Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

29 березня 2017 року до суду звернувся позивач з вищевказаною позовною заявою, в якій просить суд поновити строк позовної давності для звернення до суду та визнати за ним право на земельну частку (пай) в розмірі 9,1 в умовних кадастрових гектарах по колишньому КСП «Перемога». В обгрунтування позову вказує, що він працював в КСП «Перемога» з 01 серпня 1991 року і був прийнятий в члени КСП «Перемога» 02.08.1994 року. В список до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Перемога», який виданий 10 серпня 1994 року, включений під № 358. Сертифікат на право на земельну частку (пай) не отримував по тій причині, що на час видачі сертифікатів знаходився у місцях позбавлення волі . Про те, що він включений до списку до Державного акту право колективної власності КСП «Перемога» дізнався у березня 2017 року від свого сусіда [PERSON], який продивився списки і у цих списках побачив прізвище позивача, про що повідомив йому про це. 09 березня 2017 року позивач звернувся до Софіївської районної державної адміністрації з заявою про видачу йому сертифікату на земельну частку (пай), але йому відмовлено та рекомендовано звернутись до суду. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, просить суд позов задовольнити. Представник відповідача Софіївської районної державної адміністрації [PERSON] В у судовому засіданні проти позову заперечував, просить суд відмовити у його задоволенні, адже позивачем строк позовної давності пропущений та ним не надано належних та допустимих доказів поважності пропуску вказаного строку. Представник третьої особи - Відділу Держгеокадастру в Софіївському районі, належним чином повідомлений у судове засідання не з'явився, надав заяву відповідно до якої підтримує заперечення відповідача. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що при перегляді матеріалів Державного акту на право колективної власності та списку до нього, побачив прізвище позивача, та повідомив про це його. Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи учасників судового засідання, приходить до наступного: Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.. 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14.02.1992 року земля є об'єктом права колективної власності підприємства, майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам ,суб'єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени в частині майна, яку вони одержують при виході із підприємства. Згідно п. 2 Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до протоколу № 6 засідання правління КСП «Перемога» від 02.08.1994 року [PERSON] прийнято у члени КСП «Перемога» та направлено на навчання до Софіївського СПТУ - 87 (а.с. 6). Відповідно до архівної довідки № 49 від 11.01.2017 року «Софіївського районного трудового архіву», яка видана на підставі архівних документів колгоспу «Побєда» та КСП «Перемога», розрахунково-платіжних відомостей колгоспників з нарахування заробітної плати за 1991 та 1993 роки, дійсно підтверджено, що [PERSON] працював у зазначеному КСП (а.с. 11). Державний акт на право колективної власності КСП «Перемога» серії ДП Сф 0003 виданий 10 серпня 1994 року, до державного акту додавався список громадян членів КСП. Відповідно до листа Відділу Держгеокадастру в Софіївському районі [PERSON] включений до нього під № 358 (а.с. 8). Крім того, свідок [PERSON] у судовому засіданні під присягою також надав пояснення, відповідно до яких зазначив, що він з позивачем працював у вказаному КСП. Позивач під час паювання земель та видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай) не звертався до керівництва КСП « Перемога» за отриманням сертифікату на своє ім`я, так як йому про це було невідомо, в подальшому відбував покарання, що перешкоджало йому звернутись до суду, дана обставина підтверджена довідкою № 88-13012017/12210 серія ІНД № 0494700 (а.с. 7), з якої вбачається, що позивач притягувався до кримінальної відповідальності 26.09.1993 року, засуджений 30.04.1992 року, 06.12.2000 року, 13.11.2008 року. Лише у березні 2017 року він звернувся до відповідача за видачею на його ім`я сертифікату площею 9,1 в умовних кадастрових гектарах по колишньому КСП «Перемога», однак Софіївська районна державна адміністрація відмовила у його видачі у зв`язку із скасуванням повноважень адміністрацій стосовно видачі сертифікатів. Зазначила, що чинним законодавством не врегульовано питання видачі сертифікатів на земельні частки (паї). (а.с.12,13). Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст. 55 Конституції України передбачає, що кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Право приватної власності набуваються в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власниками земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) . Відповідно до п. п. 16,17 Перехідних положень ЗК України, громадянам власникам земельних частко (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв), у натурі (на місцевості) земельних ділок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до ст.. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує таке право власності. Оцінивши надані докази у їх сукупності, а також враховуючи той факт, що визнання права за позивачем на земельну частку (пай) не порушує нічиїх інтересів та прав, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтований та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст.261 ЦК України, перебіг строку позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права. Як судом встановлено, що позивач в період з 1992 по 2000 роки перебував у місяцях позбавлення волі, тому з об'єктивних обставин не міг отримати вказаний сертифікат та лише у 2017 році у березні місяці він дізнався про своє порушене право, вказана обставина знайшла своє підтвердження згідно пояснень, наданими свідком у судовому засіданні під присягою. З урахуванням зазначених обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] ще в серпні 1994 році міг довідатись про своє право на земельну ділянку (пай) однак, однак з причин, які визнані судом поважними, довідався про це лише у 2017 році та негайно звернувся до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК Украйни, якщо суд визнає поважними причини пропуску позовної давності, порушене право підлягає захисту, а тому суд поновлює [PERSON] строк, встановлений для звернення до суду за захистом порушеного права.

Outcome: approved