Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

31 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу укладеного між ними та стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Після розірвання шлюбу просила залишити за собою прізвище «Кіріченко». Крім того просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини його доходів на своє утримання до виповнення доньці 3-х річного віку тобто до 15 березня 2017 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та часті сварки. З 21 травня 2016 року відповідач проживає окремо від сімї, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки та дружини не надає. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та прохала їх задовольнити. Збереження сімї вважала неможливим. Надала пояснення аналогічні, викладеним нею у позовній заяві. Зазначила, що на даний час вони з відповідачем проживають окремо один від одного, спільного домогосподарства не ведуть та мають окремі бюджети. На утримання доньки та дружини відповідач коштів не надає, має постійну роботу оскільки являється військовослужбовцем контрактником. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надіслав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнав частково, а саме не заперечував проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання доньки у розмірі, передбаченому позовною заявою. Розмір аліментів на утримання дружини просив зменшити з 25% до 15%. Позивач [PERSON] в судовому засіданні погодилась на запропонований відповідачем розмір аліментів на її утримання. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні юридичні факти та правовідносини, що їх супроводжують. Судом встановлено, що позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище Кіріченко) [PERSON] та відповідач [PERSON] 01 жовтня 2013 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ № 108324, виданим у день реєстрації шлюбу Стасівською сільською радою Диканського району Полтавської області, актовий запис № 2 (а.с.6). Сторони мають спільну доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження І-КЕ № 194872, виданим 09 квітня 2014 року Яреськівською сільською радою Шишацького району Полтавської області, актовий запис № 15 (а.с.5). Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Шишацької РДА від 30.08.2016 № 3119 позивач [PERSON] перебуває на обліку управління та з 01.01.2014 року одержує допомогу у розмірі 130 грн. по догляду за дитиною до 3-х років непрацюючими жінками (а.с.7). З пояснень позивача судом встановлено, що сторони на протязі останніх 4-х місяців фактичні шлюбні стосунки не підтримують, ведуть домогосподарство окремо один від одного, спільного сімейного бюджету не мають, а отже шлюб має формальний характер. Проти розірвання шлюбу сторони не заперечують, майнових претензій один до одного не висловлюють. Спору щодо проживання неповнолітньої дитини разом з матірю між ними не має. Проживаючи окремо від сімї, відповідач кошти на утримання дружини та доньки надає в недостатній кількості та несистематично, хоча має постійну роботу та джерело доходу. Відомості про наявність у відповідача інших утриманців відсутні. Скарги на стан здоровя з боку відповідача до суду не надходили. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За змістом ст.ст. 54, 55 СК України базовою засадою побудови сімейних відносин є рівність чоловіка і жінки, взаємні почуття любові і поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки це суперечило б волі та інтересам кожного з них, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині розірвання шлюбу. Враховуючи те, що позивач виявила бажати змінити прізвище на дошлюбне, суд,

Outcome: partial