Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

31 березня 2014 року позивачка звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення боргу (а.с.2-3). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 27 жовтня 2013 року [PERSON] взяла в неї у борг 4 000,00 доларів США та 3 000,00 євро, зі сплатою відсотків за користування, та зобов'язавшись повернути всю суму 23 січня 2014 року, що підтверджується письмовою розпискою. 11.11.2013 року відповідачка сплатила проценти в сумі 90 доларів США, 23.12.2013 року сплатила 120 доларів США, 11.01.2014 року сплатила 80 євро процентів, а 23.01.2014 року сплатила 120 доларів США та припинила будь-які виплати. Неодноразово уточнив свої позовні вимоги, позивачка просила суд стягнути із відповідачки суму заборгованості за договором позики, яка станом на 20 червня 2014 року становить 122 790,00 грн., з якої: загальна сума заборгованості - 95 820,00 грн.; заборгованість по відсоткам - 20 122,00 грн.; сума не отриманого прибутку - 9 088,00 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою суду від 09 квітня 2014 року було накладено арешт на належне [PERSON] на праві власності майно, а саме: виробниче обладнання для виготовлення хлібобулочних виробів (а.с.25). В судове засідання позивачка не з'явилась. Про час та місце судового розгляду повідомлялась у встановленому законом порядку. Надала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримала та просив задовольнити в повному обсязі (а.с.117). Відповідачка в особі свого представника за договором адвоката [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Про час та місце судового розгляду неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду адвокатом надано письмову заяву, в якій вона просить справу розглядати без своєї присутності. Просила позов задовольнити частково, а саме: в частині стягнення суми боргу у розмірі 66 800,00 грн., в іншій частині позовних вимог - відмовити (а.с.122-123). У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного між сторонами зобов'язання за договором позики, на вимогу повернення грошових коштів у зв'язку із порушенням відповідачем умов його виконання. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За правилом, встановленим ст.509 ЦПК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Відповідно до ст. 1047 ЦПК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до приписів ст. 1046 ЦПК України за договором позики одна сторона передає іншій стороні у власність грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму позики. Судом встановлено, що 27 жовтня 2013 року [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 32 800,00 грн., що еквівалентно 4 000,00 доларів США, а також отримала 34 200,00 грн., що еквівалентно 3 000,00 євро, зобов'язавшись повернути 11.11.2013 року - 90 євро за курсом в гривні, 23.11.2013 року - 120 доларів США за курсом в гривні, 11.12.2013 року - 90 євро за курсом в гривні, 23.12.2013 року - 120 доларів США за курсом в гривні, 11.01.2014 року - 90 євро за курсом в гривні, 23.01.2014 року -120 доларів США за курсом в гривні. Також, [PERSON] зобов'язалась повернути 23.01.2014 року 3 000,00 євро за курсом в гривні, 11.01.2014 року - 4 000,00 доларів США за курсом в гривні. В разі невиконання зобов'язань [PERSON] передасть [PERSON] майно, що розташовано за адресою: [ADDRESS] (а.с.47). Як встановлено судом та не заперечується сторонами, [PERSON] здійснила часткове повернення грошових коштів [PERSON], а саме: проценти в сумі 90 доларів США та 80 євро, а також 240 доларів США. Згідно ст. 526 ЦПК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 525 ЦПК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановленого договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦПК України, невиконання зобов'язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) є порушенням зобов'язання. Згідно статті 625 ЦПК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 1049 ЦПК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Так, згідно п.2 ч.2,3 ст.22 ЦК України, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Отже, оскільки свої договірні зобов'язання відповідачка за договором позики не виконала, суд вважає, що заборгованість у сумі 122 790,00 грн., що складається із: загальна сума заборгованості - 95 820,00 грн.; заборгованість по відсоткам - 20 122,00 грн.; сума не отриманого прибутку - 9 088,00 грн., підлягає стягненню на користь позивачки. Таким чином, аналізуючи наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, в повному обсязі доведеними з боку позивачки та підлягають задоволенню. Також, на підставі ст.. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати в сумі 7 343,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved