Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

30.05.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Як доказ заявлених вимог вказує, що з відповідачем по справі перебував у шлюбі, який зареєстрований 08.09.1999 року. Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 13.06.2016 року шлюб було розірвано. Від даного шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . Дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має можливість таку допомогу надавати, так як має стабільно високий заробіток, уваги та часу вихованню сина не приділяє. Просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 10000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня подачі позову і до досягнення ним повноліття. Відповідачем [PERSON] було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить в задоволенні позову відмовити, так як після розірвання шлюбу неповнолітній син проживав з нею, перебував на її утриманні і надалі постійно утримує сина матеріально. Заперечує, що стан її матеріального становища дозволяє сплачувати аліменти у розмірі 10000 грн., має змогу сплачувати аліменти у розмірі 1100 грн. щомісяця. Позивач [PERSON] надіслав до суду заяву, згідно з якою розгляд справи просить проводити без його участі. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, згідно з поданою заявою просили проводити розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 13.06.2016 року (а.с. 4). З свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] від 04.03.2004 року (а.с. 5) вбачається, що відповідач є матір`ю неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. п. 1 ч. 1 ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини. В силу ч. ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. З письмових пояснень позивача [PERSON] суд встановив, що дитина перебуває на утриманні позивача, проживає разом з ним відповідно до рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 23.04.2019 року (а.с. 6), що не заперечується відповідачем, при цьому позивачем не доведено, що доходи відповідача дозволяють їй сплачувати аліменти на утримання сина у заявленому ним розмірі, відповідачем це заперечується, при цьому в утриманні дитини повинні брати участь двоє батьків, а тому суд вважає за правильне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1300 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення ним повноліття, а також судові витрати пов`язані з розглядом справи.

Outcome: partial