Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

31.07.2018 р. [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача, просив визнати припиненим договір № К011.0061072 від 29.01.2016 р., укладений із Публічним акціонерним товариством Банк «Траст». Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані тим, що означений договір укладено шляхом підписання ним заяви-опитувальника та додатку № 1 до договору № К011.0061072 від 29.01.2016 р., який містив розпис сукупної вартості кредиту, графік платежів, за умовами якого отримав кредитний ліміт і кредитні кошти мав повернути до 15.01.2017 р. Він повністю погасив заборгованість, а наприкінці 2017 р. його повідомили про наявність боргу в сумі 9 613,42 грн, надіслали виписку по рахунку. Крім того, згідно виписки від 23.06.2018 р. він в період з 24.02.2016 р. по 15.04.2016 р. ним отримано 12 232,76 грн, а повернуто 15 919,7 грн, тобто на 3 686,94 грн більше, банк здійснював списання комісії за зняття готівки, плати за обслуговування, простроченої плати за обслуговування, пені за прострочені відсотки, пені за прострочену заборгованість по оплаті за обслуговування тощо, при цьому з переліченими платежами, умовами їх нарахування він ознайомлений не був. УхвалоюШевченківського районного суду м. Києва від 23.04.2021 р. цивільну справу позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Банк «Траст» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Кухарева Володимира Валентиновича про визнання договору припиненим передано за територіальною підсудністю до Печерського районного суду м. Києва; матеріали справи надійшли до суду 03.09.2021 р., того ж дня передано судді (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями). Ухвалою суду від 09.09.2021 р. відкрито провадження у справі. Відповідачем Публічним акціонерним товариством Банк «Траст» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Кухаревим В.В. відзив на позовну заяву не подано. Ухвалою суду від 04.11.2021 р. закрито підготовче провадження. У судове засідання 25.11.2021 р. о 12:00 год. позивач [PERSON] , відповідач не з'явилися, про дату, час і місце цього засідання належним чином повідомлені, суд, враховуючи заявупредставника позивача [PERSON] від 04.10.2021 р., ухвалив розглядати справу за відсутності позивача, його представника, представника відповідача, оскільки учасники справи, були належним чином повідомлені про судове засідання, нез`явлення позивача, відповідача не перешкоджає вирішенню спору та, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини і дійшов наступних висновків. Відповідно до частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Так, на підтвердження заявлених позовних вимог про визнання припиненим договору № К011.0061072 від 29.01.2016 р. [PERSON] надано у якості письмових доказів копії документів, що стосуються укладення договору № R011.0061072, жодних інших договорів суду не надано. Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). За таких обставин, вбачається, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження, отже у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed