overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

31 липня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 07 липня 2018 року. Від подружнього життя дітей не мають. Однією сім`єю проживали до червня 2019 року, з того часу сім`я розпалася. Основою до розпаду сім`ї послугувало те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, різняться погляди на життя, що призвело до погіршання відносин та розладу в сім`ї. Подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе, суперечить його інтересам та інтересам дружини, тому він просить суд шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву, якою просив справу заслухати без його участі, позов задовольнити та шлюб розірвати. На примирення він не згоден. Відповідач [PERSON] також в судове засідання не з`явилася, електронною поштою направила заяву, в якій позов визнала та на розірвання шлюбу погодилася. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заяви сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] 07 липня 2018 року зареєстрували шлюб у Зарічному районному у місті Суми відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 383, що підтверджується свідоцтвом про одруження Серії [NUMBER] (а. с. 7). Як встановлено судом, основою розпаду сім`ї послугувало те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, різняться погляди на життя, що, призвело до погіршання стосунків між ними та розладу в сім`ї, що, як зазначає позивач, суперечить його інтересам та інтересам відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, тому шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу необхідно відповідачу залишити прізвище - [PERSON] , яке вона не змінювала при одруженні. Відповідно до вимог ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 384,20 грн., з державного бюджету позивачу необхідно повернути судовий збір в сумі 384,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

31 липня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 12.02.1992 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 216. Від шлюбу спільних дітей не мають. Позивач зазначає, що з 1994 року ведення ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Сім`я розпалась остаточно, відновлювати подружні стосунки позивач не бажає. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Надала суду письмову заяву, згідно якої просила суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позовних вимог не заперечував. \~ \~ \~ \~Дослідивши надані письмові докази, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. З свідоцтва про шлюб вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 12.02.1992 року у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 216. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. При цьому суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сімейні відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично припинились, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, ведення спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Згідно до положень статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] та збереження їх сім`ї неможливе і суперечить інтересам позивача, тому позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~У зв`язку із задоволенням позовних вимог позивача про розірвання шлюбу, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 768,40 грн. Аналізуючи вищезазначене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

31 липня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 18 січня 2012 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у Донецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 19. Від зазначеного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , сумісне життя з відповідачем припинене, сім`я розпалась остаточно, відновлювати подружні стосунки позивач не бажає. Тому позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву, згідно якої просила суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позовних вимог не заперечував. \~ \~ \~ \~Дослідивши надані письмові докази, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. З свідоцтва про шлюб вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 18 січня 2012 року Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 19. Свідоцтвом про народження підтверджується, що подружжя має неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 846. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. При цьому суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сімейні відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично припинились, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, ведення спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Згідно до положень статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя [PERSON] і [PERSON] та збереження їх сім`ї неможливе і суперечить інтересам позивача, тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Аналізуючи вищезазначене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

31 липня 2019 року [PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що 18 листопада 2000 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Під час спільного проживання у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] , який на даний час вже повнолітній та дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою. Позивач зазначає, що спільне життя подружжя припинено в зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, веденням справ у сім`ї, що сприяло постійним непорозумінням та сваркам. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, а тому збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить її інтересам, просила шлюб розірвати. Сторони в підготовче судове засідання не з`явились, про дату, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. При цьому позивач позов підтримала та просила його задоволити. Відповідач позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 18 листопада 2000 року сторони зареєстрували шлюб (а.с.3). Від даного шлюбу у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження (копія на а.с. 4). Враховуючи викладене та приймаючи до уваги письмову заяву відповідача про визнання позову, на підставі ст. ст. 104, 105 СК України, в порядку ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. ст. 110, 112, 113, 114, 115 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

31 липня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що з 10 травня 2014 року перебуває з останнім у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають сина [PERSON] , [INFO] , однак спільне життя з відповідачем не склалося через непорозуміння, у зв`язку з чим вони з березня 2019 року проживають окремо та фактично припинили шлюбні відносини, відтак їх сім`я не може бути збережена. Ухвалою суду від 01 серпня 2019 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, її розгляд ухвалено проводити у порядку загального позовного провадження, у зв`язку з чим розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання о 09 год. 20 хв. 27 серпня 2019 року / а.с.11 /. У підготовче засідання сторони не з`явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі / а.с.14-15 /. При цьому, відповідач [PERSON] не скористався правом подати відзив на позов. За правилами ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Зважаючи на те, що таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи буде здійснено на підставі наявних у суду матеріалів. Перевіривши фактичні обставини справи, наявними в ній, доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, суд з урахуванням того, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приходить до висновку про задоволення позову та ухвалення рішення відповідно до вимог ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України за результатами підготовчого провадження, виходячи з наступного. Так, сторони 10 травня 2014 року у виконавчому комітеті Гоголівської сільської ради Шишацького району Полтавської області зареєстрували шлюб, про що цього ж дня в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 3 та видано свідоцтво серії [NUMBER] / а.с.7 /. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . За правилами вимог ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи, що сторони на даний час шлюбних стосунків не підтримують через виниклі між ними непорозуміння та втрату почуття поваги й любові один до одного, у зв`язку з чим їх подальше життя в складі однієї сім`ї є неможливим, так як це суперечило б інтересам кожного із них, суд вважає за необхідне розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

31 липня 2019 року адвокат Михайленко Наталя Миколаївна звернулась до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області в інтересах [PERSON] із заявою про встановлення факту належності останньому архівних довідок, виданих архівним відділом Очаківської РДА Миколаївської області № М-149/04-05 та № М-146/04-05 від 02.05.2019 року. В обґрунтування заяви зазначила, що [PERSON] у 2019 році, після досягнення ним 60-річного віку, звернувся до Очаківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області із заявою про призначення йому пенсії. Тоді ж працівником управління було зауважено, що архівні довідки, видані щодо заробітної плати заявника, не можуть братися до уваги, оскільки видані на ім`я [PERSON] , тоді як ім`я заявника - [PERSON] . Через помилкове написання власного імені заявник не може реалізувати своє право на врахування заробітної плати при встановленні йому розміру пенсії, а тому змушений звернутися до суду. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримала. Заявник та представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином (а.с. 26). Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що під час звірки документів за заявою [PERSON] було виявлено, що в книгах обліку розрахунків по оплаті праці в період з березня по листопад 1977 року значиться [PERSON] (російською мовою), в період з 1980 по 1990 роки - [PERSON] , у період з 1991 по 1997 роки та січень-листопад 1998 року - [PERSON] . В підтвердження зазначених фактів суду надано довідку про результати звірки достовірності видачі архівних довідок (а.с. 28). З досліджених в судовому засіданні архівних довідок №М-146/04-05 та №М-149/04-05 від 02 травня 2019 року, виданих архівним відділом Очаківської районної державної адміністрації Миколаївської області, слідує, що ці довідки належать [PERSON] (а.с. 7, 8). Так, довідка №М-146/04-05 видана щодо належної заявнику заробітної плати за період з березня 1977 року по 1987 рік включно, а довідка №М-149/04-05 - за період з 1988 по 1994 роки. У відповідності до пункту 6 частини 1 ст. 315 ЦПК України, суд вправі встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. З огляду на вищевикладене, а також той факт, що заявник позбавлений можливості реалізувати своє право на отримання пенсії з урахуванням розміру його заробітної плати, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви та визнання факту належності [PERSON] наведених вище архівних довідок. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

31 липня 2019 року до суду заявлено позов [PERSON] , в якому він вимагає розірвати шлюб між ним і відповідачкою, зареєстрований 26 червня 1974 року виконкомом Андрушівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, актовий запис № 11, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем у них не склалося, по причині того, що він перебуває у цивільному шлюбі з 1979 року. Фактично шлюбні відносини між ними припинені. Спільного господарства з відповідачкою не веде, спорів про поділ майна, що є їхньою спільною власністю немає. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак направив до суду телефонограму в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка, [PERSON] будучи належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи в судове засідання не з`явилась, повідомлення про причини своєї неявки, відзиву на позовну заяву та заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не надіслала, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4 ст. 223 ЦПК України. (а.с. 12, 16-18). Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного КодексуУкраїни шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З`ясувавши позицію позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне постановити рішення про розірвання шлюбу, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного із них. Спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю немає, а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що буде суперечити інтересам одного із них. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

31 липня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що на цей час сторонами припинено ведення спільного господарства, примирення та відновлення сім`ї є неможливими, сторони втратили почуття любові та поваги, шлюб має формальний характер. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином, до суду надала заяву про визнання позову. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позовна заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Судовим розглядом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 січня 2014 року, мають дитину - [PERSON] , [INFO] . На цей час остаточно припинили ведення сумісного господарства, подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно зі ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд дійшов висновку, що шлюб сторін має формальний характер, подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має для них істотне значення, тому позовну заяву слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

31 липня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказала, що відповідач участі в утриманні дитини не бере, хоча має таку можливість. Просить стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Позивач надала письмову заяву про підтримку позову, розгляд справи за її відсутності. Відповідач надав письмову заяву про визнання позову, обізнаність з наслідками його визнання, розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 3), який проживає з позивачем (а.с. 5, 6). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальнім, а не солідарним. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку /доходу/ її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У той же час відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Внаслідок задоволення позову судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved