Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

30.09.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1 000 грн. щомісячно на кожного. В обґрунтування позову зазначила, що діти повністю знаходяться на її утриманні, а відповідач ухиляється від надання будь-якої матеріальної допомоги, хоча має таку можливість, оскільки неофіційно працює на будівельних роботах, як по місцю свого проживання, так і в Росії та має достатній дохід. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти в розмірі по 400 грн. на кожну дитину щомісячно, мотивуючи тим, що не має постійного місця роботи та сталого доходу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Згідно зі ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Згідно положень ст.ст. 141, 180-182 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені ст. 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Судом установлено, що сторони у справі є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження. З кінця 2014 року сторони разом не проживають, сумісного господарства не ведуть, сімейні відносини між собою не підтримують по причині їх розпаду. Діти проживають спільно з позивачем окремо від відповідача, що підтверджується довідкою з місця проживання від 28.09.2015 року. Домовленості про утримання спільних дітей сторони не досягли. Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача чи неможливість його працевлаштування або будь-яких доказів на спростування доводів позивача в частині стягнення з нього аліментів саме у твердій грошовій сумі, суду надано не було. Будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання ним матеріальної допомоги своїм дітям, на момент розгляду справи не існує. Крім того, відповідачем в судовому засіданні не було надано доказів на підтвердження того, що доходи і матеріальне становище позивача надають їй можливість забезпечити дітям шкільного та дошкільного віку належний життєвий рівень при отриманні аліментів у розмірі по 400грн. на дитину. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач є здоровою працездатною особою 34 років; постійного місця роботи не має, але при цьому на обліку у службі зайнятості, як безробітний, не перебуває; не приймає жодної участі в вихованні неповнолітніх дітей, відтак він спроможний сплачувати аліменти на їх утримання. На думку суду, позовні вимоги дещо завищені, а тому враховуючи визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» з 1 грудня 2015 року: 1 455 грн. - для дітей віком від 6 до 18 років), а також відсутність у позивачки інших джерел фінансування та потребу фінансової допомоги з боку відповідача, який є людиною працездатного віку, суд задовольняє позов частково - стягує аліменти в розмірі по 700 грн. щомісячно на кожну дитину, що буде відповідати, як інтересам дітей, так і матеріальному становищу та стану здоров'я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Позивачем не було надано доказів, які б давали суду підстави для встановлення розміру аліментів у сумі більшій, ніж 700 грн. на місяць на кожну дитину. Її доводи в частині того, що відповідач отримує значні доходи, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Визначена судом сума аліментів є реальною, дає змогу забезпечити мінімальні життєві потреби кожної дитини і матеріальний стан відповідача, навіть з відрахуванням аліментів, буде задовільним та стабільним, що в свою чергу не тільки не звільняє його від обов'язку утримувати своїх дітей, а навіть дозволяє йому виконувати свої зобов'язання щодо оплати аліментів у розмірі, визначеному судом. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати своїх сина й доньку до досягнення ними повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне їх утримання. Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 487,20 грн.

Outcome: partial