Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

31 липня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 17.07.2020 року посвідченого приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Бесараб А.О. зареєстрованому в реєстрі за №322, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.07.2020 року позивач [PERSON] є єдиним власником квартири [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у даній квартирі, однак не є членами сім`ї власника житла, не проживають у належній позивачу квартирі без поважних причин з березня 2016 року, місце перебування їх невідоме. Тобто на день подачі позовної заяви відповідачі більше ніж 4 роки не проживають у належній позивачу на праві власності квартирі, комунальних послуг не сплачують, квартиру не утримують в належному стані, своїх обов`язків за договором найму житлового приміщення не виконують. У зв`язку з чим, порушуються права позивача [PERSON] на вільне розпорядження і користування своїм майном,у зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду. Ухвалою Василівського районного суду від 07 серпня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином за адресою місця реєстрації, однак судові виклики повернулися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідачі повідомлялися про розгляд справи в порядку, передбаченому ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Представник третьої особи Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 17.07.2020 року посвідченого приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Бесараб А.О.,зареєстрованого в реєстрі за №322, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №216733495 від 17.07.2020 року (а.с.7-9). Як вбачається із довідки виданої виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області №10.1-17-614 від 27.07.2020 року (а.с.13), за відомостями, що містяться в картотеці реєстраційного обліку, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно акту перевірки реєстрації та проживання від 28.07.2020 року, комісією у складі депутата міської ради [PERSON] , сусідів [PERSON] та [PERSON] , встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Під час обстеження встановлено, що речей вказаних осіб в квартирі немає, вказані особи відсутні. Згідно з поясненнями сусідів вказані особи вибули з цієї квартири в невідомому напрямку в березні 2016 року (а.с.14). Згідно розпорядження міського голови виконавчого комітету Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області №49 від 19.02.2016 року, про перейменування об`єктів топоніміки міста Дніпрорудне, вулицю Леніна перейменовано на вулицю Центральна (а.с.15). Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз норм статті 391 ЦК України дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-709цс16 від 16 листопада 2016 року, постанові Верховного Суду №523/11084/16-ц від 06 червня 2018 року. За таких обставин, оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] не є власниками житла, членами сім`ї власника житла, після купівлі-продажу квартири залишилися зареєстрованими, проте фактично в спірній квартирі не проживають, чим створюють перешкоди позивачу у здійсненні прав власника, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити та усунути позивачу перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування зазначеним житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved