overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

29 травня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. Позивач у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], який знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

29 травня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісячно, починаючи з дати подачі позову до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи свої вимоги Позивач посилається на те, що з Відповідачем вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що син постійно проживає разом з нею, проте її доходів на його утримання не вистачає, а тому вважає, що матеріальна допомога з боку Відповідача повинна бути регулярною. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність та задовольнити позовні вимоги, проти постановлення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд за письмовою згодою Позивача вирішив розглядати справу у заочному порядку згідно з положеннями ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження повторно виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Ладижинського міського управління юстиції Вінницької області (а.с.7). 22 лютого 2013 року між сторонами було укладено шлюб, який розірвано заочним рішення Дарницького районного суду м. Києва 08 жовтня 2015 року (а.с. 5-6). Встановлено, що після розірвання шлюбу дитина проживає разом з матір'ю, але її доходів на утримання сина, з її слів, не вистачає. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на те, що, Відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для його розвитку та життя нарівні з Позивачем, суд вважає за доцільне призначити аліменти на утримання їх неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) Відповідача щомісяця, але не меншому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 29 травня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

29 травня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В заяві зазначила, що 10 липня 1982 року у Новосанжарському відділі ЗАГС Полтавської області, актовий запис № 51, зареєструвала шлюб з [PERSON]. В даний час вони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Їх подружнє життя не склалося. Причиною розпаду сімї стало те, що сторони не зійшлися характерами, не знайшли спільної мови, а тому просить суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, в якій прохає справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав заяву, якою прохає справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується лише на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявленим одним із подружжя. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10 липня 1982 року у Новосанжарському відділі ЗАГС Полтавської області, актовий запис № 51 (а.с. 8). Вбачається, що між сторонами існують конфліктні стосунки. Шлюб зберегти наміру не мають. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як сімя розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору як інвалід І групи (а.с. 6), судові витрати по справі (судовий збір) в розмірі 640 грн. 00 коп. належить стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

29 травня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 800,00 грн. щомісяця на кожну дитину. В обґрунтування позову вказує, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Путятинською сільською радою Рогатинського району 13 жовтня 2014 року. Мають спільних дітей. Діти перебувають на її утриманні. Вона не працює, інших доходів окрім соціальної допомоги при народженні дітей не має. Відповідач відмовляється допомагати їй матеріально в утриманні дітей, хоча має дохід від тимчасових заробітків за кордоном. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала. Пояснила, що проживає разом із своїми батьками та дітьми, а [PERSON] проживає окремо від них більше одного року. [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце судового розгляду був оповіщений у встановленому порядку. Тому відповідно до ст. 224 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Відповідно до копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дітей, зважаючи на неподання відповідачем доказів про дохід, стан здоров'я, наявність інших дітей, непрацездатних батьків; інших обставин, що мають істотне значення, дійшов висновку, що аліменти потрібно визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. щомісяця на кожну дитину. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Суд не присуджує позивачу з відповідачв судові витрати, пов'язані із оплатою правової допомоги адвоката, оскільки вони належним чином документально не підтверджені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

29 травня 2017 року до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області надійшла заява [PERSON], заінтересована особа Новгород-Сіверська міська рада Чернігівської області, про встановлення факту родинних відносин. У заяві міститься клопотання заявниці про звільнення її від сплати судового збору чи відстрочення його сплати, яке мотивоване майновим станом заявниці, а саме тим, що вона отримує лише пенсію, яка менша прожиткового мінімуму. Відповідно до частини першої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Частиною третьою статті 82 ЦПК України передбачено, що з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати. Згідно розяснень, які містяться у пункті 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року відповідно до\~статті 8\~Закону № 3674-VI та\~статті 82\~ЦПК України єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі\~статтею 10 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Як вбачається, до заяви, в якій міститься клопотання про звільнення від сплати судового збору чи відстрочення його сплати, заявницею додано довідку про розмір отримуваної нею пенсії, яка у 2017 року становила 1\~506 грн. 36 коп. на місяць При цьому за подання заяви у справах окремого провадження згідно Закону України «Про судовий збір» сплаті підлягає судовий збір у розмірі 320 грн. 00 коп. Вказане вище свідчить, що майновий стан заявиці дозволяє останній здійснити сплату судового збору у справі окремого провадження у розмірі 320 грн. 00 коп. і це не призведе до погіршення її майнового стану та не створить для неї перешкод у доступі до правосуддя. Відповідно підстави для звільнення заявниці від сплати судового збору чи відстрочення його сплати відсутні, тому клопотання задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

29 травня 2017 року до суду поштою надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 17 березня 1984 року. Від шлюбу мають трьох повнолітніх дітей. Однією сімєю проживали до 1998 року. Основою розпаду сім'ї послугувало те, що вони мають різні погляди на життя і з цього приводу між ними зникло взаєморозуміння та почуття взаємної любові. Подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе, тому вона просить суд шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, направила суду заяву про розгляд справи без її участі, позовну заяву підтримує, просила залишити їй прізвище [PERSON], також просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявився, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 17 березня 1984 року зареєстрували шлюб у виконкомі Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області, про що зроблено актовий запис за №10, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 4). Як вбачається з позовної заяви, однією сімєю сторони проживали до 1998 року. З цього часу сімя фактично розпалася. Основою розпаду сімї послугувало те, що між [PERSON] та [PERSON] відсутнє взаєморозуміння, внаслідок чого між ними виникали сімейні сварки, що і привело до розпаду сімї. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до вимог\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

29 травня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1984 р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 28.05.2017 р. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 28.05.2017 р. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Авдєєва лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворого агресія до матері. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

29 травня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1994 р.н., який мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Курська, 8. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 27.05.2017р. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 27.05.2017р. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Локатош лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий агресивний, тривожний, збуджений, іспитує омани сприйняття. Стверджує, що чує «голоси» біса в голові. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

29 травня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 26.05.2017 р. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 26.05.2017 р. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням фельдшера Шевченко лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий злобний, напружений, негативістичний, агресивний, підозрілий. Злобно висловлюється на адресу оточуючих. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Інвалід 1 групи безстроково. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved