Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

31.07.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.12.2012 року вона уклала шлюб із [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ровеньківського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 238. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини припинені. Спору з приводу поділу спільного майна та місця проживання дітей не має. Позивач зазначає, що причиною розпаду сім`ї стало те, що між ними виникли розбіжності і різні погляди на сумісне життя. Позивач переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. У зв`язку із наведеним, просить суд ухвалити рішення яким розірвати шлюб укладений між сторонами 12.12.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ровеньківського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 238. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення, просив справу розглянути за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12.12.2012 року, який було зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ровеньківського міського управління юстиції у Луганській області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 238 (а.с.15) Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, ст. 51 Конституції України, ст. 16 Загальної декларації прав людини шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, зазначив у позовній заяві про те, що він не бажає продовжувати шлюбні стосунки з відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Як вбачається зі ст. 104 ч. 2 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Стаття 105 ч.1 СК України вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Статтею 109 СК України передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім`ї не можливо, оскільки протягом довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Позивач не наполягає на відшкодування понесених нею судових витрат за рахунок відповідача.

Outcome: approved