Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

29 липня 2021 року в суд надійшла позовна заява [PERSON] до ТзОВ «Вердикт Капітал», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка К.О. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У позовній заяві вказала, що 22 грудня 2016 року між нею та ПАТ «Платинум Банк» було укладено кредитний договір, відповідно до якого Банк зобов`язувався надати [PERSON] грошові кошти в сумі 24199,60 грн., в тому числі, 20000,00 грн. на поточні потреби, 3999,60 грн. на страхові платежі та премії, 200,00 грн. на договір страхування «Траффік плюс». Підтвердила, що отримала на рахунок 20000,00 грн. кредитних коштів. При цьому, зазначила, що договором було передбачено кредитні періоди зі спеціальними умовами кредитування, зокрема, з 22.12.2016р. по 01.01.2018р. процентна ставка складала 0,0001 % річних, а щомісячний платіж - 2634, 00 грн. В обґрунтування заявленого позову вказала, що до 01 квітня 2017р., тобто до закінчення пільгового періоду, нею було сплачено Банку в загальному 20268,00 грн., тобто повністю погашено кредит. Вважає, що оскільки не укладала та не підписувала будь-яких договорів добровільного страхування, відтак, у неї відсутній обов`язок повертати Банку кредитні кошти в сумі 3999,60 грн. як страховий платіж. Зазначає, що 23 липня 2021 року дізналася про наявність відкритого на підставі виконавчого напису №15692 від 18.05.2021р., вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., виконавчого провадження № 65787900 від 11.06.2021р., в якому являється боржником зі сплати заборгованості у сумі 8995,89 грн. на користь ТзОВ «Вердикт Капітал». Пізніше [PERSON] стало відомо, що дана заборгованість виникла на підставі вищенаведеного кредитного договору від 22.12.2016р. із ПАТ «Платинум Банк», правонаступником якого є ТзОВ «Вердикт Капітал». Вважає, що виконавчий напис № 15692 від 18.05.2021р. є таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус, вчиняючи виконавчий напис, не пересвідчилась у безспірності заборгованості, а також не врахувала пропуск банком строків позовної давності. Окрім того, виконавчий напис не може бути вчинений до не посвідчених нотаріально договорів і нотаріус не звернула увагу, що [PERSON] не отримувала жодних повідомлень про зміну кредиторів та документів, що передували вчиненню нотаріального напису. Також стверджує, що приватному нотаріусу не могло бути надано підтвердження про отримання нею вимоги про погашення заборгованості, оскільки таке повідомлення вона не отримувала. При цьому, якби боржник отримала таке повідомлення, то надіслала б письмові заперечення до вимог кредитора, а відтак вказала б на спірний характер вимог відповідача. Ухвалою суду від 06.08.2021р., після усунення недоліків позовної заяви, відкрито спрощене позовне провадження у справі із викликом (повідомленням) сторін, надано строк учасникам справи для подачі заяв по суті справи, призначено судове засідання на 02.09.2021р. о 14 год. 00 хв., задоволено клопотання позивача про витребування доказів та зобов`язано приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. в строк до 31.08.2021 року надати суду належним чином завірену копію матеріалів нотаріальної справи, на підставі яких було здійснено виконавчий напис № 15682, вчинений 18.05.2021р., а також засвідчену копію письмової вимоги (претензії) до [PERSON] із повідомленням про її вручення та розрахунку кредитної заборгованості. У зв`язку із відмовою приватного нотаріуса від отримання поштової кореспонденції, а також повідомленням у телефонному режимі про відмову від участі у судовому засіданні та наданні витребуваних доказів по справі, без наведення об`єктивних причин неможливості виконання ухвали в частині витребування доказів, ухвалою суду від 02.09.2021р. вжито заходи процесуального примусу шляхом тимчасового вилучення доказів та відкладено судове засідання на 23 вересня 2021р. В подальшому, у зв`язку із ненадходженням відповіді державного виконавця щодо виконання ухвали суду від 02.09.2021р. в частині тимчасового вилучення доказів, судове засідання відкладено на 05 жовтня 2021р. В судове засідання учасники справи не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 61-66). В тому числі щодо повідомлення приватного нотаріуса Грисюк О.В. суд враховує положення ч.ч. 6-8 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, згідно яких відсутність адресата за адресою місця знаходження та відмова від отримання письмової кореспонденції прирівнюється до належного повідомлення учасника справи про дату, час та місце судового засідання. При цьому, позивач [PERSON] подала заяву від 31.08.2021р. про розгляд справи у її відсутності; позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 39). Інші учасники справи жодних заяв чи клопотань не подавали, відповідач правом на подачу відзиву, а треті особи - письмових пояснень не скористалися. Враховуючи неявку в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи і від якого не надійшло ні відзиву на позов, ні клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутності, про причини неявки суд не повідомлено, отримавши згоду позивача, суд відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд встановив, що 26 грудня 2016 року між [PERSON] та ПАТ «Платинум Банк» було укладено кредитний договір №72/12413ЕCLG3AI1TT (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого банк надає позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на поточні потреби, а позичальник зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії за надання та обслуговування кредиту, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених Договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним Договором в повному обсязі. Згідно п. 1.2. Договору сума кредиту становила 24199,60 грн., строк кредитування - 12 платіжних періодів, серед яких три платіжних періоди з 22.12.2016р. по 01.04.2017р. - процентна ставка за користування кредитом 0,0001%, комісія за обслуговування кредиту 0 грн., 9 платіжних періоди з 02.04.2017р. по 01.01.2018р. - процентна ставка за користування кредитом 0,0001%, комісія за обслуговування кредиту 823, 00 грн., а щомісячний платіж складав 2634, 00 грн. При цьому, цільове призначення кредитних коштів було визначено наступним чином: 20000,00 грн. на поточні потреби, в тому числі на оплату страхових платежів/премій - 3999,00 грн. відповідно до розділу 4 Договору; 200,00 грн. відповідно до договору страхування життя «Траффік плюс» №72/12413ЕCLG3AI1TT від 22.12.2016 року, укладеного між позичальником та ПрАТ «МЕТЛАЙФ». Дата повернення кредиту 01 січня 2018р. Позивач підтверджує, що на виконання вищенаведеного договору кредитування вона отримала від банку на свій рахунок 20000,00 грн. Як вбачається із наданих [PERSON] копій квитанцій, позивачем було сплачено 26.01.2017р. та 22.02.2017р. щомісячні внески в сумі по 2634,00 грн., а 29.03.2017р. внесок у сумі 15000,00 грн. 11 червня 2021р. приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Кондрюком К.О. відкрито виконавче провадження № 65787900 із виконання виконавчого напису № 15682 від 18.05.2021р., вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., про стягнення із [PERSON] на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 8995,89 грн. та винесено постанову про стягнення із [PERSON] винагороди виконавцю в сумі 899, 59 грн. Судом вживались заходи щодо отримання від приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. матеріалів нотаріальної справи, на підставі яких було здійснено виконавчий напис № 15682, вчинений 18.05.2021р., а також письмову вимогу (претензію) до [PERSON] із повідомленням про її вручення та розрахунку кредитної заборгованості. Однак, приватний нотаріус відмовилась виконувати вимогу суду, а у відкритті виконавчого провадження із виконання ухвали суду від 02.09.2021р. в частині тимчасового вилучення доказів було відмовлено, внаслідок чого неможливо встановити на підставі яких документів приватним нотаріусом Грисюк О.В. було здійснено оспорюваний виконавчий напис. При цьому, зважаючи на строки розгляду справи, визначені ст. 275 ЦПК України, враховуючи, що провадження у справі відкрито 06 серпня 2021р., суд приходить до висновку про необхідність розгляду справи за наявними у ній матеріалами. У ст. 18 ЦК України визначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. У ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначені умови вчинення виконавчих написів, відповідно до яких нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Таким актом законодавства станом на час вчинення оскаржуваного виконавчого напису був, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5, зареєстрований Міністерством юстиції України 22.02.2012р. за № 282/20595 (надалі - Порядок). Відповідно до п. 2.1, 3.1, 3.5 Розділу 16 Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з врахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Оскільки, як було зазначено судом вище, неможливо встановити, чи було дотримано приватним нотаріусом процедуру застосування виконавчого напису, суд звертає увагу на доводи позивача щодо пропущення строків позовної давності та неукладення [PERSON] договору добровільного страхування. Відповідно до договору кредитування строк його виконання до 01 січня 2018 року. Спірний виконавчий напис вчинено нотаріусом 18 травня 2021 року, тобто зі спливом трьох років. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У ст. 267 ЦК України визначено, що заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Оскільки ні відповідачем, ні третіми особами не спростовані доводи про сплив строків позовної давності на час вчинення виконавчого напису, суд дійшов висновку, що заборгованість між сторонами має спірний характер. Окрім того, про спірність заборгованості, на стягнення якої було вчинено виконавчий напис, свідчить також відсутність договору страхування життя, вартість якого була включена у розмір наданого кредиту. За таких обставин, заявлена відповідачем заборгованість не являється безспірною, а тому позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею судові витрати у розмірі 908, 00 грн. сплаченого судового збору. На підставі ст. ст. 15, 16, 18, 257, 267 ЦК України, Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5, зареєстрованого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. за № 282/20595, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172,

Outcome: approved