Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

29.12.2017 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Міжгірської спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів з поглибленням вивченням окремих предметів імені [PERSON] (надалі Школа) та сектору освіти Міжгірської РДА про стягнення сум, належних працівнику при звільненні та середнього заробітку за час затримки їх виплати. В позові зазначено, що згідно наказу Школи № 33-к від 29.09.2017 року [PERSON] був звільнений з посади сторожа школи за власним бажанням з 01.10.2017 року згідно ст. 38 КЗпП України. Вказані обставини підтверджуються відповідними записами у трудовій книжці [PERSON] та копією наказу про звільнення з роботи [PERSON]. Заробітна плата за останні три місяці, що передувала звільненню позивача, йому виплачена не була. При звільненні [PERSON] з роботи суми, що належали йому при звільненні виплачені йому не були по причині відсутності коштів на оплату праці працівників. Також [PERSON] не було повідомлено про нараховані суми, які йому належали при звільнені, тому просить стягнути з відповідачів суми, що належали йому при звільненні та його середній заробіток за весь час затримки виплати сум, належних йому при звільненні. В ході підготовчого судового засідання представником позивача [PERSON] було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, а саме: стягнути з відповідачів на користь [PERSON] суми, що належать йому при звільненні, та середній заробіток за весь час затримки виплат сум, належних йому при звільненні; стягнути солідарно з відповідачів суми, що належать йому при звільненні та солідарно стягнути з відповідачів його середній заробіток за весь час затримки виплати сум, належних йому при звільненні згідно наказу Міжгірської спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів з поглибленням вивчення окремих предметів імені [PERSON] № 33-к від 29.09.2017 року. 29.01.2018 року ухвалою Міжгірського райсуду за заявою представника позивача [PERSON] замінено первісного відповідача сектор освіти Міжгірської РДА на належного відповідача - відділ освіти Міжгірської районної державної адміністрації. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, просить такий задовольнити. Представник відповідачів [PERSON] на розгляд справи не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, у позові просить відмовити у звязку з тим, що зарплата виплачена в повному обсязі, а середній заробіток виплачується тільки при поновленні працівника на роботі. Оцінивши позиції сторін, пояснення представника позивача та подані в справу докази, суд дійшов такого висновку. Судом установлено, що наказом директора Міжгірської спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів з поглибленням вивченням окремих предметів ім.. [PERSON] № 55-к від 30.12.2014 позивач [PERSON] з 02.01.2015 був прийнятий на роботу сторожа зазначеного закладу (школи). Згідно наказу директора школи № 33-к від 29.09.2017 [PERSON] був звільнений з посади сторожа за власним бажанням з 01.10.2017 (ст. 38 КзпПУ). У день звільнення [PERSON] була видана його трудова книжка, однак суми, що належали йому при звільненні від школи за останні два місяці, що передували звільненню, позивачу не були виплачені по причині відсутні коштів на оплату працівників. Повний і остаточний розрахунок проведено школою з позивачем [PERSON] тільки 08 грудня 2017 року. Вищевстановлені обставини підтверджені в суді як поясненнями позивача, його представника та представником відповідачів так і відповідними записами у трудовій книжці позивача, копією наказу про звільнення з роботи, платіжними відомостями за липень, серпень, вересень 2017 року, платіжними дорученнями № 3910 від 10.07.2017 та № 4383 від 07.12.2017 відділу освіти Міжгірької РДА (Відповідач-2), роздруківкою «Приватбанку» про перераховані кошти на зарплатну карточку [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення….. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначеній статті строк виплати не оспорювань ним суму. З огляду на вищевстановлене суд констатує, що школою (Відповідач-1) в день звільнення [PERSON] з роботи 01.10.2017 не було виплачено всіх належних сум, внаслідок чого порушено його права та вимоги законодавства, передбачені ст. 116 КЗпП України. Доказів про спір щодо розміру сум належних [PERSON] при звільненні суду не подано і такого не було. Згідно ч.1 ст. 117 КЗпП України вразі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні платити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду України від 03.07.2013 в справі № 6-64/цс-13, а саме, що аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Судом установлено, що відповідно до Табелю обліку робочого часу педпрацівників та допоміжного персоналу Школи позивач до звільнення працював по 8 годин на день і на тиждень працював 5 днів (крім суботи і неділі). Оскільки [PERSON] був звільнений 01.10.2017, а фактичний повний розрахунок всіх належних йому сум при звільненні був проведений з ним 08 грудня 2017 року, що фактично складає 49 днів затримки, тому відповідно до ст. 117 КЗпПУ з відповідачів слід стягнути середній заробіток за 49 днів. Відповідно до довідки відділу освіти Міжгірської РДА (Відповідач-2) від 31.01.2018 розмір середньоденної (годинної) заробітної плати за останні два місяці становив 187,34 грн., а розмір середньої заробітної плати 3934,18 грн.. Обчислення суми, що підлягає до стягнення з відповідача на користь [PERSON] середнього заробітку: 49 дн. х 187,31 грн. = 9179,66 грн.. Школа (Відповідач-1) не є юридичною особою і фінансування такої здійснюється через централізовану бухгалтерію, яка підпорядкована відділу освіти Міжгірської РДА. Натомість відділ освіти Міжгірської РДА (Відповідач-2) відповідно до Положення про відділ освіти Міжгірської РДА зареєстрованого державним реєстратором 31.07.2014 є юридичною особою публічного права якому підпорядковані загальноосвітні заклади освіти, централізована бухгалтерія через, яку здійснюється фінансування цих закладів (в тому числі і виплата заробітних плат працівникам цих закладів). Тому, суд вважає, що стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати належних сум при звільненні [PERSON] на користь останнього слід провести з відділу освіти Міжгірської РДА, як розпорядника коштів. Суд відхиляє вимогу позивача про стягнення з Відповідача-1 та Відповідача-2 на його користь суми, що належать йому при звільненні, а також вимоги про солідарне стягнення з відповідачів цих сум та середнього заробітку за весь час затримки виплати належних при звільненні сум, оскільки судом належними доказами встановлено про проведення Відповідачем-2 повного фактичного розрахунку з [PERSON] 08 грудня 2017 року, а також те, що школа (Відповідач-1) не може нести солідарну відповідальність фінансових зобовязань (виплати заробітної плати чи будь яких інших виплат), оскільки не є розпорядником коштів і що таким є відділ освіти Міжгірської РДА в підпорядкуванні якого є централізована бухгалтерія. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору то такий відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відділу освіти Міжгірської РДА в користь держави. Інших судових витрат немає.

Outcome: partial