Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

29.09.2016 року [PERSON] звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою [PERSON], обґрунтувавши свої вимоги тим, що вони з відповідачкою перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.08.1999 року, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], шлюб для обох сторін є першим. Спільне життя позивача та відповідача не склалося, з червня 2014 року шлюбні відносини між ними припинені, оскільки між ними не було взаємопорозуміння, у кожного були свої погляди на сімейні відносини, виникали сварки, що зробило неможливим в подальшому зберегти сімю. На теперішній час їх донька вже доросла та навчається у вищому медичному навчальному закладі. На теперішній час шлюбні відносини припинені, шлюб можна назвати формальним, спільне господарство не ведеться, близьких стосунків сторони не підтримують. Спору про розділ майна подружжя не мають. Позивач просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем 05.08.1999 року у Миколаївській селищній раді м. Словянська Донецької області, актовий запис № 58, залишивши за ним судові витрати. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився. Електронною поштою направив заяву в якій свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, хоча повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. 05.08.1999 року у Миколаївській селищній раді м. Словянська Донецької області був зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], актовий запис № 58 (а.с.11). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.12). Шлюбні відносини між подружжям припинені, подружжя не мешкають разом, спільне господарство не ведеться, примирення неможливе. Сторони втратили повагу один до одного та сумісне життя в подальшому та збереження сімї є недоцільним, сімейні відносини припинені, примирення між ними не відбулося. Спору про поділ сумісного майна немає. Неповнолітніх дітей подружжя від шлюбу не мають. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства. Зясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, подружжя мешкають окремо один від одного, морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі. Позивач не наполягає на стягненні судових витрат з відповідачки.

Outcome: approved