Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

29 листопада 2017 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що з 20 серпня 2005 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу вони малолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою. Згідно рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2014 року відповідач виплачує на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 390 гривень щомісячно. Причиною звернення до суду з вказаним позовом стало те, що 17 травня 2017 року Верховною Радою України було прийнято закон №2037-VIII яким було внесено зміни в ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України та збільшено мінімальний розмір аліментів на одну дитину до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також те, що з моменту прийняття судового рішення про стягнення аліментів значно збільшились ціни на харчові продукти, медикаменти та загалом збільшенням рівня життя. Просить суд збільшити розмір стягуваних аліментів на утримання дитини з відповідача у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що донька проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. На даний момент вона працює контролером теплового господарства ДТЕК «Придніпровська ТЕЦ» та в середньому отримує заробітну плату у розмірі 4500 гривень. Також їй відомо, що відповідач працює в компанії «Торчин», отримує заробітну плату та в змозі сплачувати аліменти в сумі більшій ніж 390 гривень. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надав, тому суд, згідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Самарського районного суду від 25 лютого 2014 року стягнуто з [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 390 гривень щомісячно, починаючи з 20 лютого 2014 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.3). Відповідно до норм ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На підставі зазначеного рішення було видано виконавчий лист (а.с.4). 17 травня 2017 року Верховною Радою України було прийнято закон №2037-VIII яким було внесено зміни до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України та збільшено мінімальний розмір аліментів на одну дитину до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.17 ч. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина;інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Приймаючи до уваги збільшення мінімального розміру аліментів в редакції закону № 2037-VІІІ від 17.05.2017 року до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та враховуючи те, що відповідач є працездатною особою, збільшення цін на харчові продукти та загального рівня життя, суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача [PERSON] на дитину, необхідно збільшити та стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до повноліття дитини на користь позивачки, тим самим задовольнити позов в повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved