Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

30 листопада 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В заяві зазначає, що 19 жовтня 1991 року Оглядівською сільською радою Радехівського району Львівської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, актовий запис №22. Від шлюбу у них народилася донька. Протягом останніх шести місяців не підтримують жодних стосунків і разом не проживають. Відповідач зловживає алкогольними напоями, поводить себе неадекватно, неодноразово мав алкогольний психоз, намагався вдаватися до суїциду, різав собі вени. Жити в шлюбі неможливо, примирення між ними також є неможливим. Просить постановити рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] зареєстрований 19 жовтня 1991 року Оглядівською сільською радою Радехівського району Львівської області, актовий запис №22. Після реєстрації розірвання шлюбу просить присвоїти їй прізвище [PERSON]. В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги, а саме відмовилась від позовних вимог в частині присвоєння їй прізвища «Мандрика» після розірвання шлюбу, підтримала позовні вимога про розірвання шлюбу, просила їх задовольнити, на примирення не погоджується, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, судова повістка повернулася до суду без вручення адресату, оскільки такий за адресою с.Оглядів вул.Турянського, 13 Радехівського району Львівської області не проживає, проте відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомлений (у разі відсутності особи, яка бере участь у справі за адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином). Із рекомендованого повідомлення про вручення судової повістки вбачається, що за адресою реєстрації с.Оглядів вул.Турянського, 13 Радехівського району Львівської області відповідач не проживає (а.с.17). Тому, згідно з ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи, чого не заперечила позивач. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 19 жовтня 1991 року Оглядівською сільською радою Радехівського району Львівської області, актовий запис №22 (а.с.5). Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON], 6.02.19994 року народження та Надія, [INFO]. Сторони спільно не проживають, подружніх стосунків не підтримують, їх сімя фактично розпалася й подальше подружнє життя є неможливим. Причинами розпаду сімї є відчуження один від одного, відсутність взаєморозуміння. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя, який виявив прояв з власної ініціативи, з поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Узагальнюючи наведене, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачений при зверненні до суду судовий збір у сумі 487 гривень 20 копійок.

Outcome: approved