overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

30 липня 2014 року Погребищенська міська рада звернулася до суду з позовом [PERSON] про усунення порушень права власності на землю Погребищенської територіальної громади міста, вказуючи, що у 2012р. відповідачка, яка проживає [ADDRESS] без відповідного дозволу виконкому міської ради та погодження відділу містобудування та архітектури райдержадміністрації розпочала будувати кам'яний паркан вийшовши за червону лінію (межу). [PERSON] неодноразово пропонувалось припинити спорудження паркану і перенести його на межову лінію відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія І-ВН № 052787, проте відповідачка не реагувала на зауваження Погребищенської міської ради і до цього часу нею не перенесено недобудований паркан. Представник позивача - спеціаліст з юридичних питань Чоловський М.Ф. в судовому засідання, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала і пояснила, що з її сторони межі земельної ділянки не порушені. Представник відповідачки - адвокат [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. З'ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно зі ст. 145 Конституції України права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. В судовому засіданні беззаперечно доведено, що у 2012р. відповідачка, яка проживає [ADDRESS] без відповідного дозволу виконкому Погребищенської міської ради та погодження відділу містобудування та архітектури райдержадміністрації розпочала будувати кам'яний паркан вийшовши за межу своєї присадибної ділянки. Згідно акту обстеження земельної ділянки від 10.10.2012р. [PERSON] почала будівництво кам'яного паркану недотримуючись меж визначених Державним актом на право власності на земельну ділянку серія І-ВН № 052787, що підтверджується висновком судової земельно-технічної експертизи № ОС-137 від 30.05.2014р., згідно якого при проведенні дослідження було встановлено, що паркан із бутового каменю, зведений [PERSON] за адресою: Вінницька область, [ADDRESS], частково розташований на земельній ділянці, що належить Погребищенській територіальній громаді міста. Належність самовільно зайнятої відповідачкою [PERSON] земельної ділянки територіальній громаді м. Погребище підтверджується дослідженим в судовому засіданні Генеральним планом м. Погребище Вінницької області. Основне креслення М-1:5000. Виконавці ДП «Науково-державне підприємство містобудування» м. Київ.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

30 липня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на його користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше мінімального розміру, встановленого законом, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення донькою повноліття, мотивуючи свій позов тим, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дитину. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату і час слухання справи повідомлений належним чином, а саме, через засоби масової інформації ( а. с. 33), повідомлення про причини неявки від нього не надійшло. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі, оскільки позивач проти цього не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Із свідоцтва про народження (а.с. 5) вбачається, що [PERSON], являється батьком [PERSON], [INFO]. Із довідки (а.с.6) вбачається, що на даний час дитина - [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] Враховуючи викладене у відповідності до вимог ст.182 СК України суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. На підставі ст.ст.180, ч.3 ст. 181, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

30 липня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за договором поставки в сумі 44952 грн. 72 коп. В судове засідання позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі та позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Будпроектцентр» у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений завчасно і належним чином, із заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертався. Від представника Чернігівської державної сільськогосподарської машино-технологічної станції надійшов відзив на позов, в якому останній при вирішенні справи поклався на розсуд суду та просив справу розглядати без його участі. Згідно частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України справа розглянута без застосування технічної фіксації. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 29 жовтня 2013 року між ТОВ «Вольтаж Ком» та ТОВ «Будпроектцентр» були укладені договори поставки № 2910/13 та №2910/13/1. Відповідно до Договорів ТОВ «Вольтаж Ком» поставило електротехнічну продукцію ТОВ «Будпроектцентр» на 21127,01 грн. та 25825,71 грн., що підтверджується видатковими накладними №1234 від 14.11.2013 року, №1292 від 21.11.2013 року та №1233 від 20.11.2013 року. 29.10.2013 року між ТОВ «Вольтаж Ком» та Чернігівською державною сільськогосподарською машино-технологічною станцією, на виконання зобов'язань ТОВ «Будпроектцентр» за договорами поставки № 2910/13 та №2910/13/1, було укладено договір поруки та договір поруки №2, відповідно. 21 липня 2014 року між позивачем та ТОВ «Вольтаж Ком» був укладений договір №21/07-В про відступлення права вимоги по договорам поставки № 2910/13 та №2910/13/1 від 29.10.2013 року, про що ТОВ «Вольтаж Ком» повідомляло відповідачів. ТОВ «Будпроектцентр» свої зобов'язання по договору виконав частково, сплативши ТОВ «Вольтаж Ком» суму боргу в розмірі 2000,00 грн.. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача щодо солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за договором підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

30 липня 2014 року позивач звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач у позовній заяві посилався на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 березня 2002 року, від якого мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], та малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через втрату взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки, тощо. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. У зв'язку з зазначеним [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач надав суду заяву про розгляд даної цивільної справи за його відсутності, в заяві вказав, що позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує (а. с. 15). Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку. За таких обставин суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути дану цивільну справу без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 01 березня 2002 року, зареєстрованого Відділом реєстрації актів про одруження м. Сімферополя Автономної Республіки Крим, актовий запис № 116. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], та малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Викладені обставини підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах справи (а. с. 7, 8). Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючі вищезазначені обставини, та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені та до цього часу не поновлювались, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає й вважає, що це не можливо, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому даний підлягає розірванню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, приймаючи до уваги результат розгляду справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

30 липня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 13 вересня 1980 року. З травня 2004 року сторони припинили спільне життя, у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння по більшості питань, що стосуються сімейного життя та взаємовідносин подружжя, відносини мі ними погіршилися. Спільне господарство не ведуть. Позивачка вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі, після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «[PERSON]». У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 13 вересня 1980 року у відділі ЗАГСу м.Краматорська Донецької області, актовий запис за № 1152, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.3). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

30 липня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], і сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивувала тим, що з 12 серпня 2000 року перебувала в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу [INFO] року у позивачки з відповідачем народився син [PERSON], а [INFO] року - син [PERSON] і син [PERSON]. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Діти проживають разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач добровільно надавати допомогу на утримання синів відмовляється. Коштів позивачки на належне утримання дітей не вистачає. [PERSON] має задовільний стан здоров'я, на його утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків немає, працює неофіційно в м. Ромни, за що отримує дохід, тобто він має можливість забезпечувати дітей. Тому, посилаючись на викладене, позивачка просить стягувати із [PERSON] на її користь на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], і сина [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі по 400 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач до суду також не з'явився, в заяві, наданій суду, просив розглядати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між сторонами 12 серпня 2000 року був укладений шлюб. Від шлюбу [INFO] року у позивачки з відповідачем народився син [PERSON], а [INFO] року - сини [PERSON] і [PERSON]. Відповідач є батьком дітей, що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а. с. 4-6). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Діти проживають разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні (а.с. 7). Відповідач на даний час офіційно не працює, але він має задовільний стан здоров'я, інших дітей чи непрацездатних батьків на його утриманні немає. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст. ст. 180-182, 184 Сімейного Кодексу України. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

30 липня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивувала тим, що вона з 25 вересня 2010 року з відповідачем перебувала в шлюбних відносинах, від яких [INFO] народилася дочка [PERSON]. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Її коштів для повноцінного утримання їх спільної дитини не вистачає. Відповідач на даний час працює в Роменській ВК-56, регулярно отримує заробітну плату, має задовільний стан здоров'я, на його утриманні інших неповнолітніх дітей, а також непрацездатних батьків не має. За таких обставин просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/ 4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дочки [PERSON], [INFO], починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Судом встановлено, що сторони з 25 вересня 2010 року перебували у шлюбних відносинах, від яких [INFO] народилася дочка [PERSON]. Відповідач є батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про її народження (а. с. 5). Сторони разом не проживають. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні (а.с. 7). Матеріально забезпечувати дочку в добровільному порядку відповідач відмовляється. [PERSON] на даний час офіційно працевлаштований, працює в Роменській виправній колонії (№ 56) заступником чергового помічника начальника установи - начальником чергової зміни відділу нагляду і безпеки, регулярно отримує заробітну плату, що стверджується довідкою (а.с. 6), інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст. ст. 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про задоволення позову. В силу ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

30 липня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивувала тим, що вона з відповідачем перебувала в шлюбі, від якого 22 липня 2005 року народилася дочка [PERSON]. Шлюб розірваний рішенням Роменського міськрайонного суду 28 травня 2013 року. На даний час сторони проживають окремо. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Її коштів для повноцінного утримання їх спільної дитини не вистачає. Відповідач на даний час працює майстром в філії «Роменський РЕМ» ПАТ «Сумиобленерго», регулярно отримує заробітну плату, має задовільний стан здоров'я, на його утриманні інших неповнолітніх дітей, а також непрацездатних батьків не має. За таких обставин просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дочки [PERSON], [INFO], починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбних відносинах, від яких 22 липня 2005 року народилася дочка [PERSON]. Відповідач є батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про її народження (а. с. 5). Рішенням Роменського міськрайонного суду від 28 травня 2013 року шлюб між сторонами розірваний. (а.с. 6). Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Матеріально забезпечувати дочку в добровільному порядку відповідач відмовляється. [PERSON]. на даний час офіційно працевлаштований, працює в філії «Роменський РЕМ» ПАТ «Сумиобленерго» майстром, регулярно отримує заробітну плату, інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст. ст. 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про задоволення позову. В силу ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

30 липня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 14 лютого 2009 року у відділі РАЦС по м.Костянтинівці Костянтинівського МРУЮ Донецької області, від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, тому позивач просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позову і до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, був повідомлений про день та час розгляду справи належним чином (а.с.19), тому суд має можливість розглянути справу у його відсутності та на підставі наявних документів - доказів винести заочне рішення по справі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що в судовому засіданні встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі (а.с.3), від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.2). Відповідач не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини, передбачених ст.180 Сімейного кодексу України. Тому, з нього повинні бути стягнені аліменти в судовому порядку у відповідності із ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України. Відомостей про наявність у відповідача інших утриманців і обставин, що перешкоджають задоволенню позову, суд не має. У відповідності із ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позову, з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі ст.ст. 180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

30 липня 2014 року позивачка звернулася до Іллічівського райсуду м. Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 12.07.2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Відділі реєстрації актів громадянського стану Іллічівського райуправління юстиції м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 231. Від шлюбу мають дитину: син [PERSON], [INFO]. Просить суд розірвати шлюб, оскільки спільне проживання з відповідачем не можливо через відсутність взаєморозуміння. Позивачка до судового засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності в якій зазначила, що шлюбні стосунки між нею відповідачам припинені у зв'язку з несумісністю характерів з листопада 2012 року. Після розірвання шлюбу бажала залишити прізвище - [PERSON]. Відповідач до судового засідання не з'явився, до суду надійшла заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що шлюбні стосунки припинені у зв'язку с несумісністю характерів з листопада 2012 року. Позов визнав, згоден на розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася з листопада 2012 року, та підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved