Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

30.05.2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», яке є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 13.02.2010 року у розмірі 11886,83 грн.. Свої вимоги банк обґрунтував тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 13.02.2010 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складають між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно із якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого ліміту. Відповідач, з свого боку, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. У зв`язку з порушеннями відповідачем зобов`язань за кредитним договором, останній має заборгованість, яка станом на 16.04.2019 року становить 11886,83 грн., з яких: 2820,87 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2471,75 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 4701,98 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 850,00 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн., а також 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 542,23 грн. штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх прав. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві заначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, АТ КБ «Приватбанк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав, у зв`язку з чим, суд, зі згоди представника позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, згідно ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову частково, виходячи з наступного. Згідно ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Як визначено частиною 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що 13.02.2010 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», з одного боку, та [PERSON] , з іншого, була досягнута домовленість про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник [PERSON] своїм особистим підписом, що міститься у Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, засвідчив свою згоду із тим, що дана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним і банком Договір про надання банківських послуг. При цьому позичальник також засвідчив своє ознайомлення та згоду з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, та він проінформований про розміщення Умов і Правил надання банківських послуг на офіційному сайті Приватбанку та зобов`язався регулярно ознайомлюватися з їх змінами. Крім того, позивачем долучена до позовної заяви підписана 13.03.2010 року відповідачем [PERSON] . Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій визначені розмір пені, штрафів та базова відсоткова ставка 2,5 % на місяць. Отже, суд вважає встановленим факт укладення між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] кредитного договору № б/н від 13.02.2010 року. Частиною другою статті 1050 ЦК України закріплено право Банку вимагати достроково виконання зобов`язання в цілому у разі невиконання позичальником зобов`язання. Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку заборгованості позичальник [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконує, внаслідок чого станом на 16.04.2019 року заборгованість становить 11886,83 грн. та складається з наступного: 2820,87 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2471,75 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 4701,98 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 850,00 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн., а також 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 542,23 грн. штраф (процентна складова). Відповідач, не з`явившись у судове засідання, не виявив бажання реалізувати своє процесуальне право на спростування наведених банком обставин і доказування належного виконання ним умов договору кредиту, а отже їх не оспорює. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення пред`явленого позову в частині стягнення з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» суми заборгованості за тілом кредиту - 2820,87 грн. та заборгованості за простроченим тілом кредиту - 2471,75 грн.. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача: 4701,98 грн. нарахованої пені за прострочене зобов`язання, 850,00 грн. нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн., а також 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 542,23 грн. штрафу (процентна складова), з чим суд не може погодитись, виходячи з наступного. У частині першій статті 611 ЦК України закріплено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно з частинами першою та другою статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що місце реєстрації та проживання відповідача [PERSON] є м. Краматорськ з 12.02.1992 року. Проте, при нарахуванні відповідачу штрафних санкцій, банк не врахував, що відповідно до положень ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. З метою забезпечення реалізації ст.2 Закону, Національний банк України листом від 05 листопада 2014 року №18-112/64483 «Про скасування пені та штрафів за договором кредиту під час АТО» повідомив усі банки про необхідність неухильно дотриматися вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та про відповідальність керівників банків за їх невиконання. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р. Згідно із пп.16 п.1 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р до зазначених населених пунктів також належить місто Краматорськ (Краматорська міська рада). Тому банк був зобов`язаний скасувати пеню та штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитним договором з 14 квітня 2014 року. З огляду на наведене вище, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача неустойки задоволенню не підлягають. Крім того, у відповідності до ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд також стягує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати з оплати судового збору пропорційно до суми задоволеного позову у розмірі 855,33 грн.. На підставі наведеного,

Outcome: partial