Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

30 березня 2015 року [PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради Харківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Десята Харківська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої вимоги позивач мотивував тим, що [INFO] помер його батько - [PERSON] , який був зареєстрований у [ADDRESS] . Заповіту він не залишив. Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті батька. На початку січня 2015 року від своєї матері позивач дізнався про існування спадкового майна, а саме, що його батько був власником 1/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Після смерті батька, [PERSON] до АР Крим не їздив, оскільки вказана територія була окупованою, а тому, не мав змоги дізнатись про наявність спадкового майна. У зв`язку з цим, позивач пропустив встановлений законом 6-місячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. 12 лютого 2015 року до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» було внесено доповнення статтею 111, згідно якої, у разі, якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Оскільки позивач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , 20 березня 2015 року він звернувся до нотаріуса Десятої державної нотаріальної контори, що знаходиться за місцем його проживання з наміром прийняти спадщину. Однак з`ясувалося, що ним було пропущено строки для прийняття спадщини, передбачені ч. 1 ст. 1270 ЦК України, а саме 6 місяців від моменту відкриття спадщини. У зв`язку з чим, нотаріус відмовив йому у вчиненні нотаріальної дії, про що було надано відмова у письмовому вигляді № 743/0214 від 20.03.2015 року. [PERSON] стверджує, що зазначені ним обставини пропущення строків для додання заяви про прийняття спадщини є поважними, незалежними від нього, пов`язані з обставинами непереборної сили, що викликали у нього труднощі для своєчасного звернення до нотаріуса, тому просить суд визначити йому додатковий трьохмісячний строк для подачі ним заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] його батька [PERSON] до Десятої Харківської державної нотаріальної контори. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 червня 2015 року позов [PERSON] було задоволено, встановлено [PERSON] додатковий строк три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті його батька [PERSON] , померлого [INFO] , починаючи з дня набрання рішенням законної сили. 20 грудня 2016 року Апеляційним судом Харківської області було ухвалено рішення суду у вказаній справі, яким рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 червня 2015 року було скасовано та у задоволенні позову [PERSON] - відмовлено. Постановою Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 червня 2015 року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 20 грудня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. 21 січня 2019 року позивач [PERSON] подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, а саме, зазначив відповідачем у справі замість Харківської міської ради - [PERSON] (мати померлого [PERSON] ), а третіми особами вказав: [PERSON] (свою мати) та Десяту Харківську державну нотаріальну контору. Також позивая зазначив, що у жовтні 2015 року йому стали відомо, що за час життя його батько [PERSON] позичив 715 000 грн. [PERSON] , яка кошти не повернула у встановлений законом строк. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 09 березня 2011 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] борг у сумі 715 000 грн. Постановою державного виконавця від 01 червня 2011 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1985 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 716 280 грн. (ВП 27007631). При виконанні вказаного виконавчого листа було описано та накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . Постановою державного виконавця Першого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 08 липня 2013 року передано стягувачу - [PERSON] майно, що належить [PERSON] в рахунок погашення боргу - трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] за згодою стягувача. 08 липня 2013 року було затверджено акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, а саме - [PERSON] , згідно його ж заяви про залишення за собою нереалізованого майна - квартири [ADDRESS] . Однак, [PERSON] не встиг зареєструвати своє право власності на вказану квартиру, оскільки помер. Вищевказані обставини викладені у мотивувальних частинах рішення Хмельницького міськрайонного суду від 22 жовтня 2015 року та ухвалі Апеляційного суду Хмельницької області від 25 грудня 2015 року. Дані обставини стали відомі після ухвалення Хмельницьким міськрайонним судом рішення за позовом [PERSON] (дружини спадкодавця) до [PERSON] , [PERSON] , треті особи без самостійних вимог: Перший міський відділ державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції та приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Лаврентьев Юрій Вікторович, про визнання недійсним договору дарування та визнання права власності на 1/2 частини квартири. Оскільки, згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, тому право на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , також входить до спадкової маси, після смерті [PERSON] . Також, у жовтні 2015 року позивачу стало відомо про залишок грошових коштів, на поточному рахунку № [NUMBER] , відкритого в ПАТ «Укрсоцбанк» (UNIKREDIT BANK), на ім`я [PERSON] , кінцевим балансом 5372 грн. 78 коп. Дана інформація була отримана на підставі запиту державного нотаріуса після заведення спадкової справи №2 519/2015 Десятою харківською державною нотаріальною конторою. У зв`язку з викладеним, наявністю ново виявленого майна, позивач [PERSON] змінив підстави позову. 11 червня 2019 року ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Десята Харківська нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини передана до Київського апеляційного суду для подальшого визначення підсудності між місцевими загальними судами міста Києва. В подальшому, вказану ухвалу суду було скасовано постановою Харківського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року, а справу повернуто до Дзержинського районного суду міста Харкова для продовження розгляду. 28 лютого 2020 року представник відповідача [PERSON] подав до суду відзив на уточнену позовну заяву [PERSON] , в якому зазначив, що позивачем не доведено поважності підстав пропуску ним строку на подання заяви про прийняття спадщини. [PERSON] про смерть батька було відомо одразу, оскільки він був присутній на похованні батька. Необізнаність спадкоємця про наявність спадкового майна не є поважною причиною пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини у розумінні Верховного Суду. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 червня 2020 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Десята Харківська нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, вирішено передати за підсудністю на розгляд до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області. Вказана ухвала суду залишена без змін постановою Харківського апеляційного суду від 18 вересня 2020 року. Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Палінчака О.М. від 25 листопада 2020 року дана справа була прийнята до провадження та у справі призначено судове засідання. В судове засідання представник позивача [PERSON] - [PERSON] не з`явилась, подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримала, просила позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову заперечила. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник третьої особи - Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Дослідивши наданні докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що батько [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] на тимчасово окупованій території АР Крим. Заповіту [PERSON] не залишив. Спадкоємцями першої черги після його смерті є позивач [PERSON] (син померлого) та відповідач [PERSON] (мати померлого). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Про існування вказаного спадкового майна позивач дізнався, з його слів, на початку січня 2015 року. Також, як стверджує позивач, у жовтні 2015 року йому стало відомо, що за час життя [PERSON] позичив 715 000 грн. [PERSON] , яка кошти не повернула у встановлений законом строк. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 березня 2011 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] борг у сумі 715 000 грн. Постановою державного виконавця від 01 червня 2011 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1985 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 716 280 грн. (ВП № 27007631). При виконанні вказаного виконавчого листа було описано та накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . Виконавче провадження станом на час розгляду даної справи відкрите. Постановою державного виконавця Першого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 08 липня 2013 року передано стягувачу - [PERSON] майно, що належить [PERSON] в рахунок погашення боргу - трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] за згодою стягувача. Таклж, 08 липня 2013 року було затверджено акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, а саме - [PERSON] , згідно його ж заяви про залишення за собою нереалізованого майна квартири [ADDRESS] . Однак, спадкодавець [PERSON] не встиг зареєструвати своє право власності на вказану квартиру, оскільки помер. Також, як стверджує позивач, в жовтні 2015 року йому стало відомо про залишок грошових коштів, на поточному рахунку № [NUMBER] , відкритого в ПАТ «Укрсоцбанк» (UNIKREDIT BANK), на ім`я [PERSON] , кінцевим балансом 5 372 грн. 78 коп. Дана інформація була отримана на підставі запиту державного нотаріуса після заведення спадкової справи № 519/2015 Десятою Харківською державною нотаріальною конторою. Мельник М.В. 30 березня 2015 року звернувся до суду з позовом про поновлення строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] [INFO] , вказавши, що причинами пропуску такого строку були: його не знання про наявність будь-якого спадкового майна та об`єктивна неможливість виїзду до місця проживання спадкодавця в АР Крим для подання заяви про прийняття спадщини. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до положень статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За положеннями статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. У статті 1261 ЦК України зазначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу. За частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав зі спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно із пунктом першим частини першої статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя визнана тимчасово окупованою територією, на території якої органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Статтею 9-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII, передбачено, що у разі, якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимог кредиторів. Аналогічна норма міститься і в ст. 11-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Вказаними нормами вищевказані закони були доповнені 12 лютого 2015 року , тобто з дня смерті батька ( [INFO] ) правовідносини з приводу спадкування позивача були врегульовані нормами ЦК України. З копії свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] , виданому виконавчим комітетом Кореїзької селищної ради м. Ялта, вбачається, що він помер у м. Ялта, АР Крим, Україна. Місце реєстрації та проживання позивача, згідно копії його паспорта серії [NUMBER] , [ADDRESS] . Відповідно до положень статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач [PERSON] знав про смерть батька та, відповідно, про відкриття спадщини і, як спадкоємець за законом першої черги, який на час смерті спадкодавця не проживав з ним, для прийняття спадщини повинен був подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини відповідно до вимог частини першої статті 1270 ЦК України, однак цього протягом шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини не зробив, а звернувся до Десятої Харківської державної нотаріальної контори (згідно наказу Міністерства юстиції України від 19.11.2018 року № 3623/5 «Про перейменування та реорганізацію деяких державних нотаріальних контор» була перейменована у Сьому Харківську міську державну нотаріальну контору) аж 20 березня 2015 року, тобто майже через рік після смерті батька. Суд вважає, що обставини, на які посилається позивач: про необізнаність з наявність спадкового майна та страх перетину незаконно встановленого митного контролю з АР Крим, не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки позивач не був позбавлений можливості у строк, встановлений законом для прийняття спадщини, подати заяву про прийняття спадщини до Десятої Харківської державної нотаріальної контори за місцем свого проживання. При цьому колегія суддів враховує, що у цій справі шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] сплинув у вересні 2014 року, а до суду позивач звернувся у березні 2015 року. Також, [PERSON] не надано доказів неможливості приїзду до м. Ялта за місцем відкриття спадщини батька, не надано доказів того, що він намагався приїхати в АР Крим, а йому було відмовлено. Страх перетину кордону позивачем також не доведено. За таких обставин суд прийшов до висновку, що наведені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини не були пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього як спадкоємця. У зв`язку з наведеним, не підлягає задоволенню позов [PERSON] про визначення йому додаткового трьохмісячного строку для подачі ним заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] його батька [PERSON] до Десятої Харківської державної нотаріальної контори. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed