Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

30.03.2016 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON], в якому зазначила, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 19.11.2006 року. Від шлюбу вона та відповідач мають двох неповнолітніх дітей: синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 600 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з часу звернення з позовом до суду і до досягнення дітьми повноліття, зсилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, ведення господарства, виховання дітей, тривалий час відповідач з сім'єю не проживає, не приймає участі в утриманні дітей ставить її сім'ю у скрутне матеріальне становище. Відповідач фізично здоровий, працездатний, офіційно не працює, проте отримує дохід від тимчасових заробітків, зокрема - копання колодязів, а тому має можливість виконувати обов'язки по утриманню неповнолітніх дітей. Оскільки відповідач має нерегулярні та мінливі доходи, просить аліменти визначити у твердій грошовій сумі. Крім того, просить стягнути понесені нею судові витрати на надання правової допомоги. В судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлені вимоги підтримала. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 600 грн. щомісячно на кожну дитину, з часу звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Суду пояснила, що вона з дітьми та відповідач проживають окремо, починаючи з лютого 2016 року. За період їх окремого проживання відповідач коштів на утримання дітей не надає взагалі, хоча підробляє шляхом тимчасових заробітків, тому має нерегулярні та мінливі доходи, у зв'язку із чим просить аліменти визначити у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, які просить стягувати з відповідача щомісячно в сумі по 600 грн. на утримання кожної дитини викликаний тим, що діти повинні отримувати стабільну матеріальну допомогу від батька щомісячно на придбання продуктів харчування, одягу, інших необхідних речей. Вважає, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі по 600 грн. щомісячно на утримання кожної дитини, так як він працездатний, фізично здоровий. Вона самостійно несе весь обсяг обов'язків по утриманню дітей, так як отримує державну допомогу на утримання сина [PERSON] в сумі 950 грн. щомісячно, а також їй допомагають батьки, тому витрачає на утримання дітей в середньому 1000 грн., тоді як відповідач утриманням дітей не займається взагалі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Суду пояснив, що дійсно перебуває у шлюбі з позивачкою, від якого вони мають двох неповнолітніх дітей: синів [PERSON] та [PERSON]. З лютого 2016 року позивачка разом із дітьми переїхала із с. Якушинці, де вони проживали однією сім'єю, до своїх батьків у с. Хоменки. Діти проживають з позивачкою і перебувають на її утриманні, так як він коштів на утримання дітей не надавав, оскільки не працює. На теперішній час він не має і тимчасових заробітків, так як не може знайти роботу. Доказів на підтвердження того, що він звертався у підприємства, установи, організації у пошуках роботи у нього немає. Також, він не звертався у пошуках роботи в центр зайнятості. Він працездатний, так як рішення спеціальної лікарської комісії щодо підтвердження неможливості працювати - немає. Проте, він має хворобливий стан здоров'я, зокрема, його болить рука і він не може працевлаштуватися за спеціальністю. Підприємницькою діяльністю він не займається, інших осіб на утриманні не має. Не заперечує щодо визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, але просить визначити розмір аліментів на утримання обох дітей в сумі 600 грн. на місяць, враховуючи, що він не працює і не має доходів. Вирішуючи спір, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.11.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком яких в свідоцтвах про народження зазначений відповідач, а матір'ю - позивачка, що вбачається із свідоцтв про народження серії [NUMBER], [NUMBER] (а.с.6-7). Діти сторін - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають з матір'ю та знаходяться на її повному утриманні, що вбачається із довідок виконавчого комітету Хоменківської сільської ради від 14.01.2015 року за №№72,73 (а.с.8, 9). Суд встановив, що відповідач працездатний, фізично здоровий, не має на утриманні інших осіб, стягнення за виконавчими документами з нього не проводиться, але він не працює (а.с.19). Також, судом встановлено, що відповідач не має на утриманні інших осіб. Крім того, судом встановлено, що відповідач на час розгляду справи не працює, тому його дохід має нестабільний, мінливий характер. Таким чином, з огляду на досліджені судом обставини, суд вважає, що відповідач не позбавлений можливості забезпечувати на рівні з позивачкою інтереси дітей та їх утримання, тобто може сплачувати аліменти на утримання дітей, оскільки, як вбачається з позовної заяви та досліджених судом доказів, весь обсяг обов'язків, пов'язаних з утриманням дітей, покладено саме на позивачку, що ставить її сім'ю в скрутне матеріальне становище та у нерівні умови по відношенню до відповідача. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України. Так, відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтями 180-182, 184, 191 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення батьків від утримання дитини, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються судом у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зазначений розмір, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з положеннями ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Крім того, відповідно до положень ч.4 ст.212 ЦПК України, результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, і, враховуючи, що право позивачки на матеріальне утримання дітей з боку батька порушене та підлягає судовому захисту, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Позивачка наполягала на задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дітей в повному обсязі, тобто в розмірі по 600 грн. щомісячно на кожну дитину, зазначаючи, що сама, без участі відповідача, несе обсяг витрат на утримання дітей, а відповідач від їх матеріального утримання ухиляється. Враховуючи, що усі обставини, які становлять предмет доказування, мають бути підтверджені визначеними у ч.2 ст.57 ЦПК України засобами доказування, суд вважає достовірно встановленими лише ті факти та обставини, які визнаються обома сторонами та підтверджуються письмовими доказами. Зокрема, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.11.2006 року, що вони мають спільних неповнолітніх дітей: синів [PERSON] та [PERSON], утримання яких є предметом даного спору, що діти знаходяться на утриманні позивачки, а відповідач від матеріального утримання дітей ухиляється. З огляду на те, що судом встановлено той факт, що відповідач не приймає належної участі у матеріальному утриманні дітей і весь обсяг обов'язків по їх утриманню покладено на позивачку, то це ставить сторони у нерівні умови. Тому, при визначенні розміру аліментів, суд вважає, що він повинен бути визначений у твердій грошовій сумі, оскільки позивачка просить визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а відповідач не заперечує щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Крім того, розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача, повинен бути визначений в сумі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 30.03.2016 року, тобто з часу пред'явлення позовної заяви до суду, відповідно до ст.191 СК України, до досягнення дітьми сторін повноліття, враховуючи нестабільний матеріальний стан відповідача, відсутність постійної роботи (а.с.19). При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дітей, забезпечення одержання дітьми сторін коштів, необхідних для їх життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вони мали б тоді, коли б утримувалися за рахунок обох батьків, оскільки визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі якраз і забезпечить надійний захист інтересів дітей та отримання ними надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. При цьому, суд залишає поза увагою ствердження відповідача в судовому засіданні про те, що він не працює, так як не може працевлаштуватися по спеціальності та має хворобливий стан здоров'я, оскільки відповідачем не представлено суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він звертався в підприємства, установи, організації з приводу працевлаштування чи постановки його на облік у РЦЗ як безробітного в пошуках роботи. Також, відповідачем не представлено суду належних та допустимих доказів на підтвердження хворобливого стану здоров'я. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експерта (ч.ч.1, 2 ст.57 ЦПК України). Цивільним процесуальним законодавством України встановлено, що докази у справі повинні бути належними та допустимими. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.1, 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення. Об'єктом оцінки судом при ухваленні рішення є як докази (фактичні дані, відомості), так і процесуальні джерела, що їх містять (показання свідків, висновки експертів, тощо). Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»). У п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. Отже, суд констатує той факт, що відповідачем не надано належних, достовірних та допустимих доказів неможливості сплачувати аліменти на утримання дітей. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст.184 СК України). Відтак, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Позивачкою заявлено вимоги про стягнення на її користь понесених нею судових витрат на правову допомогу, проте, не додано до позову та в судовому засіданні доказів на підтвердження того, що нею понесені витрати на правову допомогу. Підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 551,20 грн. відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial