Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

31 липня 2019 року до суду звернулася [PERSON] із вищевказаною позовною заявою. Просила суд встановити факт постійного її проживання однією сім`єю разом з [PERSON] з 2005 року по день її смерті [INFO] та визнати право власності на житловий будинок з надвірними господарськими приміщеннями за адресою: [ADDRESS] . Вказувала, що [INFO] померла її знайома [PERSON] , за якою вона здійснювала догляд з 2000 року та з 2005 року проживала з нею однією сім`єю по день її смерті. [PERSON] за життя хотіла залишити заповіт на її ім`я. Син [PERSON] [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] позивач звернулася до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопа О.Е. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки вона не є спадкоємцем померлої та роз`яснено право звернення до суду із заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовну заяву підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити. Представник відповідача Кременчуцької міської ради Полтавської області проти задоволення позовних вимог заперечував, про що надав суду відзив на позов (а.с. 35--38). Заперечення ґрунтуються на тому, позивач посилається на відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, проте такого документу до позову не додано; позивачем пропущено строк подачі заяви про прийняття спадщини, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач та [PERSON] проживали однією сім`єю. Третя особа приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Прокоп О.Е. на адресу суду направив клопотання про слухання справи без його участі. Ухвалою судді від 23.08.2019 року відкрито провадження у справі. 27.11.2019 року у справі проведено підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини. Предметом позову є встановлення факту проживання спадкодавця з позивачем однією сім`єю та визнання права власності на житловий будинок з надвірними господарськими приміщеннями за адресою: [ADDRESS] . Так, житловий будинок з надвірними господарськими приміщеннями за адресою: [ADDRESS] , належав на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 15.06.1975 року (а.с. 6-8). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно , Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 145000017 від 12.11.2018 року, № 145000505 від 12.11.2018 року та № 145001449 від 12.11.2018 року право власності на вказаний будинок ні за ким не зареєстровано (а.с. 95, 96, 97). Згідно довідки КП «Кременчуцьке МБТІ Полтавської обласної ради» № 61/2895 від 13.07.2018 року за даними архівного обліку станом на 28.12.2012 року нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] ; частка 1/1 ціла; назва документу: Договір купівлі-продажу, посвідчений Першою Кременчуцькою держнотконторою за р. № 2515 від 15.06.1977 року (а.с. 41). Згідно поквартирої картки форми Б за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані: власник [PERSON] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 42, 62). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується актовим записом про смерть № 372 від 16.03.2011 року (а.с. 99-100). Згідно відповіді КП «Спеціалізований комбінат ритуальних послуг» департаменту ЖКГ виконавчого комітету Кременчуцької міської ради № 01-23/491 від 14.06.2018 року замовником поховання громадянки [PERSON] був громадянин [PERSON] (а.с. 93). Згідно обліково-реєстраційних даних Кременчуцького ВП [PERSON] , [INFO] , значиться померлим; відомості щодо смерті зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за № 7418 від 06.06.2014 року (а.с. 94, 102-105). Згідно акту про непроживання від 10.09.2018 року власник житлового будинку [PERSON] померла; [PERSON] також значиться померлим; в будинку ніхто не проживає (а.с. 39). В судовому засіданні допитано свідків [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили той факт, що [PERSON] доглядала за померлою [PERSON] та протягом деякого часу проживала з нею. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст.\~29\~ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Стаття 1216\~ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~7\~від 30\~травня 2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тощо. Пункт 23 вищевказаної Постанови Пленуму визначає, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач стверджує, що звернулася до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопа О.Е. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки вона не є спадкоємцем померлої та роз`яснено право звернення до суду із заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Проте, суду такого доказу як постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, [PERSON] не надала. Факт проживання разом зі спадкодавцем позивач доводить показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] . Свідки підтвердили, що позивач допомагала та доглядала за [PERSON] . Представник відповідача додав до справи фотознімки спірного домоволодіння, з яких суд встановив, що домоволодіння знаходиться у зруйнованому, занедбаному стані. Очевидно, що такий стан речей триває багато років, що ставить під сумнів правдивість пояснень свідків та самої позивачки про те, що вона постійно проживала з [PERSON] у цьому будинку, наприклад, у 2010-2011 роках. Окрім того, як стверджує позивач, [PERSON] був сином [PERSON] . Він був зареєстрований за місцем проживання у спірному будинку і помер після спадкодавця. Отже, він прийнв спадщину після [PERSON] . Слід також врахувати, що в провадження Автозаводського районного суду м. Кременчука перебуває цивільна справа № 524/8944/18 за заявою Кременчуцької міської ради Полтавської області по визнання спадщини відумерлою. Отже факт проживання [PERSON] однією сім`єю зі [PERSON] з 2005 року по день її смерті [INFO] позивачем не доведено..

Outcome: dismissed