Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

31.10.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеною позовною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 09 грудня 2015 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належну йому земельну ділянку на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №477277, виданого Синельниківською райдержадміністрацією від 18.09.2007 року, розташовану на території Марївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом є позивач [PERSON] Заповіту спадкодавець [PERSON] за життя не склав. У встановлений законом 6-місячний строк позивач [PERSON] звернувся через представника [PERSON] до Другої Синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після смерті 09.12.2015 року [PERSON], відмовлено у звязку із ненаданням правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно. Позивач зазначає, що дійсно, оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №477277, виданого Синельниківською райдержадміністрацією від 18.09.2007 року в документах померлого [PERSON] не було, а отримати його дублікат неможливо через припинення цивільної правоздатності [PERSON] Враховуючи зазначене, посилаючись на ст. 328, 392 ЦК України, позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом, після смерті 09 грудня 2015 року [PERSON], на земельну ділянку, площею 2,000 га, розташовану на території Марївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області. Відповідно до п.9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15.12.2017 року, встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Представник позивача [PERSON] [PERSON] до початку проведення судового засідання надала суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи без її присутності. До початку проведення судового засідання від відповідача в особі голови Марївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області [PERSON] надійшла заява про визнання позовних вимог [PERSON] та розгляд справи без участі представника. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Копією свідоцтва про смерть серії І-КИ №663667, виданого 15 грудня 2015 року виконкомом Марївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області підтверджено факт смерті 09 грудня 2015 року [PERSON] (а.с. 6). Із наданої суду копії Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЕ №477277 (а. с. 9), встановлено, що [PERSON], проживаючий за адресою: [INFO], є власником земельної ділянки площею 2,000 га у межах згідно з планом, розташованої на території Марївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області для ведення особистого селянського господарства, на підставі розпорядження голови Синельниківської райдержадміністрації №354-р-07 від 11.06.2007 року (а.с.9). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до копії спадкової справи №192/2016, наданої завідувачем Другої синельниківської державної нотаріальної контори [PERSON], до майна померлого 09 грудня 2015 року [PERSON], встановлено, що після його смерті із заявою від 05 травня 2015 року про прийняття спадщини звернувся його син [PERSON]. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу спадкоємців за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач [PERSON] є сином спадкодавця [PERSON], тобто відноситься до спадкоємців першої черги за законом, що вбачається із наданої суду копії Свідоцтва про народження серії IV №413717 (а. с. 7). Інших спадкоємців в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], померлого 09.12.2015 року, судом не встановлено. Позивач [PERSON], в інтересах якого діяла представник [PERSON], звернулася до державного нотаріуса Другої синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на імя [PERSON] на земельну ділянку, після смерті 09.12.2015 року [PERSON], однак 13.10.2017 року отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, у звязку із ненаданням документів, підтверджуючих право власності на земельну ділянку за померлим [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року зазначено, що обовязковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: 1) право власності на нерухоме майно. Таким чином, суд дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності приходить до висновку, що спадкодавець [PERSON] за життя володів на належній правовій підставі власністю у вигляді земельної ділянки, яка є предметом розгляду даної справи, розміром 2,000 га, про що йому видано Державний акт Серії ЯЕ №477277 від 18.09.2007 року, тому вимоги позивача-спадкоємця першої черги за законом [PERSON] підлягають задоволенню, як законно обґрунтовані та підтверджені належними доказами. На підставі викладеного,

Outcome: approved