Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

3 липня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу із відповідачем, зареєстрованого 15 жовтня 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Червоноградського міського управління юстиції, актовий запис за № 380. В позовній заяві позивач зазначає, що від шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO] року, який проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач відбуває покарання в місцях позбавлення волі за вироком суду від 6.11.2012 року, яким його засуджено до чотирьох років двох місяців позбавлення волі. Під вартою утримується з 10.08.2012 року. За час відбування ним покарання позивачка багато думала та аналізувала про їх з відповідачем відносини. Зрозуміла, що всі зізнання її в коханні відповідачем були «фальшивими». Як стало відомо позивачці, під час розгляду справи, в той момент коли вони зустрічалися та одружувалися, відповідач скоював злочини, як і в той час, коли народився їх син. На зміну її почуттям до відповідача прийшло лише розчарування, вважає, що шлюб який побудований на брехні зберігати недоцільно. Син сторін залишається проживати разом з позивачкою, в його вихованні та утриманні допомагають батьки позивачки. Питання відносно поділу майна сторін у відповідачки не виникає. Просила постановити рішення про розірвання шлюбу, після розірвання якого присвоїти прізвище [PERSON]. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повній мірі, покликавшись на обставини викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити. Від відповідача, будучи належним чином повідомленого в місця позбавлення волі про суть справи, час та місце її розгляду, заперечень щодо заявленого позову не надходило, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Тому, згідно з ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи, чого не заперечила позивач в судовому засіданні. Вислухавши пояснення позивача на підтримку позовних вимог, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 15 жовтня 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Червоноградського міського управління юстиції, актовий запис за № 380 (а.с.5). Від шлюбу у сторін народився [INFO] року син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] від 20 квітня 2012 року (а.с.6). Згідно вироку Сокальського районного суду Львівської області від 6 листопада 2012 року [PERSON] засуджено до чотирьох років двох місяців позбавлення волі (а.с.7-14). Сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, їх сім'я фактично розпалася й подальше подружнє життя є неможливим. Причинами розпаду сім'ї є те, що відповідач неодноразово скоював злочини, відсутність довіри між сторонами. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя, який виявив прояв з власної ініціативи, з поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Приймаючи до уваги наведене, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення.

Outcome: approved