Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

30.12.2020 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право на користування житлом в домоволодінні, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] та належить їй на праві приватної власності, а також стягнути з відповідача в її користь понесені нею судові витрати. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, натомість останній направив на електронну адресу суду заяву, в якій просить слухати справу у їх відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином рекомендованою кореспонденцією. Крім того, про час і місце слухання справи відповідач повідомлений належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Враховуючи наведене, зі згоди сторони позивача, згідно ухвали від 18.06.2021 року про розгляд вказаної справи в порядку заочного розгляду, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] . Вказана обставина підтверджується договором дарування домоволодіння від 11.10.2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Надвірнянського РНО та зареєстрованим в реєстрі за № 1707, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №21304543 від 17.12.2008 року, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №197266217 від 22.01.2020 року, копії яких долучені до матеріалів справи (а.с.8-9, 10, 11). Згідно листа Ланчинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області від 12.01.2021 року за №1/02.2-09 та довідки про склад сім`ї або зареєстрованих осіб за №12 від 12.01.2021 року, [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак на даний час місце його фактичного проживання невідоме (а.с.32, 33). Таким чином, як з`ясовано в ході розгляду справи, відповідач [PERSON] не проживає в даному житловому будинку більше року, що підтверджується також актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї та письмовою заявою [PERSON] і [PERSON] , засвідченою в.о. старости О.Бевзюк, за №72/02.2-09 від 01.09.2020 року (а.с.14, 15). Отже, судом перевірено, що відповідач не проживає в житловому будинку [ADDRESS] , не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, спільного господарства з позивачем не веде і взагалі даним будинком не цікавиться, тобто в судовому засіданні встановлено та не спростовано відповідачем, що [PERSON] понад один рік не проживає у спірному домоволодінні. Таким чином, факт реєстрації відповідача [PERSON] за даною адресою порушує право позивача на вільне розпорядження і користування її майном, зокрема вона позбавлена можливості оформити субсидію, чи іншу соціальну допомогу. Враховуючи наведене, судом достовірно встановлено, що домоволодіння [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу - [PERSON] . На переконання суду, доведено і ту обставину, що в даному житловому будинку зареєстрований відповідач [PERSON] , який не проживає у ньому без поважних причин більше одного року, не оплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню домоволодіння та не приймає участі у спільному побуті. Реєстрація відповідача у вказаному житловому будинку створює незручності для позивача у здійсненні користування будинком. Згідно ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такого порушення. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку у відповідності ст.405 ЦК України, згідно частини другої якої, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Вирішуючи позов, суд погодився з доводами сторони позивача про те, що протягом тривалого часу відповідачем не вживалися будь-які заходи для збереження за собою права на користування житлом, а тому він втратив на нього право, оскільки тривала відсутність сталася без поважних на те причин. З огляду на всі зазначені вище обставини суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі ст.ст.391, 405 ЦК України та

Outcome: approved