані також: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], про що свідчить довідка Обєднання житлово-будівельних кооперативів № 2765 від 02 вересня 2016 року (а/с 9). Позивач суду пояснила, що з метою покращення житлових умов своєї доньки [PERSON] та онуки [PERSON], вона за власні кошти оплатила вартість квартири [ADDRESS]. Вказане підтверджується попедеднім договором про укладення договору купівлі-продажу квартири та квитанцією про оплату вартості квартири (а/с 10-11, 13). За заявою позивача від 06 травня 2014 року право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано на [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 14 травня 2014 року (а/с 14, 15-16, 17). Позивач у судовому засіданні також зазначила, що з 04 серпня 2015 року її донька [PERSON] разом з онукою [PERSON] постійно проживають за адресою: [INFO]. Добровільно знятися з реєстраційного обліку в квартирі позивача відповідач не бажає. Позивач у своєму позові зазначає про неможливість проживання з відповідачем в одній квартирі через поведінку останньої, а позивач, як власник, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування своїм майном згідно ст. 391 Цивільного кодексу України. Так, висновком про результати перевірки звернення [PERSON] від 07 червня 2015 року встановлено, що 28 травня 2015 року до ЧМВ УМВС України в Чернігівській області надійшла заява від [PERSON]Р, яка просить прийняти міри до доньки [PERSON], яка 27 травня 2015 року близько 23.30 год. виражалась нецензурними словами в адресу заявниці. Під час перевірки [PERSON] пояснила, що її донька [PERSON] 27 травня 2015 року близько 23.30 год. прийшла додому у нетверезому стані і влаштувала конфлікт, в ході якого ображала заявницю нецензурними словами. [PERSON] підтвердила вище викладене та повідомила, що її мати також виражалась нецензурними словами на її адресу. [PERSON] було винесено офіційне попередження про недопустимість вчинення протиправних дій по відношенню до заявниці (а/с 74). Висновком про результати перевірки звернення [PERSON] від 19 червня 2015 року встановлено, що 16 червня 2015 року о 00:20 год. по каналу «102» до ЧМВ УМВС України в Чернігівській області надійшло повідомлення від [PERSON]Р, в якому вона просить прийняти міри до доньки [PERSON], яка вчинила сварку. В ході проведення перевірки [PERSON] пояснила, що її донька [PERSON] 16 червня 2015 року прийшла до дому у нетверезому стані та почала з заявницею лаятися, при цьому ображала її та висловлювалася нецензурною лайкою. [PERSON] пояснила, що до дому дійсно прийшла у нетверезому стані, але сварку почала її мати і виганяла її з квартири. З [PERSON] було проведено бесіду профілактичного характеру та винесено офіційне попередження (а/с 73). Згідно листа служби у справах дітей Деснянської районної у м. Чернігові ради від 01 березня 2013 року, адресованого [PERSON] на її звернення щодо зловживання алкогольними напоями [PERSON] та негативного впливу на малолітню [PERSON], повідомлялося, що з [PERSON] проведено профілактичну бесіду та роз'яснено про відповідальність за невиконання батьківських обов'язків (а/с 76). Згідно акту від 01 вересня 2016 року, затвердженого керуючим Обєднання житлово-будівельних кооперативів, зі слів мешканців будинку [PERSON], [PERSON] та [PERSON] встановлено, що відповідачі фактично не проживають за місцем своєї реєстрації з 04 серпня 2015 року, їх речей у квартирі немає (а/с 18). Представник відповідача у судовому засіданні вказала, що дійсно позивач купила відповідачу квартиру по вул. Попова, 31-а в м. Чернігові, проте дана квартира не має зручностей, навіть ванни, а тому відповідач вимушена їздити до знайомих, щоб помитися. Облаштувати квартиру у відповідача не має матеріальної можливості. Відповідач також у поданому суду запереченні стверджує, що позивач чинила їй перешкоди у користуванні спірною квартирою, а саме: з травня 2016 року стала закривати квартиру на два замки, а у неї лише ключі від одного замка, а тому вона вимушена була з травня 2016 року разом з донькою мешкати в однокімнатній не облаштованій квартирі. Позивач у судовому засіданні визнала, що дійсно у відповідача не має ключів від замка вхідних дверей квартири з травня 2016 року, оскільки позивач втратила ключ від іншого замка, від якого у відповідача є ключ, а тому позивач зачиняє двері на другий замок, від якого у відповідача немає ключа. Крім того, судом встановлено, що 02 листопада 2010 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а/с 53), який доводився позивачу чоловіком, а відповідачу - батьком. Як зазначає відповідач, у встановлений строк вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Позивач відмовилася від прийняття спадщини на користь [PERSON]. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину відповідач не має можливості, оскільки її мати [PERSON] не надає нотаріусу оригінали правовстановлюючих документів. Згідно інформації Першої чернігівської державної нотаріальної контори, наданої на запит суду, вбачається, що із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулися: [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] відмовилася від спадщини на користь [PERSON]. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], яка є сестрою відповідача, суду повідомила, що відповідач та її донька [PERSON] не проживають за адресою реєстрації більше року, перешкод у користуванні квартирою відповідачу створено не було. Також, вона була близько місяця назад у квартирі відповідача і вважає, що дана квартира нормально облаштована для проживання. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що відповідач з донькою протягом року приходили до неї помитися та попрати білизну, тому що відповідач не мала ключів від квартири, в якій зареєстрована вона з донькою, мати відповідача не пускала їх до квартири. Також, вона була у квартирі відповідача по вул. Попова, 31-а на Паску. Дана квартира не облаштована, у ній немає дверей і ванни, є лише туалет. Згідно акту Новозаводської районної у м. Чернігові ради про обстеження житлових умов неповнолітньої [PERSON] від 30 листопада 2016 року за адресою: [ADDRESS] вбачається, що загальний стан вказаної квартири задовільний (а/с 99). Згідно ст. ст. 1, 3 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власника майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч. 2 ст. 29 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки позивач подала позов про захист її прав, як власника житла, проте у судовому засіданні встановлено, що відповідач прийняла спадщину після смерті батька, який був співвласником спірної квартири, тобто вона фактично вступила в спадщину, а тому з підстав, заявлених позивачем, позов задоволенню не підлягає. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed