overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

29 грудня 2015 року ТзОВ ОТП Факторинг Україна предявив позов про стягнення з відповідача [PERSON], заборгованості по кредитному договору у розмірі 23562,15 гривень. Позов обґрунтовує тим, що 19.11.2012 року з відповідачем було укладено кредитний договір №2001524376. Відповідно до якого відповідачу було надано кредит у розмірі 865,00 гривень. Згідно договору від 22.12.2014 року до позивача перейшли всі права за вищевказаним кредитним договором. Відповідач зобов'язаний здійснювати погашення заборгованості, однак, не надав своєчасно позивачу кошти для погашення заборгованості, в результаті чого у нього виникла заборгованість у розмірі 23562,15 гривень, з яких: 21853,31 гривень - заборгованість по тілу кредиту; 1708,84 гривень - заборгованість по процентах. Відповідача було повідомлено про суму заборгованості, однак він її не погасив. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву, що просить проводити судовий розгляд справи у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Судом встановлено, що 19.11.2012 року з відповідачем було уклалено кредитний договір №2001524376, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 865,00 гривень. Відповідач був ознайомлений з тарифами та умовами кредитування, однак, платежі з погашення не здійснював. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом, у відповідача виникла заборгованість у розмірі 23562,15 гривень, з яких: 21853,31 гривень - заборгованість по тілу кредиту; 1708,84 гривень - заборгованість по процентах. Згідно ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Однак відповідач даного обовязку не виконав. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти. Оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. З відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 1218,00 гривень в користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

29 грудня 2016 року [PERSON] звернувсь до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме просила встановити, що їй належить Державний акт на право власності на земельну ділянку Серії [NUMBER], площею 2,28 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Миролюбненської сільської ради Старокостянтинівського району с.Підгірне поле [NUMBER], виданого 29.09.2003р. на підставі рішення Миролюбненської сільської ради Старокостянтинівського району за №9 від 17.02.2003р. В обґрунтування позову посилалась на те, що у даному Держакті помилково вказано її прізвище «[PERSON]», замість правильного «[PERSON]», що перешкоджає їй вільно розпоряджатись своїм майном. Представник заявника звернувсь до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутності, просив заяву задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник заінтересованої особи - Миролюбненської сільської ради Старокостянтинівського району подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [PERSON] належить Державний акт на право власності на земельну ділянку Серії [NUMBER], площею 2,28 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Миролюбненської сільської ради Старокостянтинівського району с.Підгірне поле [NUMBER], виданого 29.09.2003р. на підставі рішення Миролюбненської сільської ради Старокостянтинівського району за №9 від 17.02.2003р. Дані обставини підтверджуються: паспортними даними заявника; даними державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 29.09.2003р.; даними повідомлення Держгеокадастру Старокостянтинівського району №99-2203-99.31-2628/2-16 від 01.12.2016р.; даними довідки виданого Миролюбненською сільською радої №2223 від 22.12.2016р. На підставі викладеного та відповідно до положень ст.ст.256 - 259 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

29 грудня 2016 року [PERSON] звернувся в суд із заявою про надання права на шлюб. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в даний час він має намір вступити у шлюб із громадянкою [PERSON], [INFO], проте не може зареєструвати з нею шлюб, оскільки не досяг вісімнадцятирічного віку, по досягненню якого відповідно до діючого законодавства надається право на шлюб. Перенесення реєстрації шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану до 11 серпня 2017 року - досягнення ним вісімнадцятирічного віку може негативно вплинути на його подальше особисте життя. Просить надати йому право на шлюб, оскільки [PERSON] перебуває в стані вагітності, хоче з нею зареєструвати шлюб до народження їх дитини з метою уникнення ускладнень при реєстрації народження дитини в органах державної реєстрації актів цивільного стану. Зазначає, що реєстрація шлюбу до досягнення ним 18-річного віку відповідає його інтересам. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав заяву, просить надати йому право на шлюб, оскільки це відповідає його інтересам. Заінтересовані особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримали, просять її задовольнити. Представник заінтересованої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Локачинського районного управління юстиції у судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення заявника [PERSON], заінтересованих осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення. Згідно із ч.1 ст.22 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Відповідно до ст. 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Як вбачається з матеріалів справи, заявник [PERSON] народився 11 серпня 1999 року, що підтверджується копією його паспорта, тобто, станом на день розгляду справи він досяг 17-річного віку, однак, не досяг шлюбного віку (а.с.3). Згідно із довідкою Локачинської центральної районної лікарні від 23 грудня 2016 року № 1139/2-6 [PERSON] знаходиться на обліку в жіночій консультації Локачинської ЦРЛ з приводу вагітності (а.с.5). Судом встановлено, що надання права на шлюб відповідає інтересам [PERSON], а тому його заява підставна і підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

29 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] з проханням поділити між ними незавершений будівництвом будинок, який розташований по вул. Харківка, 50 в м. Миргороді Полтавської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками вищевказаного будинку з господарськими побудовами, на підставі рішення Миргородського міськрайонного суду від 18.08.2015 позивачу належить 37/100 частин будинку, а відповідачці 63/100. Спірним будинком з прибудинковими спорудами сторони користуються спільно, але дійти згоди з приводу розподілу будинку та споруд не можуть. Для вирішення спору 28.02.2017 ухвалою суду призначено судову будівельно - технічну експертизу, завданням якої було вирішення питання щодо дійсного ступеня готовності та оцінки вартості житлового будинку з прибудинковими спорудами, щодо можливості поділу в натурі будинку з прибудинковими спорудами. На виконання вищезазначеної ухвали суду, 21.08.2017 на адресу суду надійшов висновок експертизи № 487/488 від 10.08.2017, яким дано відповіді на питання поставлені судом, а саме: визначена ступінь готовності та вартість незавершеного будівництвом будинку з прибудинковими спорудами, запропоновано варіант розподілу будинку. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та уточнив позовні вимоги, подавши заяву, зі змісту якої вбачається, що [PERSON] просить розподілити будинковолодіння відповідно до варіанту розподілу № 2, запропонованого експертом. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій виклала прохання розгляд справи провести у її відсутність. Позов визнала, проти розподілу незавершеного будівництвом будинковолодіння не заперечувала. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що рішенням Миргородського міськрайонного суду у Полтавській області від 18 серпня 2015 року визнано незавершений будівництвом житловий будинок № 50 по вулиці Харківка в м. Миргород Полтавської області об'єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] Визначено частку [PERSON] Ю у розмірі 37/100 незавершеного будівництвом житлового будинку, а [PERSON], відповідно у розмірі 63/100. На підставі ст. 61 ЦПК України дані обставини не підлягають доказуванню. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 487/488 від 10.08.2017 експертом запропоновано три варіанти розподілу житлового будинку з господарськими побудовами по вул. Харківка, 50 в м. Миргороді Полтавської області. Та визначено, що ступінь будівельної готовності незавершеного будівництвом житлового будинку складає 83% (а.с.74 - 92). Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

29 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В заяві зазначив, що 12 серпня 2005 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 1083, зареєстрував шлюб з [PERSON]. Від шлюбу мають дочок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В даний час вони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Їх подружнє життя не склалося. Причиною розпаду сімї стало те, що між ними склалися неприязні стосунки один до одного, а тому просить суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій прохає справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву, якою прохає розглянути справу за його відсутності, позов визнає повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується лише на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявленим одним із подружжя. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12 серпня 2005 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 1083 (а.с. 3). Від шлюбу мають дочок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 5, 6). Вбачається, що між сторонами існують конфліктні стосунки. Шлюб зберегти наміру не мають. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як сімя розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням цього суд вважає, що судові витрати по справі (судовий збір) в розмірі 555 грн. 50 коп. належить стягнути з відповідача по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

29 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 26 жовтня 1985 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Зазначає, що з відповідачем відсутні спільні інтереси, мають різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. В добровільному порядку відповідач відмовляється розірвати шлюб. Посилаючись на зазначені обставини, просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилася, була повідомлена про час та місце розгляду справи в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання, а також за фактичним місцем проживання, однак будь-яких заяв про відкладення розгляду справи чи заперечень проти позову не подала. Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксування судового процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 26 жовтня 1985 року зареєстрували шлюб у м. Суми відділ РАГС міськвиконкому, актовий запис № 2318 (а. с. 4). Неповнолітніх дітей сторони не мають. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, сторони проживають окремо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Витрати на судовий збір залишити за позивачем. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

29 грудня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 15 липня 1995 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 15 липня 1995 року. Шлюб зареєстровано Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

29 грудня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №652. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 2002 року. Шлюб зареєстровано Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №652. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

29 грудня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення ними повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які мешкають з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. У судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved