Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

30.06.2015 року [PERSON], звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] та просить зменшити розмір аліментів, на утримання сина [PERSON], [INFO] з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх доходів. В обґрунтування позову зазначив, що Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 28.10.2009 року з нього на користь відповідача на утримання дитини сина [PERSON], [INFO] було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини його доходів. Рішенням Тернівського районного суду від 19.02.2015 року на користь відповідача з нього було стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/6 частини його доходу. Позивач позов підтримує в повному обсязі, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач проти позову заперечує, надала письмові заперечення в яких зазначає, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Доказів погіршення матеріального стану та здоров'я позивачем не надано. Відповідно до суті позовних вимог зменшення розміру аліментів пов'язано з допомогою Позивача батькові похилого віку, який потребує його утримання, але доказів \чеків, квитанції та інше) на підтвердження обставин, стосовно матеріальної допомоги батькові, які можуть виступати на підтвердження погіршення матеріального становища не надано. З'ясовуючи обставини, які повинні бути враховані при визначенні розміру аліментів, вважається, що позивач працездатний, хронічних захворювань не має, на обліку у центрі зайнятості населення, як безробітний, не перебуває. Виходячи із засад ст. 192 СК України, в даному випадку не можливо вважати погіршенням матеріального становища піклування за непрацездатним батьком. Позивачу слід враховувати свої зобов'язання по утриманню своїх малолітніх дітей. Позивач є молодою працездатною особою та не позбавлений права у подальшому влаштуватися на більш високооплачувану роботу для збільшення своїх доходів. Зважаючи на вказане, навіть тих аліментів, що сплачує на даний час позивач, все одно не вистачає на повноцінне забезпечення дітей. В Декларації прав людини проголошено, дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу. Ст. 3 Конвенції ООН про права дитини передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, згідно зі статтею 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Поряд з цим, у додаткових витратах на дітей позивач участі не приймає, обмежуючи участь у вихованні виключно сплатою аліментів. Вона сама виховує 12 річного сина та майже 3-ти річну доньку, які з кожним роком потребують здійснення додаткових витрат на виховання, Позивач ніякої участі у вихованні не приймає. Поряд з цим, потреби дітей на харчування, одяг, взуття, на розвиток здібностей, лікування лише збільшуються, у зв'язку з чим вона вважає необґрунтованою вимогу зменшити розмір аліментів на утримання сина. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 28.10.2009 року з [PERSON] на користь відповідача на утримання дитини сина [PERSON], [INFO] було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (а.с. 9). Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 19.02.2015 року на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/6 частини його заробітку (а.с. 10), у звязку з чим, у позивача змінився матеріальний стан. Згідно ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів визначений за рішенням суду або домовленістю батьків, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них, а тому, слід зменшити розмір аліментів, визначений за рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 28.10.2009 року, яким стягується з позивача аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], до його повноліття, з 1/4 частини всіх видів доходів до 1/6 частини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ст. 192 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved