Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

7 державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Донецькій області звернувся до Мар`їнського районного суду Донецької області з позовною заявою про визнання [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування службовим житловим приміщенням. У судове засідання з`явився представник позивача, заявлені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Від відповідача-2, [PERSON] , надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Від третьої особи, Курахівської міської ради, надійшов лист про розгляд справи без участі представника, проти позовних вимог не заперечують. Відповідач-1, [PERSON] , у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. 7 державний пожежно-рятувальний загін ГУ ДСНС України у Донецькій області є власником житлового будинку [ADDRESS] . На підставі рішення Мар`їнської районної ради депутатів від 13.11.1976 року № 299 «Об установлении служебных квартир для работников пожарной охраны» квартири у житловому будинку за адресою [ADDRESS] вважаються службовими. У 1977 році громадянин [PERSON] зі своєю сім`єю отримав квартиру [ADDRESS] для тимчасового користування як працівник ППЧ-144. У 1985 році громадянин [PERSON] був звільнений із займаної посади, з того часу за зазначеною адресою він не мешкає, а його дружина [PERSON] разом з донькою [PERSON] , [INFO] , залишились мешкати за даною адресою. На підставі рішення виконкому від 27.03.1996 року за № 94 «Обмін усередині міста» громадянка [PERSON] отримала ордер від 02.04.1996 року № 4528, виданий Курахівською міською радою народних депутатів Мар`їнського району Донецької області на службову квартиру за адресою [ADDRESS] , яка належить Державі в особі Державної служби України з надзвичайних ситуацій та знаходиться в оперативному управлінні у 7 державному пожежно-рятувальному загоні Головного управління. Разом з [PERSON] в службовій квартирі зареєстровані члени її сім`ї, а саме: донька [PERSON] , [INFO] , яка на той час мала неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У квітні 2020 року 7 державному пожежно-рятувальному загону Головного управління стало відомо, що [INFO] громадянка [PERSON] померла, а її донька [PERSON] , 1975 року народження, та онук [PERSON] , 1995 року народження, з 2012 року по теперішній час у зазначеній квартирі не проживає і місце їх перебування невідоме. Витрати по утриманню майна відповідачі не ведуть, не беруть участі в сплаті комунальних послуг. Відповідно до акта від 24.08.2020 року, складеного комісією у складі: голови комісії заступника начальника загону ДПРЗ-7 старшого лейтенанта служби цивільного захисту Нещарета І. Ю., члені комісії начальника 73 ДПРЧ ДПРЗ-7 майора служби цивільного захисту [PERSON] , начальника 96 ДПРЧ ДПРЗ-7 старшого лейтенанта служби цивільного захисту Тіщенко А. О., секретаря комісії провідного фахівця Мар`їнського районного відділу Мілаєвої Т. А. було обстежено квартиру, яка розташована за адресою [ADDRESS] з метою встановлення факту не проживання (наймача та членів його сім`ї). В результаті обстеження встановлено, що вищезазначена квартира є відомчою, основним квартиронаймачем є [PERSON] . В двокімнатній квартирі зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] , які у вказаній квартирі не проживають з 2012 року. Факт не мешкання підтверджують сусіди. Позивач вказує, що з моменту смерті [PERSON] по теперішній час зазначена квартира здана не була та громадянка [PERSON] та її син [PERSON] не вивільнили службову квартиру, чим порушили п. 31 та п. 34 постанови № 37 від 04.02.1988 року Ради Міністрів Української РСР «Про службові приміщення», Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР. Відповідно до вимог ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. За статтею 317 Цивільного кодексу України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 Цивільного кодексу України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 71 ЖК Українипри тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК Україниособа у судовому порядку втрачає право користування жилим приміщенням, якщо вона відсутня понад строки встановлені ЖК України. Відповідно до ч. 2 ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Таким чином, позовні вимоги є законними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved