Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

31 травня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] на тимчасово окупованій території АР Крим в м. Севастополь померла її рідна сестра [PERSON] . Після смерті останньої відкрилася спадщина, до складу якої ввійшли земельні ділянки, які належали померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину №1062 від 21 липня 2011 року. Зазначає, що є єдиною спадкоємицею [PERSON] . У встановленому законом порядку спадщину після смерті останньої не прийняла, оскільки її сестра померла на тимчасово окупованій території, у зв`язку з чим вона була вимушена звертатися до суду з заявою про встановлення факту смерті останньої. На даний час має намір переоформити спадщину сестри на себе, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину внаслідок пропуску встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті рідної сестри, [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою від 04 червня 2019 року позовна заява [PERSON] залишена без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам 177 ЦПК України, внаслідок відсутності документа, що підтверджує сплату судового збору. Ухвалою від 12 червня 2019 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом з призначенням її до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а. с. 28-29). У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує (а. с. 40). Представник відповідача Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області у підготовче засідання не з`явився. Селищний голова надіслав листа про розгляд справи у відсутність їх представника, позов визнають (а. с. 39). Третя особа приватний нотаріус Білопільського районного нотаріального округу Шамукова Н. В. у підготовче засідання не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі (а. с. 35). У зв`язку з неявкою сторін, третьої особи, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частинами 3 та 4 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до абз. 6 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, Цивільний процесуальний кодекс України допускає ухвалення рішення в підготовчому засіданні в правовідносинах, що виникли між сторонами. Відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже у суду наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Перешкод для здійснення розгляду справи у підготовчому засіданні та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. За загальними правилами про спадкування, передбаченими ст. ст. 1216, 1218, 1220, 1221 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до положень ст. 9-1 Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затверджений рішенням Кабінету Міністрів України, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Спадкова справа підлягає реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Частиною 3 статті 1223 ЦК України визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема, рідні брати та сестри спадкодавця. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Судом встановлено, що [INFO] в м. Севастополь померла рідна сестра позивача, [PERSON] (а. с. 3-4, 6-10, 13-14). Після смерті останньої відкрилася спадщина, до складу якої ввійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Товстянської сільської ради, зокрема, земельні ділянки з кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER] , загальною площею 3,8254 га в межах згідно з планом, а також земельні ділянки з кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER] , загальною площею 3,97 га в межах згідно з планом, посвідчені відповідно державними актами серії [NUMBER] 056432 та серії [NUMBER] , виданими на ім`я [PERSON] , які належали спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Улянівської державної нотаріальної контори 21 липня 2011 року за №1062 (а. с. 11-12). Згідно з інформаційною довідкою з Спадкового реєстру №56524239, станом на 13 червня 2019 року спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заведена (а. с. 37). Позивач зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті сестри, однак, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій внаслідок пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини (а. с. 5). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем другої черги за законом після померлої [INFO] рідної сестри, [PERSON] , однак не може реалізувати своє право на спадщину у зв`язку із пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України). З огляду на положення абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Зі змісту позовної заяви вбачається, що [PERSON] пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] у зв`язку з необхідністю встановлення юридичного факту смерті сестри, яка померла на тимчасово окупованій території. Суд вважає дану причину поважною і приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] у повному обсязі. На підставі викладеного

Outcome: approved