Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

29 січня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином. Свої вимоги він обґрунтовував тим, що вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04.12.2019 року відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченому ст.121 ч.1 Кримінального кодексу України, та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки. Вирок суду набув законної сили. Цим злочином відповідач спричинив йому матеріальну шкоду, яка полягає у витратах на лікування у медичних закладах м. Костянтинівки, у тому числі у травматологічному відділенні КНП «БЛІЛ КМР» м. Костянтинівки з 02.04.2019 року по 26.04.2019 року. У зв`язку із отриманими ушкодженнями та лікуванням порушились його нормальні життєві зв`язки, здоров`я не відновилося і він потребує додаткового лікування, що надає душевних страждань. Тому просив стягнути з відповідача завдану матеріальну шкоду в сумі 17363,05 грн, моральну шкоду 2000 грн, а також витрати на юридичну допомогу в сумі 3000 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала заявлені вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Бєляєв В.О. позовні вимоги визнали частково. У письмовій заяві на адресу суду зазначили, що в частині відшкодування матеріальної шкоди позов визнають з урахуванням сум, сплачених відповідачем у добровільному порядку. Позов в частині стягнення моральної шкоди визнають повністю. Щодо компенсації витрат на професійну юридичну допомогу в сумі 3000 грн позов не визнають, оскільки не надано розрахунку заявленої суми (а.с.54). З`ясувавши вищенаведену позицію сторін та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04.12.2019 року у кримінальному провадженні № 233/4173/19 (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №12019050380000350 від 02 квітня 2019 року) відповідач [PERSON] визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченому ст.121 ч.1 Кримінального кодексу України. Вирок суду набув законної сили 04 січня 2020 року (а.с.5-6). Як встановлено вказаним вироком суду, 02 квітня 2019 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, більш точного часу встановлено не було, [PERSON] знаходився біля буд. № 18-а по вул. Райдужна м. Костянтинівка Донецької області. У вказаний день та час, з метою з`ясування побутових питань, [PERSON] підійшов до свого сусіда [PERSON] , який знаходився навпроти буд. [ADDRESS] . У ході розмови, [PERSON] почав сваритись із [PERSON] , та в ході сварки, на ґрунті раніше виниклих особистих неприязних відносин, у [PERSON] виник злочинний намір, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] . У той же день, приблизно о 15 годині 40 хвилин, більш точного часу встановлено не було, знаходячись навпроти буд. [ADDRESS] , [PERSON] негайно реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень [PERSON] , підійшов до нього, та знаходячись навпроти, утримуючи заздалегідь підготовлений фрагмент металевої арматури у правій руці, умисно наніс ним не менше 2 ударів по кисті лівої руки [PERSON] , після чого двома руками штовхнув [PERSON] у груди, від чого останній впав на землю, та наніс йому приблизно 4 удари по правій гомілці. Своїми умисними діями, безпосередньо спрямованими на заподіяння тілесного ушкодження, [PERSON] заподіяв [PERSON] наступні тілесні ушкодження: рана передньої поверхні правої голені в середній треті, відкритий перелом діафазу великоберцевої та малоберцевої кісток, відносяться до тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння; закритий перелом 5 п`ясної кістки лівої кисті, відноситься до середньої тяжкості тілесного ушкодження. Обвинувачений [PERSON] під час судового розгляду свою вину визнав повністю. За результатами розгляду кримінальної справи [PERSON] засуджено до позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. Цивільний позов під час розгляду кримінальної справи потерпілим не заявлявся. Частиною шостою ст. 82 ЦПК України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У відповідності до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі. Стаття 1177 ЦК України передбачає, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною сьомою ст. 128 КПК України передбачено, що особа, яка не пред`явила цивільний позов в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. При визначенні розміру матеріальної шкоди, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача, суд виходить із наступного. В обґрунтування розміру спричиненої матеріальної шкоди позивачем [PERSON] надані суду оригінали касових чеків і квитанцій на придбання ліків (а.с.7-15). Відповідно до частини 1 статті 82 ЦПК обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки відповідачем та його представником визнано позов в цій частині частково, з урахуванням сплачених відповідачем на користь позивача сум у добровільному порядку, суд вважає, що з відповідача слід стягнути 11663,05 грн у відшкодування матеріальної шкоди. Задовольняючи позов в цій частині частково, суд враховує надані відповідачем на підтвердження фактично сплачених у добровільному порядку сум розписки позивача про їх отримання та поштові перекази коштів позивачу (а.с50-53). Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, на наявності її вини. Відповідно до положень частини 3 статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Положеннями частини 4 наведеної вище норми права передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. З огляду на положення частини 5 статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у пункті 3 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Пункт 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз`яснює, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, навівши в рішенні відповідні мотиви. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого та тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках. В обґрунтування спричиненої йому моральної шкоди позивач [PERSON] послався на втрату звичайних зв`язків, необхідність тривалого лікування, що враховується судом під час визначення розміру спричиненої останньому моральної шкоди. Проаналізувавши обставини справи, з`ясувавши характер та глибину пов`язаних з цим моральних і фізичних страждань, ступінь вимушеного порушення нормального укладу життя позивача та необхідність докладання для організації додаткових зусиль, та, виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості, суд встановлює суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000,00 гривень. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 3000,00 гривень, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Зі змісту ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У відповідності до вимог ч.4.3,4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат до заяви позивачем додано лише Угода (договір) з адвокатом Лендьєл С.М. від 24.01.2020 року та довідку про отримання адвокатом 3000 грн за участь у даній справі. Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, відноситься до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані, крім договору про надання правової допомоги та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, детальний опис робіт (наданих послуг), акт виконаних робіт. До матеріалів справи взагалі не був долучений детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Відсутні відомості щодо вартості окремого виду послуги, невідомо, яка кількість часу була витрачена адвокатом для надання того чи іншого виду послуги, не наданий розрахунок вартості послуги, з яких міркувань виходив адвокат, коли зазначав загальну вартість послуг в розмірі 3000,00грн. Тобто відсутні докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. Тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. У відповідності із ст.141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі, встановленому на дату подання цього позову, за дві позовні вимоги: пропорційно задоволених вимог - матеріальної шкоди - в сумі 564,78 грн, та за стягнення моральної шкоди - 840,80 грн. разом 1405,58 грн.

Outcome: partial