Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

30 серпня 2017 року позивач звернулася з позовом до суду в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, який був зареєстрований 26.07.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що з 26.07.2013 року вона перебуває з відповідачем у офіційному шлюбі, від даного шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. Проте спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, шлюбні відносини між ними фактично припинені. Позивач вважає, що збереження їх шлюбу неможливе і суперечить її інтересам та інтересам їхньої доньки. В судове засідання позивач не з'явилася, на адресу суду направила заяву в якій зазначила, що позов підтримує повністю та просить розглядати справу без її участі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Суд, встановивши обставини справи, що підтвердженні засобами доказування, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи сторони зареєстрували шлюб 26.07.2013 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві [NUMBER] (актовий запис № 927). Від даного шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], актовий запис № 01. З пояснень позивача вбачається, що спільне життя з відповідачем не склалося, постійно виникають сварки. На даний час шлюбні відносини фактично припинені, вони проживають окремо. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача та проживає разом з нею. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони втратили довіру та повагу один до одного, мають різні погляди на життя, сім`ю, ведення господарства, неодноразові спроби зберегти сім'ю не дали свого результату, а тому зберегти сім'ю не надається можливим. Таким чином, у відповідності до положень ст. 111 та ч. 2 ст. 112 СК України, суд вважає, що підстав для надання сторонам строку на примирення не має, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач в своїй заяві зазначив, що позов визнає в повному обсязі. Таким чином, суд, дослідивши письмові докази, враховуючи думку сторін, вважає за необхідне [PERSON], [INFO], залишити проживати разом з позивачем. Крім того, стаття 113 СК України встановлює, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить залишити їйпрізвище «[PERSON]». Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved