Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

31 грудня 2020 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Інкомбуд» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів за договором купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що 05 січня 2006 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інкомбуд» уклало з [PERSON] договір на дольову участь в будівництві п`ятиповерхового з мансардою багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] . Предметом договору, відповідно до підпункту 1.1, є те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Інкомбуд» приймало [PERSON] у дольову участь в будівництві багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] . Згідно пункту 1.2 укладеного договору, об`єкт, що є предметом даного договору, являє собою однокімнатну квартиру, загальною площею 42,82 кв.м, на другому поверсі в другій блок-секції в п`ятиповерховому з мансардою багатоквартирному житловому будинку, який будується по [ADDRESS] . Пунктом 2.1 договору визначено, що позивач зобов`язався здійснити будівництво вищевказаного об`єкта нерухомого майна зі своїх матеріалів та своїми засобами та передати [PERSON] у власність об`єкт будівництва по закінченню будівництва та здачі його в експлуатацію, надати усі необхідні документи на об`єкт та сприяти в оформленні права власності на нього. Відповідно до пункту 2.3 договору, [PERSON] зобов`язувалася своєчасно фінансувати будівництво в обумовлених сторонами розмірах. Пунктом 3.1 договору встановлено, що вартість об`єкта становить 2525,00 грн за 1 кв.м, вартість квартири загальною площею 42,82 кв.м в загальному розмірі складає 108 120,50 грн. Відповідно до пункту 3.2 договору, фінансування дольової участі у будівництві [PERSON] здійснюється наступним чином: [PERSON] вносить на розрахунковий рахунок позивача 108 20,50 грн, строк виконання обов`язку по оплаті об`єкта нерухомості договором не було передбачено. Позивач як сторона договору про дольову участь у будівництві виконало всі свої зобов`язання за договором. Об`єкт будівництва був закінчений, введений в експлуатацію. Збудованому багатоквартирному будинку було присвоєно адресу: [ADDRESS] . Товариство з обмеженою відповідальністю «Інкомбуд» передало [PERSON] всі необхідні документи на об`єкт та сприяло в оформленні права власності на нього. На підставі наданої документації [PERSON] 17 лютого 2017 року оформила право власності на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 1180505326101. Проте відповідач не виконала свого обов`язку по оплаті вартості об`єкта нерухомого майна у розмірі 108120,50 грн. 18 грудня 2020 року позивач надіслав відповідачу вимогу про виконання обов`язку по оплаті вартості збудованого об`єкта нерухомого майна, але остання не виконала свого обов`язку по оплаті заборгованості у семиденний строк та не погасила заборгованості по договору про дольову участь від 05 січня 2006 року. Таким чином, розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 108120,50 грн. За таких обставин позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкомбуд» суму основного боргу в розмірі 108 120,50 грн та понесені судові витрати по справі. Ухвалою суду від 04 січня 2021 року позовну заяву залишено без руху (а.с.21-22). Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 лютого 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.39-40). 18 лютого 2021 року [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову, оскільки заборгованість за договором відсутня, нею в повній мірі здійснено оплату загальної вартості квартири (а.с.48-58). Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 квітня 2021 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача [PERSON] (а.с.81-82). 06 травня 2021 року на адресу суду надійшла заява позивача [PERSON] про застосування строку позовної давності (а.с.86-88). У судове засідання представник позивача не прибув, проте представник позивача адвокат Сікомас С.В. подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] та представник відповідача адвокат Саманюк І.М. у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, пояснили, що заборгованість за укладеним договором була сплачена у повному обсязі до реєстрації права власності на квартиру, жодних претензій або вимог щодо непогашення заборгованості від позивача відповідач не отримувала, просили у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 05 січня 2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інкомбуд», Сторона-1, та [PERSON] , Сторона-2, укладений договір на дольову участь в будівництві п`ятиповерхового з мансардою багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] , у відповідно до умов якого Сторона-1 приймає Сторону-2 у дольову участь в будівництві п`ятиповерхового з мансардою багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] на підставі рішення Івано-Франківського МВК № 76 від 11 березня 2005 року про проведення проектно-пошукових робіт, рішення Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради від 03 серпня 2005 року про надання дозволу на проектно-пошукові роботи по відводу земельної ділянки, витягу із рішення Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради від 19 жовтня 2005 року про надання дозволу на складання проекту землеустрою, витягу із рішення Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради від 18 листопада 2005 року про надання Дозволу на початок будівництва та договору від 05 січня 2006 року (а.с.5-8). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.9-14). 18 грудня 2020 року позивач звертався до відповідача з вимогою про виконання обов`язку по оплаті вартості договору на дольову участь в будівництві від 05 січня 2006 року у розмірі 108120,50 грн (а.с.15-17). Статут Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкомбуд» затверджений загальними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкомбуд» 14 лютого 2014 року протоколом № 1 (а.с.25-35). Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкомбуд» є [PERSON] , засновниками - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.36-37, 116). Відповідачем з 21 серпня 2007 року по 07 грудня 2007 року здійснювалася оплата вартості квартири, усього на загальну суму 140 000,00 грн, що підтверджується копіями квитанцій до прибуткового касового ордера (а.с.52-54). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 29 грудня 2007 року, [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.55). Згідно Витягу з переліку осіб, які залучалися на інвестування будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] входить до цього переліку (а.с.58). 14 грудня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інкомбуд» та [PERSON] складений акт приймання-передачі житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] (а.с.57). Рішенням № 52 від 24 квітня 2014 року Виконавчого комітету Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради присвоєно поштову адресу багатоквартирному житловому будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення в [ADDRESS] (а.с.58). Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 серпня 2020 року матеріали зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя об`єднано з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та надано справі загальний номер №344/7777/20, провадження №2/344/2604/20 (а.с.96, 97-100). На квартиру [ADDRESS] складений технічний паспорт (а.с.112-113). У відповідності з положеннями статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частин першої-другої статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини першої статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У частині першої статті 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно частини першої статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 Цивільного кодексу України). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином та у повному обсязі виконала взяті на себе зобов`язання за укладеним договором на дольову участь в будівництві п`ятиповерхового з мансардою багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] від 05 січня 2006 року, здійснивши оплату вартості квартири усього на загальну суму 140 000,00 грн, що підтверджується копіями квитанцій до прибуткового касового ордера, складеними Товариством з обмеженою відповідальністю «Інкомбуд» і виданими [PERSON] . Оригінали даних квитанцій були досліджені судом у судовому засіданні. Позивачем не доведено у судовому засіданні та не надано жодних доказів про те, що відповідачем кошти вносилися з іншою метою, ніж на оплату вартості квартири за договором від 05 січня 2006 року. Відповідно до абзацу 3 пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підставі, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. На підставі частини четвертої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 372/1036/15-ц (провадження № 14-252цс18), відповідно до якого, виходячи з вимог статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Оцінюючи докази в їх сукупності, оскільки позивачем не доведені, оскільки відповідач спростувала ті обставини, на які позивач посилається, як на підстави своїх позовних вимог, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Виходячи з безпідставності позовних вимог, суд приходить до переконання, що строк позовної давності, який просила застосувати відповідач до позовних вимог, не може бути застосований. У відповідності до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи із вищевикладеного, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними, правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні, тому у задоволенні вимог позивача слід відмовити. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 15, 22, 526, 527, 530, 610 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed