Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

30.08.2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,20 га, яка розташована на території [PERSON] Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 10 червня 2016 року, право власності на яку було посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 032331, виданим [PERSON] Першою сільською радою Приазовського району Запорізької області 01 квітня 2001 року. Позов обґрунтований тим, що 10.06.2016 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,20 га, яка розташована на території [PERSON] Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області, і яка належала померлому, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 032331 виданого 01.04.2001 року [PERSON] Першою сільською радою Приазовського району Запорізької. На випадок смерті [PERSON] склав заповіт у якому заповів позивачу земельну ділянку. Приазовською районного державною нотаріальною конторою позивачу відмовлено в оформленні спадщини через відсутність оригіналу державного акту на землю. У звязку з неможливістю оформити спадщину у позасудовому порядку, позивач звернулась до суду. В судове засідання позивач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не прибув, його представник [PERSON] надав заяву про розгляд справи без участі заявник і представника, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] Перша сільська рада, належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання уповноваженого представника не направила, в особі голови [PERSON] надала заяву від 12.09.2017 року про розгляд справи без участі сільської ради, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтею 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] помер 10.06.2016 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть І-ЖС № 362571 від 13.06.2016 року. Відповідно до витребуваних судом копій матеріалів спадкової справи, [PERSON] 08.10.2010 року склав заповіт, у якому заповів [PERSON], [INFO] земельну ділянку площею 5,20 га на території [PERSON] Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області, яка належить йому на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку ІІ-ЗП № 032331, виданого 01.04.2001 року [PERSON] Першою сільською радою Приазовського району Запорізької. Як свідчать матеріали спадкової справи, позивач прийняв спадщину шляхом звернення із заявою до нотаріальної контори, відомостей про інших спадкоємців матеріали справи не містять. Постановою нотаріуса від 16.12.2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку. На адвокатський запит відділом Держгеокадастру у Приазовському районі Запорізької області 18.08.2017 року надано належним чином засвідчену копію державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 032331, виданого [PERSON] Першою сільською радою Приазовського району Запорізької області 01 квітня 2001 року, яким посвідчено право власності [PERSON] на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,20 га, яка розташована на території [PERSON] Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області. Як розяснено в п. 23 постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. В розумінні статті 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, на переконання суду, позивачем було доведено право спадкування та належність померлому спадкового майна, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved