Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

29 грудня 2020 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом. Як підставу позову позивач зазначає, що оскаржуваний виконавчий напис був вчинений з порушенням позовної давності щодо заявлених вимог, а самі вимоги заявлені поза межами строку позовної давності. З наведених вище мотивів та підстав просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Наталії Миколаївни від 20 вересня 2020 року №492. Позивач у судове засідання не прибула, але її представник у письмовій заяві просить суд слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання свого представника не направив з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином поштою. Відзиву на позов також не подав. Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явився в судове засідання, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Треті особи своєї позиції стосовно позову не надали, у судове засідання не прибули. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Наталією Миколаївною був виданий виконавчий напис, в якому пропонується стягнути на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості, що виникла за кредитним договором №97471607 від 01 червня 2012 року, що був укладений між ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», та [PERSON] . У виконавчому написі зазначено, шо заборгованість стягується за період з 03 квітня 2018 року по 03 травня 2018 року у розмірі: 1) 28\~586,35 грн. тіло кредита; 2) 825,56 грн. процентів; 3) 350,00 грн. плата за пропуску мінімальних платежів. Цей виконавчий напис був зареєстрований в реєстрі за №492. З наданої позивачем копії кредитного договору №97471607 від 01 червня 2012 року слідує, що позивачу був відкритий картковий рахунок з встановленим кредитним лімітом. При цьому кредит був виданий до 02 листопада 2012 року (а.с.12-14). Надаючи правову оцінку спірному виконавчому напису нотаріуса, суд зазначає наступне. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У розглядуваному випадку судом встановлено, що вимоги банку, за яким був виданий виконавчий напис, ґрунтуються на заборгованості, яка виникла з 02 листопада 2012 року, тобто, коли закінчився строк кредитування, передбачений у договорі, і позивач повинна була повернути кредит у повному обсязі. Натомість виконавчий напис був виданий 20 вересня 2020 року, тобто поза межами трьохрічного строку, який встановлений у ст.88 Закону України «Про нотаріат». Зазначення у виконавчому написі відомостей про те, що «стягнення заборгованості здійснюється за період з 03 квітня 2018 року по 03 травня 2018 року», адже у цей період вже був припинений строк кредитного договору. Цього нотаріусом при видачі виконавчого напису враховано не було, що є підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Оскільки судом встановлено, що вимоги за якими був виданий виконавчий напис ґрунтуються на заборгованості, яка виникла більше ніж протягом трьох років до дня видачі виконавчого напису, суд дійшов висновку, що виконавчий напис був виданий неправомірно, а тому позовні вимоги слід задовольнити повністю. На підставі положень ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати пов`язані із сплатою судового збору у розмірі 840,80 грн. Крім того, на користь позивача з відповідача слід стягнути 6\~000,00 грн. в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, які підтверджені ордером, договором про надання правової допомоги адвокатом Ліпкевичем Іваном Володимировичем від 18 вересня 2020 року, додатком №1 до цього договору від 06 березня 2021 року, актом приймання-передачі наданих послуг від 09 березня 2021 року. квитанцією до прибуткового касового ордера №1ко від 09 березня 2021 року на суму 6\~000,00 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved