Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

29 грудня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] борг за договором позики у розмірі 31 800,00 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 892 537,69 грн. На обґрунтування своїх вимог посилається на ті обставини, що 23 травня 2013 року сторони уклали договір безпроцентної позики, за умовами якого позивач надав відповідачу позику у розмірі 31 800 доларів США строком д 22 серпня 2013 року. 22 серпня 2013 року між сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до договору безпроцентної позики, за умовами якої відповідач зобов'язався повернути позивачу всю позику до 22 листопада 2013 року . 22 листопада 2013 року сторони знову продовжили термін дії основного договору та підписали Додаткову угоду № 2, відповідно до умов якої відповідач зобов'язався повернути кошти до 22 травня 2014 року. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання та передав відповідачу кошти у визначеному договором розмірі, а [PERSON] у визначений строк борг не повернув, тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та стягнення коштів у судовому порядку. Згідно з частиною 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У судову засіданні представники позивача позов підтримали, просили його задовальнити та не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач викликався в судове засідання у встановленому законом порядку, проте до суду він не з'явився, про причини неявки не повідомив, письмовий відзив на позов не подав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 23 травня 2013 року сторони уклали договір безпроцентної позики, за умовами якого [PERSON] надала [PERSON] грошові кошти у розмірі 31 800,00 доларів США, що складало 254 177,40 грн, строк до 22 серпня 2013 року (а.с.5-7). Відповідно до п.3.1договору позики грошові кошти, визначені в пункті 2.1 цього Договору (31 800,00 доларів США) передаються Позикодавцев Позичальнику безпосередньо при підписанні Сторонами цього Договору готівкою. Підписанням даного договору Позичальник підтверджує факт отримання ним від Позикодавця грошових коштів (п. 3.2). 22 серпня 2013 року сторони підписала Додаткову угоду № 1 до Договору безпроцентної позики, якою п. 4.1 договору виклали у новій редакції, відповідно до якої Позичальник (відповідач) зобов'язався повернути всю позику до 22 листопада 2013 року (а.с.9). 22 листопада 2013 року сторони знову внесли зміни у п. 4.1 договору позики та погодили, що відповідач зобов'язаний повернути позику до 22 травня 2014 року, що підтверджується Додатковою угодою № 2 до Договору безпроцентної позики (а.с.10). Однак взятих на себе зобов'язань відповідач у визначений строк не виконав та до цього часу борг не повернув. Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. ст. 1046, 1047 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Позивачем на підтвердження своїх вимог надано відповідний договір позики підписаний сторонами, який свідчить про те, що позивач передав, а відповідач отримав в борг грошові кошти та зобов'язався їх повернути у визначений строк готівкою, однак свої зобов'язання за договором позики не виконав і борг до цього часу не повернув, що є підставою для задоволення позову. За таких обставин, з відповідача на користь позивача потрібно стягнути суму боргу в розмірі 31 800,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату звернення до суду (29 грудня 2017 року) становить 892 537,69 грн. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 6000,00 грн та в дохід держави 2810 грн недоплаченого судового збору позивачем при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved