Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

31 липня 2017 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через протилежні погляди на сімейне життя та обов'язки, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного, і виниклі, з цього приводу, сварки. Також у позовній заяві позивач вказує на те, що, шлюбні стосунки з відповідачем фактично припинені з лютого 2017 року. Посилаючись на неможливість подальшого спільного проживання, позивач просить розірвати шлюб. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, при цьому 09.10.2017 подав до суду заяву, в якій повідомив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, іпросив суд розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, при цьому 09.10.2017 також подала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила розглядати справу без її участі, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Дослідивши в судовому засіданні наявні у справі письмові докази, суд дійшов такого. 30 серпня 2011 року сторони уклали шлюб (а. с. 4, 14). У подружжя є малолітня дитина дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Через розбіжності у поглядах на характер сімейних стосунків і життя в цілому сторони шлюбні стосунки фактично припинили. Спільне господарство ними не ведеться з лютого 2017 року. Примирення та поновлення сімейних стосунків між сторонами не можливе, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, інтересам їхньої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на викладене, суд вважає, що примирення сторін та поновлення сімейних стосунків між ними не можливе, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, інтересам їхньої малолітньої дитини. Враховуючи наведене вище, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved