Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

30.04.2021 позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовала тим, що відповідачка [PERSON] приходиться позивачці дочкою, що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.08.2017. Відповідачка народила дитину [PERSON] [INFO] . Батьком дитини записано [PERSON] , відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої дочки, а саме не бере жодної участі у вихованні дитини, не піклується нею, не відвідує її, так як проживає біля двох років окремо у с. Собатино Іршавського району Закарпатської області. Питання про ухилення відповідачкою від виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дочки було предметом розгляду з боку органу опіки та піклування Міжгірської селищної ради, та за результатами цього було складено висновок про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Посилаючись на вищезазначені обставини позивачка просить позбавити батьківських прав [PERSON] , призначити її опікуном малолітньої [PERSON] , та просить стягувати з відповідачки аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини в сумі 1200 грн.. Згідно ухвали судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 07.05.2021 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання. Позивачка [PERSON] та її представник при розгляді справи заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просить такі задоволити. Відповідачка [PERSON] на розгляд справи не з`явилася, подала заяву про визнання позову. Представник третьої особи - орган опіки та піклування Міжгірської селищної ради на розгляд справи не з`явився, подано заяву про розгляд справи у відсутності представника, позовні вимоги не заперечують. Вислухавши пояснення позивача [PERSON] , подану заяву відповідачкою [PERSON] перевіривши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з таких підстав. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідачка позовні вимоги визнала повністю, обставини зазначені у позові не заперечила, про що подала заяву. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно ч.2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно п.2), ч.1 ст. 164 СК України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він, вона, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Із встановлених судом належними доказами обставин справи вбачається, що відповідачка [PERSON] не займається вихованням своєї малолітньої дочки, не приймає участі у вихованні, не утримує матеріально. За таких обставин суд приходить до переконання, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дитини, що дає підстави для застосування вищезазначеної норми сімейного законодавства. Згідно з ст.ст. 58, 60 ЦК України, опіка встановлюється над малолітньою особою, позбавленою батьківського піклування, судом, який призначає піклувальнака за поданням органу опіки і піклування. Згідно висновку органу опіки та піклування Міжгірської селищної ради Чава М.І. може бути опікуном малолітньої внучки [PERSON] , оскільки вона веде догляд, виховує та забезпечує матеріально дитину. При обстеженні житлово-побутових умов гр-ки [PERSON] встановлено, що має задовільні матеріально-побутові умови. Таким чином, відповідає вимогам, передбаченим законом для опікуна, а встановлення опікуна відповідає інтересам неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 рокута набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7,8 ст. 7 СК України). Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмірі аліментів у твердій грошовій сумі. Із встановлених судом обставин справи вбачається, що відповідачка тривалий час не надає ні матеріальних, ні грошових коштів на утримання малолітньої дочки, чим порушує вищезазначену норму сімейного законодавства. Суд приходить до висновку, що з відповідачки слід стягувати аліменти на утримання малолітньої дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з 30.04.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, взявши при цьому до уваги прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» та те, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (ст.166 СК України). Даний розмір аліментів відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності. За вищевстановлених обставин справи суд вважає, що вимоги [PERSON] грунтуються на законних підставах, є доведені і підлягають до повного задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідачки [PERSON] у доход держави, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved