Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

29.10.2018 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява АТ КБ « Приватбанк», у якій просили суд: стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ Приватбанк заборгованість у розмірі 5981,98 грн. за кредитним договором № б/н від 11.02.2014 року, та понесені судові витрати( а.с.2-5). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 22.02.2014 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 6800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до п. п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг [PERSON] при укладанні договору про надання банківських послуг дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Він зазначає, що [PERSON] підтвердила свою згоду, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківським послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач також стверджує, що відповідно до п.2.1.1.12.2 Договору, у разі непогашення боргових зобов`язань за Кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування Кредитом Клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6. Також п.1.1.3.2.4 Договору для банку передбачена можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин Договору, за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених у п. 1.1.3.1.9Договору, та отримання позичальником виписки про стан здійснення операції по карткових рахунках(п.1.1.2.1.5 Договору). Позивач виконав свої зобов`язання, надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому у договорі. [INFO] позичальник [PERSON] померла. Станом на [INFO], дату смерті [PERSON] , заборгованість позичальника, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, становить 5981,98 грн., з яких: 3260,96 грн. -тіло кредиту, 2571,02 грн. - проценти за користування кредитом, 150,00-пеня.Зазначають, що згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, є відповідач у справі [PERSON] . Також вказують, на виконання вимог ч.2 ст.1281 ЦК України, позивачем 11.12.2016 року до Бориспільської районної державної нотаріальної контори була направлена претензія кредитора, на що була отримана відповідь, у якій зазначалося, що спадкоємці померлої [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріуса не зверталися. Проте, позивач вважає, що спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки відповідач [PERSON] не відмовився від спадщини у шестимісячний термін від дня відкриття спадщини, а тому є таким, що прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. При цьому, 21.03.2018 року до спадкоємця [PERSON] було направлено лист-претензію, яка залишилася без виконання. З цих підстав, у відповідності до вимог ст.1281, 1282 ЦК України, просили стягнути з відповідача зазначену вище заборгованість. Ухвалою судді від 16.11.2018 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження( а.с.68). У судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, одночасно з позовом надав суду заяву (а.с. 61), в якій просив розглядати справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином- за зареєстрованим місцем проживання, заяви про розгляд справи за його відсутністю та відзиву на позовну заяву суду не направив. Відповідно до вимог ст. ст. 223,280,281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Відповідно до вимог ч.6ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, 11.02.2014 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та позичальником [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг на отримання кредиту та платіжної кредитної картки «Універсальна», що підтверджується укладеною сторонами Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 11.02.2014року (а.с. 8). Так, за змістом ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 вказаної статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до вимог ч.1-3 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Відповідно до ч.1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. При цьому, суд також враховує, що відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як встановлено зі змісту Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 11.02.2014, між банком та позичальником було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору та шляхом підписання зазначених письмових документів, а також скріплення їх печаткою юридичної особи - позивача (а.с.8). Відповідно до змісту вказаної Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 11.02.2014 позичальник [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, розміщених на сайті https: privatbank. ua/ terms/, підписання договору являється згодою клієнта відносно прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а. с. 9-42). Згідно п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У відповідності до п. 2.1.1.5.6. Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт зобов`язаний у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п. 1.1.2.1.9 Умов та правил, власник зобов`язаний стежити за витратою коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. У відповідності до п. 1.1.7.11 Умов та правил, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Банк свої зобов`язання за Договором виконав, надав [PERSON] кредит у встановленому розмірі. У свою чергу, позичальник свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконував, порушив виконання умов Кредитного договору. Встановлено, що позичальник [PERSON] померла [INFO] у віці 47 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 06.06.2016 року виконавчим комітетом Рогозівської сільської ради Бориспільського району Київської області( а.с.46). З наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 6,7) встановлено, що станом на 02.06.2016 року, на дату смерті [PERSON] , з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, за позичальником [PERSON] рахується заборгованість у сумі 5981,98 грн., з яких: 3260,96 грн. -тіло кредиту, 2571,02 грн. - проценти за користування кредитом, 150,00-пеня. Оскільки розмір заборгованості за використаними кредитними коштами підтверджено уповноваженою банком особою у вищезазначеному розрахунку, підстави сумніватися в дійсності наведеної в розрахунку інформації в частині використаних кредитних коштів, у суду відсутні. Будь-яких заперечень щодо правильності нарахованої заборгованості за кредитом, а також доказів, які це підтверджують, відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач зазначає, що спадкоємцем позичальника [PERSON] у порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач [PERSON] . На підтвердження даної обставини позивач посилається на копію паспорта позичальника та відповідача, де зазначено одну й ту саму адресу зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] (а.с.43-45). Відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно з ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. У абз.2 пункту 32 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, зазначено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Встановлено, що АТ КБ « Приватбанк» 11.12.2016 року було направлено до Бориспільської районної державної контори претензію кредитора( а.с.47-51). У свою чергу Бориспільська районна державна нотаріальна контори листом № 2004/02-14 від 15.12.2016 р. повідомила ПАТ КБ Приватбанк», що особи із заявами про прийняття або про відмову від прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] до нотаріальної контори не звертались, відповідно спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилася (до 14 грудня 2016 року ) та свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Однак, як стверджує у позовній заяві представник позивача, відповідач [PERSON] прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника [PERSON] , оскільки спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, і відповідач не відмовився від прийняття спадщини у передбачений шестимісячний строк від дня відкриття спадщини. Водночас, на підтвердження зазначеного позивачем не надано доказів, які б свідчили, що саме відповідач [PERSON] є спадкоємцем померлої [PERSON] , прийняв після неї спадщину, а також доказів щодо переліку та вартості спадкового майна. Крім того, суд звертає увагу, що сам факт реєстрації місця проживання відповідача [PERSON] за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме він є спадкоємцем та прийняв після померлої спадщину. Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами, що відповідач [PERSON] прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позикодавця [PERSON] . Оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення боргу , - слід відмовити. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн.(а.с.1), відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed