Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

\~\~\~7 березня 2012 року між мною та ТОВ «Бурти-Перемога», відповідачем по справі, було укладено договір оренди належної позивачу на праві власності земельної ділянки (надалі » Договір) кадастровий номер 3222281200:05:308:0045, площею 2,5860 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Буртівської сільської ради Кагарлицького району Київської області. Майнове право позивача на зазначену вище земельну ділянку посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 927124 (копія додається). Одночасно з договором оренди позивачем та директором ТОВ «Бурти-Перемога» [PERSON] було підписано акт приймання-передачі цієї земельної ділянки. Відповідно до пункту 3.1. Договору строк його дії сторонами було визначено на 5 років. Згідно пунктів 4.1. - 4.6. Договору відповідач, починаючи з 2012 року і до 2017 року включно, відповідач сплачував відповідні кошти або у рахунок орендної плати за користування моєю землею надавав мені пшеницю, кукурудзу, крупи, цукор, олію, тощо. Згідно з умовами пункту 3.3. Договору, якщо у місячний термін після закінчення строку його дії орендодавець подасть орендареві письмове повідомлення-заперечення у поновленні Договору, останній припиняє свою дію. Проте, коли 8 грудня 2016 року позивач завчасно подав орендареві (відповідачеві) письмове повідомлення про намір не продовжувати з відповідачем орендних відносин, вказана заява була відповідачем проігнорована та залишена без відповіді. Після цього позивач подав відповідачеві ще три аналогічні звернення на що отримав відмову щодо добровільного припинення орендних відносин за Договором. Відповідач аргументує свою відмову щодо припинення орендних відносин у звязку із закінченням строку дії Договору тим, що договір оренди набув чинності лише з моменту його державної реєстрації 19.01.2014 року - через 2 роки після його укладення та передачі позивачем земельної ділянки відповідачеві за актом приймання-передачі. Проте, згідно ст. 17 Закону України «Про оренду землі» передача обєкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі за актом приймання-передачі, який є його невідємною складовою частиною відповідно до вимог ст. 15 цього закону (в редакції, чинній на дату укладення спірного договору). Отже, відповідно до зазначених вище норм закону та пункту 6.2. Договору відбулась передача орендодавцем обєкта оренди орендарю у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. Згідно ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Оскільки Договір було укладено 07.03.2012 року (момент укладення Договору) строком на 5 років, цього ж дня згідно акту приймання-передачі ТОВ «Бурти-Перемога» було передано земельну ділянку для використання і з цього ж дня відповідач використовує земельну ділянку та сплачує орендну плату, то 5 років сплинуло 07.03.2017 року і з наступного дня закінчився термін дії Договору. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору. За змістом ст. 640 ЦК України та статей 18,20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору. Про дану обставину також свідчить здійснення державної реєстрації договору оренди землі, оскільки відповідно до 15 Закону України «Про оренду землі», відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4- 6,11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди. Вищевказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року у справі № 6- 162ц 13, яка, відповідно до ст. 360-7 ЩІК України є обов'язковою для усіх судів України. Аналогічна правова позиція викладена і в ухвалі ВССУ від 20.01.2016 року по справі № 6-24387 ск 15, ухвалі ВССУ від 02.03.2016 року по справі № 6-21856 ск 15, ухвалі ВССУ від 16.12.2015 року по справі № 6- 27193 ск 15, ухвалі ВССУ від 25.07,2016 року та інших рішеннях ВССУ та ВСУ. В разі припинення або розірвання договору Орендар зобовязаний повернути Орендодавцеві земельну ділянку у стані не гіршому у порівнянні з тим, у якому він одержав її в оренду (п. 7.1. Договору). Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оренду землі», у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Позивач просив суд визнати договір оренди земельної ділянки припиненим, скасувати його державну реєстрацію та зобовязати відповідача повернути земельну ділянку позивачу. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Представник відповідача пояснив, що відповідач не визнає позов, так як договір оренди набрав чинності після його державної реєстрації 19.01.2014 року і строк дії права оренди у відповідача закінчується 19.01.2019 року. Судом встановлено слідуюче. 7 березня 2012 року між позивачем та ТОВ «Бурти-Перемога», відповідачем по справі, було укладено договір оренди належної позивачу на праві власності земельної ділянки (надалі » Договір) кадастровий номер 3222281200:05:308:0045, площею 2,5860 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Буртівської сільської ради Кагарлицького району Київської області. Майнове право позивача на зазначену вище земельну ділянку посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 927124 (копія додається). Одночасно з договором оренди позивачем та директором ТОВ «Бурти-Перемога» [PERSON] було підписано акт приймання-передачі цієї земельної ділянки. Відповідно до пункту 3.1. Договору строк його дії сторонами було визначено на 5 років. Державна реєстрації договору оренди відбулась 19.01.2014 року. Відповідно до ст.792 ч.2 ЦК України відносини щодо найму ( оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно ст.ст.18,20 ЗУ « Про оренду землі» ( в редакції чинній на момент укладення договору) укладений договір підлягає державній реєстрації і договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Отже строк дії спірного договору оренди землі починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення. І така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 18 .01.2017 року у справі №6-2777цс16 і у справі №6-643цс16, а тому суд не приймає посилання позивача на практику нижчестоящих судів по відношенню до практики Верховного Суду України.. З урахуванням зазначених норм матеріального права строк дії спірного договору спливає 19.01.2019 року, а не 7.03.2017 року як посилається позивач. Тому права позивача не порушені і в задоволенні позову відмовити.

Outcome: dismissed