Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

6 лютого 2017 року до Обухівського районного суду звернулася [PERSON] (далі - також Позивач) з позовом до [PERSON] (далі - також Відповідач 1) та [PERSON] (далі - також Відповідач 2) про: - визнання недійсною довіреність від 29 квітня 2005 року, видану [PERSON] від імені [PERSON], посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком О.Б., реєстровий № 5886; - визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,200 га по [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], укладеного 24 січня 2017 року між [PERSON], від імені якої діяв [PERSON], та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Лазоренко Л.Є., реєстровий № 22; - визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,200 га по [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], укладеного 24 січня 2017 року між [PERSON],, від імені якої діяв [PERSON], та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Лазоренко Л.Є., реєстровий № 19; - витребування на користь [PERSON] з чужого незаконного володіння [PERSON] дві земельні ділянки площею по 0,200 га кожна, розташовані по [ADDRESS], кадастрові номери [NUMBER], [NUMBER]. На обґрунтування своїх позовних вимог Позивач зазначила, що відчуження даних земельних ділянок відбулося незаконно, проти її волі на підставі підробленої довіреності, виданої начеб то нею на ім'я [PERSON] Про це їй стало відомо 1 лютого 2017 року. Вказані земельні ділянки належать їй на праві власності на підставі відповідних державних актів. Разом з тим, на час незаконного відчуження земельні ділянки перебували під арештом, накладеним Відділом примусових виконань рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України. Також, на вказані земельні ділянки накладного заборону щодо їх відчуження приватним нотаріусом Київського нотаріального округу, у зв'язку з передачею їх в іпотеку ПАТ АКБ «Правекс-Банк» в забезпечення кредитних договорів, укладених Позивачем з Банком. Вважає, що на час відчуження вказані заборони були вилучені з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна незаконно. Після чого земельними ділянками заволоділи у шахрайський спосіб. Про вчинений злочин вона також повідомила органи поліції. На обґрунтування своєї правової позиції покликалася на вимоги статей 215, 387 ЦК України щодо визнання договорів недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння. Відповідач 1 - [PERSON] - та Відповідач 2 - [PERSON] - відзив або заперечення на позовну заяву до суду не подали. Тому суд відповідно до вимог частини восьмої статті 178 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній матеріалами. Треті сторони: [PERSON], приватний нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Лазоренко Л.Є., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б. пояснення на позовну заяву до суду не надали. У відзиві (поясненнях) на позовну заяву третя сторона Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Правекс-банк» підтвердила фактичні обставини, викладені у позові [PERSON] щодо перебування земельних ділянок з кадастровими номерами [NUMBER], [NUMBER] під забороною відчуження та просила позов задовольнити. У судовому засіданні Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Позов просила задовольнити. Представник Позивача та третьої особи [PERSON] - [PERSON] - також підтримала позов у повному обсязі. Просила його задовольнити. Відповідач 1 - [PERSON] - в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся судом належним чином. Про причини неявки не повідомив. Відповідач 2 - [PERSON] - та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоча повідомлялися судом належним чином. Про причини неявки не повідомив. Треті особи: [PERSON], ПАТ КБ «Правекс-банк», приватний нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Лазоренко Л.Є., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б. в судове засідання не з'явилися, представників не направили, хоча повідомлялися судом належними чином. Про причини неявки не повідомили, окрім приватного нотаріуса Гнівд.ка Л.Б., який просив суд розглянути справу за його відсутності. З огляду на викладене, суд в порядку статті 203 ЦПК України вважав за можливе розглянути справу по суті за відсутності вказаних осіб на підставі наявних у справі доказів. 6 лютого 2017 року Позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно - дві земельні ділянки з кадастровими номерами [NUMBER], [NUMBER]. 7 лютого 2017 року відповідно до ухвали Обухівського районного суду у задоволенні заяви відмовлено у зв'язку з ненаданням достатніх доказів. 13 лютого 2017 року Позивачем до суду повторно подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно - дві земельні ділянки з кадастровими номерами [NUMBER], [NUMBER]. 14 лютого 2017 року відповідно до ухвали Обухівського районного суду заяву Позивача про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами [NUMBER], [NUMBER]. 20 березня 2017 року представником Позивача [PERSON] до суду подано клопотання про витребування від приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Лазоренко Л.Ф. завірені належним чином копії договорів купівлі-продажу земельних ділянок з кадастровими номерами [NUMBER], [NUMBER]. Відповідно до ухвали суду від 20 березня клопотання задоволено. 5 липня 2017 року представником Позивача [PERSON] до суду подано клопотання про повторне витребування від приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Лазоренко Л.Ф. завірені належним чином копії договорів купівлі-продажу земельних ділянок з кадастровими номерами [NUMBER], [NUMBER]. Відповідно до ухвали суду від 5 липня 2017 року клопотання задоволено. 1 серпня 2018 року представником Позивача подано клопотання про повторне витребування від приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Лазоренко Л.Ф. завірені належним чином копії договорів купівлі-продажу земельних ділянок з кадастровими номерами [NUMBER], [NUMBER], а також від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гнідюка О.Б. належним чином завірені копії довіреності, виданої від імені [PERSON] [PERSON] Відповідно до ухвали суду від 1 серпня 2018 року клопотання задоволено. 18 вересня 2017 року представником Позивача подано клопотання про залучення до справи як третіх осіб [PERSON] та приватних нотаріусів Лазоренко Лідію Євгенівну та Гнідюка Олександра Борисовича; призначення у справі судової почеркознавчої експертизи щодо довіреності на ім'я [PERSON]; витребування з Київського державного нотаріального архіву оригіналів довіреності на ім'я [PERSON], журналу вчинення нотаріальних дій та інші матеріали нотаріальної справи. Відповідно до ухвали суду від 18 вересня 2017 року клопотання задоволено у повному обсязі. 8 травня 2018 року представником Позивача подано повторне клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи щодо довіреності на ім'я [PERSON] Відповідно до ухвали суду від 8 травня 2018 року клопотання задоволено у повному обсязі. 7 лютого 2017 року відповідно до ухвали Обухівського районного суду позовну заяву залишено без руху у зв'язку з несплатою судового збору у повному обсязі. Надано строк для усунення недоліків. 2 березня 2017 року відповідно до ухвали Обухівського районного суду у справі суддею Висоцькою Г.В. відкрито провадження. 17 березня 2017 року на ухвалу про відкриття провадження представником Відповідача 2 подано апеляційну скаргу. Відповідно до ухвали Апеляційного суду Київської області від 31 травня 2017 року у задоволенні апеляційної скарги відмовлено. 16 червня 2017 року відповідно до ухвали Обухівського районного суду справу прийнято до провадження суддею Кравченком М.В., у зв'язку із закінченням терміну повноважень судді Висоцької Г.В. 18 вересня 2017 року відповідно до ухвали Обухівського районного суду у справі прийнято рішення про заочний розгляд справи та розпочато її розгляд по суті. У справі призначено почеркознавчу експертизу. Провадження зупинено. 24 квітня 2018 року відповідно до ухвали суду провадження у справі поновлено. 8 травня 2018 року відповідно до ухвали Обухівського районного суду у справі повторно призначено почеркознавчу експертизу у зв'язку з не проведенням попередньої. Провадження у справі зупинено. 5 жовтня 2018 року провадження у справі поновлено. Вислухавши сторони, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 28 липня 2006 року (т.1 а.с.7,8) та державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 27 грудня 2005 року (т.1 а.с.9,10), земельні ділянки з кадастровими номерами [NUMBER], [NUMBER], площею по 0,200 га кожна, які знаходяться по [ADDRESS] та мають цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд, належать на праві власності Позивачеві [PERSON] 30 червня 2006 року земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER] була передана [PERSON] в іпотеку АКБ «Провекс-Банк» для забезпечення виконання зобов'язання за договором про відкриття кредитної лінії № 5-084/06Ф від 26 червня 2006 року, що підтверджується договором іпотеки № 5-084/06Ф-1 від 30 червня 2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силка І.В. (т.1 а.с.26-36). 12 вересня 2006 року земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER] була передана [PERSON] в іпотеку АКБ «Провекс-Банк» для забезпечення виконання зобов'язання за договором про відкриття кредитної лінії № 5-108/06Ф від 7 вересня 2006 року, що підтверджується договором іпотеки № 5-084/06Ф-1 від 30 червня 2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силка І.В. (т.1 а.с.17-25). Відповідно до витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 22 серпня 2012 року зазначено наступні заборони щодо відчуження : - земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER] - 30 червня 2006 року зареєстровано обтяження приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силка І.В. на підставі договору іпотеки № 5-084/06Ф-1 від 30 червня 2006 року; - земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER] - 12 вересня 2006 року - зареєстровано обтяження приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силка І.В. на підставі договору іпотеки № 5-084/06Ф-1 від 30 червня 2006 року (т.1 а.с.14). Відповідно до договору купівлі-продажу б/н від 24 січня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Лазоренко Л.Є., [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності, відчужив земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] [PERSON] (т.1 а.с.171-172). Також у цей же день [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності, відчужив земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], що підтверджується договором купівлі-продажу б/н від 24 січня 2017 року, посвідченим приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Лазоренко Л.Є. (т.1 а.с. 216-217). Вказані договори купівлі-продажу [PERSON] вчиняв на підставі виданої на його ім'я довіреності від 29 квітня 2005 року від імені [PERSON], посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком О.Б. (т.1 а.с. 191). Як зазначила Позивач [PERSON] у своїй позовній заяві та неодноразово підтверджувала під час судового розгляду справи будь-яких довіреностей на ім'я [PERSON] вона не видавала. За клопотанням позивача 8 травня 2018 року відповідно до ухвали Обухівського районного суду у справі призначено проведення почеркознавчої експертизи з метою підтвердження або спростування підпису [PERSON] на довіреності від 29 квітня 2015 року, проведення якої доручено Київському НДЕКЦ МВС України (т.2 а.с. 201). Відповідно до відповіді приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гнідюка О.Б. від 4 вересня 2017 року на запит суду нотаріус повідомив, що у зв'язку з припиненням його нотаріальної діяльності у 2007 році всі документи (нотаріальний архів) за період 1995 - 2006 роки він передав до Київського державного нотаріального архіву (т.2 а.с.98). Тому суд відповідно до ухвали від 8 травня 2018 року зобов'язав Київський державний нотаріальний архів надати безпосередньо до Київського НДЕКЦ МВС України для дослідження оригінал довіреності від 29 квітня 2015 року та Реєстру для реєстрації нотаріальних дій за період виданої довіреності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гнідюка О.Б. (т.2 а.с.201). У відповіді про неможливість проведення експертизи №8-4/1321 від 18 вересня 2018 року судовий експерт Михайленко Г.В. зазначив, що на виконання ухвали суду працівником Державного нотаріального архіву експерту надано Реєстр для реєстрації нотаріальних дій - Справа №2-27 том №5 (почато 11 квітня закінчено 5 травня 2005 року) вивченням якого встановлено, що в даному Реєстрі за номером 5886 від 29 квітня 2015 року відсутні записи та підписи від імені [PERSON] щодо посвідчення довіреності від 29 квітня 2005 року (т.2 а.с.212). Аналогічна інформація була надана на запит представника Позивача з Київського державного нотаріального архіву від 21 червня 2018 року з якої встановлено, що в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гнідюка О.Б. є запис від 29 квітня 2005 року за реєстровим № 5886 щодо посвідчення доручення на керування та розпорядження автомобілем від імені [PERSON] Серія та номер спеціального бланку - ВСВ №655603. (т.2 а.с.220) Тобто, із зазначених документів судом встановлено, що запис про реєстрацію довіреності від іменні [PERSON] від 29 квітня 2005 року за реєстровим № 5886 в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гнідюка О.Б. у цей день не вчинявся. За вказаним реєстровим № 5886 зареєстровано видачу довіреності іншій особі. Враховуючи викладене, суд вважає доведеними посилання позову на те, що особисто позивачем довіреність на розпорядження її майном не підписувалась і не видавалась, а відповідні нотаріальні дії по посвідченню такої довіреності взагалі не вчинялись. Таким чином, з аналізу доводів учасників справи та наданих доказів на їх підтвердження судом встановлено, що між Позивачем та Відповідачами склалися правовідносини з приводу визнання довіреності та договорів, укладених з її використанням, недійсними, як укладені поза волею Позивача, та витребування майна з чужого незаконного володіння, які врегульовано нормами ЦК України щодо представництва, недійсності правочинів та захист права власності. Так, відповідно до статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин (стаття 245 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 52 Закону України «Про нотаріат» № 3425-ХІІ від 2 вересня 1993 року, чинного в редакції станом на 29 квітня 2005 року, усі нотаріальні дії, вчинені нотаріусом чи посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, реєструються в реєстрах нотаріальних дій. Вказані вимоги кореспондуються у пункті 25 Наказу Міністерства юстиції України № 20/5 від 3 березня 2004 року «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», чинного в редакції станом на 29 квітня 2005 року, відповідно до якого усі нотаріальні дії, вчинені нотаріусами, реєструються в реєстрах для реєстрації нотаріальних дій. Кожній нотаріальній дії присвоюється окремий порядковий номер. Номер, під яким нотаріальна дія зареєстрована в реєстрі, позначається на документах, що видаються нотаріусом, чи в посвідчувальних написах. Нотаріальна дія вважається вчиненою з моменту реєстрації її в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій. Як встановлено оглядом копії довіреності від 29 квітня 2005 року, вчиненій від імені [PERSON] на ім'я [PERSON] щодо надання права останньому на розпорядження будь-яким нерухомим майном, вказана довіреність посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком О.Б. 29 квітня 2005 року та зареєстрована в реєстрі за № 5886 (т.1 а.с. 191), Відповідно до ст. 52 Закону України «Про нотаріат» про всі нотаріальні дії, вчинені нотаріусами або посадовими особами органів місцевого самоврядування, робиться запис у реєстрах для реєстрації нотаріальних дій після того, як нотаріус зробить посвідчувальний напис на документі або підпише документ, що ним видається. І саме такий запис у реєстрі є доказом вчинення нотаріальної дії. Правовий аналіз зазначених норм матеріального права у поєднанні з наведеними доказами свідчить про те, що будь-яка нотаріальна дія, яка вчиняється нотаріусом повина бути зареєстрована в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій. Тільки у цьому разі нотаріально-посвідчені документи є чинними. Разом з тим довіреність від 29 квітня 2005 року, вчинена від імені [PERSON] на ім'я [PERSON], у реєстрі для вчинення нотаріальних дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гнідюка О.Б. не зареєстрована. За вказаним реєстровим номером зареєстровано довіреність на іншу особу. Таким чином, документ, який за доводами позову є оспорюваним складено і виготовлено із явними та грубими порушеннями норм чинного законодавства та правил нотаріального діловодства, що вказує на його недопустимість. Згідно ч. 2 ст. 45 Закону України «Про нотаріат» нотаріально посвідчувані правочини, а також заяви та інші документи підписуються у присутності нотаріуса. Якщо заява чи інший документ підписані за відсутності нотаріуса, особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, повинна особисто підтвердити, що документ підписаний нею. Відповідач в особі представника не визнає факт підписання оспорюваного договору нею особисто. Згідно ч.1 ст.108 ЦПК України експертиза проводиться у судовому засіданні або поза межами суду, якщо це потрібно у зв'язку з характером досліджень, або якщо об'єкт досліджень неможливо доставити до суду, або якщо експертиза проводиться за замовленням учасника справи. Під час розгляду справи судом вживались заходи для забезпечення повноти, всебічності та об'єктивності розгляду справи, двічі призначались судові почеркознавчі експертизи, однак відповідачі відмовились виконати вимоги ухвал суду щодо надання оригіналу довіреності як об'єкту експертного дослідження. Згідно ст.109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Відповідачі ухилились від участі у проведенні експертизи, тому суд вважає можливим визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, а саме факт не підписання позивачем оспорюваної довіреності, який покладений в основу позовних вимог. Розгляд цивільних справ здійснюється на засадах змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства. Доводи позову про те, що вона не підписувала оспорювані правочини, зокрема довіреності та договори є переконливими і підтверджуються сукупністю досліджених судом доказів, а відповідачами об'єктивно не спростовані. Таким чином, суд вважає встановленим те, що підпис та рукописний запис на довіреності не належить [PERSON], сторонами не надано оригіналу довіреності, з наданої суду копії вбачається, що довіреність виготовлена і посвідчена від імені нотаріуса, який насправді не вчиняв такої нотаріальної дії, допущено ряд інших суттєвих порушень чинного законодавства, тому суд вважає, що оспорювана довіреність є підробленою. Суд погоджується із доводами позову про належність обраного позивачем способу захисту шляхом визнання недійсності довіреності як одностороннього правочину. З огляну на викладене суд доходить висновку про недійсність довіреності від 29 квітня 2005 року, вчиненій від імені [PERSON] на ім'я [PERSON], з часу її вчинення (видачі). Судом встановлено, що на підставі вказаної довіреності [PERSON] були вчинені два договори купівлі - продажу земельних ділянок від імені [PERSON], а саме договір купівлі-продажу б/н від 24 січня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Лазоренко Л.Є., відповідально до якого було відчужено земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] [PERSON], а також договір б/н від 24 січня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Лазоренко Л.Є., відповідно до якого було відчужено земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] також [PERSON] Відповідно до частин першої та четвертої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина третя статті 203 ЦК України). Частиною першою та третьою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Тобто, з аналізу вказаних вимог ЦК України вбачається, що у разі відсутності волі особи на вчинення правочину та його оспорювання в подальшому, останній може бути визнаний недійсним. Суд вже прийшов до висновку про те, що видана довіреність є недійсною, так як факт її видачі не підтверджено документально. Таким чином всі правочини, вчинені у подальшому на підставі цієї довіреності, також є недійсними, оскільки вчинені не уповноваженою особою поза волею власника, відповідні позовні вимоги є похідними до вже задоволеної судом вимоги. З огляду на викладене суд доходить висновку про недійсність договорів купівлі-продажу, укладених [PERSON] в інтересах [PERSON], щодо відчуження земельних ділянок з кадастровими номерами [NUMBER], [NUMBER], як вчинених поза волею власника. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Разом з тим, з метою реалізації свого права власності власнику надається право на його захист у визначений ним спосіб. Одним із способів захисту порушеного права власності є віндикація (витребування майна із чужого незаконного володіння), тобто витребування майна неволодіючим власником від володіючого невласника. Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов'язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Указана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав його, не з їхньої волі іншим шляхом. Тобто умовою витребування майна з чужого незаконного володіння є фактичне позбавлення дійсного власника права повною мірою володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Так, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12 лютого 2017 року, земельні ділянки з кадастровими номерами [NUMBER], [NUMBER] належать на праві приватної власності Відповідачу 2 [PERSON] (т.1 а.с.73,74), що дає суду підстави констатувати факт позбавлення майна Позивача та необхідність захисту її права власності у спосіб його витребування з незаконного володіння [PERSON] Разом з тим, при прийнятті рішення про недійсність вказаних договорів та витребування майна з чужого незаконного володіння суд бере до уваги всі обставини їх укладення та наступну поведінку Позивача після встановлення факту відчуження належних їй земельних ділянок поза її волею. З цього приводу суд звертає увагу на те, що отримавши інформацію про незаконне відчуження земельних ділянок Позивач невідкладно звернулася до органів поліції. Так, за заявою [PERSON] Бориспільським відділом поліції ГУ НП в Київській області здійснюється розслідування у кримінальному провадженні № 12017110230000201 від 3 лютого 2017 року за ознаками складу злочинів, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 190 КК України, що встановлено з висновку технічної експертизи документів № 8-4/819 від 11 червня 2018 року (т. 2 а.с. 223). Дані обставини підтверджують добросовісність поведінки Позивача та виключають її зловживання своїми процесуальними правами у цьому цивільному процесі. Таким чином, встановлені судом вищевикладені фактичні обставини справи спростовують факт видачі довіреності від 29 квітня 2005 року, наявності повноважень [PERSON] при укладення договорів купівлі-продажу земельних ділянок та підтверджують їх вчинення поза волею [PERSON], і, як наслідок, зумовлюють необхідність захисту її порушеного права шляхом визнання як довіреності так і договорів недійними та повернення належних їй земельних ділянок шляхом їх витребування в чужого незаконного воління. Згідно ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, тому суд вважав, позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до частини другої статей 264, 141 ЦПК України, у разі задоволення позову - судові витрати покладаються на відповідача. В порядку статті 263 ЦПК України підлягають скасуванню вжиті заходи забезпечення позову у виді накладеного арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами [NUMBER], [NUMBER] одночасно з набранням рішенням законної сили.

Outcome: approved