overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

30 березня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровська обл.., Томаківський р-н, с. Вишетарасівка, вул. Шкільна, 23. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 29.03.2017р. о 10 год. 20 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 29.03.2017р. о 10 год. 20 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] КЗ «Вишетарасівського психоневрологічного інтернату» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора емоційно неадекватна, парадоксальна. Критики не має. Звучать маячні ідеї особливого дару, багатства, отруєння, особливої значимості. Мислення різнопланове, паралогічне. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

30 березня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпро, пров. Вільний, 5/94. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 28.01.2017р. о 18 год. 26 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 28.01.2017р. о 18 год. 26 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням фельдшера Карасьова лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, роздратована, висловлює маячні ідеї відносини, погрожує матері. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

30 березня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Гідропаркова, 11/41. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 29.03.2017 р. о 19 год. 51 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 29.03.2017 р. о 19 год. 51 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий доступний формальному контакту. Знаходиться в стані психомоторного збудження. На запитання відповідає не завжди в плані заданого. На деякі запитання відповідає з незадоволенням, роздратуванням. Виказує маячні ідеї переслідування, впливу на адресу сестри. Впевнений, що сестра в змові з сусідами, намагається позбавити його квартири, просить: «перевірити по базі, чи квартира ще моя?». Говорить про те, що: «треба розібратися з сусідами, що вони допомагають сестрі». Мислення паралогічне. Свої хворобливі переживання до кінця не розкриває. Психічно хворим себе не вважає. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

30 березня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпро, пр. Гагаріна, буд. 124/139. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 29.03.2017 р. о 11 год. 00 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 29.03.2017 р. о 11 год. 00 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДМП № 1» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворогомова повільна, не завжди по суті. Емоційно лабільний. Мислення в`язке, ригідне, з розірваністю. Увага відволікаєма. Блазень. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, дитячий тип, олігофреноподібний тип дефекту з судомними нападами по анамнезу. Інвалід 1 «А» групи безстроково. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

30 березня 2017 року заявник звернувся з даною заявою до суду, мотивуючи її тим, що 04 листопада 1974 року народився його рідний брат [PERSON]. Володимир проживає разом із ним, він доглядає і піклується про брата, оскільки [PERSON] страждає тяжким хронічним психічним захворюванням. У звязку з хворобою [PERSON] неодноразово лікувався у різних психіатричних закладах, однак стан його психічного здоровя тільки погіршувався і брата було визнано інвалідом І групи, що підтверджується пенсійним посвідченням №204450 та довідкою МСЕК №163701. Внаслідок хронічного психічного розладу його брат не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, він потребує постійного стороннього догляду і нагляду, у звязку з чим рішенням Коломийського міськрайонного суду від 08.12.2005 року його визнано недієздатним. Оскільки брат за станом здоровя не може самостійно здійснювати свої права та виконувати обовязки, потребує постійного стороннього догляду і нагляду, то просить суд встановити над [PERSON] опіку і призначити [PERSON] його опікуном. Заявник подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги визнає. Зясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що заяву слід задовольнити з таких підстав. Встановлено, що [PERSON], [INFO] /а.с.6/, являється інвалідом першої групи, що підтверджується довідкою МСЕК /а.с.8/. В результаті хвороби він не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує як медичного нагляду та лікування, так і постійної сторонньої допомоги і контролю. Відповідно до рішення Коломийського міськрайонного суду від 08 грудня 2005 року [PERSON] визнано недієздатним /а.с.9/, однак над ним не було встановлено опіку та не призначався опікун. Згідно вимог ст. 60 ЦК України, ст. 241 ЦПК України при постановленні судом рішення про визнання особи недієздатною суд встановлює над цієї особою опіку і призначає їй за подання органу опіки і піклування опікуна. Відповідно до вимог ст. 63 ЦК України перевага в призначенні опікуном надається особі, яка проживає разом з недієздатною особою, є її родичем, знаходиться в хороших стосунках з недієздатною особою і спроможна виконувати обов'язки опікуна. Заявник є близьким кровним родичем [PERSON] його рідним братом. Він проживає із ним та здійснює догляд за ним. Захворювання [PERSON] призводить до того, що він не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, в результаті чого потребує постійної сторонньої допомоги і контролю, а тому слід встановити опіку над ним, призначивши опікуном його брата [PERSON]. На підставі ст.,ст. 58, 60, 62, 63 ЦК України, ст.,ст. 236-241 ЦПК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

30 березня 2017 року Маріупольський міський центр зайнятості звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області з позовом [PERSON] про стягнення суми незаконно отриманої допомоги по безробіттю. 1. Обгрунтування позову: 26.07.2012 р. до Маріупольського міського центру зайнятості (надалі - Центр зайнятості) звернувся [PERSON], на підставі особистої заяви, йому надано статус безробітного з 02.08.2012 р., згідно тексту заяви останній підтвердив, що не зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, пенсію не отримує. Також Відповідач був ознайомлений з правами та обов'язками безробітного, визначеними Законом України «Про зайнятість населення» (надалі - Закон №5067-VІ) та Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (надалі - Закон №1533-ІІІ). Спеціалістами Центру зайнятості було здійснено перевірку та складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №785 від 28.10.2016 р. В ході перевірки було встановлено, що [PERSON] згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців з 13.08.2002 року був зареєстрований як фізична особа - підприємець. Дата та номер запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності 12.10.2016 року №22740060002033165. Таким чином, під час реєстрації в Маріупольському міському центрі зайнятості [PERSON] надав недостовірні дані, а саме в заяві від 02.08.2012 р. про надання статусу безробітного зазначив, що не зареєстрований як фізична особа-підприємець, в той час, як на момент реєстрації мав статус фізичної особи-підприємця. Отже у період з моменту державної реєстрації як фізичної особи-підприємця до моменту державної реєстрації припинення підприємницької діяльності Відповідач був самозайнятою особою, мав зайнятість, відносився до зайнятого населення, на підставі чого не мав права перебувати на обліку в центрі зайнятості та отримувати допомогу по безробіттю. Крім того, [PERSON] мав обов'язок повідомити Центр зайнятості про факт належності до самозайнятої категорії осіб, та відношення до зайнятого населення, оскільки п.2 ст.36 Закону №1533-ІІІ передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Факт невиконання [PERSON]. свого обов'язку згідно п.3 ст.36 Закону №1533-III є законною підставою для повернення суми незаконно отриманої допомоги по безробіттю у період з 02.08.2012 (реєстрація в центрі зайнятості) по 17.06.2013 (дата припинення виплати), розмір якої складає 30680,02 грн. Посилаючись на викладене, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

30 березня 2017 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області розглянуто цивільну справу за позовом [PERSON] до МКП «Очаківводоканал» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, і постановлено рішення, яким визнано незаконним та скасовано наказ МКП «Очаківводоканал» від 20 вересня 2016 року № 110-к про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, поновлено останнього на роботі на посаді заступника директора МКП «Очаківводоканал», стягнуто з відповідача на користь позивача 20492 грн 35 коп. в рахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 24 жовтня 2016 року по 30 березня 2017 року, а також 2 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням трудових прав позивача. Крім цього, рішенням суду стягнуто з МКП «Очаківводоканал»на користь держави 551 грн 20 коп. судового збору. Під час ухвалення рішення судом не вирішено питання про стягнення з відповідача суми несплаченого судового збору за вимоги майнового характеру, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, є підставою для ухвалення додаткового рішення. Особи, які беруть участь у розгляді питання, будучи належним чином повідомленими про час та місце його розгляду, в судове засідання не зявилися. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України, присутність сторін не є обовязковою під час ухвалення додаткового рішення. Статтею 220 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Як вбачається з позовної заяви, [PERSON] було заявлено вимоги як немайнового, так і майнового характеру, а саме поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Відтак, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави й судовий збір у розмірі 1 102 грн 40 коп. за вимоги майнового характеру, від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивач звільнений, про що не зазначено у рішенні суду. За таких обставин суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

30 березня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Фонду державного майна України про стягнення індексації заробітної плати, обґрунтувавши свої вимоги тим, що він працював у Відкритому акціонерному товаристві «Содовий завод» в період з 18 лютого 1970 року по 09 травня 2001 року. При його звільнені Відкрите акціонерне товариство «Содовий завод» не здійснило з ним розрахунку, мотивуючи\~ це скрутним\~ фінансовим становищем. Рішенням Словянського міського суду Донецької області справа №2-6052-97 від 07 жовтня 1997 року, з Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» на його користь стягнуто заборгованість по заробітній платі у сумі 662,23 грн. Виконавчий лист за рішенням суду було своєчасно направлено до Відділу державної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції та взяті до виконання. У серпні 2012 року йому виплатили заборгованість по заробітній платі у сумі 662,23 грн., але індексацію по заробітній платі виплачено не було. Відповідно до довідки №15-6052 від 23 липня 2012 року заборгованість по заробітній платі складає 1106,95 грн. Період виникнення заборгованості : березень 2000 року вересень 2001 року. У травні 2016 року йому виплачено заборгованість по заробітній платі у сумі 1106,92 грн., але індексація заборгованості по заробітній платі йому не була виплачена. Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області справа №243/1155/17 від 28 лютого 2017 року, з Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» на користь позивача стягнуто індексацію заробітної плати у сумі 7493,26 грн. Виконавчий лист за рішенням суду своєчасно був наданий у ліквідаційну комісію ВАТ «Содовий завод» та взятий на виконання. 16 березня 2017 року він отримав довідку ліквідатора, в якій зазначено що «… по виконавчому листу про стягнення з ВАТ «Содовий завод» індексації заробітної плати за період затримки виконання рішень суду у сумі 7493,26 грн. виконати рішення Словянського міськрайонного суду не має можливості, оскільки у цілому заборгованість по заробітній платі станом на 01 березня 2017 року складає 4019,0 тис. грн., тому виконати рішення суду по справі у відношенні [PERSON] не можливо». 24 січня 2013 року одержано листа №11-05-00801 Фонду Державного майна України в Донецькій області, в якому йдеться про те, що станом на 01.01.2013 року у Реєстрі державних корпоративних прав по Донецькій області обліковується державний пакет акцій у розмірі 100 % статутному капіталу ВАТ «Содовий завод». 10 вересня 2013 року колектив працівників ВАТ «Содовий завод» звернувся зі скаргою на невиконання рішень Словянського міськрайонного суду: До Президента України. 07 жовтня 2013 року отримана відповідь з Прокуратури в Донецькій області. В ній йдеться про те, що колективна скарга направлена до Головного Управління юстиції в Донецькій області за належністю. 18 жовтня 2013 року одержано лист № К-326-3992 Державної виконавчої служби України на імя [PERSON] (для інформування інших), де зазначено, що постановою №5/174Б від 04.09.2003 року Господарського суду Донецької області ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

30 березня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на його користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше мінімального розміру, встановленого законом, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення повноліття дитиною, мотивуючи свій позов тим, що відповідач ухиляється від покладеного на неї обовязку утримувати свою дитину. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилась, повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи не надала. Згідно ч.1, ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі, оскільки позивач проти цього не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Із свідоцтва про народження (а.с. 3) вбачається, що [PERSON], являється матір'ю [PERSON], [INFO]. З рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.07.2012 року встановлено, що [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] ( а.с.4). Із довідки (а.с.9) вбачається, що на даний час дитина, [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] та знаходиться на його утриманні. Враховуючи викладене у відповідності до вимог ст.182 СК України суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити. Стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше мінімального розміру, встановленого законом, щомісячно, починаючи з 30 березня 2017 року і до досягнення повноліття [PERSON], тобто до 07.01.2024 року. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. На підставі ст.ст.180, ч.3 ст. 181, 191 СК України,

Outcome: approved