Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

29 травня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з відповідним позовом, в якому просить стягнути на його користь з [PERSON] борг за договором позики із урахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних від вищевказаної суми у розмірі 4 194 грн., а також судовий збір у розмірі 243, 60 грн. та 5 грн. послуг банку. В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначив, що 16 листопада 2012 року відповідач [PERSON] під розписку позичив у нього 2000 грн., які зобов`язався повернути до липня 2013 року. По закінченні зазначеного строку відповідач суму позики йому не повернув та на день подання позову повинен йому повернути 2000 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання 08.08.2014р. не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав до суду письмову заяву, відповідно до якої просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить наявне у матеріалах справи поштове повідомлення про вручення судової повістки. Причини неявки відповідач суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Судом було прийнято рішення про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази,встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Як вбачається з письмової розписки від 16.11.2012 року [PERSON] зобов`язується повернути дві тисячі гривень до липня 2013 року (а.с. 6). При цьому позивач звертався до Золочівського РВ ГУ МВС України в Харківськй області з повідомленням про те, що [PERSON] не повертає йому борг. До позовної заяви було додано відповідь т.в.о. начальника Золочівського РВ ГУ МВС України в Харківській області Хрипко Д.І.. відповідно до якої за результатами проведеної перевірки порушень діючого законодавства не виявлено, перевірку за даним фактом припинено, матеріали перевірки списано до архіву Золочівського РВ. Також позивачу було запропоновано за захистом порушеного права звернутися до суду (а.с. 7). Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Крім того, згідно ст. 1050 ЦК України - якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] прийняв на себе зобов`язання в порядку ст. 1049 по поверненню грошових коштів, проте в порушення ст. 625 зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість перед позивачем у сумі 2000 грн., добровільно позичені кошти відповідач на вимогу позивача не повернув, у зв`язку з чим останній змушений був звернутися до суду з позовом, сплативши судовий збір. Враховуючи положення ст. 625 ЦК України, а також те, що відповідач протягом тривалого часу не повернув позивачеві борг суд доходить висновку про можливість стягнення з відповідача окрім основної суми боргу також встановлений індекс інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Так, розрахунок суми боргу з урахування індексу інфляції враховує: період заборгованості з 01.05.2013 року по 28.05.2014 року суму; боргу 2000 грн.; сукупний індекс інфляції за період1 1,109; інфляційне збільшення суми боргу2 218,00, суму боргу з врахуванням індексу інфляції3 2218,00, де №сукупний індекс інфляції за період розраховується за формулою: ІІ ср. = ІІ1 х ІІ2 ...х ІІХ/100^n, де ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць заборгованості; ІІ2 - індекс інфляції за другий місяць заборгованості; ІІХ - індекс інфляції за останній місяць заборгованості; n - кількість місяців заборгованості; Іінфляційне збільшення суми боргу розраховується за формулою: С. інфл. = С х ІІср., де С - сума боргу; ІІср.- сукупний індекс інфляції; ісума боргу з врахуванням індексу інфляції розраховується за формулою: С заг. = С + С інфл., де С - сума боргу; С інфл. - інфляційне збільшення суми боргу. Таким чином, сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає 2218.00 грн. При цьому три процента річних від простроченої суми за 393 днів прострочення складає: 2000/100=1%=20; 20х3=3% річних=60; 60/365=0,1643; 0,1643х393=3% річних за 393 дні=64,60 грн. При обрахуванні індексу інфляції заборгованості та трьох відсотків річних позивач приводить інший розрахунок, який не відповідає дійсності, у зв`язку з чим суд з урахуванням наданих доказів частково задовольняє позовні вимоги [PERSON] про стягнення боргу та процентів за договором позики. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому дається вичерпний перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких не відноситься комісія банківських установ, яку вимагає стягнути позивач. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено. що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторонни понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, враховуючи положення ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, пропорційно задоволеній частині вимог, а саме 133 грн.

Outcome: partial