Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

29.11.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошової суми індексу інфляції та відсоткової ставки з суми боргу в наслідок невиконання рішення суду. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що рішенням Малиновського районного суду від 22.09.15 року з відповідача стягнуто на його користь заборгованість за договором позики в сумі 502668,36 грн. та судовий збір в розмірі 3775,80 грн. приймаючи до уваги, що після ухвалення рішення суду від 22.09.15 року відповідач продовжує не виконувати рішення суду від 22.09.2015 року, створилась нова грошова сума, повязана з затримкою виконання грошевого зобовязання, яка складається з суми індексу інфляції, 3% річних за період з 23.09.15 року по теперішній час, а також судові витрати при подачі позову до суду. Рішення суду відповідачем не виконано, тому відкрито виконавче провадження про примусове виконання рішення суду від 22.09.2015 року. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову суму індексу інфляції з суми боргу, яка утворилась внаслідок рішення суду від 22.09.2015 року в розмірі 79974,48 грн., стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову суму відсоткової ставки 3% з суми боргу, яка утворилась внаслідок невиконання рішення суду від 22.09.2015 року розмірі 21725,31 грн., а також судовий збір. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але в позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Рішенням Малиновського районного суду від 22.09.2015 року з відповідача стягнуто на користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 502668,36 грн. та судовий збір в розмірі 3775,80 грн. (а.с.5) В добровільному порядку відповідач рішення суду від 22.09.2015 року не виконує. 20.10.2015 року державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON] розглянуто заяву про примусове виконання та відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №521/12599/15-ц виданого 12.10.2015 року (а.с.6) Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності зі ст. 625 ч.1 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов'язання. За правилами ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно, до дня повернення позики. Відповідно до ч.1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач, як позичальник, не виконав умови договору щодо своєчасного повернення позики, тому позов підлягає задоволенню в частині стягнення грошової суму відсоткової ставки 3% з суми боргу, яка утворилась внаслідок невиконання рішення суду від 22.09.2015 року в розмірі 21725,31 грн. Що ж стосується вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційні нарахування у розмірі 79974,48 грн., то суд вважає вказані вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Так, відповідно до ч.2\~ст.625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Грошовою одиницею України є гривня, інфляція це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги. Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періоді порівняно з базисним. Застосування до простроченої суми грошового зобовязання встановленого індексу інфляції за весь час прострочення за своєю правовою природою є відшкодуванням збитків, завданих кредитору внаслідок знецінювання його грошових коштів у звязку зі зростанням загального рівня цін на товари і послуги протягом певного періоду часу. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності, а не іноземної валюти. Таким чином, за\~ст.625 ЦК України\~встановлений індекс інфляції ураховується до суми боргу в разі наявності між сторонами грошових зобовязань у валюті України гривні, в той час як між сторонами у справі виникли грошові зобовязання у іноземній валюті (а.с.5), що унеможливлює задоволення позову про стягнення інфляційних втрат. Крім цього відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути пропорційно до суми задоволеного позову судовий сбір у розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial