overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

29 березня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання його рідного брата [PERSON] безвісти відсутнім. В обґрунтування поданої заяви [PERSON] посилається на те, що його рідний брат [PERSON] в 2003 році вирушив у невідомому напрямку та його подальша доля невідома. В судовому засідання [PERSON] заяву підтримав, та просив суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Комінтернівського районного управління юстиції в судове засідання не з'явився, але суду надана письмова заява про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення вимог заявника. Вислухавши заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає що заява підлягає задоволенню за наступними підставами. Факт відсутності відомостей про місце перебування [PERSON] за місцем його проживання за адресою: [ADDRESS] протягом тривалого часу підтверджується зібраними у справі доказами. В судовому засіданні встановлено, що у 2003 році [PERSON] вирушив у невідомому напрямку, не повернувся додому та до теперішнього часу його місцезнаходження невідоме. Вказане підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON] які були допитані в судовому засіданні. Крім того факт непроживання [PERSON], підтверджується актом від 05.10.2015 року щодо непроживання [PERSON], складеним комісією у складі: голови - депутата Чорноморської селищної ради [PERSON]та членів комісії [PERSON], [PERSON], [PERSON].(а.с.8) Згідно довідки фельдшерсько-акушерського пункту с.Гвардійське №7 від 08 жовтня 2015 року гр.[PERSON] в період з 2003 року по теперішній час за медичною допомогою не звертався (а.с.9) Згідно до ст.234 ч.2 п.3 ЦПК України суд розглядає справи в порядку окремого провадження про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. У чинність ст.43 ЦК України фізична особа може бути судом визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Згідно ч.2 ст.43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року Відповідно до вимог ст.246 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заявленних вимог, так як вони є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи. На підставі ч.1 ст.43 ЦК України, ст.ст.234, 246-249 ЦПК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

29 березня\~2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], в якій позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в шлюбі з відповідачем в них народилася донька [PERSON], [INFO]. Позивачка подала позов про розірвання шлюбу, дитина залишилась проживати з нею, знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від свого обов'язку матеріально утримувати доньку з приводу чого між ними склались спірні правовідносини щодо утримання дитини. В судове засідання позивачка [PERSON] не з»явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча належно був повідомлений рекомендований повідомленням № 8040019663990 про дату та час розгляду справи, не попередив суд про причину неявки. Враховуючи зазначені обставини, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 12 березня 2008 року в сторін по справі народилась донька [PERSON] про що21.03.2008 р. складено відповідний актовий запис № 609\~\~та відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського Управління юстиції видано свідоцтво про народження серії І-НМ № 092132. Позивачка у позовній заяві вказала, що відповідач ухиляється від свого обов'язку утримувати їх малолітню дитину. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи положення\~ст. 183 СК України\~позивачка просить суд визначити розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) батька дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік дитини, те, що у суду відсутні відомості про те, що відповідач є непрацездатною особою чи те, що на його утриманні є інші діти чи непрацездатні особи та виходячи зі встановленого законом обов'язку обох батьків щодо утримання їх неповнолітніх дітей, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення та стягнення з відповідача аліментів у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

29 березня 2016 року заявник [PERSON] звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області із заявою про встановлення юридичного факту, в якій просить встановити факт, що [PERSON], «[PERSON]» та «[PERSON]» є одна і таж сама особа. В обгрунтування заяви посилається на те, що у свідоцтві про народження, заявника записано на російській мові як «[PERSON]». 14.08.1989 року заявник вийшла заміж, проте у свідоцтві про одруження її вказали на російській мові як «[PERSON]». Після чого вона отримала паспорт в якому значиться як «[PERSON]». Вказує, що по причині помилкового запису її імені російською мовою у свідоцтві про укладені шлюбу та у паспорті у заявника виникають різні проблеми. На даний час змінити всі документи не можливо. Тому, заявник просить встановити юридичний факт, що документи видані на прізвища «[PERSON]», «[PERSON]» та «[PERSON]» є одна і таж сама особа, а тому підтримуючи вищевикладене, просить задовольнити вимоги заяви в повному обсязі. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилась проте надала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Заінтересована особа - представник Рукшинської сільської ради Горбатюк О.В. в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій заявлені вимоги визнає в повному обсязі. Просить справу слухати без представника сільської ради. Наслідки відомі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заяви підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у зв'язку із розбіжностями в документах, а саме анкетних даних: у свідоцтві про народження її вказано як «[PERSON]»; у свідоцтві про укладення шлюбу «[PERSON]»; у паспорті «[PERSON]» . Як вбачається із матеріалів справи та документів, а саме копії паспорта серії [NUMBER] від 28.01.1997 року, заявник значиться як «[PERSON]» (а.с.5). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.03.1968 року, заявника зазначено на російській мові як «[PERSON]» (а.с.6). Однак, як вбачається із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 14.08.1989 року, заявник на російській мові зазначений як «[PERSON]» (а.с.7). У відповідності до ст. 256 ч. 1 п. 6 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження якої, що зазначено в документі, не збігається з ім'ям по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними у свідоцтві про народження або у паспорті. Отже, з урахуванням вищенаведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених заявником. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

29 березня 2016 року міська рада звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що внаслідок смерті [PERSON], який помер 11 жовтня 2001 року залишилася спадщина, до складу якої входить ? частка квартири № 6, що розташована по вул. Сеславинського, 14 в м. Нова Одеса Миколаївської області. Власником ? частки цієї квартири є [PERSON], яка проживає за іншою адресою, а власником решта ? частки є [PERSON], що є заінтересованими особами у справі. Просили визнати відумерлою спадщину у виді ? частка квартири та передати її територіальній громаді Новоодеської міської ради Миколаївської області у звязку з тим. що після смерті [PERSON] спадкоємці відсутні, спадкова справа не відкривалась. У судовому засіданні представник міської ради заяву підтримав та просив її задовольнити, а в подальшому надав заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності. У судовому засіданні представник заінтересованої особи [PERSON] [PERSON] не заперечував проти задоволення заяви, а в подальшому просив справу розглянути за його відсутності. Заінтересована особа [PERSON] будучи своєчасно та належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи у судове засідання не зявилася. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Спадщина визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справ, 09 жовтня 2001 року у м. Нова Одеса Миколаївської області помер [PERSON], який проживав та був зареєстрований в [INFO]. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме, ? частка квартири № 6, що розташована по вул. Сеславинського, 14 в м. Нова Одеса Миколаївської області, що розташована на території Новоодеської міської ради Миколаївської області. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру виданої Новоодеською державною нотаріальною конторою видно, що з часу відкриття спадщини, тобто з 09 жовтня 2001 року і до теперішнього часу з заявою про прийняття спадщини спадкоємці не звертались. Судом зясовано, що окрім частки спадкодавця в спірній квартирі, власником її ? частки є [PERSON], а власником решта ? частки є [PERSON], які не є спадкоємцями. За таких обставин, суд вважає за доцільне визнати спадщину відумерлою та передати її територіальній громаді Новоодеської міської ради.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

29 березня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 05 червня 2010 року Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції\~ Дніпропетровської області, актовий запис №200. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені в звязку з тим, що подружжя має різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та кохання одне до одного. Питання про поділ майна не ставиться. Позивач [PERSON]\~в судове засідання не зявилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Крім того не заперечувала проти прийняття заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд за згодою позивача вправі постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 червня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-КИ №168047 (а.с. 3). Сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с.9). Судом встановлено, що подружні\~ стосунки\~ сторони\~ фактично припинили. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що причина розладу подружніх\~ відносин між сторонами є\~ справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних\~ причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних\~ відносин, в звязку з чим суд\~ прийшов\~ до\~ висновку, що у даний час шлюб носить формальний\~ характер,\~ подальше спільне\~ життя\~ сторін і\~ збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому\~\~ вважає, що\~ шлюб між сторонами\~ повинний\~ бути\~ розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

29 березня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи свій позов тим, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати свою дитину. Позивач до суду надала заяву, в якій просить зменшити позовні вимоги, стягнути з відповідача аліментів на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Просить справу розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття . Зясувавши обставини справи, перевіривши докази, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено що [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4). З довідки про склад сімї вбачається, що дитина на даний час проживає разом з матірю ( а.с.7). Статтею 180 СК України встановлений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів судом враховуються обставини, визначені статтею 182 СК України, а саме стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч.4, ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 184 СК України аліменти у твердій грошовій сумі стягуються, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] інших утриманців не має, аліментів не сплачує, але має мінливий та нерегулярний дохід, в звязку з чим суд приходить до висновку, що необхідно призначити стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст.180, ч.3 ст. 181, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

29 березня 2016 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що одруження з відповідачем виявилось невдалим. В них різні характери, інтереси та погляди на життя, немає взаєморозуміння, поваги і довіри. Більше шести років проживають окремо, спільного господарства не ведуть. До теперішнього часу між ними існують напружені стосунки. Позивач вважає, що розлучення є єдиним, правильним рішенням його сімейної проблеми. Просить розірвати шлюб. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги і пояснив, що миритися з відповідачем не бажає, просить не надавати терміну для примирення. У нього зараз інша сім'я. Відповідач позов визнала і вказала, що дійсно вони не проживають разом більше трьох років, сім'ю зберегти неможливо. Сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 3). Подружнє життя сторін не склалося, між ними відсутні взаєморозуміння і повага. Сторони не бажають налагодити подружні стосунки і вважають, що збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, отже, необхідно ухвалити рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

29 березня 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, відзначаючи, що він зі своєю дружиною відповідачем по справі 15 жовтня 2005 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя, постійно виникали якісь непорозуміння, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. З початку 2016 року шлюбні стосунки з відповідачкою були припинені. Можливості та бажання зберегти сімю немає. Суперечок про місце проживання дитини і розподіл спільного майна не мають. Подальше спільне життя позивач вважає неможливим. У судове засідання позивач надав письмову заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність. Позовні вимоги свої підтримує і просить їх задовольнити (а.с.18). У судове засідання відповідач надала письмову заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Просить справу розглянути в її відсутність, після розірвання шлюбу просить залишить шлюбне прізвище Манько (а.с.19). У звязку з заявами осіб, які беруть участь у справі про розгляд справи в їх відсутності, на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, визнання позову відповідачем, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.112 Сімейного кодексу України, виходячи з наступного. Так, у судовому засіданні судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому Ананьївською Першою сільською радою Ананьївського району Одеської області 15 жовтня 2005 року шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.17), від подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON] народження 08 листопада 2007 року (а.с.5). З матеріалів справи вбачається, що між сторонами склалися напружені стосунки, сторони шлюбні відносини не підтримують з січня 2016 року і не мають бажання дійти примирення. Позивач на розірванні шлюбу наполягає і на примирення не згоден, що зазначено ним в письмовій заяві до суду. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечать інтересам кожного з них, а також їх малолітньої дитини, що має істотне значення. На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача половину понесених ним витрат зі сплати судового збору в сумі 275,60 грн. згідно квитанції на а.с.1, оскільки саме про такий розподіл понесених ним судових витрат просив позивач у позові, а відповідач проти цього не заперечувала.

Outcome: approved