Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

9 вересня 2021 року позивач звернувся до суду з цим позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою слідчого СВ Луцького МВ УМВС України від 31.08.2011 накладено арешт на майно позивачки. Арешт було накладено в межах кримінальної справи щодо [PERSON] . Ухвалою суду від 27 вересня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 1 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи у судовому засіданні по суті. Позивач у судове засідання не прибув, представник позивача подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач Луцька окружна прокуратура подала заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, зауважив, що заперечення щодо позовних вимог відсутні. Відповідач Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області у судове засідання представника не направило, хоча вчасно та належним чином було повідомлене про час, дату та місце судового розгляду. У судове засідання відповідачі та третя особа своїх представників не направили. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, виходячи з такого. Судом встановлено, що на підставі постанови слідчого СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області від 31 серпня 2011 року в межах кримінальної справи№11-930-11 накладено арешт на відчуження частки у праві сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , яка належить обвинуваченому [PERSON] (а.с. 15). Однак, як слідує із відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна арешт накладено на всю вище зазначену квартиру (а.с. 16). В той же час, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло (а.с. 10). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с .11). Як вбачається з адвокатського запиту від 1 липня 2021 року №16 у листі Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.07.2021 №1-931/11/39298/2021 матеріали кримінального провадження відсутні в архіві суду, оскільки відповідно до постанови суду від 26.01.2012 кримінальну справу №1-931/11 про обвинувачення [PERSON] повернуто прокурору м. Луцька на додаткове розслідування і дана справа до суду більше не направлялась (а.с .13). Таким чином, судом встановлено, що на даний час обтяження не зняте, через, що позивач не має можливості скасувати накладений арешт та реалізувати свої права. Надаючи свою правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Статтею 391 ЦК України визначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 червня 2020 року у справі №727/278/19 вказала, що спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватноправовим, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого за Кримінально-процесуальним кодексом України (далі - КПК України 1960 року) та завершеного (вирок, постанова про закриття провадження) у порядку, передбаченому КПК України 1960 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц) або КПК України 2012 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11). Залежно від суб`єктного складу учасників цього спору його слід розглядати за правилами цивільного чи господарського судочинства. На думку суду, оскільки накладений арешт перешкоджає позивачу, реалізувати своє право на розпорядження майном, враховуючи, що цей арешт був накладений десять років, відсутні відомості про наявність відкритих виконавчих проваджень стосовно позивача чи відкритих кримінальних справ, зважаючи на те, що подальше існування такого обтяження є невиправданим втручанням у право позивача на мирне володіння своїм майном, суд дійшов висновку, що слід скасувати спірний арешт та задовольнити позов. На підставі наведеного та

Outcome: approved