Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

30.03.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Ухвалою суду від 29.04.2020 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження. В обґрунтування вимог позивачка [PERSON] вказує, що вона є власником домоволодіння [ADDRESS] . В даному будинку зареєстрований її син [PERSON] , який фактично не проживає за вказаною адресою з 2015 року. З того часу жодних відносин вони не підтримують. Своєю реєстрацією [PERSON] чинить перешкоди у користуванні власністю, оскільки вона позбавлена можливості отримувати субсидію. З метою недопущення розповсюдження COVID-19, для убезпечення від ризику для життя та здоров`я людей, представник позивачки [PERSON] , яка діє на підставі ордера серії ВХ № 1002824 від 27.03.2020 року, подала заяву в якій просить суд позов [PERSON] задовольнити, справу розглянути у її відсутності на підставі наявних письмових доказів. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно, належним чином. Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності сторін. Суд розглядає справу у відсутності сторін. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на будинковолодіння, виданого 21.01.2003 року, виконавчим комітетом Слобідо-Кульчієвецької сільської ради, на підставі рішення № 4 від 20.01.2003 року [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS] . З довідки № 432/02-23 від 08.04.2020 року Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради Кам`янець-Подільського району, вбачається, що в будинку позивачки зареєстрований, але не проживає її син [PERSON] . Позивачка вказує, що відповідач фактично не проживає за вказаною адресою з 2015 року, жодних відносин вони не підтримують. Факт не проживання [PERSON] в будинку [ADDRESS] , підтверджується актами перевірки паспортного режиму: від 03.04.2019 року; від 02.05.2019 року; від 10.06.2019 року; від 08.07.2019 року; від 29.08.2019 року; від 23.09.2019 року; 25.10.2019 року; 27.11.2019 року; від 27.12.2019 року; від 15.01.2020 року; від 17.02.2020 року та від 17.03.2020 року; в яких вказано, що відповідач у вказаному будинку не проживає. Згідно ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частинами 1, 2 статті 319 цього кодексу передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування домоволодінням, що належить позивачці на праві особистої власності. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІУ зняття з реєстрації місця проживання особи можливе на підставі заяви самої особи,або на підставі рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Outcome: approved