Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

31 серпня 2016 року до Куйбишевського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивач [PERSON] просить суд винести рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON], зареєстрований 21 травня 1997 року Берестівською сільською радою народних депутатів Бердянського району Запорізької області, актовий запис №3. Позивач [PERSON] вказав, що спільне життя з відповідачкою не склалося, немає взаємного порозуміння. Відповідачка на розірвання шлюбу згодна. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем і перебуває на його утриманні. За таких обставин [PERSON] вимушений звернутися до суду із відповідним позовом, посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачкою буде суперечити його інтересам. Позивач [PERSON] у відповідній письмовій заяв, поданій до суду, вказав про те, що він підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які ним були викладені в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] письмово повідомила судові про те, що нею визнаються обставини, зазначені у позовній заяві та вона не заперечує проти задоволення позову. Сторони у судове засідання не зявились, про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином , до суду подали заяви з проханням слухати справу без їх участі. Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Шлюб між сторонами укладено 21 травня 1997 року Берестівською сільською радою народних депутатів Бердянського району Запорізької області, актовий запис № 3. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи вбачається, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося, в сім'ї немає порозуміння, між подружжям втрачено почуття поваги один до одного, і, як наслідок, намагання зберегти сімю ні до чого не привели. Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи немає. Сторони зазначені обставини у справі не оспорювали, фактично їх визнали, тому у відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам одного з подружжя. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved