Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

31 серпня 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 24 квітня 2013 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір № 57913/39/к1, згідно з яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 5000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27 % на рік. Також між позивачем та відповідачем був укладений заява договір №57913:2477 про відкриття рахунку завантаження з встановленням ліміту овердрафу, відповідно якого встановленому ліміт овердрафу у сумі 782 гривень, строком на 12 місяців з дати активізації банку ліміту овердрафу, зі сплатою 37 % річних. Дотепер відповідач свої обовязки не виконав, що стало причиною звернення до суду з вказаним позовом, в якому позивач просить суд стягнути заборгованість в сумі 8643,46 гривень, а також сплачений ним судовий збір. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи у відсутність їх представника не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що 24 квітня 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 57913/39/к1, згідно з яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 5000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27 % на рік (а.с.16-18). Відповідно до заяви-договору (овердрафу) №57913:2477 від 08 жовтня 2012 року, відповідачу було відкрито рахунок завантаження з встановлення ліміту овердрафу, відповідно до умов яких, позивач зобовязався відкрити відповідачу рахунок завантаження з встановлення ліміту овердрафу у сумі 782 гривень, строком на 12 місяців зі сплатою 37% річних (а.с.25-26). У встановлені договором № 57913/39/к1строки, відповідач зобовязання не виконав, у звязку з чим станом на 13 липня 2015 року, згідно розрахунку позивача, утворилася заборгованість в сумі 6801,30 гривень, яка складається з заборгованості за сумою кредиту 2081 гривень, заборгованість по сплаті відсотків 1359,29 гривень, інфляційні нарахування на тіло кредиту 1082,12 гривень, інфляційні нарахування на відсотки 474,80 гривень, пеня 304,09 гривень, штраф 1500 гривень. У встановлені заяви договору (овердрафу) № 57913:2477 строки, відповідач зобовязання не виконав, у звязку з чим станом на 13 липня 2015 року, згідно розрахунку позивача, утворилася заборгованість в сумі 1842,16 гривень, яка складається з заборгованості по тілу овердрафу 771,27 гривень, заборгованість по сплаті відсотків 472,41 гривень, інфляційні нарахування на тіло овердрафу 332,42 гривень, інфляційні нарахування на відсотки 150,78 гривень, пеня 115,28 гривень. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно предявляються. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обовязки з повернення отриманого ним ліміту кредитування, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобовязань у розумінні наведеної норми, а тому позовні вимоги підлягають безумовному задоволенню, у заявлений позивачем спосіб. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved