Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

2 червня 2011 року між сторонами укладений договір № 002-23065-020611, за яким [PERSON] отримала кредит в сумі 4300 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення коштів, що відповідає строку дії картки, без відсоткової ставки та комісії. Порядок надання та користування кредитом визначався вказаним договором про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, Тарифами на обслуговування платіжних карток, анкетою позичальника. За час дії договору кредитний ліміт відповідачці було збільшено банком в односторонньому порядку остаточно до 8047, грн. Позивач просить стягнути з відповідачки суму боргу по кредиту, що станом на 10 жовтня 2014 року, що скаладється лише з тіла кредиту, становить 5759,77 грн., так як остання припинила його погашення, а також витрати по справі у вигляді судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав заяву про підтримку позову та розгляд справи без його участі. Відповідачка позов визнала повністю, але пояснила, що неможливість проведення погашення кредиту викликана лише відсутністю коштів. Заслухавши відповідачку, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Також згідно ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання не допускається та воно має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у визначений в ньому строк. 2 червня 2011 року відповідачка підписала договір про відкриття карткового рахунку, де також зазначила, що вона згодна з умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були їй надані для ознайомлення. За договором держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені договором, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній місяць, а також здійснювати погашення процентів та комісії, що нараховані за попередній місяць. Як передбачено ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, чому відповідають і умови самого договору. Як вбачається з письмових доказів по справі щомісячні платежі сплачувались у меншому розмірі, ніж було встановлено договором, а тому виникла заборгованість, яка погашалась відповідно до умов договору, а саме в першу чергу відсотки та комісії, а потім, в разі наявності коштів, тіло кредиту. З вересня 2011 року вона взагалі припинила погашати кредит. З метою припинення подальшого зростання заборгованості через нарахування пені та комісій, заборгованість по останніх була включена до тіла кредиту та з 27 грудня 2012 року по даний час нарахування боргу по даному кредиту не проводиться. Суд не може прийняти до уваги посилання відповідачки на те, що зміна її матеріального стану є об'єктивною причиною припинення виплат, оскільки відсутність коштів не звільняє позичальника від виконання зобов'язання. Таким чином станом на 10 жовтня 2014 року відповідачка має заборгованість перед позивачем по вказаному кредитному договору, чим порушує права останнього як сторони за договором, які підлягають поновленню шляхом задоволення його вимог. В зв'язку з задоволенням позову з відповідачки на користь позивача також підлягають стягненню витрати по справі. На підставі ст. ст. 16, 525, 526, 530, 629, 1050 ЦК України,

Outcome: approved