Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

31.05.2018 року орган опіки та піклування Вознесенської районної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] року народження, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 30.08.2013 року відповідач залишивши неповнолітню дитину на третю особу, поїхала на заробітки, протягом цього тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а саме: не бере ніякої участі у вихованні та утриманні дитини. Представник позивача зазначає, що [PERSON] після того як залишила дитину [PERSON] вона інколи дзвонила та спілкувалася з дитиною в мережі інтернет, після чого припинила спілкування і оскільки відповідач не виявляє жодної зацікавленості до дочки, не спілкується з нею, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не приймає участі в її утриманні та враховуючи ту обставину, що дитина окрім неї не має інших законних представників, які б мали змогу офіційно опікуватися нею, захищати та представляти її інтереси просить позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої та стягнути на її утримання аліменти. Ухвалою суду від 05.06.2018 року провадження у справі було відкрито, вона призначена до судового розгляду в порядку загального позовного провадження - підготовче засідання на 18.06.2018 року. Ухвалою від 18.06.2018 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 25.07.2018 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Крім того значила, що [PERSON] [INFO] позбавлена можливості отримати паспорт громадянина України, оскільки не може пред'явити документи законних представників і з цих підстав також Органи опіки змушені звертатися до суду за захистом прав дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до положень ч.11 ст. 128 ЦПК України, тому суд вважає за можливе слухати справу у її відсутність. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, вважала їх обґрунтованими та такими, що будуть відповідати інтересам дитини. Заслухавши пояснення учасників процесу, свідка, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідач є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серія [NUMBER]. Згідно інформації наданої адміністрацією Тракторозаводського району м. Волгограда РФ від 01.03.2018р. за № 13/1103 та 26.02.2017р. б/н повідомляється, що спеціалістами відділу опіки та піклування було відвідане житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що [PERSON] за даною адресою не проживає і її місце знаходження невідоме. На момент відвідин вдома знаходився [PERSON], який є власником квартири і який пояснив, що він разом з [PERSON] проживали протягом трьох місяців, потім розійшлися і з вересня 2017 року остання за данною адресою не проживає, її місце знаходження йому невідоме. Згідно повідомлення сільського голови Щербанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області від 17.04.2018р. № 424 17.04.18р. до сільської ради звернулась [PERSON], яка повідомила, що у неї проживає онука [PERSON], яка залишена без батьківського піклування з 2008 року, [PERSON] залишила дитину і зникла в невідомому напрямку. Періодично до доньки з'являлась, але на даний час зв'язок з нею відсутній. [PERSON] була оформлена матір'ю одиначкою і тому батько (біологічний) не зареєстрований офіційно як батько дитини і ніяких прав на дочку немає. Відповідно до наказу № 27 Служби у Справах дітей Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області від 17.04.2018р. [PERSON] тимчасово влаштовано в сім'ю [PERSON] Згідно повідомлення сільського голови Щербанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області від 10.05.2018 року № 04.08/83 [PERSON] дійсно проживала за адресою : [ADDRESS] без реєстрації з 01.06.1999р. по 01.06.2005р. та з 01.01.2006р. по 20.09.2008 р., але на даний час місце знаходження її не відоме. Відповідно до інформації Новоодеського професійного аграрного ліцею від 23.04.2018 року [PERSON] не приймає участі у вихованні доньки [PERSON], яка з 01.09.2017 року навчається в закладі, жодного разу не з'явилася, за повідомлення класного керівника дитина вже протягом 6 років не контактує з матір'ю. Згідно довідки КЗ «Вознесенського районного центру Щербанівської ПМСД» від 27.04.2018 року [PERSON] проживає в сім'ї [PERSON], обслуговувалась сімейним лікарем [PERSON], , мати дитини з нею жодного разу амбулаторію не відвідала, у її лікуванні участі не брала. Згідно інформації директора Щербанівської ЗОШ І-ІІІ ст ім. М.М. Рябошапки [PERSON] з 01.09.2008 року навчалася в школі, а 22.11.2011 року вибула в Беларусь. У 2013 році повернулася і закінчила 9 класів. За період навчання дитини мати жодного разу не відвідала школу, навчальними досягненнями доньки не цікавилася, батьківськи збори не відвідувала. Ці функції виконувала [PERSON] в сім'ї якої жила дитина. Згідно висновку від 16.05.2018 року за № 5261/02-05 Орган опіки та піклування Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO] року народження. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України). У даному конкретному випадку орган опіки та піклування Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області надав письмовий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітньої [PERSON] [INFO]. Зі змісту цього висновку вбачається, що мати не приймає участі у вихованні доньки, не відвідувала школу, батьківські збори, не приймає участі у виховних заходах, не спілкується з сімейним лікарем стосовно здоров'я дитини, не приймає участі в її утриманні. Дитині виповнилося 16 років, а вона не має паспорта і по закінченню ліцею відповідно не зможе отримати документ про освіту, оскільки не має жодного законного представника. Матеріали справи не містять доказів на спростування відомостей висновку Органу опіки та піклування, відповідач в судове засідання не з'явився, місце його проживання невідоме. Суд також прийняв до уваги думку неповнолітньої [PERSON] [INFO], який не заперечує проти позову, оскільки мати її життям, здоров'ям не цікавиться, не дзвонити не пише, матеріально не допомагає. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , який є братом [PERSON] по материнській лінії підтвердив, що мати як привезла сестру у 2013 році до них в Щербані так жодного разу її і не навідала, не дзвонить, грошей не надсилає. Відповідно до вимог статей 77-78, ч.3-4 ст. 82, ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно із положеннями ст. 81 ЦПК України, обов'язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову, а, відповідно, для задоволення вимог позивача. Проте, позивач вказав та підтвердив належними доказами обставини щодо відсутності у неповнолітньої дитини законного представника. Вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки на думку суду не підлягає задоволенню, оскільки належним чином в порядку ст. 76-80 ЦПК України не підтверджена відповідно до положень ст. ст. 182-183СК України. З відповідача на користь держави належить в порядку положень п.1ч.1ст. 141 ЦПК України стягнути судовий збір у розмірі 1762 грн. За таких обставин, суд вважає, що позов є обґрунтованим в частині вимоги щодо позбавлення батьківських прав і підлягає задоволенню.

Outcome: partial