overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

31.07.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 28.12.2010 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Фактично сімейні правовідносини припинені. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між ними припинені з січня 2015 року. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, але надала суду заяву, в якій просить справу слухати в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просить справу слухати в його відсутність, та не заперечує проти задоволення позову. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28 грудня 2010 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис за № 982, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-НО № 234515 ( а.с.11 ). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-НО № 409974 (а.с.6). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

31.07.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка у судове засідання не зявилася, але надала заяву про те, що позов підтримує та просить справу розглянути у її відсутність, не заперечує проти розгляду справи у попередньому судовому засіданні. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням справу слухати за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує, не заперечує проти розгляду справи у попередньому судовому засіданні. Із позову вбачається, що 03.06.2003 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем по справі у виконкомі Відділі реєстрації актів громадянського стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 299. Від шлюбу не мають дітей. Сумісне життя, сумісне господарство не ведуть з лютого 2013 року. Подальше збереження сімї позивачка вважає неможливим. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю на даний час між ними немає. Позивачка просила розірвати їх шлюб. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що підтверджується свідоцтвом про шлюб /а.с.7/. Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

31.07.2015 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2006р., мають малолітню доньку [PERSON], 02.11.2007р.н., яка проживає з позивачкою. Сімейне життя не склалося, фактичні шлюбні відносини припинено, тому позивачка просить розірвати шлюб. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивачки, яка заявою просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Згідно з ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 16.09.2006р., актовий запис №06. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що на теперішній час сторони не підтримують шлюбних відносин, характер відносин, які склалися, свідчить про повний розпад сімї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

31.07.2015 року Публічне акціонерне товарситво Миколаївобленерго (на далі ПАТ Миколаївобленерго) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за недовраховану електроенергію у сумі 1735,85 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про день слухання справи був повідомлений належним чином. Суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні [PERSON] проживає за адресою: [INFO], є споживачем електричної енергії, яку постачає ПАТ «Миколаївобленерго». За вказаною вище адресою відкрито особовий рахунок №1448188. 02.04.2015 року контролерами філії ПАТ Миколаївобленерго м. Миколаєва при перевірці дотримання вимог діючих Правил користування електроенергією для населення (затверджених постановою КМУ України від 26.07.1999 року, далі ПКЕЕН) було встановлено порушення вищевказаних Правил, а саме: «Самовільне підключення електроустановки споживача до електромережі схованою електропроводкою поза приладом обліку після відключення у відповідності до п.27 ПКЕЕн. Порушено п.35 ПКЕЕн». За вказаним правопорушенням було складено Акт № В-7307. 28.05.2015 року вищезазначений акт був розглянутий комісією, без участі споживача [PERSON] Комісією було прийнято рішення, що в результаті порушення ПКЕЕн відповідачем було нанесено збитки позивачу в розмірі 1735,85 грн. Судом встановлено, що кількість недоврахованої електроенергії та сума збитків була нарахована відповідно до норм ПКЕЕН та п.3 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006р. № 562. Також, згідно ч.2 ст.27 Закону України «Про електроенергетику» крадіжка електричної енергії, у тому числі пошкодження приладу обліку; порушення ПКЕЕН, визначено, як правопорушення в електроенергетиці, а відповідно до ч.4 ст.26 Закону України «Про електроенергетику», споживач електроенергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та ПКЕЕН, згідно з законодавством України. Таким чином, враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 525, 526 ЦК України суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню та стягненню з відповідача суми боргу в розмірі 1735,85 грн., яка до теперішнього часу несплачена. Також на підставі ст.88ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

31.07.2015 року ТОВ « Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом, де прохає стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 25568,80 грн. та судовий збір в сумі 255,69 грн. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідач в судовому засіданні позов визнала. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Встановлено, що між Публічним акціонерним товариством « ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R53100382937B від 18 січня 2013 року. 07.11.2014 р. між ПАТ «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір про відступлення права вимоги № 071114нв, відповідно до якого первісний кредитор передав(відступив) новому кредитору свої права вимоги до відповідача, а новий кредитор набув права вимоги первісного кредитора за кредитним договором, укладеним з відповідачем. Відповідно до додатку № 1 Договору про відступлення права вимоги № 071114 від 07.11.2014 р. позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 25568,8 грн., а саме: -19612,85 грн.- заборгованість за основною сумою боргу; -2111,82 грн. заборгованість за відсотками -3844 грн.- заборгованість за комісійною винагородою. На виконання п. 3.1.6. Договору про відступлення права вимоги, відповідачу направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК» ЄАПБ» за адресою [ADDRESS] Згідно умов кредитного договору позичальник зобовязується сплатити комісійну винагороду, повернути кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитом у повному обсязі, виконувати інші зобовязання в порядку та строки, встановлені договором. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди у випадках, передбачених договором або чинним законодавством, зокрема у разі порушення позичальником зобовязань, що випливають з умов кредитного договору, невиконання(неналежного виконання) зобовязань щодо сплати платежів, а також комісійної винагороди, неустойки, тощо, передбачених умовами договору, затримання позичальником повернення частини кредиту та/або сплати процентів по кредиту щонайменше на один календарний місяць. Відповідно до ч.2 ст. 1050, ч.2 ст. 1054 ЦК України якщо договором встановлений обовязок повернути кредит частинами, то в разі прострочення почергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

31.07.2015 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн., щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що шлюб між нею та відповідачем зареєстровано 20.06.2000 р., від якого мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось, на даний час подала заяву до суду про розірвання шлюбу. Дитина проживає разом із нею, перебуває повністю на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, від виконання своїх батьківських обовязків повністю відмовляється. У судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання також не зявився, повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином, заяв про відкладення справи розглядом або про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Суд, дослідивши матеріали справи вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що сторони мають сина [PERSON], [INFO], батьками якого у свідоцтві про народження зазначені [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ВЛ № 052882 від 25.07.2006 р. ( а.с. 5). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, а в разі ухилення від цього обовязку, кошти на утримання дітей, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, стягуються з них в судовому порядку. Відповідач є батьком дитини, в добровільному порядку постійно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає (доказів іншого суду не надано), тому з нього підлягають стягнення аліменти на її утримання. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що дитина знаходиться на утриманні позивача, суд задовольняє позов та стягує аліменти на утримання дитини у розмірі 500 грн. до досягнення нею повнолітнього віку. При ухваленні рішення суд враховує інтереси неповнолітньої дитини. Суд розподіляє судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

31.07.2017 відкрито провадження в даній справі. Позивач свої вимоги мотивує тим, що 04.04.2017 він купив житловий будинок № 23 по вул. Шкільній в с. Щоми Охтирського району Сумської області. Колишній власник домоволодіння дозволив тимчасово зареєструватися у вказаному будинку своєму знайомому [PERSON] який в подальшому знайшов інше житло за прийнятними для нього цінами в м. Охтирка сумської області і тривалий час, більше трьох років, за адресою: с. Щоми, вул. Шкільна, 23 Охтирського району Сумської області не проживає, але залишається зареєстрованим. Оскільки реєстрація відповідача перешкоджає у реалізації права на володіння та користування домоволодінням, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком, та вирішити питання про судові витрати в порядку ст. 88 ЦПК України. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав та просив задовольнити. Позивач в судове засідання не зявився. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. Приймаючи до уваги згоду представника позивача, суд проводить заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до положень ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення представника позивача, покази свідка, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм цивільного законодавства, що регулюють право власності. Судом встановлено, що позивач являється власником житлового будинку з побутовими спорудами, що знаходиться за адресою: с. Щоми (колишня назва Жовтневе), вул. Шкільна (колишня назва Жовтнева), 23 Охтирського району Сумської області, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 04.04.2017, зареєстрованим в реєстрі за № 578, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.04.2017 № 84181320. З довідки виконавчого комітету Малопавлівської сільської ради Охтирського району Сумської області № 370 від 05.07.2017 та повідомлення Малопавлівської сільської ради Охтирського району Сумської області № 02-21/136 від 26.07.2017 вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO], але фактично з 2014 року і до даного часу у вказаному житловому будинку не проживає без поважних причин. Свідок [PERSON] суду пояснив, що проживає в с. Щоми з дитинства. Був знайомий з [PERSON], який деякий час проживав у [INFO] у свого родича. Однак років чотири тому виїхав з села і з того часу він його в селі не бачив. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

31.07.2017Оболонський районний суд м. Києва задовольнив заяву ОСББ « Фаворит» та видав судовий наказ про солідарне стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованості по оплаті житлово- комунальних послуг, 3% річних, втрати від інфляції, витрати на правову допомогу та судовий збір в розмірі 800гривень. 12.09.2017 [PERSON] звернулась до суду із заявою про скасування судового наказу №756/9674/17 від 31.07.2017, заперечуючи проти вимог стягувача та посилаючись на існування спору про право. Подана заявником заява відповідає вимогам ст.170 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз'яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу. Оскільки заявник заперечує проти вимог стягувача та вважає їх необґрунтованими у повному обсязі, у відповідності до ч. 3 ст. 171 ЦПК України, виданий судом наказ підлягає скасуванню. При цьому, стягувач, який звертався до суду із заявою про видачу судового наказу не позбавлений права звернення до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження, визначеному ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

31.07.2017 позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 3 609,41 грн. щомісячно з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, також, просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1000,00 грн. щомісячно з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Крім того, просить стягнути з відповідача на свою користь половину вартості додаткових витрат на дитину [PERSON], а саме грошову кошти в сумі 43 888,96 коп. Свої вимоги аргументує тим, що [PERSON] є батьком її доньки [PERSON], про що свідчить запис в свідоцтві про народження. У зареєстрованому шлюбі з відповідачем вона ніколи не перебувала, а на даний вони з відповідачем проживають окремо. Донька [PERSON] проживає разом з нею, її доглядом та утриманням вона займається самостійно, відповідач жодних коштів на утримання доньки не надає аліментів не сплачує, хоча є фізичною особою підприємцем і має постійний заробіток. З 23.03.2015 вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, у зв'язку з чим не має можливості працювати та отримувати дохід, а тому вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на її утримання до досягнення донькою трирічного віку. Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача половини суми додаткових витрат на утримання доньки обґрунтовує тим, що в період з 09.01.2015 по 25.07.2017 вона витратила на дитину грошові кошти в сумі 87 777,92 грн., а тому вважає, що з відповідача належить стягнути половину понесених нею додаткових витрат. В судове засідання позивач не з'явилася, подала суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги про стягнення аліментів підтримує повністю та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки про виклик за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, також від відповідача не надійшов відзив. З огляду на належне повідомлення відповідача, суд

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

31.07.2017 позивач звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи вимоги тим, що з 08.08.2013 він та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого дітей не мають. На даний час шлюбні відносини з відповідачем припинені, тривалий час вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства, подальше спільне проживання і збереження сім'ї не можливі, спору про поділ спільного майна на даний час не має, підстави для надання строку на примирення відсутні. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, через свого представника - [PERSON], - подала відзив на позовну заяву, згідно якого просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає, просить шлюб з позивачем розірвати, оскільки подальше його збереження суперечить її інтересам. Враховуючи зазначені заяви сторін по суті спору, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебуває з [PERSON] в шлюбі з 08.08.2013 року, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис 1794, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 08.08.2013. Від шлюбу сторони дітей не мають. Як зазначив позивач [PERSON], шлюбні відносини с [PERSON] припинені, вони окремо проживають, не ведуть спільного господарства і подальше збереження сім'ї не можливе. Згідно відзиву на позовну заяву відповідач зазначені обставини не оспорювала. В силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя визначені статтею 112 СК України. Згідно зазначеної норми закону суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи вищевказані обставини справи, положення ст. 112 СК України, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, а тому вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні ним судові витрати на оплату судового збору у розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved