Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

29 квітня 2014 року Охтирський міжрайонний прокурор звернувся до суду з вказаним позовом, в інтересах [PERSON], в якому просить розірвати договір оренди землі, укладений 20 січня 2007року між [PERSON] та ТОВ “Лотуре-Агро”, зареєстрований 09 квітня 2007року Охтирським районним відділом ДП “Центр державного земельного кадастру” при Держкомземі України за реєстровим номером 040761502301 та стягнути з відповідача на користь [PERSON] заборгованість з орендної плати за користування земельною ділянкою в сумі 1431,56 грн. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23.05.2014р. позовна заява в частині стягнення заборгованості з орендної плати залишено без розгляду. Позов мотивований тим, що між [PERSON] та відповідачем укладено договір оренди землі від 20 січня 2007року. Згідно п.11 вказаного договору орендна плата вноситься у такі строки: у грошовій формі- один раз на рік до 20 числа першого за звітним роком місяця, натуральна- до 20 числа останнього у звітному році місяця, однак орендна плата за 2013рік відповідачем не сплачена. Невиконання відповідачем обов’язку по сплаті орендної плати є істотним порушенням умов договору, що в свою чергу порушує права та інтереси позивача, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Прокурор в судовому засіданні позов підтримала, проти прийняття заочного рішення не заперечувала. [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, в якій зазначила, що позовні вимоги в частині розірвання договору оренди підтримує повністю. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за відсутності його представника до суду не надходило, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів ( постановляє заочне рішення в порядку ч.1 ст.224 ЦПК України) Суд, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 2 Закону України “Про оренду землі” відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ст. 1 Закону України “Про оренду землі”, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. За ч. 1 ст. 6 вказаного Закону орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належать дві земельні ділянки площею по 2,70 га. кожна, які розташовані на території В’язівської сільської ради Охтирського району, що підтверджується копіями державного акту на право приватної власності на землю серії СМ № 2124824 від 10 жовтня 2003 року та акту серії СМ № 2124822 від 10 жовтня 2003 року. (а.с. 4-5). Вказані земельні ділянки передані в оренду відповідачу, що підтверджується копією договору оренди землі від 20 січня 2007року, зареєстрованого 04 квітня 2007року Охтирським районним відділом ДП “Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України за реєстровим номером 040761502301. (а. с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України “Про оренду землі” істотною умовою договору оренди землі є , в тому числі, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Пунктами п.п. 9, 10 вказаного договору плата вноситься орендарем у формі та розмірі 1,5% від грошової оцінки, у тому числі грошима, послугами та продукцією по її собівартості, але не вище державних закупівельних цін. Згідно п.11 вказаного договору ТОВ “Лотуре-Агро” орендна плата вноситься у такі строки: у грошовій формі- один раз на рік до 20 числа першого за звітним роком місяця, натуральна- до 20 числа останнього у звітному році місяця. Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами твердження позивача щодо невиплати йому орендної плати за 2013рік відповідно до умов Договорів оренди землі від 20.01.2007 року. Пунктом 38 Договорів оренди землі визначені підстави його розірвання, зокрема: за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення , пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Пунктом 39 Договорів оренди землі передбачена можливість розірвання Договору оренди в односторонньому порядку. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є невиконання умов договору та ухилення орендаря від виплати орендної плати. Частиною 2 ст. 651 ЦК України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. З огляду на викладене, суд вважає, що відповідачем порушуються істотні умови Договору оренди, що призвело до порушення прав позивача, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved