Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

30.04.2015 р. позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, мотивуючи тим, що він 24.02.2015 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження. Як вказує позивач, ДТП сталася 24.02.2015 р. приблизно о 18-40 год., відповідач [PERSON], керуючи транспортним засобом Фіат Крома, д/н [NUMBER], в районі перехрестя вул.Ілліча та Комкова в м.Херсоні, вчинив наїзд на нього під час переходу по нерегульованому пішохідному переходу. За даним фактом було відкрито кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12015230000000082 від 25.02.2015 року, за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України. Позивач вказує, що порушення вимог ПДР з боку відповідача знаходяться в причинному звязку з її наслідками отримання ним тілесних ушкоджень середнього ступеня, а саме закритий перелом лівої ключиці, через що він з 24.02.2015 р. по 19.03.2015 р. знаходився на стаціонарному лікуванні, на яке витратив 12347,89 грн., йому була проведена операція. За проведення судово-медичної експертизи позивач витратив 75,00 грн. Також, як зазначає позивач у позові, впродовж року йому необхідно буде провести другу операцію по видаленню імплантанта, на яку необхідно буде витратити 3500 грн. суму. Внаслідок вищевказаних дій йому була також спричинена моральна шкода, яку позивач обґрунтовує душевними стражданнями, не міг користуватися всіма благами та перевагами здорової людини, душевними стражданнями пережитими у звязку із проведенням операції, було порушено його звичайний спосіб життя, а тому розмір морального відшкодування позивач оцінює у 50000 грн. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду, завданою внаслідок дорожньо-транспортної пригоди кошти у сумі 15922,89 грн., грошові кошти на відшкодування моральної шкоди у сумі 50000 грн., а всього у сумі 63922,89 грн.; а також стягнути з відповідача судові витрати. Позивач в судовому засіданні, в звязку із частковим відшкодуванням йому відповідачем суми матеріальної шкоди, в розмірі 1500,00 грн. та з врахуванням того, що витрати на другу операцію 3500 грн. він ще не поніс, уточнив розмір позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача на його користь 10922,89 грн. завданої матеріальної шкоди, відповідно до наданих суду квитанцій та 50000 грн. завданої моральної шкоди. Зазначив, що судових витрат при зверненні до суду не поніс. Відповідача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав частково, а саме в розмірі 10572,82 грн., за виключенням коштів у розмірі 350 грн. сплачених, як благодійний внесок. Позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди відповідач не визнав, заперечував проти її задоволення, вважав її безпідставною та необґрунтованою. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив, що 24.02.2015 року близько 18-40 год. [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем [NUMBER], здійснюючи рух по вул.Ілліча зі сторони вул.Робочої у напрямку вул.Лавреньова м.Херсона, в районі перехрестя вул.Комкова, грубо порушуючи вимоги п.п.2.3 б), 4.16 а), та 18.1 ПДР України, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалась, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості та зупинки свого транспортного засобу, внаслідок чого, здійснив наїзд на пішохода [PERSON], [INFO], який переходив проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу зліва на право по ходу руху автомобіля. Унаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу [PERSON], згідно з висновком судово-медичної експертизи заподіяно середньої тяжкості тілесні ушкодження за критерієм тривалості розладу здоровя. Вищевказані обставини були встановлені вироком Комсомольського районного суду м. Херсона від 28.05.2015 року. За даним вироком Комсомольського районного суду м. Херсона від 28.05.2015 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого \~ч.1 ст. 286 КК України, та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.; цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім.А. і О.Тропіних» задоволено, стягнуто з [PERSON] 2053,20 грн. З медичної картки стаціонарного хворого [PERSON], вбачається, що останній знаходився на лікуванні у травматологічному відділенні КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім.А. і О.Тропіних» з 24.02.2015 р. по 16.03.2015 р. з травмою від ДТП. 26.02.2015 р. була проведена операція, з характером операційного втручання відкрита репозиція, МОС акроміального кінця лівої ключиці реконструктивною пластиною та гвинтами. [PERSON] рекомендовано нагляд та продовження лікарняного листа у лікарні, іммобілізація в повязці до 1 місяця з моменту оперативного втручання та інше… Орієнтовний строк непрацездатності до 6-8 тижнів з моменту травми. Відповідно до висновку спеціаліста № 234, виданого експертом КУ «Бюро судово-медичної експертизи» 25.03.2015 року, закритий перелом лівої ключиці відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоровя. Судом встановлено, що витрати позивача на лікування та придбання необхідних лікарських засобів, підтверджуються копіями квитанцій та чеків на загальну суму в розмірі 10572,89 грн. (а.с.11, 12, 13, 15, 16, 17), а також копією чеку за оплату висновку спеціаліста СМЕ на суму 75,00 грн. Витрати позивача на оплату благодійного внеску на суму 350 грн. за квитанцією №64081, суд не приймає до уваги, як належний доказ по справі, оскільки даний вид витрат є добровільною волею особи та не може бути віднесений до витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортнимзасобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В п.9 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не відповідає за шкоду, завдану цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб (наприклад, у разі незаконного заволодіння транспортним засобом), внаслідок непереборної сили (наприклад, у разі стихійного лиха), а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії (неправомірно заволоділи транспортним засобом, механізмом або іншим об'єктом), відшкодовують шкоду на загальних підставах цивільно-правової відповідальності особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки. Коли цьому сприяла недбалість її власника або володільця (не була забезпечена належна охорона тощо), відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, яка неправомірно заволоділа цим джерелом, і на його власника або володільця у частці відповідно до ступеня вини кожного з них, з урахуванням обставин, що мають істотне значення (частина четверта статті 1187 ЦК). Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України - вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню, за виключенням коштів сплачених, як благодійний внесок, оскільки обставини, зазначені позивачем повністю підтверджуються наданими суду належними доказами. В частині позовних вимог по відшкодуванню моральної шкоди, суд вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню. Так, відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Вирішуючи питання про позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд враховує, що статтею 23 Цивільного Кодексу України передбачено - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Відповідно до постанови Пленуму ВС Українивід 31.03.1995р. Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди, врахувавши суть позовних вимог, характер та суть моральних страждань позивача, істотність вимушених змін в житті позивача, ступінь вини відповідача - позовна вимога в цій частині підлягає частковому задоволенню в розмірі 25000 грн. При визначенні розміру відшкодування даної моральної шкоди, суд враховує глибину душевних страждань, фізичну біль, яку зазнав у звязку з ДТП позивач, ступінь вини відповідача, вимоги розумності і справедливості. При цьому, суд приймає до уваги доводи позивача стосовно того, що він через отриману травму він змушений був витратити кошти не на потреби сімї, а на лікування. При цьому він також повинен утримувати сімю, у звязку з чим у нього виникають проблеми, оскільки завдана травма не дозволяє йому витримувати звичні фізичні навантаження. Відповідно до ст. 88 ЦПК України - якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В порядку ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 355,73грн. з урахуванням задоволених позовних вимог.

Outcome: partial