Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

29 листопада 2005 року між Донецьким регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву та Відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 200/11 на суму 82340 грн. з відсотковою ставкою 3% (надалі ставку зменшено до 0%) терміном на 15 років з дати укладання кредитної угоди. Кінцевий термін повернення кредиту до 29.11.2020 року. Кредит надано за рахунок державного бюджету. Цільове призначення кредитних коштів придбання житла загальною площею 67,60 кв м за адресою: [ADDRESS] . Для забезпечення виконання умов кредитної угоди від 29.11.2005 року між позивачем та відповідачем укладено договір іпотеки індивідуального житлового будинку, за умовами якого відповідач передає в заставу позивачу індивідуальний житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно п.2.6 Кредитного договору, погашення кредиту та сплата відсотків за користування ним здійснюється Позичальником, починаючи з дати зарахування коштів кредиту на рахунок Позичальника в банку-агенті рівними частинами щокварталу (не пізніше, ніж останній день кварталу). За умовами п.4.3.2 позивач має право вимагати від відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором, нарахованих за користування кредитом відсотків, пені у разі її нарахування та завданих внаслідок порушення умов договору збитків. Позивач свої обов`язки, передбачені Кредитним договором, виконав повністю та належним чином. Відповідач взяв на себе зобов`язання здійснювати погашення кредиту та процентів, виконувати інші зобов`язання в порядку та в строки, встановлені кредитним договором. Проте не виконує взяті на себе зобов`язання, передбачені кредитним договором, чим порушив умови договору, вимоги чинного законодавства України, а тому, має заборгованість у розмірі 21041,02 грн. Виходячи з викладеного, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 21041,02 грн. та судовий збір. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив, відповідач не надав. Ухвалою суду від 22.06.2021 року ухвалено провести заочний розгляд справи вказаної справи, оскільки відповідач, будучи неодноразово належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала, в той же час представник позивача не заперечував проти заочного вирішення справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 29 листопада 2005 року між Донецьким регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», в особі директора Кашицина В.Є. та Відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 200/11. Відповідно до п.1.1 Кредитного договору, Позивач від імені Держави надав Відповідачу прямий адресний (цільовий) кредит у сумі 82340,00 грн., терміном повернення 103 квартали з дати укладення кредитного договору. Відповідно до п.1.2 Кредитного договору, кредит наданий на придбання житла загальною площею 67,6 кв м за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п.2.5 Кредитного договору, плата за користування кредитом встановлюється у розмірі трьох відсотків річних суми зобов`язань за кредитом. Відповідно до п.2.6 Кредитного договору, погашення кредиту та сплата відсотків за користування ним здійснюється Позичальником, починаючи з дати зарахування коштів кредиту на рахунок Позичальника в банку-агенті рівними частинами щокварталу (не пізніше, ніж останній день кварталу). За умовами п.4.3.2 позивач має право вимагати від відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором, нарахованих за користування кредитом відсотків, пені у разі її нарахування та завданих внаслідок порушення умов договору збитків. Згідно Додатку № 2 до цього Договору, щомісячний платіж в рахунок погашення основної суми боргу - кредиту складає 800,00 грн. Для забезпечення виконання умов кредитної угоди від 29.11.2005 року між позивачем та відповідачем укладено договір іпотеки індивідуального житлового будинку, за умовами якого відповідач передає в заставу позивачу індивідуальний житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредитні кошти. Відповідач взяв на себе зобов`язання здійснювати погашення кредиту та процентів, виконувати інші зобов`язання в порядку та в строки, встановлені кредитним договором. Проте відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені кредитним договором, чим порушив умови договору, вимоги чинного законодавства України, а тому, має заборгованість за кредитом у розмірі 21041,02 гривень. Як вбачається з матеріалів справи, що на виконання умов договору, позивач надсилав Відповідачу претензію щодо невиконання останнім умов Кредитного договору, на яку відповідач не відреагував. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання». Відповідно до частини першої статті 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або Законом. Відповідно до розрахунку суми зобов`язань за кредитом, заборгованість по сплаті за кредитом становить 21041,02 грн. Відповідач доводи позивача належними та допустимими доказами не спростував, а тому суд доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Представник позиваач надав клопотання про відстрочення сплати судового збору. Відповідно до ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Суд відстрочив сплату судового збору для представника позивача до ухвалення рішення у справі. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 2270 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved