Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

2 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася [PERSON] до суду з позовом до [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Амстор Ритейл Трейд» Торгівельний Дом «Амстор» про стягнення заборгованості по листу непрацездатності та моральної шкоди, де зазначила, що вона з 1 квітня 2014 року перебуває у трудових відносинах з відповідачем. Комунальнеим закладом охорони здоровя їй з 27 жовтня 2014 року по 5 березня 2015 року був виданий лист непрацездатності в звязку з вагітністю та пологами. Цей листь непрацездатності вона надала керівництву магазину «Амстор», її запевнили,що документи будуть надіслані до бухгалтерії у м. Дніпропетровськ та їй на банківську карту будуть перерахована грошова сума за 126 днів непрацездатності . Відповідно до її заробітної плати, за листами непрацездатності їй мали сплатити 4087 грн. 44 коп. Разом з тим, до наступного часу відповідач не перерахував їй заборгованість за листком непрацездатності,чим порушив її право на отримання виплати у звязку з непрацездатністю. В звязку з порушенням її права, їй була спричинена моральна шкода, оскільки вона нервувала, передувала у важкому матерівальному стані, вимушена була запозичувати гроші для організації свого життя . Прпосила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість за лсиьтом непрацездатності у розміріф 4087 грн. 44 коп. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн. В подальшому позивачка просила замінити первісного відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Амстор Ритейл Трейд» Торгівельний Дом «Амстор» належним відповідачем - [PERSON] «Амстор» та залишити без розгляду її позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за лист ом непрацездатності.( а.с.2-3, 33). Ухвалами Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 24 листопада 2015 року первісний відповідач - [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Амстор Ритейл Трейд» Торгівельний Дом «Амстор» було замінено на належного відповідача - [PERSON] «Амстор» та залишено без розгляду позов [PERSON] в частині стягнення заборгованості за листом непрацездатності.( а.с.35, 36). Позивач в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просила розглянути позовні вимоги за її відсутністю, підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити у повному обсязі , проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила, разом з тим надав суду заперечення проти позову, де зазначили, що позов відповідач не визнає , оскільки наприкінці грудня 2014 року в ТОВ «[PERSON] будинок Амстор» відбулася зміна власників, складу органів управління та адреси, в звязку з чим виникла необхідність у проведенні комплексного внутрішнього фінансового та юридичного аудиту, зокрема щодо первинної документації відповідача. В результаті проведенні вищезазначеного аудиту була встановлена відсутність за період 2012-2014 р.р. первинної бухгалтерської документації …., в тому числі листків непрацездатності. 20 січня 2015 року на виконання положень п. 44.5 ст. 44 Податкового кодексу України відповідач надав до ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровськ заяву - повідомлення про втрату документів від 20.01.2015 р. № 1\\1-200115. Тобто з січня 2015 року керівництво ТОВ «[PERSON] будинок «Амстор» не мало ніякої інформації щодо осіб, які є їх працівниками, тим більше щодо осіб, які перебувають у відпустці по догляду та родам. Отримавши у вересні 2015 року інформацію щодо невиплати допомоги по вагітності та пологах [PERSON], відповідач здійснив всі дії , необхідні для виплати зазначеної допомоги. На теперішній час допомога по вагітності та пологах позивачу виплачена в повному обсязі, а також сплачені ще пять інших листів непрацездатності. Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження заподіяної моральної шкоди, а також не підтвердив причино - наслідковий звязок між діями відповідача та заявленою моральною шкодою. Просили у позові відмовити. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає, за можливе відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали по справі вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] дому «Амстор» про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Судом встановлено, що [PERSON] з 1 квітня 2014 року перебуває у трудових відносинах з [PERSON] будинком «Амстор» . В звязку з вагітністю ій на період з 27 жовтня 2014 року по 2 березня 2015 року був виданий листок непрацездатності, який вона надала відповідачу. Ст. 15 Закону України « Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» передбачені права , обовязки та відповідальність роботодавця як страхувальника та зазначено, що Роботодавець як страхувальник зобовязаний , в тому числі: надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг згідно із цим Законом. Ці вимогу Закону відповідачем виконані не були та позивачка отримала відповідні виплати за листом непрацездатності вже після звернення до суду у листопаді 2015 року. Згідно ст.. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Кожен має право на належні,безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За змістом вказаного положення, законною підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У відповідності із п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року із змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань фізичних, душевних, психічних) та з урахування інших обставин. У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем роботодавцем, як страхувальником своїх зобовязань в частини надання та оплати застрахованій особі матеріального забезпечення , [PERSON] була спричинена моральна шкода, між тим, розмір визначений позивачкою у 5 000 гривень є завищеним. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, характер порушення прав позивачки, істотність вимушених змін у її житті через тривалу , майже рік, невиплату страхових сум та зусиль, вжитих для відновлення своїх прав,перебування її у важкому матеріальному стані та вимушеність запозичувати гроші на організацію свого життя, приходить до висновку, що достатньою і справедливою буде компенсація моральної шкоди в розмірі 400 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 487,20 гривень за вимоги немайнового характеру.

Outcome: partial