Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-02 00:00:00

30 січня 2018 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. Вказує, що після смерті [PERSON], яка настала [INFO] року, спадщину після неї у вигляді права на земельну частку (пай) прийняв її чоловік [PERSON], оскільки проживав з нею разом та вступив у володіння спадковим майном. За життя [PERSON] склав заповіт на [PERSON] Не оформивши спадкових прав на земельну частку дружини, [INFO] року [PERSON] помер. Спадщину після нього належним чином успадкував позивач, однак за відсутності оригіналу сертифікату на належне [PERSON] право на земельну частку (пай), він позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на це спадкове майно. Просив визнати за ним в порядку спадкування після смерті [PERSON] право власності на земельну частку (пай), площею 3,24 умовних кадасторвих гектарів, яка належала його дружині [PERSON] на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER] У судове засідання сторони та їх представники не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїх письмових заявах позивач підтрмав позовні вимоги, відповідач визнав позов, обоє просили розглянути справу за їх відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 8 лютого 1952 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб (а.с.4). 06 червня 1996 року [PERSON] заповіла належні їй грошові заощадження [PERSON] Заповіт посвідчувався секретарем виконкому Русанівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області 06 червня 1996 року за реєстровим №17 (а.с.6). [INFO] року [PERSON] померла (а.с.7). Спадкова справа після її смерті не заводилася (а.с.30). Із листа відділу Держгеокадастру у Липоводолинському районі Сумської області від 26 січня 2018 року та довідки Русанівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області від 09 січня 2018 року вбачається, що [PERSON], як члену КСП «Мир», за життя належало право на земельну частку (пай) у розмірі 3,24 умовних кадасторвих гектарів, про що на її ім'я виготовлявся сертифікат на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 31 липня 1996 року (а.с.16, 5). Із довідки Русанівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області від 15 вересня 2017 року вбачається, що до дня смерті [PERSON], [INFO] проживала у с.Русанівка Липоводолинського району разом зі своїм чоловіком [PERSON] (а.с.8). 29 жовтня 1996 року [PERSON] заповів усе своє майно [PERSON] Заповіт посвідчувався секретарем виконкому Русанівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області 29 жовтня 1996 року за реєстровим №87 (а.с.9). [INFO] року [PERSON] помер (а.с.10). Із довідки Русанівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області від 15 вересня 2017 року вбачається, що до дня смерті [PERSON], [INFO] проживав у с.Русанівка Липоводолинського району, з яким був зареєстрований та проживав [PERSON] (а.с.11). Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 06 травня 2016 року Липоводолинською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №3/2000 піля смерті [PERSON] (а.с.12). 05 січня 2000 року [PERSON] отримав два свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON]: на житловий будинок та земельну ділянки, площею 0,46 га, по [ADDRESS]. 06 травня 2016 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на земельну частку, розміром 3,24 умовних кадастрових гектарів, що належала померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) від 12 липня 1996 року [NUMBER] (а.с.37, 38). Постановою державного нотаріуса Липоводолинської районної державної нотаріальної контори від 19 січня 2018 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з огляду на те, що ним не надано оригінала сертифіката на земельну частку (пай) на ім'я [PERSON] (а.с. 17). У зв'язку з викладеним, позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права у зв'язку з втратою оригіналу правовстановлюючого документа на вказану земельну частку (пай). У даному випадку до спірних правовідносин підлягає застосуванню ЦК УРСР (1963 року). Статтею 524 ЦК УРСР визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, за наявності у матеріалах справи відомостей про перебування [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, останній, будучи спадкоємцем першої черги (ст.529 ЦК УРСР), фактично вступив у володіння спадковим майном (п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР) та прийняв спадщину після смерті дружини. Матеріали провадження також містять відомості про прийняття спадщини за заповітом і позивчем після смерті [PERSON], отримав свідоцтва про право на спадщину. За наявності у матеріалах справи необхідних доказів належності померлій [PERSON] права на земельну частку (пай), суд вважає доведеним факт належності їй зазначеного нерухомого майна. Оскільки [PERSON] є єдиним, що належним чином прийняв спадщину спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], але за відсутності правовстановлюючого документу на спадкове майно позбавлений можливості у нотаріальному порядку оформити спадщину, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved