Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

30 жовтня 2016 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що в даному будинку зареєстрований відповідач, який є колишнім чоловіком позивача. Відповідач не проживає в будинку більше року, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, а тому через вказані обставини вона не має можливості належним чином користуватися та розпоряджатися вказаним нерухомим майном, зокрема оформити субсидію. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням по вказаній адресі у зв'язку з не проживанням в ньому без поважних причин більше року та зняти його з реєстрації. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, до суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України в мережі Інтернет - https://court.gov.ua/sud2504/pres-centr/visas_to_court/261220171, в судове засідання не з'явився, жодних заперечень проти позову, заяв про розгляд справи без його участі, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Представник третьої особа - в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду сільським головою Журавської сільської ради подано заяву, про розгляд справи за відсутності представника Журавської сільської ради (а.с.55). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від02 листопада 2017 року було відкрито провадження у зазначеній справі. Після прийняття нової редакції ЦПК України від 15.12.2017 року справа розглядається за правилами спрощеного позовеного провадження. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно до копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 16.10.2006 р. та копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно [PERSON] належать будинок [ADDRESS] Між позивачем та відповідачем 31.10.2006 р. був укладений шлюб. Після укладання шлюбу позивач змінила прізвище на «Приказчикова». Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Як зазначає позивач, відповідач вселявся в будинок за його згоди, як член сім'ї, який на той час перебував у шлюбі із позивачем. Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 24 червня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.7). [PERSON] та [PERSON] 16 серпня 2017 року уклали шлюб. Прізвище [PERSON] після укладання шлюбу «[PERSON]» (а.с.10). Згідно акту обстеження фактичного місця проживання [PERSON], [INFO], встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] але на даний час на території Журавської сільської ради не проживає (а.с. 9). У відповідності зі ст. 150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, що передбачає стаття 391 ЦК України. Відповідно до роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка вселилась туди і проживала як член сім'ї власника приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Відповідно до статті 405 ч.2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. При таких обставинах суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача, а відповідача визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Вимоги, щодо примусового зняття відповідача з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню, оскільки рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням є самостійною підставою для зняття особи з реєстрації у встановленому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: partial