overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

30 серпня 2016 року позивач звернулась до суду про стягнення з відповідача на неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], аліментів у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від свого обовязку щодо утримання дитини. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, заперечень проти позову не надав. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд\~ вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД за № 049024, виданим 11 квітня 2001 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси. Згідно зі ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що аліменти з [PERSON] підлягають стягненню, оскільки позивачем свої вимоги доведено. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню у дохід держави з відповідача у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

30 серпня 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 05 серпня 2011 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №482 розірвати. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не зявилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідач не зявився, надавши суду письмову нотаріально посвідчену заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У звязку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 05 серпня 2011 року. Від шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

30 серпня 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 18 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 652 розірвати. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу у них 04 травня 2012 року народився син [PERSON], який проживає разом з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені з 01 серпня 2014 року. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. Позивач у судове засідання не зявилася, однак від неї надійшла заява в якій вона просить розглянути справу без її участі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Також у заяві вона зазначила, що позов підтримує у повному обсязі, строк на примирення не потрібен, судові витрати просила покласти на неї та залишити їй дошлюбне прізвище Овчарик. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Матеріалами справи встановлено, що сторони 18 листопада 2011 року уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (арк.с.4). Від зазначеного шлюбу у них 04 травня 2012 року народився син [PERSON] [PERSON] Андрійович (арк.с.5). Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують з 01 серпня 2014 року та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

30 серпня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вказавши, що між нею та відповідачем 15.11.2014 року укладено шлюб. Від даного шлюбу у подружжя народилася донька [PERSON], [INFO]. На даний час дитина проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати неповнолітню дитину, офіційного роботи не має, а тому позивачка змушена звернутися до суду для вирішення питання про примусове стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісяця. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з'явився, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав. Суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, постановивши заочне рішення. Суд, заслухавши доводи позивача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 15 листопада 2014 року виконавчим комітетом Севрюківської сільської ради Красилівського району Хмельницької області, актовий запис №2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БВ №131499. Від шлюбу 22.01.2016р. народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БВ №264370. Дитина проживає з матірю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою від 29.08.2016р. №424, виданою виконавчим комітетом Тернавської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області. Відповідач проживає окремо від сімї, що підтверджується довідкою від 13.10.2016р. №197, виданою Севрюківською сільською радою Красилівського району Хмельницької області. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі вищевикладеного, суд вважає за потрібне визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки, в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 30 серпня 2016 року до повноліття дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

30 серпня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 3 листопада 2007 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просила їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, обоє надали суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі, при цьому відповідач в своїй заяві позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 3 листопада 2007 року виконавчим комітетом Котляревської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 8. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки було змінено з Палаш на [PERSON]. За час шлюбу в них народилась донька [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та їх дітей, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

30 серпня 2016 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, якому просила винести рішення про стягнення з відповідача на свою користь аліментів на утримання сина , в звязку з його навчанням, в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 25% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до закінчення навчання. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що вона проживає разом з сином, який перебуває на її утриманні, потребує матеріальної підтримки для закінчення навчання у Морському коледжі Херсонської державної морської академії. Вважаючи, що батько, який є відповідачем у справі, має можливість надавати сину матеріальну допомогу, необхідну для навчання, просила стягнути з нього аліменти в зазначених розмірах. Позивачка в судове засідання не з`явилась, але надіслала на адресу суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, але надіслав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, оскільки наявних в ній матеріалів достатньо для її вирішення по суті, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 9 липня 1998 року у сторін народився син [PERSON], що не оспорюється. Згідно довідки Херсонської державної морської академії від 23 травня 2016 року № 429 [PERSON] в даний час перебуває на навчанні в цьому учбовому закладі на четвертому курсі денного відділення (термін навчання з 23 серпня 2013 року по 30 червня 2017 року). Навчання сина позивачки відбувається на контрактній основі, державну стипендію [PERSON] не отримує. Згідно із ч. 1 та ч. 3 статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до статі 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Виходячи з обставин справи та положень ст. 182 СК України суд вважає, що розмір аліментів на навчання позивача повинен бути 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, щомісячно, оскільки він має можливість їх сплачувати. Строк сплати аліментів - до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення [PERSON] 23-х років. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

30 серпня 2016 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 09 серпня 2012 року між нею та відповідачем укладено шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 25. В шлюбі у них народився син - [PERSON], [INFO]. З самого початку спільного проживання у них склалися нормальні сімейні відносини - вони дбали про свій духовний та фізичний розвиток, проте, пізніше, після народження сина, їх стосунки різко погіршились: відповідач почав поводитись агресивно по відношенню до неї, влаштовувати сварки та скандали, постійно вказував як вона має поводитися у сімейних відносинах та відносинах з іншими людьми, перестав ставитися з розумінням до неї та її проблем. Така його поведінка призвела до розірвання сімейних стосунків між ними і фактичного припинення шлюбних відносин. З відповідачем спільно не проживають та не ведуть господарства. Відповідач рідко дзвонить .до неї та ще менше цікавиться долею їхнього сина; не бере участі у його матеріальному утриманні та вихованні. За таких обставин вважає, що сімя їх розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати, так як збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам неповнолітнього сина, після розірвання шлюбу просить залишити неповнолітнього сина проживати із нею і залишити їй прізвище Данч. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач теж подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 09 серпня 2012 року зареєстровано шлюб між Данч (д.п. Яневич) І.М. та [PERSON] у виконавчому комітеті Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 25 /а.с.3/. В шлюбі у них народився син - [PERSON], [INFO] /а.с.4/. Позивачка з відповідачем виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не змогли дійти згоди навіть при вирішенні простих побутових питань, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам неповнолітнього сина, а тому суд приходить до висновку, що необхідно шлюб між Данч (д.п. Яневич) І.М. та [PERSON] розірвати, неповнолітнього сина залишити проживати із матірю, після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище Данч. На підставі ст.,ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

30 серпня 2016 р. позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, вказавши наступне. Вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12 жовтня 2001 року, який було зареєстровано Купянськ-Вузловською селищною радою Харківської області за актовим записом 60. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Позивачка вказує на те, що відповідач працює, у добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на неповнолітню дитину, чим ставить її в скрутне матеріальне становище, в звязку з чим вона змушена була звернутися до суду з цим позовом, де просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки в розмірі ? частини всіх видів його прибутків, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та до її повноліття. На користь третіх осіб з відповідача стягнення не проводяться. Позивачка в судове засідання не зявилась по заяві про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не зявився по заяві про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 жовтня 2001 року, який було зареєстровано Купянськ-Вузловською селищною радою Харківської області за актовим записом 60 ( а.с. 7). Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка зареєстрована та проживає з позивачкою за адресою: Харківська область, м. Купянськ, смт.Купянськ-Вузловий, вул. Крилова, буд. 109 та знаходиться на її утриманні (а.с. 9). Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням вищевказаного, суд вважає можливим стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів прибутку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та до її повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

30 серпня 2017 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що 09 жовтня 1993 року вона уклала шлюб з відповідачем та проживала однією сімєю до 2016 року. Від шлюбу в сторін дітей немає. Позивач просить шлюб розірвати посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери та погляди на сімейне життя, ведення господарства. Подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. У судове засідання позивач не зявилася, однак у прохальній частині позову зазначила, що просить розглянути справу за її відсутності Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи викладене вище, суд вважає, що вжив усіх, передбачених законом заходів для повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, а тому, зважаючи на згоду позивача, слід провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 жовтня 1993 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про укладення шлюбу Серії ІІ-АМ № 457854 (а.с. 7). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною її рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя не склалось через різні характери, погляди на сімейне життя та ведення господарства. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved