Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

30 січня 2015 року позивач звернувся до відповідача із вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на її користь аліменти за попередній час з 03 липня 2013 року по 30 січня 2015 року в розмірі 15 000 грн. на утримання спільної дитини - [PERSON], а також стягнути аліменти на утримання спільної дитини у розмірі 1 000 грн. щомісячно від дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04 жовтня 2008 між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції Черкаської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 135. Після розірвання шлюбу спільна донька - [PERSON] проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, згоди між батьками про добровільне виконання свого обов`язку з приводу утримання дитини до досягнення нею повноліття не досягнуто. У судове засідання з`явився позивач, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував частково, зазначивши, що щомісячний дохід становить приблизно 1 000 грн. Вислухавши пояснення сторін по справі, вивчивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов є таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 04 жовтня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 135. У шлюбі народилася дитина - [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 31 березня 2009 року). Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 травня 2013 року шлюб між сторонами розірвано. Як вказує позивач у позовній заяві, на час звернення з позовом до суду сторони разом не проживають, спільна дитина проживає разом з матір'ю, перебуває на її утриманні, відповідач у витратах на доньку участі не приймає. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом під час розгляду справи не встановлено, що платник аліментів має проблеми зі здоров'ям, наявності у останнього інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, доньки, сина, або інших обставин, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, проте, згоди щодо добровільного порядку здійснення свого обов`язку між позивачем та відповідачем не досягнуто. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідачем у судовому засіданні зазначено, що він має мінливий дохід, який становить приблизно 1 000 грн. щомісячно. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини у розмірі 500 грн. щомісячно. Відповідності до ч. 1 ст. 199 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Разом з тим, за ч. 2 ст. 199 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Аналізуючи матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження намагання одержати аліменти з відповідача, проте не отримання їх у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 199 СК України. Таким чином, позовна вимога щодо стягнення аліментів за минулий час, а саме з 03 липня 2013 року задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial