Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

30 січня 2017 року [PERSON] звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з дійсним позовом до ПАТ «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів, стягнення відсотків. Свої вимоги обгрунтував тим, що 19 жовтня 2015 року ним у відділенні № 10012/026 філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», яке розташовано у м. Кремінна по вул. Совєтська, 3, був оформлений договір № 63832812 на вклад «Довіра» на імя фізичної особи на 12 місяців в національній валюті строком до 19 жовтня 2016 року, із щомісячною виплатою відсотків під 21% річних. Відповідно до вказаного договору позивач вніс банку 152 905 грн. 74 копійки. До укладення цього депозитного договору, позивач уклав з відповідачем 19 жовтня 2014 року в тому ж відділенні банку, тотожній договір на 12 місяців, строк дії якого закінчився 19 жовтня 2015 року, та по закінченню дії якого йому належало до виплати 152 905 грн. 74 коп. Гроші зі свого рахунку після закінчення попереднього депозитного договору позивач не знімав, вони залишилися у відповідача, таким чином уклавши із відповідачем депозитний договір від 19 жовтня 2015 року він уповноважив його використовувати як депозитні кошти, які належали йому по попередньому договору укладеному в 2014 році. У звязку із відсутністю щомісячної виплати відсотків по депозитному договору, він звернувся на «гарячу лінію» банку, де йому рекомендували звернутися до відділення в якому він уклав депозитний договір. Між сторонами був укладений договір № 75855912 на вклад «Пенсійний» на імя фізичної особи строком до 19 січня 2017 року на суму 152 817 грн. 92 коп. під 15,5 % річних. 25 жовтня 2016 року позивач звернувся до відповідача із листом, в якому просив виплатити йому відсотки по договору 2015 року. Своїм листом відповідач від 14 листопада 2016 року повідомив позивачу, що він визнає факт укладення депозитного договору від 19 жовтня 2015 року, але суму депозиту в розмірі 152 905 грн. 74 коп. операційно касовим працівником банку зараховано не на вкладний рахунок а картковий. Після закінчення дії депозитного договору від 19 жовтня 2016 року позивач отримав всю суму депозитного вкладу із відповідними відсотками. Вважає, що відповідач безпідставно не виплатив йому суму відсотків по депозитному договору від 19 жовтня 2015 року, як то передбачено ст. 526,1058, ч. 2 ст. 1058 ЦК України. Відповідно до п.1.2 договору № 63832812 від 19 жовтня 2015 року був визначений розмір відсотків -21 % річних. Таким чином, до умов даного договору відповідач повинен сплатити йому 152\~905 грн. 74 коп. Просив суд ухвалити рішення яким стягнути з ПАТ «Державний ощадний банк України» на його користь заборгованість із відсотків по договору № 63832812 на вклад «Довіра» на імя фізичної особи від 19 жовтня 2015 року в розмірі 32 110 грн. 21 коп. Позивач [PERSON] у судовому засіданні наполягав на задоволенні позову, пояснення надав аналогічні викладеним у позовній заяві. Крім того зазначив, що 19 жовтня 2015 року прийшов у відділення Ощадбанку, де йому запропонували укласти новий договір, з тим, щоб кошти, які він повинен був отримати по первісному договору, перевели би на рахунок по новому договору, на що він погодився. Після чого він із Банком уклав договір, а потім сплатив кошти в сумі 30 грн. 00 коп. за проведення операції по переведенню грошових коштів на картковий рахунок по договору депозиту від 19 жовтня 2015 року. Після чого він дізнався про те, що проценти по новому депозиту не надходять, де знаходяться кошти покладені ним на депозит за договором від 19 жовтня 2015 року, він також не міг дізнатися. Він став дзвонити на «гарячу лінію», однак ніхто йому не міг пояснити чому він не отримує проценти, де знаходяться його кошти. Коли через рік він прийшов, щоб забрати кошти, які він поклав на депозитний рахунок за договором від 19 жовтня 2015 року, то дізнався, що його гроші на якомусь іншому рахунку, йому запропонували, щоб повернути ці кошти укласти новий договір, він погодився та 19 жовтня 2016 року ним був укладений третій договір, за яким він через три місяці отримав кошти по вкладу. Однак, вважає, що відповідач йому винен суму відсотків за користування його коштами за договором від 19 жовтня 2015 року, за його розрахунком сума відсотків складає 32110 грн. 21 коп., які він просить стягнути з відповідача на його користь. Крім того, повідомив, що він зі свого боку, добросовісно виконав всі умови договору, і не може зрозуміти, чому він повинен відповідати за те, що у відповідача не працює програма. Наполягає на своїх вимогах. Крім того пояснив, що він завжди на звязку, номер свого мобільного телефону ніколи не міняв, а тому він не може зрозуміти, чому представники банку не могли до нього додзвонитися, враховуючи ту обставину, що він сам неодноразово звертався до відповідача з цього приводу. Представник відповідача ПАТ «Державний ощадний банк України» [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 01 лютого 2017 року, в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON], пояснення стосовно позову надала аналогічні викладеним у письмових запереченнях відповідача. Зазначила, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі територіально відокремленого без балансового відділення № 10012/026 філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON], був укладений договір № 63832812 на вклад «Довіра» на імя фізичної особи від 19 жовтня 2015 року. Відповідно до п.1.1.вищевказаного договору, [PERSON] вносить, а банк приймає на вкладний (депозитний) рахунок № 26305063832812 кошти в сумі 152 905 грн. 74 коп. строком на 12 місяців. Процентна ставка встановлюється в розмірі 21 % річних. Відповідно до п. 3.1. вказаного договору Вкладник зобовязується оплачувати послуги Банку згідно із тарифами Банку. Умовами п. 3.3.1. Договору на вклад передбачено, що банк зобовязується повернути депозит шляхом перерахування на рахунок № 26256000199162, відкритий в філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», МФО 304656, або шляхом видачі готівкою та сплатити нараховані проценти, обумовлені договором, шляхом перерахування на рахунок № 26256000199162, відкритий у філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», МФО 604665, або шляхом видачі готівкою. В своїй позовній заяві позивач зазначає, що він, відповідно до депозитного договору вніс банку 152 905,74 грн.. Однак, такі доводи позивача не відповідають фактичним обставинам справи. Так, після укладення вищевказаного договору, сума депозиту Позивача так і не надійшла на вкладний (депозитний) рахунок № 26305063832812, який відкривався саме для таких цілей відповідно до п. 1.1. договору на вклад. Умовами п. 4.4. договору на вклад встановлено, що у разі ненадходження коштів. зазначених у п. 1.1. договору на Рахунок протягом 15 календарних днів з моменту підписання сторонами договору, договір вважається припиненим, рахунок при цьому закривається. Таким чином, у звязку із ненадходженням на вкладний (депозитний) рахунок № 26305063832812, вказаний в п. 1.1. Договору на вклад, цей договір припинив свою дію на підставі п. 4.4. договору, а вказаний вкладний рахунок було закрито 10 листопада 2015 року. При цьому, при зверненні позивача до відділення банку № 10012/026, розташованого в м. Кремінна Луганської області було зясовано, що клієнт мав депозит, який був оформлений в квітні 2014 року у відділенні АТ «Ощадбанк», розташованому в м. Ровеньки Луганської області. У звязку із тим, що відділення банку, в якому позивач оформив у 2014 році вклад, розташоване на території проведення Антитерористичної операції, позивач звернувся до відділення банку в м. Кремінна Луганської області. При цьому, оригіналу договору на вклад, що оформлювався ним в 2014 році, позивач при собі не мав. Згідно із даними програмного комплексу банку у позивача був наявний вкладний (депозитний) рахунок № 26354002769812. Відповідно, 19 жовтня 2015 року [PERSON] було оформлено заяву на переказ вкладу (за формою № 143), згідно із якою він просив перерахувати з рахунку № 26354002769812 всю суму коштів та зарахувати її на рахунок № 26305063832812, одержувач - [PERSON] Тобто, відповідно до цієї заяви на переказ вкладу, позивач просив перерахувати грошові кошти з рахунку № 26354002769812 (вкладний рахунок, який відкривався позивачу при укладенні ним із банком попереднього договору на вклад у квітні 2014 року у відділенні банку в м. Ровеньки Луганської області) на рахунок № 26305063832812 (вкладний рахунок, відкритий згідно п. 1.1. договору № 63832812 на вклад «Довіра» на імя фізичної особи від 19 жовтня 2015 року у відділені банку м. Кремінна Луганської області). Однак, у звязку із тим, що вищевказана заява позивача на переказ вкладу була оформлена 19 жовтня 2015 року, як було зясовано пізніше - по закінченню строку дії вкладу за договором на вклад, що оформлювався у квітні 2014 року у відділенні банку у м. Ровеньки Луганської області, то виконати вказану заяву позивача на переказ вкладу було неможливо, так як до закінченню строку вкладу сума вкладу та належні за ним відсотки були автоматично перераховані 19 жовтня 2015 року з вкладного (депозитного) рахунку позивача №26354002769812, відкритого за договором на вклад у квітні 2014 року, на картковий рахунок позивача № 26256000040909. При цьому, після зарахування грошових коштів на вказаний картковий рахунок, позивач міг безперешкодно користуватись та розпоряджатись такими коштами в будь - який час. На підтвердження вищевикладеної обставини додається виписка по депозитному рахунку № 26354002769812 за період з 01 жовтня 2014 року по 13 лютого 2017 року та виписка по картковому рахунку № 26256000040909 за період з 18 жовтня 2015 року по 31 жовтня 2015 року. При цьому, у відділенні банку на момент оформлення Договору на вклад були відсутні відомості про вищевказаний картковий рахунок позивача, оскільки він зазначається в договорі на вклад, а позивач не мав при собі ні оригіналу, ні копії договору на вклад, оформленого у квітні 2014 року. Крім того, такий договір на вклад був відсутній і у банку, оскільки він оформлювався позивачу у відділенні банку, яке розташоване на території проведення АТО і доступ до цього відділення відсутній через проведення АТО. У звязку із ситуацією, що склалась, банк неодноразово намагався звязатись із позивачем засобами телефонного звязку, але абонент був поза межами досяжності. При цьому, банком на фактичну адресу проживання позивача був направлений лист № 183 від 22 жовтня 2015 року щодо ненадходження коштів на депозитний рахунок за оформленим договором № 63832812 на вклад «Довіра» на імя фізичної особи від 19 жовтня 2015 року, щодо неможливості виконати заву клієнта на переказ вкладу та необхідності якомога швидше зявитись у відділення банку у м. Кремінна Луганської області. Копія листа ТВБВ № 10012/026 філії - Луганського обласного управління Банку від 22 жовтня 2016 року за вих. № 183. та витяг з журналу реєстрації вихідної кореспонденції ТВБВ № 10012/026 банку додається. Однак, так і не зявився до вказаного відділення банку. Крім того, позивач в позовній заяві вказує, що він, у звязку з відсутністю щомісячної сплати відсотків по депозитному договору, звертався на «гарячу лінію», де йому рекомендували звернутись до відділення, в якому укладав депозитний договір, а у відділенні м. Кремінна йому повідомили, що він отримає відсотки наприкінці строку дії договору. На підтвердження звернення до відділення Банку в м. Кремінна, Позивач не надав жодних доказів, що ставить під сумнів такі його висловлювання, оскільки на думку відповідача, якби позивач звертався до вказаного відділення Банку, йому б неодмінно надали відомості щодо припинення дії укладеного з ним договору № 63832812 на вклад «Довіра» на імя фізичної особи від 19 жовтня 2015 року через ненадходження грошових коштів на вкладний рахунок, та надали б іншу запитувану інформацію. У Банку були відсутні правові підстави для самостійного списання грошових коштів з карткового рахунку позивача № 26354002769812, на який зарахувалась сума вкладу за попереднім договором на вклад, оформленим у квітні 2014 року, та самостійного подальшого перерахування цих коштів на новий вкладний рахунок позивача за договором № 63832812 на вклад «Довіра» від 19 жовтня 2015 року, так як відповідно до положень статті 1071 Цивільного кодексу України Банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження, грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. Таким чином, враховуючи, що грошові кошти (вклад) позивача не надійшли на депозитний рахунок № 26305063832812, відкритий позивачу згідно із п. 1.1. договору № 63832812 на вклад «Довіра» на імя фізичної особи від 19 жовтня 2015 року, цей договір вкладу є припиненим в силу його положень п. 4.4., у звязку із чим, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача щодо стягнення з банку відсотків за вкладом за вказаним договором. Також представником відповідача суду були надані письмові пояснення відповідно до яких відповідач зазначив, що позивачем долучено до матеріалів справи копію депозитного договору № 2769812 від 18 квітня 2014 року, укладеного між ним та банком. У АТ «Ощадбанк» відсутній оригінал чи копія вказаного депозитного договору, так як такі документи залишились в приміщенні відділення банку в м. Ровеньки Луганської області, яке є населеним пунктом, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, і доступ до такого приміщення на даний час відсутній через проведення Антитерористичної операції. Відповідно до умов вищевказаного депозитного договору, повернення депозиту та процентів за ним здійснюється шляхом видачі готівкою або шляхом перерахування на рахунок №26251520971638. При цьому, як було зясовано, відповідно до даних програмного комплексу банку - Автоматизованої банківської системи «БАРС», між Банком та [PERSON] 12 листопада 2014 року було укладено додаткову угоду до депозитного договору № 2769812 від 18 квітня 2014 року щодо зміни рахунку для перерахування вкладу та процентів, відповідно до якої рахунок № 26251520971638, який первісно зазначався в депозитному договорі, був змінений на новий рахунок № 26256000040909 для таких виплат. Надати оригінал чи копію вказаної додаткової угоди до депозитного договору також не вбачається за можливе, за аналогічних вищезазначених причин, через проведення АТО, так як додаткова угода також знаходиться в приміщенні м. Ровеньки Луганської області, тобто в населеному пункті, яке на даний час тимчасового не контролюється українською владою. Таким чином, сума процентів за вкладом відповідно до умов депозитного договору №2769812 від 18 квітня 2014 року зараховувалась на картковий рахунок [PERSON] М.В.№ 26251520971638 щомісяця з дати укладення депозитного договору 18 квітня 2014 року до укладення додаткової угоди від 12 листопада 2014 року до вказаного депозитного договору, а після укладення цієї додаткової угоди, сума процентів за вкладом щомісяця зараховувалась вже на новий картковий рахунок [PERSON] - № 26256000040909. Так, відповідно до виписки по рахунку № 26256000040909, 18 листопада 2014 року на цей рахунок зараховано грошові кошти у розмірі 1\~819 грн 57 коп. з призначенням платежу - перерахування коштів згідно із договором № 2769812 від 18 квітня 2014 року. Крім того, після зарахування на новий картковий рахунок №26256000040909 суми процентів за вкладом, [PERSON] вільно користувався та розпоряджався такими грошовими коштами. Він неодноразово знімав готівкою грошові кошти з вказаного рахунку та здійснював запити балансу, що можливо було здійснити без допомоги своєї банківської платіжної картки та відомого лише [PERSON] коду до неї, що стверджується випискою по рахунку № 26251520971638 (первісний рахунок для виплати процентів та вкладу) за період з 18 квітня 2016 року по 31 жовтня 2015 року та випискою по рахунку № 26256000040909 (новий рахунок для виплати процентів та вкладу) за період з 28 липня 2014 року (дати відкриття рахунку) по 31 жовтня 2015 року. Таким чином, у звязку із зміною рахунку для зарахування вкладу та процентів №26251520971638 на новий рахунок для таких виплат - № 26256000040909, по закінченню строку дії депозитного договору № 2769812 від 18 квітня 2014 року - сума вкладу у розмірі 152\~905 грн.74 коп. та належні за вкладом відсотки у розмірі 1\~800 грн. 46 коп. були зараховані 19 жовтня 2015 року на картковий рахунок [PERSON] № 26256000040909. Крім того, позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення з банку на його користь суми відсотків у розмірі 32\~110 грн. 21 коп. за депозитом. Проте, позивачем не враховано, що доходи фізичних осіб з депозитів у банках підлягають оподаткуванню. У звязку із чим, не може підлягати виплаті фізичній особі вся сума відсотків нарахованих за депозитним договором, без утримання податковим агентом з цієї суми податку на доходу фізичних осіб. З огляду на викладене просила відмовити позивачу в його позовних вимогах у повному обсязі. Суд, заслухавши позивача та представника відповідача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги письмові пояснення сторін по справі, приходить до наступних висновків. Як було встановлено у судовому засіданні, відповідно до договору № 2769812 від 18 квітня 2014 року на вклад «Строковий пенсійний» на імя фізичної особи. [PERSON] вніс, а банк АТ «Ощадбанк» прийняв на вкладний (депозитний) рахунок № 26354002769812 кошти у сумі 152 905 грн. 74 коп. Умовами договору встановлено, що банк зобовязується повернути депозит та виплачувати вкладникові проценти встановлені в договорі. Вказаним договором встановлено строк повернення депозиту, а саме 18 жовтня 2015 року. (п.1.1 Предмету Договору), процентна ставка за депозитом встановлена в розмірі 18,25 % річних (п.1.2 Предмету Договору), також, у п.1.3 вказаного договору вказано, що сплата процентів за користування депозитом здійснюється щомісячно на поточний рахунок вказаний вкладником у п. 3.3 Договору. В п. 3.3 договору зазначений поточний рахунок № 26251520971638 (а.с. 21-22). Своєю заявою на переказ вкладу від 19 жовтня 2015 року, [PERSON] просив перерахувати з рахунку № 26354002769812 на рахунок № 26305063832812 всю суму коштів, про що сплатив кошти в сумі 30 грн.(а.с. 8, 27). 19 жовтня 2015 року АТ «Державний ощадний банк України» в особі завідувача ТВБВ № 10012/026 філії обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] уклали догові № 63832812 на вклад «Довіра». Відповідно до вказаного договору [PERSON] вніс на депозитний рахунок № 26305063832812 кошти в сумі 152 905 грн. 74 коп. строком на 12 місяців. Днем повернення депозиту визначено 19 жовтня 2016 року. Процентна ставка за депозитам встановлена у розмірі 21 % річних. Відповідно до п. 1.4 вказаного договору вбачається, що сплата процентів за користування депозитом здійснюється щомісячно. Пунктом 3.3.1 договору передбачено, що банк зобовязаний повернути депозит шляхом перерахування на рахунок № 26256000199162, відкритий ф-я Луганське ОУ АТ» Ощадбанк»304665 або шляхом видачі готівкою та сплатити проценти обумовлені договором шляхом перерахування на рахунок № 26256000199162 відкритий у ф-я Луганське ОУ АТ»Ощадбанк»304665 або шляхом видачі готівкою (а.с. 4). 25 жовтня 2016 року [PERSON] звернувся із заявою до ПАТ «Держаний ощадний банк України» з питанням про повернення йому відсотків по договору № 63832812 по вкладу «Довіра» (а.с. 5). На письмову заяву [PERSON] від 25 жовтня 2010 року ПАТ «Державний ощадбанк України» своїм листом №11/5-22/2217/793/2016-ООС від 14 листопада 2016 року надав розяснення в яких зазначив, що операційно касовим працівником був оформлений договір № 63832812 на депозит «Довіра», але грошові кошти у сумі 152\~905 грн. 74 коп. на вкладний рахунок не надійшли. Та вищевказана сума коштів була зарахована на рахунок [PERSON] Згідно із умовами договору № 63832812 у разі ненадходження коштів на рахунок 26305063832812 протягом 15 робочих днів договір вважається припиненим, вкладний рахунок був закритий 10 листопада 2015 року. також у вказаному листі було зазначено, що відповідальні робітники банку намагалися вирішити вказане питання, неодноразово дзвонили [PERSON] але мобільний зв'язок із ним був відсутній (а.с.6). Відповідно до заяви на видачу готівки № 75855912 видно, що [PERSON] було повернуто кошти згідно із договором 75855912 від 19 жовтня 2016 року у розмірі 152817,92 грн. (а.с. 7). Також в судовому засіданні було досліджено уточнений розрахунок [PERSON]В де він провів розрахунок на виплати йому місячних виплат. Відповідно до довідки Державного ощадного банку України філія Луганське ОУ АТ «Ощадбанк», сформованої 10 лютого 2017 року та виписки по рахунку 26354002769812 на вклад №2769812 від 18 квітня 2014 року, за період з 19 жовтня 2015 року по 10 лютого 2017 року сума депозиту позивача не надходила (а.с.28-29). З виписки по картковому рахунку № 0120-26256000040909 видно, що 19 жовтня 2015 року на вказаний картковий рахунок було зараховано дві суми 1\~800 грн. 46 коп., та 152\~905 грн. 74 коп. (а.с 30). Як видно із листа ПАТ «Ощадбанк» № 183 від 22 жовтня 2015 року, банк просив терміново зявитися [PERSON] до ТВБВ № 10012/026-ІІ А типу філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» за адресою: Луганська область, м. Кремінна , вул. Совєтська, буд. 3, вказаний виклик був обумовлений тим, що при оформленні депозитного договору [PERSON] від 19 жовтня 2015 року не відбулося зарахування коштів. Також, у листі зазначено, що попередній вклад позивача за договором № 2769812 від 18 квітня 2014 року, який відкривався у ТВБВ № 10012/0149 банку у м. Ровеньки Луганської області, був автоматично закритий по закінченню строку дії та сума вкладу автоматично перерахувалась на картковий рахунок № 26256000040909 (а.с. 31). Зазначений лист був зареєстрований у журналі вихідної кореспонденції (а.с. 32). В судовому засіданні був також досліджений Порядок відкриття, ведення, закриття вкладних (депозитних) та поточних рахунків фізичних осіб, їх супроводження та подальший контроль за ними в установах банку (а.с. 33-39) затверджений постановою Правління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» № 60 від 02 лютого 2015 року. (а.с. 40-43,44-67). З виписки по картковому рахунку № 0120-26251520971638 [PERSON] видно період з 18 квітня 2014 року по 25 липня 2014 року, в який [PERSON] здійснював розпорядження своїми грошовими коштами (а.с 79,79з.б.). З виписки по картковому рахунку № 0120-26256000040909 [PERSON] видно період з 29 липня 2014 року по 11 грудня 2014 року, в який [PERSON] здійснював розпорядження своїми грошовими коштами (а.с 80-81). В судовому засіданні був досліджений розрахунок відсотків за договором №63832812 на депозит «Довіра» від 19 жовтня 2015 року наданий АТ «Ощадбанк», які могли бути нараховані вкладнику за умови надходження від нього суми вкладу у розмірі 152\~905 грн. 74 коп. за договором № 63832812 на депозит «Довіра» від 19 жовтня 2015 року, з якого слідує, що сума вкладу 152\~905 грн.,74 коп., розмір відсотків 21 % річних, строк розміщення вкладу - 12 місяців, дата повернення 19 жовтня 2016 року. З вказаного розрахунку видно, що всього було нараховано 32\~040 грн. 03 коп., всього оподатковано: ПДФО 5 895 грн. 65 коп., військовий збір: 480 грн. 63 коп. Всього до перерахунку могло бути : 25 663 грн. 75 коп. (а.с. 82-83). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 3 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського строкового вкладу банк зобов'язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Як видно із п 3.2 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління НБУ № 516 від 03 грудня 2003 року, грошові кошти з вкладних (депозитних) рахунків повертаються банками готівкою або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів чи за заявою вкладника на інший його рахунок. Відповідно до ч. 3 ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти. Статтею 1074 ЦК України, передбачено, що не допускається обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, крім випадків обмеження такого права за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом. За змістом пункту 1.24 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою. Відповідно до п 8.4 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», внутрішньобанківський переказ виконується в строк, встановлений внутрішніми нормативними актами банку, але не може перевищувати двох операційних днів. Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (частина перша статті 1058 ЦК України). Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3). Відповідно до ст.4 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; Відповідно до ст.15 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою. Згідно із ст 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», про відступи від умов договору та інші недоліки в роботі (послузі), що не могли бути виявлені при звичайному способі її прийняття, споживач зобов'язаний повідомити виконавцеві не пізніше трьох діб після їх виявлення; якщо під час виконання робіт (надання послуг) виникає необхідність у додаткових роботах (послугах), що не були передбачені умовами договору, виконавець зобов'язаний одержати від споживача дозвіл на виконання таких робіт (надання послуг); якщо після укладення договору стане очевидним, що роботи (послуги), зважаючи на їх ціну (вартість) та характеристики або інші обставини, явно не задовольнятимуть інтереси або вимоги споживача, виконавець зобов'язаний негайно повідомити про це споживача. За змістом ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі), споживач має право на свій вибір вимагати безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк Відповідно до п.4.1 Договору № 63832812 на вклад «Довіра» на імя фізичної особи від 19 жовтня 2015 року, укладений між сторонами, цей договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до повного виконання Сторонами своїх зобовязань за Договором. Договір вважається припиненим і Рахунок закривається з моменту виплати Банком Вкладнику всієї суми Депозиту та нарахованих процентів за ним. Відповідно до п.4.4, у разі ненадходження коштів, зазначених у п.п. 1.1. Договору, на Рахунок протягом 15-ти робочих днів з моменту підписання Сторонами Договору, Договір вважається припиненим. Рахунок при цьому закривається. Відповідно до п. 4.5 Сторони звільняються від відповідальності за невиконання умов Договору, якщо воно відбулося внаслідок дії обставин непереборної сили, яким зокрема є військові дії, терористичні акти, масові зворушення тощо, за умови, що ці обставини безпосередньо вплинули на виконання зобовязань за Договором. Зазначені обставини автоматично продовжують термін виконання зобовязань на період їх дії і ліквідації наслідків. Як достовірно встановлено у судовому засіданні, 19 жовтня 2015 року, позивач та відповідач уклали договір депозиту, і позивач написав заяву, де про переказ вкладу, яка була надрукована та представлена позивачеві відповідачем , і в якій надрукований номер рахунку з якого відповідач за згодою позивача повинен був переказати кошти на виконання вимог договору від 19 жовтня 2015 року. Однак, як посилається відповідач у своїх запереченнях, з рахунка, який був зазначений в заяві позивача про переказ грошей, кошти на виконання вимог договору від 18 квітня 2014 року по закінченню цього договору перераховані автоматично на інший рахунок, який належить позивачеві та з якого він міг зняти кошти у любий момент. Оскільки позивач гроші не переказав, то в такому випадку договір від 19 жовтня 2015 року припинений. Суд не може погодитися із такими доводами представника відповідача, виходячи з таких міркувань Як достовірно встановлено у судовому засіданні, саме у відділенні відповідача у м. Ровеньки позивач уклав із відповідачем договір від 18 квітня 2014 року. За таких обставин, перерахування коштів не було виконане за заявою позивача від 19 жовтня 2015 року на виконання вимог договору від 19 жовтня 2015 року, оскільки гроші автоматично були банком перераховані на раніше визначений рахунок, на виконання умов договору від 18 квітня 2014 року. Суд зважає на ту обставину, що первісний договір від 18 квітня 2014 року залишився на території, непідконтрольній владі України, однак, суд зазначає, що позивач, як сторона договору, діяв добросовісно, і наведена обставина підтверджується тим, що він коштами, які були перераховані на інший, ніж це передбачено договором від 19 жовтня 2015 року, рахунок, не користувався, виконав всі вимоги протилежної сторони, як то написання заяви про переказ коштів, оплата послуг по такому переказу. Суд зазначає, що позивач, як споживач може розраховувати на належну якість обслуговування. Суд констатує, що оскільки позивач написав заяву про переказ коштів у відділенні відповідача, сама заява містить позначку додаток 22, отже є стандартним бланком Банку, оплатив вказану послугу, всі наступні дії по переказу коштів є обовязком банку. Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що рахунок, зазначений позивачем у своїй заяві про переказ коштів, був представлений саме працівником Банку, з програмного комплексу,і ця обставина відповідачем зазначена у його запереченнях проти позову. При цьому, суд також наголошує на тому, що позивач у своїй заяві про переказ коштів надав Банку всю необхідну інформації, щодо місця свого проживання та засобів звязків. Отже за таких підстав, вважати, що позивач, як сторона договору діяв всупереч норм законодавства, або не виконав свої обовязки у договорі, у суду не має. Доводи відповідача в тій їх частині, що після того, як вони дізналися, що переказ кошті, із рахунку вказаного у заяві позивача за їх вказівкою неможливий, ними був направлений лист, яким позивачу було запропоновано зявитися у відділення Банку у м. Кремінна для того щоб його згоду на переказ коштів з іншого рахунку, суд не може прийняти до уваги, виходячи з таких міркувань. Так, відповідач не представив суду будь-які належні та допустимі докази того, що він як виконавець послуги намагався звязатися по телефону із позивачем. У матеріалах справи міститься лист ПАТ «Ощадбанк» до [PERSON] вих № 183 від 22 жовтня 2015 року, у якому зазначена інформація щодо неможливості здійснити операцію по переказу коштів, також міститься журнал вихідної кореспонденції, де зареєстровано лист. Суд критично ставиться до вказаного листа та прикладеного до нього копії аркушу паперу з журналу та не приймає його до уваги, оскільки, суду не надано відомостей щодо направлення вказаного листа поштою. Суду не надано ані поштового конверту, ані повідомлення про отримання вказаного листа позивачем, взагалі будь-яких даних, за яких було б видно, що дійсно цей лист був направлений поштою позивачеві. Із пояснень позивача видно, що ані дзвінків, ані поштових повідомлень він не отримував, такі доводи позивача, відповідачем не спростовані. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що із матеріалів справи не вбачається намагання відповідача якимось чином попередити позивача про неможливість проведення банківської операції щодо переказу коштів. За таких підстав, суд вважає, що відповідач як постачальник послуг із свого боку не діяв на виконання вимог ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки не здійснив жодних дій, які б змогли попередити невиконання умов договору, отже позивач має право вимагати від відповідача належного виконання послуги, як то передбаченого ЗУ «Про захист прав споживачів». Аналізуючи доводи відповідача в тій їх частині, що внаслідок специфічного програмного комплексу, та відсутністю оригіналу договору від 18 квітня 2014 року у звязку АТО, відповідач на момент укладення договору не мав можливості виконати його як це могло б відбутися при нормальних умовах роботи банку, як цілісної системи, суд зазначає, що дійсно ця обставина вплинула на можливість виконання умов договору, укладеного між позивачем та відповідачем 19 жовтня 2015 року. Однак приймаючи до уваги те, що АТО можна віднести до обставин, визначених у п. 4.5 спірного договору, суд не може погодитися із доводами відповідача, що в даному випадку договір вважається припиненим, оскільки у п.4.5 Договору прямо зазначено, що у разі настання форс-мажорних обставин, до яких зокрема можуть бути віднесені військові дії, терористичні акти, масові зворушення тощо, сторона звільняється лише від відповідальності за невиконання договору, передбаченої законом, однак зазначені обставини автоматично продовжують термін виконання зобовязань на період їх дії і ліквідації наслідків. Отже з огляду на викладене, суд не може погодитися із доводами відповідача, де він зазначає, що договір між сторонами був припинений на підставі п.п.4.4 Договору. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] до ПАТ «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів та стягнення відсотків за договором банківського вкладу є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню. Так, суд приймає до уваги розрахунок відсотків за договором №63832812 на депозит «Довіра» від 19 жовтня 2015 року наданий АТ «Ощадбанк», згідно із яким розмір відсотків які могли бути нараховані [PERSON] на суму вкладу у розмірі 152\~905 грн. 74 коп. за договором № 63832812 на депозит «Довіра» від 19 жовтня 2015 року, становить всього було нараховано - 32\~040 грн. 03 коп., всього оподатковано: ПДФО 5 895 грн. 65 коп., військовий збір: 480 грн. 63 коп. Всього до перерахунку могло бути: 25 663 грн. 75 коп. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті проценти за договором банківського вкладу «Довіра» № 63832812 від 19 жовтня 2015 року в розмірі 32 040 грн. 03 коп.,\~ з яких підлягають утриманню податки і обовязкові платежі. Згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру яка подана фізичною особою, або фізичної особою-підприємцем, ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно із ст. 7 Закону України від 21 грудня 2016 року № 1801-VIII «Про Державний бюджет України на 2017 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць працездатних осіб: з 1 січня 2017 року становить 1600 гривень. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: partial