Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-25 00:00:00

29 жовтня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути\~ з відповідача майнову та моральну шкоду заподіяну внаслідок залиття належної їй квартири. Свої вимоги мотивує тим, що 12 жовтня 2016 року з вини відповідача її квартиру було затоплено внаслідок розриву транзитного внутрішньо будинкового трубопроводу на горищі житлового будинку, про що складено відповідний акт 18 жовтня 2016 року. Завдані матеріальні збитки позивач оцінює в 33994 грн. Також позивач зазначає, що зазнала моральних страждань, оскільки в неї підвищився тиск, відчувалися болі в серці, стрес, фізично важка робота по ліквідації наслідків залиття тривала значний час. Оцінює моральну шкоду в 5000 грн. Відповідач відзив на позов не подав, надав заяву, в якій просив застосувати позовну давність. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позові. Відповідач в судове засідання не з`явився. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, враховуючи таке. Судом встановлено, що [PERSON] з 2013 року є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Послуги з утримання будинку та прибудинкової території у даному будинку надає відповідач, що підтверджується договором від 30 грудня 2015 року, укладеним між позивачем та відповідачем. 12 жовтня 2016 року в квартирі позивача сталося залиття, причиною якого був розрив транзитного внутрішньо будинкового трубопроводу на горищі житлового будинку внаслідок корозійного ушкодження металу. За вказаним фактом 18 жовтня 2016 року складено акт за участю позивача, як власника житла, та працівників ТОВ «ШП Харківенергоремонт». Акт затверджено директором ТОВ «ШП Харківенергоремонт». 17 листопада 2016 року директор ТОВ «ШП Харківенергоремонт», визнавши факт завдання шкоди позивачу, звернувся до мешканців квартири [ADDRESS] з пропозицією про відшкодування збитків у розмірі 3428 грн 52 коп плюс шпалери. Однак, як зазначає позивач, з вказаним розміром матеріальної шкоди вона не згодна. Вважає, що їй завдано матеріальних збитків на суму 33\~994 грн, а також моральної шкоди у розмірі 5000 грн. Вирішуючи питання про обґрунтованість висунутих вимог, суд виходить з наступного. Стаття 11 ЦК України\~встановлює, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання майнової шкоди передбачені у\~ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При встановленні такого елементу складу цивільного правопорушення як збитки (шкода), дослідженню підлягає їх склад та розмір. Так, відповідно до ч. 2 \~ст. 22 ЦК України\~збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до\~вимог ст.\~77\~ЦПК України\~предметом доказування\~є обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Сторони\~мають право\~обґрунтовувати належність\~конкретного доказу\~для підтвердження\~їхніх вимог\~або заперечень. \~Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на зазначені норми матеріального та процесуального права вартість (розмір) втраченого, пошкодженого, знищеного майна, або розмір витрат, які особа повинна зробити з метою його відновлення для включення\~його до суми збитків, має бути підтверджена.\~ При цьому це обов`язок позивача довести, що розмір збитків не є абстрактним. І доводитися вказані обставини мають належними доказами. В свою чергу, позивач абсолютно не довела жодними належними доказами свої вимоги про відшкодування збитків на суму понад 33\~000 грн. Самостійні розрахунки зроблені позивачем не можуть бути доказом збитків, оскільки такі розрахунки є теоретичними, не підтверджені відповідними документами, висновками спеціалістів, експертів, які б свідчили б про конкретний розмір збитку. Долучений позивач рахунок, в якому міститься перелік товару із зазначенням його вартості та кількості також не дає можливості встановити той факт, що перелічена кількість товару є необхідною для відновлювального ремонту. Тому суд не може взяти до уваги вказані матеріали як належні докази розміру збитків. В свою чергу, оскільки відповідач визнавав той факт, що ним завдано позивачу шкоду на суму 3428 грн 52 коп плюс шпалери, суд вважає за необхідне визнати доведеним факт завдання збитків на суму 4958, 52 грн (3428 грн 52 коп згідно пропозиції відповідача, шпалери 1530 грн згідно рахунку наданого позивачем), задовольнивши вимоги позову про відшкодування матеріальної шкоди частково. Що стосується вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, то слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у\~ фізичному\~ болю\~ та\~ стражданнях,\~ яких\~ фізична\~ особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у\~ душевних\~ стражданнях,\~ яких\~ фізична\~ особа\~ зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої,\~ членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у\~ душевних\~ стражданнях,\~ яких\~ фізична\~ особа\~ зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної\~ шкоди\~ визначається судом\~ залежно\~ від характеру правопорушення,\~ глибини фізичних та душевних\~ страждань,\~\~ погіршення\~\~ здібностей\~\~ потерпілого\~\~ або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди,\~ якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин,\~ які мають істотне значення. При\~\~ визначенні\~\~ розміру\~\~ відшкодування\~\~ враховуються\~\~ вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає\~ відшкодуванню та\~ не пов`язана з розміром цього відшкодування. Заподіяння позивачу моральної шкоди\~залиттям є очевидним, оскільки пошкодження майна у будь-якому випадку викликає хвилювання та страждання власника цього майна, так як особі необхідно докладати зусиль для відновлення пошкодженого майна, нести непередбачувані витрати. Зважаючи на вказане, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає належним до стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди\~ 2000\~ грн. Суд не віднайшов підстав для стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн, з огляду на ті обставини, що позивач в даній квартирі не проживала і квартира перебувала в стані, в якому вже тривалий час не робився ремонт, що вбачається з фотокарток, наданих позивачем. А доказів того, що позивач мала підвищений тиск через те, що сталося залиття, відчувала болі в серці, тривалий час ліквідовувала наслідки залиття, суду не надано. На підставі викладеного позов підлягає задоволенню частково. Вимоги відповідача про застосування строків позовної давності суд вважає необґрунтованими. Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За змістом ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Як вбачається з матеріалів справи, перебіг позовної давності розпочався 18 жовтня 2016 року, тобто з моменту, коли позивач дізналася про порушення її права. В той же час, в зв`язку з тим, що 17 листопада 2016 року відповідач направив пропозицію про відшкодування збитків на адресу позивача, тим самим визнавши свій обов`язок по відшкодуванню шкоди, з цього моменту позовна давність перервалася та почалася заново. Позивач звернулася до суду з позовом про відшкодування збитків 29 жовтня 2019 року, тобто в межах строків позовної давності. Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди, то на них позовна давність не поширюється (п. 1 ч. 1 ст. 268 ЦК України). На підставі ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог в розмірі.

Outcome: partial