Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

30.08.2017 [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті, в якій просив суд постановити рішення про встановлення факту смерті його батька [PERSON] на окупованій території. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 20.08.2017 в м. Донецьк (населений пункт, розташований на території, непідконтрольній державній владі України) помер його батько [PERSON], [INFO]. Причиною смерті є серцево судинна недостатність, гострий трансмуральний інфаркт міокарда передньо перегородочній та верхній області лівого шлуночка при гіпертонічній хворобі. Факт смерті померлого підтверджується довідкою про причини смерті (до форми №106/у №258) виданою комунальним закладом «Центральною міською клінічною лікарнею №1 міста Донецька»; свідоцтвом про смерть серії ДНР №075625, виданим Калинінським відділом запису актів громадянського стану міста Донецька Державної [PERSON] Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки від 22.08.2017. Заінтересована особа відмовила [PERSON] в державній реєстрації смерті [PERSON], оскільки предявлені документи не відповідають формі, визначеній законодавством України. Встановлення факту смерті заявнику необхідно для державної реєстрації смерті його батька [PERSON] Заявник просить суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO] року, громадянина України, уродженця [INFO], який помер в м. Донець Донецької Народної Республіки, 20 серпня 2017 року у віці 81 років від серцево судинної недостатності, гострого трансмурального інфаркту міокарда передньо перегородочній та верхній області лівого шлуночка при гіпертонічній хворобі. Заявник в судовому засіданні наполягав на задоволенні заявлених вимог. Представник заінтересованої особи надала суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, заперечень по справі не має. Суд, вислухавши думку заявника, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження №718463, виданого Пролетарським районним бюро РАЦС м. Сталіно, 18 травня 1959 року, актовий запис №1361, [PERSON] народився 08 травня 1959 року, матірю якого записано [PERSON], а батьком [PERSON] (а.с. 6). Судом оглянуті надані заявником документи: «справка о причине смерти (к форме №106/ у №258), выданная коммунальным учреждением «Центральной городской клинической больницей № 1 города Донецка» от 21.08.2017 (а.с. 9), в якій зазначено, що [PERSON], народився 15.10.1935,помер 20.08.2017, причиною смерті є серцево судинна недостатність, гострий трансмуральний інфаркт міокарда передньо перегородочній та верхній області лівого шлуночка при гіпертонічній хворобі; «свидетельство о смерти ДНР №075625, выданное Калининским отделом записи актов гражданского состояния г. Донецка Государственной [PERSON] Министерства юстиции Донецкой Народной Республики от 22.08.2017» (а.с. 8), в якому зазначено, що [PERSON], народився 15.10.1935 в с. Долинське Ананьєвського району Одеської області, помер 20.08.2017 в м. Донецьк Калинінського району, Донецької Народної Республіки. Ці документи не приймаються судом, як докази, через їх неналежність у звязку з обставинами, викладеним нижче. Згідно з п.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» територія Донецької Народної Республіки визнається тимчасово окупованою територією. Частиною 2 ст. 9 даного Закону передбачено будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином судом встановлено, що свідоцтво про смерть ДНР №075625, видане Калинінським відділом запису актів громадянського стану міста Донецька Державної [PERSON] Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки від 22.08.2017 та довідка про причини смерті (до форми №106/у №258) видана комунальним закладом «Центральною міською клінічною лікарнею №1 міста Донецька» є недійсними і не створюють правових наслідків, що позбавило [PERSON], який є громадянином України, можливості отримати свідоцтво про смерть його батька. Згідно зі ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати смерть [PERSON] у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року. Так, п. 5 розділу ІІІ Правил передбачено, що підставами для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. [PERSON] районного у місті [PERSON] відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 29.08.2017, заявнику було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], оскільки ним для підтвердження факту смерті було пред'явлено документ, який не є підставою для державної реєстрації смерті в розумінні ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», яка передбачає, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Враховуючи викладене, суд вважає, що для проведення державної реєстрації смерті [PERSON] є об`єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, яким є заявник, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті. Оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту. Рішення суду надасть можливість отримати громадянину України [PERSON] свідоцтво про смерть батька [PERSON] в державних органах України. З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе встановити факт, про який зазначає заявник у своїй заяві. Відповідно до ч. 2 ст. 256\~ ЦПК України тільки у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст.257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Судові витрати, понесені заявником у відповідності до ч.7 ст.235 ЦПК України, необхідно віднести за рахунок заявника. На підставі викладеного,

Outcome: approved