Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

29.09.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON],третя особа - Виконавчий комітет Первомайської міської ради Харківської області, відділ у справах дітей Первомайської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів та просила задовольнити позов,посилаючись на обставини: З 1999 року по 2008 рік перебувала у шлюбі з відповідачем. Фактично з 2008 року шлюбні стосунки були припинені і з цього часу відповідач втратив інтерес до сімейного життя , вихованням дитини не займається, матеріально не забезпечує. На підставі чого шлюб було розірвано 19 листопада 2008 року. Відповідач проживає окремо, ніякого зв*язку не підтримує, що суперечить інтересам дитини. Просила позбавити відповідача батьківських прав та стягнути аліменти у твердій грошовій сумі-4000грн.,оскільки відповідач не працює офіційно, має нерегулярний заробіток. Позивач підтримала заявлені вимоги та пояснила,що відповідач з 2009 року до дитини не приходив, неодноразово намагалася взяти дозвіл на вивезення дитини за кордон, під час АТО намагалася вивезти дитину з Донецької області, але відповідач дозволу не надавав, не бажає бачити сина,батьківські збори не відвідує, не приймає участі у вихованні дитини. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги,посилаючись на те, що відповідач протягом 2013-2014 років не займався вихованням сина, не відвідував, жодних дій щодо зустрічей з дитиною не приймав, не відвідував школу, вчителів, батьківські збори, не надав дозволу на виїзд, коли почалися бойові дії. Представник відповідача позов не визнала в частині позбавлення відповідача батьківських прав, посилаючись на його безпідставність,оскільки позивач чинить перешкоди у спілкуванні батька з дитиною, відмовлялася від отримання матеріальної допомоги на утримання сина. Не заперечує проти стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, однак вважає, що розмір аліментів 4000грн.на місяць є завищеним ,оскільки відповідач офіційно не працює, має мінливий дохід, надає допомогу батькам, пенсіонерам за віком ,тому розмір аліментів -1218 грн. є цілком розумним та справедливим. Третя особа - Виконавчий комітет Первомайської міської ради Харківської області, відділ у справах дітей Первомайської міської ради підтримав заявлені позовні вимоги,посилаючись на висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав,оскільки батько вихованням дитини не займається. Суд, вважає встановленими наступні факти та відповідні до них правовідносини: Сторони у справі є батьками [PERSON], 22.05.2000 року, який після розірвання шлюбу залишився проживати разом з матір*ю. Згідно до відмітки у паспорті громадянина України серії МТ №342323 на ім.*я [PERSON], який вона отримала 19 серпня 2014 року, постійне місце її проживання 23.07.2014 року зареєстроване за адресою: [INFO](а.с.6т.1), неповнолітній син сторін був зареєстрований разом з матір*ю за вказаною вище адресою, що підтверджується оглянутою в судовому засіданні домовою книгою та залученою до матеріалів справи її копією, з 19.09.2015 року зареєстровано за адресою: м. Первомайський, 3 мікрорайон,буд.1кв.91. З 19 березня 2013 року відповідач вибув на постійне місце мешкання до Російської Федерації, м. Ростов-на-Дону Ростовської області, значиться зареєстрованим за адресою: [INFO], РФ, є громадянином цієї країни.(а.с.44-44т.1), до цього був зареєстрованим за адресою: [INFO]. Згідно довідки директора ЗОШ №25 м. Краматорська Донецької області від 14.01.2015 року на ім.*я відповідача вбачається, що [PERSON]В, [INFO] навчався у Краматорській загальноосвітній школі 1-111 ступенів №25 м. Краматорська з 08.02.2008 року по 27.12.2013 року та згідно з заявою матері був переведений до ЗОШ №12.(а.с.49 т.1). Згідно довідки директора ЗОШ №12 [PERSON] з 06.12.2013 року є учнем 9-Б класу(а.с.50т.1). Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 05.11.2012 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], третя особа-Орган опіки та піклування виконкому Краматорської міської ради Донецької області про позбавлення батьківських прав було відмовлено. Рішення набрало законної сили, тому, відповідно до ст..61 ЦПК України обставини встановлені вказаним рішенням не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлено ці обставини. З пояснень свідків [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON] не встановлено фактів ухилення відповідача від виконання батьківських обов*язків, натомість представник відповідача [PERSON] зверталася до Краматорської міської ради Донецької області з питання неможливості зустрічей батька з дитиною, було запропоновано написати заяву до комісії по захисту прав дитини із проханням встановити час для зустрічей із дитиною. Час для зустрічей було встановлено . На комісії була присутня мати дитини, однак зустрічі не відбулися, служба у справах дитини виходила на місце та було запропоновано вирішити це питання в судовому порядку. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] зверталися до Краматорської міської ради, управління освіти у м. Краматорську з приводу неправомірних дій вчителів та директора школи ,а саме відмови у наданні батькові та бабусі інформації щодо успіхів у навчанні дитини. Відповідач звертався до служби у справах дітей з приводу встановлення часу побачень з сином, у зв*язку з тим, що батько не знаходить спільного вирішення питання з матір*ю дитини За результатами звернення було прийнято рішення органу опіки та піклування та встановлено час побачень. У зв*язку з тим, що рішення не виконувалося ,батько звернувся до суду з питання усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Відповідач звертався до служби у справах дітей неодноразово, за проханням [PERSON] начальник служи та спеціаліст виїжджали із ним на зустріч, однак зустрічі не відбулися з причини того, що ніхто не відчиняв двері, чи мати дитини відкривала двері та повідомляла,що дитина не бажає спілкуватися з батьком. Тим же рішенням Краматорського міського суду Донецької області встановлено, що згідно довідки ТВБВ №10004/0271 філіалу ДОУ АТ»Ощадбанк» відповідач у грудні 2008 року та січні 2009 року здійснив переказ коштів на ім.*я [PERSON],яка повідомлялася про це, але не з*явилася для отримання коштів.(а.с.171 обор.ст.т.1). Факт звернення відповідача та його матері [PERSON] до різних державних установ з метою чинення перешкод з боку матері у спілкуванні батька з дитиною підтверджується залученими до матеріалів справи письмовими доказами. З інформації начальника служби у справах дітей Краматорської міської ради від 26.01.2015 року на ім.*я відповідача вбачається, що позивач [PERSON] не зверталася до служби у справах дітей щодо його ухиляння від участі у вихованні сина та з приводу сприяння в захисті прав дитини.(а.с.177т.1). Рішенням виконавчого комітету Краматорської міської ради [PERSON] надано дозвіл на оздоровлення сина [PERSON],[INFO] ,щорічно під час літніх канікул на строк п*ять днів,коли дитина не оздоровлюється з матір*ю,та під час зимових канікул з 5 по 10 січня. 25.01.2013 року та 26.03.2013 року відповідач звертався до органу опіки та піклування Краматорської міської ради щодо реалізації права на виховання та оздоровлення сина(а.с.178т.1). З заяв відповідача на ім.*я директора школи вбачається, що відповідач надавав номери телефонів, факсу за для повідомлення його чи його представника про батьківські збори, консультації для батьків, інші заходи (а.с.183,186-189,192-194,195-196,207т.1). З інформації директора Краматорської ЗОШ №12 вбачається, що відповідач з 06.12.2013 року та по теперішній час навчанням та вихованням сина не займається, до школи на батьківські збори не приходив,з класним керівником не спілкувався, не цікавився шкільним життям та проблемами сина, всі функції по вихованню сина виконує матір - [PERSON]В.(а.с.21,22т2). З інформації директора Краматорського міського центру соціальних служб для сім*ї, дітей та молоді від 14.05.2009 року №142 вбачається, що позивач по справі не погоджується на побачення батька з сином за місцем проживання дитини(а.с.33т.2). Згідно рішення Краматорської міської ради від 05.11.2008 року за заявою відповідача було встановлено час побачень відповідача з сином ,щотижнево з 20.00 години п*ятниці до 18 години неділі.(а.с.45т.2).,яке позивачем не виконувалося (а.с.47,48т.2). Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 01.06.2009 року та відповідно до виконавчого листа від 01.06.2009 року визначено час для побачення і спілкування [PERSON] з малолітнім сином [PERSON],з 10 години до 18 години кожного суботи за бажанням дитини. З приводу вирішення цього питання з позовом до суду звертався відповідач,що на думку суду свідчить про бажання відповідача спілкуватися з дитиною, приймати участь у його вихованні. Інформацією Генерального консульства України в м. Ростові-на-Дону підтверджено заборону з 17 березня 2014 року на в*їзд на територію України дорослим чоловікам від 16 до 60 років,пропуск цієї категорії здійснюється за дозволом начальника регіонального управління, лише в екстрених випадках за наявності підтверджуючих документів в міждержавних пунктах пропуску.(а.с.113т.2).,з чого суд робить висновок про неможливість з 17.03.2014 року вільного перетину відповідачем державного кордону України з метою відвідування вчителів, батьківських зборів,тощо. Висновком органу опіки та піклування Первомайської міської ради Харківської області від 06.08.2014 року було визнано за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON],[INFO],який на думку суду носить передчасний характер, оскільки повідомлення про час та день розгляду питання відносно позбавлення батьківських прав відповідача було направлено службою у справах дітей Первомайської міської ради Харківської області рекомендованим листом за вказаною адресою:м. Краматорськ, [ADDRESS], де відповідач не проживав та не був зареєстрованим та отримано за вказаною адресою лише 13.08.2014 року, тобто питання було розглянуто за відсутність особи, яка могла надати необхідні пояснення (а.с.10т.1,а.с.126,137 т.2). Згідно висновку органу опіки та піклування Краматорської міської ради про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав вбачається,що [PERSON] завжди висловлював бажання бачитись зі своїм сином, приймати участь у його вихованні, займатися його розвитком, крім того [PERSON] відмовилася від аліментів на дитину,[PERSON] перераховує кошти на утримання сина на особисті рахунки,відкриті на ім.*я дитини(а.с.32т.2). Проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивачем не надано жодної негативної характеристики відповідача, відсутні докази протиправної поведінки відповідача та негативний вплив такої поведінки на дитину. В матеріалах справи відсутні будь-які довідки лікувальних закладів про перебування відповідача на обліку у лікаря психіатра та нарколога. В матеріалах справи відсутні докази проведення з відповідачем профілактичної роботи щодо неналежного виконання ним батьківських прав, відсутні докази попередження відповідача про відповідальність за невиконання батьківських обов*язків щодо утримання та виховання дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, чи здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення , судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст..9 Конвенції про права дитини визначено, що держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням , визначають відповідно до застосованого закону і процедур ,що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Згідно ст.. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому, виховання в сім*ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Відповідно до п.п.15,16 роз*ясень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини,захист її інтересів,на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін..), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов*язків,а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об*активного з*ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов*язів має місце,коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов*язками. Згідно ст..164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав,якщо вона,він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров*я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов*язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини,примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини; Із змісту зазначеної норми випливає,що ухилення від виконання юридичного обов*язку по вихованню дитини завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Враховуючи,що відповідач зареєстрований та постійно проживає на території іншої країни,з урахуванням складнощів, які виникають з перетином державного кордону України особам чоловічої статі у віці від 16 до 60 років, перешкод які чинить позивач у спілкуванні відповідача особисто з дитиною за місцем мешкання чи в школі, чи його представнику,бабусі [PERSON] та з огляду на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд, вважає,що позивач не довела ,що відповідач свідомо та умисно не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини,його навчання та виховання, вважає,що факт навмисного ухилення відповідача від виконання обов*язків по вихованню дитини судом не встановлено. Доводи позивача про ненадання відповідачем дозволу на виїзд дитини за кордон,як підставу для позбавлення батьківських прав судом відкидається, оскільки позивач має право для звернення до суду за захистом прав дитини та спростовується наявними рішеннями суду про надання дозволу на виїзд дитини за кордон. На підставі наведеного, враховуючи інтереси дитини,суд, вважає,що в задоволенні позову в частині позбавлення батьківських прав необхідно відмовити. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. (18 років) Відповідно до ст..184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин,що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З наданої відповідачем трудової книжки вбачається, що він не працює, що визнає позивач, та на що посилався в обґрунтування заявленої позовної вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Однак позивачем не надано жодного доказу, який би свідчив про те, що відповідач, який не працює та має мінливий дохід спроможний щомісяця сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 4000грн. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти стягнення аліментів у твердій грошовій сумі - в розмірі мінімальної заробітної плати- 1218 грн. Враховуючи, що суми прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати на 2015 рік ,встановлені Законом України »Про внесення змін до Закону України »Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 17.09.2015 року з 01 вересня 2015 року становить-1378гривень, суд, приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі-1378грн. на місяць.

Outcome: partial