Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

30 травня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. У позовній заяві посилається на ту обставину, що з відповідачем по справі вони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Від цього шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка є повнолітньою і продовжує навчання у вищому комунальному закладі «Володимир-Волинський педагогічний коледж ім. Ю.А. Кримського» та потребує витрат на навчання, придбання одягу, продуктів харчування. Вона сама не в змозі забезпечити дитині належний рівень проживання, а відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу дочці. Вказує, що відповідач не бере участі у вихованні дитини, матеріально її не забезпечує, донька повністю перебуває на її утриманні. Вона сама не може забезпечити дитині належного життєвого рівня. Добровільно відповідач не бажає надавати коштів на утримання доньки. Оскільки відповідач є військовослужбовцем, отримує немалі кошти, тобто має постійний стабільний дохід, то просить стягнути з нього аліменти у частці, а саме у розмірі ? частки від заробітної плати (доходу) відповідача щомісячно. У судовому засіданні під час розгляду справи позивачка [PERSON] позов підтримала, просить його задовільнити. Заявила клопотання про зменшення позовних вимог та просить стягнути по 1/3 частки від заробітної плати (доходу) відповідача щомісячно. Відповідач [PERSON] в судове засідання за викликом суду повторно не з»явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, а тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає за необхідне розгляд справи провести у його відсутності, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення, проти чого позивачка не заперечує. Заслухавши пояснення позивачки, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити повністю з наступних підстав. Відповідно дост. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO]. Довідкою № 224 від 26.05.2016 року, виданою вищим комунальним закладом «Володимир-Волинський педагогічний коледж ім. Ю.А. Кримського» стверджується, що [PERSON] є студенткою 3 А групи даного навчального закладу, навчається стаціонарно, термін навчання до 27.06.2017 року. Згідно ч.3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У судовому засіданні встановлено, що донька [PERSON] зареєстрована разом із матір»ю, позивачем по справі, тому остання вправі звертатись до суду із даним позовом. Відповідно до положень ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Згідно ч.2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. В свою чергу, ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; яка хворіє хронічним пієлонефритом (заключення ЛКК № 2340 від 29.10.2014 року), стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, дочки, сина; можливість надання утримання другим з батьків, а також інші обставини, що мають істотне значення. Під час розгляду справи встановлено, що між сторонами домовленості щодо добровільного надання коштів на утримання дочки, яка продовжує навчання не досягнуто. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує те, що обов'язок надавати матеріальну допомогу на утримання дочки, яка продовжує навчатись, є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. В силу ч.1ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З врахуванням вищенаведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення в розмірі по 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом 30 травня 2016 року і до закінчення дитиною навчання, однак нед довше, ніж до досягнення дитиною 23 років.

Outcome: approved