Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

29 жовтня 2018 року (згідно відмітки на конверті) Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ» (далі позивач, ТОВ «АНСУ) звернулася в суд з позовом до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача [PERSON] , Перший відділ державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області, Бобринецький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, про зняття арешту з нерухомого майна. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатом укладених договорів про відступлення прав вимоги з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», позивач став новим кредитом та новим іпотекодержателем за зобов`язаннями з відповідачем. У березні 2018 року позивач звернувся до відповідача та [PERSON] з вимогою про усунення порушень кредитного договору та повернення кредитних коштів, яка залишилася невиконаною. 14 липня 2018 року позивач звернувся до Департаменту «Центр надання адміністративних послуг у місті Луцьку» Луцької міської ради із заявою для проведення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки квартиру за адресою [ADDRESS] , однак йому було відмовлено у цьому, оскільки у державних реєстрах була виявлена наявність зареєстрованих арештів на все рухоме та нерухоме майно боржника [PERSON] . Посилаючись на порушення своїх прав, як іпотекодержателя нерухомого майна, позивач просить суд: 1) зняти арешт (звільнити з-під арешту) та заборону на відчуження з квартири під номером [ADDRESS] і належить [PERSON] на праві власності, який накладений на підставі: - постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони про його відчуження, серія та номер 48875513 від 05 жовтня 2015 року, винесена державним виконавцем Першого ВДВС Луцького МУЮ Кучмою І.І,; - постанови про арешт нерухомого майна №357 від 17 лютого 2004 року, яка винесена Державною виконавчою службовою Бобринецького управління юстиції; - постанови про відкриття виконавчого провадження №8/380/10 від 21 травня 2010 року, яка винесена державним виконавцем Першого ВДВС Луцького МУЮ Табачук А.П.; - постанови про відкриття виконавчого провадження 18 травня 2010 року, яка винесена старшим державним виконавцем Першого ВДВС Луцького МУЮ Манькутом Т.В.; - постанови про відкриття виконавчого провадження 28 березня 2011 року, яка винесена старшим державним виконавцем Першого ВДВС Луцького МУЮ Жилінською О.А.; - постанови про відкриття виконавчого провадження 28 березня 2011 року, яка винесена старшим державним виконавцем Першого ВДВС Луцького МУЮ Жилінською О.А. 2) а також внести відповідні зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивач свого представника у судове засідання не надіслав, однак у письмові заяві просить суд слухати справу за його відсутності. Відповідач у письмовому відзиві просить суд відмовити у задоволенні позову посилаючись на законність накладених арештів. Інші учасники справи у судове засідання не з`явились. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений іпотечний договір, відповідно до якого останній передав в іпотеку квартиру за адресою [ADDRESS] в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №Ф1-07/56393-07 від 21 вересня 2007 року (а.с.11-16). На підставі договору про відступлення прав за договором іпотеки від 12 лютого 2018 року, новим іпотекодержателем став позивач у справі ТОВ «АНСУ» (а.с.17-20). 14 липня 2018 року позивач звернувся до Департаменту «Центр надання адміністративних послуг у місті Луцьку» Луцької міської ради із заявою для проведення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки квартиру за адресою [ADDRESS] , однак йому було відмовлено у цьому, оскільки у державних реєстрах була виявлена наявність зареєстрованих арештів на все рухоме та нерухоме майно боржника [PERSON] (а.с.21). Як слідує з наданої позивачем інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо [PERSON] наявність обтяження всього нерухомого майна, які накладені згідно наступних документів: - постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони про його відчуження, серія та номер 48875513 від 05 жовтня 2015 року, винесена державним виконавцем Першого ВДВС Луцького МУЮ Кучмою І.І,; - постанови про арешт нерухомого майна №357 від 17 лютого 2004 року, яка винесена Державною виконавчою службовою Бобринецького управління юстиції; - постанови про відкриття виконавчого провадження №8/380/10 від 21 травня 2010 року, яка винесена державним виконавцем Першого ВДВС Луцького МУЮ Табачук А.П.; - постанови про відкриття виконавчого провадження 18 травня 2010 року, яка винесена старшим державним виконавцем Першого ВДВС Луцького МУЮ Манькутом Т.В.; - постанови про відкриття виконавчого провадження 28 березня 2011 року, яка винесена старшим державним виконавцем Першого ВДВС Луцького МУЮ Жилінською О.А.; - постанови про відкриття виконавчого провадження 28 березня 2011 року, яка винесена старшим державним виконавцем Першого ВДВС Луцького МУЮ Жилінською О.А. (а.с.38-41). При цьому, згідно наданої Першим ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області, інформації, вказані постанови були винесені у виконавчих провадження де Романюк М.П [PERSON] був боржником, а стягувачами були ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (а.с.134, 138), ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.135), ВАТ КБ «Надра» (а.с.137). Відомостей про стягувача у виконавчому провадженні, в межах якого винесена постанова про арешт нерухомого майна №357 від 17 лютого 2004 року Державної виконавчої службови Бобринецького управління юстиції, суду не надано. Крім того суду не надано доказів того, що вказане обтяження стосується саме відповідача, оскільки це може бути особа з таким самим прізвищем, ім`ям та по батькові. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. У пункті 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК). Відповідачами в\~справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI). Всупереч вищенаведеному, пред`являючи позов про звільнення майна з під арешту, позивач не залучив як відповідачів осіб, в інтересах яких накладено арешт на спірне майно, а саме стягувачів у виконавчих провадження відносно [PERSON] - ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», ПАТ КБ «Приватбанк», ВАТ КБ «Надра». Слід зазначити, що рішення суду про звільнення майна з під арешту безпосередньо впливає на права та обов`язки вищенаведених осіб, оскільки вони можуть заперечувати стосовно наявності у позивача переважного права на звернення стягнення на спірну квартиру. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у постанові від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду. Однак, суд, за приписами ст.51 ЦПК України, не має права самостійно залучати або замінювати відповідача у цивільній справі, що випливає також із принципу диспозитивності цивільного процесу, відповідно до якого, кожна особа самостійно та на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами. Також суд, у даному випадку, позбавлений можливості на підставі ч.5 ст.12 ЦПК України поставити дане питання на обговорення в судовому засіданні, оскільки представник позивача в судові засідання не прибуває, натомість звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності. З наведених вище мотивів, у задоволенні позовних вимог слід відмовити, в зв`язку із пред`явлення позовних вимог без залучення належних співвідповідачів ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», ПАТ КБ «Приватбанк», ВАТ КБ «Надра». На підставі наведеного та

Outcome: dismissed