Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

29 квітня 2021 року на адресу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», треті особи приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, відповідно до якої просив визнати виконавчий напис, вчинений 31.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., та зареєстрований в реєстрі за № 89130, таким, що не підлягає виконанню. Судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок, 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень 00 копійок, та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 42 400 (сорок дві тисячі чотириста) гривень 00 копійок просив покласти на відповідача. В обґрунтування позову позивач в своїй позовній заяві зазначив, що йому стало відомо про те, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М.В., стосовно нього відкрите виконавче провадження №64010465 від 29.12.2020 р. У зв`язку з тим, що Позивач не зареєстрований та не проживає у м. Києві, через що не мав змоги ознайомитись із матеріалами зазначеного виконавчого провадження, тому представником позивача було направлено Малковій М.В. заяву про надання копій матеріалів виконавчого провадження за вих.№19/02/21 від 19.02.2021 року. 17.03.2021 року на електронну адресу представника позивача надійшла відповідь приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової Марії Вікторівни із додатками. Ознайомившись із отриманими документами, було встановлено, що 31.10.2020 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., вчинив на договорі №747093617 від 13.02.2019 р., укладеному за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю TOB «Манівео швидка фінансова допомога» виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №89130. Окрім цього, до Договору було додано Виписку з особового рахунка, за Кредитним договором №747093617 [PERSON] , складену ТОВ «Таліон плюс», в якій зазначено, що станом на 20.10.2020 р., заборгованість [PERSON] , за вказаним договором - складає 19 196,00 грн. При цьому, у зазначеному Виконавчому написі вказано, що він вчинений на підставі ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 р. Також, зі змісту Виконавчого напису №89130 від 31.10.2020 року слідує, що правонаступником усіх прав і обов`язків TOB «Манівео швидка фінансова допомога», на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 28/1118-01 від 28.11.2018 р. - є Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс». Зазначив, що Позивача не було повідомлено належним чином про заміну кредитора за Договором та не може підтверджувати право Відповідача на стягнення з Позивача заборгованості за Договором. Позивач вказав на не чинність п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 р., на підставі якого вчинено Виконавчий напис та невідповідність документів, поданих для вчинення Виконавчого напису вимогам чинного законодавства. Вважає, що Виконавчий напис №89130 від 31.10.2020 р. вчинено без правових на те підстав, у зв`язку із чим, він є незаконним та не підлягає виконанню. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 квітня 2021 року, головуючим суддею у справі визначено судді Слюсар Л.П., ухвалою якої від 30 квітня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку загального позовного провадження. 09.08.2021 року представником відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» направлено суду відзив на позовну заяву, який надійшов до суду 17 серпня 2021 року. В відзиві на позов зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначив, щодо порушення позивачем процесуального законодавства, так позивачем в позовній заяві не зазначено номери зв`язку та адресу електронної адреси відповідача та третіх осіб, в той час як він володіє інформацією, а тому просив суд надати позивачу строк для усунення недоліків, а вразі не усунення залишити позовну заяву позивача без розгляду. Щодо орієнтованого розрахунку судових витрат, вказав, що як вбачається із матеріалів справи, позивач не долучив жодних доказів на підтвердження спати суми позичальником за попереднім (орієнтовним) розрахунком. Окрім того, в матеріалах відсутній акт виконаних робіт. Тож вимоги щодо сплати компенсації правничої допомоги є необґрунтованими. Також зазначив, що справи про визнання виконавчих написів недійсними є доволі простими та типовими. Лише з початку 2021 року судами розглянуто більше 1500 справ про визнання виконавчого напису недійсним, де позовні вимоги ґрунтувалися на аналогічних доказах та нормах законодавства. Вказав, що повний супровід такої справи (включаючи збір документів та участь у суді) в середньому складає не більше 5000 грн. 00 коп. На підтвердження вищезазначеного факту, долучив до матеріалів справи судові рішення за аналогічним предметом спору, де розмір стягнутих витрат на професійну правничу допомогу не перевищує 4000 грн. 00 коп. Також, додав посилання на сайти адвокатів, де сума судового супроводу щодо визнання виконавчого напису недійсним значно нижча аніж сума заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку витрат по даній справі: Крім цього, на думку відповідача, ціна у розмірі 5000 грн. 00 коп. за одне судове засідання у суді першої інстанції також суперечить засадам співмірності. Так у справі «East/West Alliance Limited» проти України ( п.268) Європейський Суд з прав людини зазначив, що згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим ( рішення у справі « Ботацці проти Італії»). Повідомили, що сума за виконавчим написом №89130 від 31.10.2020 року складає 20396 грн. 00 коп., в той час, як сума витрат на професійну правничу допомогу становить 42400 грн. 00 коп. Тобто сума компенсації за професійну правничу допомогу більш ніж в два рази перевищує суму стягнення за оспорюваним виконавчим написом, що порушує принцип розумності і співмірності. До того ж, дана справа не має особливого значення для позивача, не впливає на його репутацію та не викликає суспільний інтерес в розумінні п.4 ч.4 ст.137 ЦПК України. 25.08.2021 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив в якій щодо порушення позивачем, на думку відповідача, норм процесуального законодавства зазначив, що відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України у позовній заяві зазначено саме про відомі номери засобів зв`язку та офіційна адреса. У позовній заяві зазначено про відомі номери засобів зв`язку, відому офіційну електронну адресу та відому адресу електронної пошти. Вважає зазначені твердження представника відповідача безпідставними. В даному випадку, відсутність у позовній заяві номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти відповідає п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, та, водночас, жодним чином не перешкоджає меті зазначеної норми, а саме: встановлення засобів зв`язку із учасниками справи, тобто є суто формальною причиною для затягування судового процесу. Щодо орієнтованого розрахунку судових витрат вказав, що позовна заява містить саме попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат. 31.08.2021 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2021 року закрито підготовче провадження у справі. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з наведених в позові підстав. Надав заяву щодо вирішення питань про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідно до заяв просили суд розглянути справу без участі їх представників на підставі матеріалів справи. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова М.В. в судове засідання не з`явилася. Про час і місця слухання справи повідомлялась належним чином. Заяв клопотань до суду не надійшло. Третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. в судове засідання не з`явилася. Про час і місця слухання справи повідомлялась належним чином. Заяв клопотань до суду не надійшло. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 лютого 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір №747093617 про надання останньому кредиту в сумі 5000 грн. 00 коп. на умовах строковості, платності. Кредит надається строком на 30 (днів) (п.1.3 Договору). Строк дії Договору починається з моменту його укладання та становить 30 днів (п.1.4 Договору). Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється у розмірі 0,01 процентів від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми Кредиту до закінчення строку Кредит, визначеного в п.1.3 Договору (п. 1.4 Договору). З урахуванням положень п.1.4 Договору Позичальник сплачує Товариству проценти за користування Кредитом за фактичний час користування Кредитом з розрахунку 3,65 відсотків річних (п.1.5 Договору). [PERSON] кредитні кошти повернені не були. 28 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було укладено Договір відступлення прав вимоги №28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» є правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Відповідно до Виписки з особового рахунку за Кредитним договором №747093617 заборгованість [PERSON] за період з 18.06.2019 року по 20.10.2020 року становить 19196,00 грн. 31 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, за реєстровим № 89130 було вчинено виконавчий напис, яким стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» з [PERSON] суму боргу в розмірі 19196грн. 00 коп., яка є заборгованістю, що виникла за Кредитним договором №747093617 від 13 лютого 2019 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка фінансова допомога» та [PERSON] . Правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитним договором №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс». Строк платежу по Кредитному договору настав, Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 18 червня 2019 року по 20 жовтня 2020 року. Сума заборгованості складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 5000 грн.00 коп.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 9166 грн. 00 коп.; строкова заборгованість за штрафами і пенями - 5030 грн. 00 коп. Загальна сума заборгованості по кредитному договору становить: 19196 грн. 00 коп., сума плати, що здійснена Стягувачем за вчинення виконавчого напису - 1200 грн. 00 коп. Загальна сума, що підлягає стягненню - 20 396 грн. 00 коп. 29.12.2020 року Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малковою Марією Вікторівною відкрито виконавче провадження №64010465 з примусового виконання виконавчого напису №89130, виданого 31.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» заборгованості в розмірі 20396,00 грн. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 18 ЦК України, ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року по справі № 137/1666/16-ц міститься правовий висновок про те, що: «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 внесено зміни до переліку шляхом доповнення його другим пунктом - «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Згідно із п. 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 (у редакції від 12.06.2015 року), до переліку входили кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. У подальшому, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Верховний Суд у постанові від 12.03.2020 року у справі №757/24703/18 (провадження №61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може проводитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотримання умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Виходячи із вищевикладеного, оскільки Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №747093617 від 13 лютого 2019 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису не був посвідчений нотаріально, отже був вчинений з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, тому суд доходить висновку, що виконавчий напис від 31 жовтня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 89130, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Таліон Плюс» заборгованості в сумі 20396 грн. 00 коп., слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Щодо твердження представника відповідача про порушення позивачем процесуального законодавства при подачі позовної заяви, а саме не зазначення номерів зв`язку та електронної адреси відповідача та третіх осіб, як наслідок тому надання позивачу строк для усунення недоліків, а вразі не усунення залишити позовну заяву позивача без розгляду, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти. Як вбачається із позовної заяви в ній зазначено позивачем відомі номери засобів зв`язку. Відповідно до позиції Верховного суду, висловленої у справі № 757/6159/19 від 27.01.2021 р., а саме: «Верховний Суд вважає, що чітке дотримання процесуального закону є необхідним явищем, оскільки забезпечує вірне дотримання судами процесу, мірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосудця та є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини: від 28 жовтня 1998 року у справі Рада Каваніллес проти Іспанії», від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 08 березня 2017 року у справі «ТОВ «Фріда» проти України»), Згідно з практикою ЄСПЛ, положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист». Суворе трактування процесуальних норм перешкоджає практичному та ефективному доступу до правосуддя, а в даному конкретному випадку, відсутність у позовній заяві номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти, жодним чином не перешкоджає меті зазначеної норми, а саме: встановлення засобів зв`язку із учасниками справи, тобто є суто формальною причиною для затягування судового процесу. Тому суд не вбачав підстав для надання терміну для усунення недоліків та призначив справу до розгляду. За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст. 12, ч.ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та їх обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтями 77, 78 ЦПК України визначено поняття належності та допустимості доказів. Відповідно до правил статті 78 ЦПК про допустимість доказів обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтями 81, 82 ЦПК України встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу обов`язків по доказуванню між сторонами. За загальним правилом, встановленим ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Позивачем заявлено вимоги по стягнення судових витрат по справі, а саме витрат по сплаті судового збору та подано заяву про вирішення питання про судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення по справі. Отже, враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги, що на час вчинення виконавчого напису № 89130 від 31.10.2020 року до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів не входили кредитні договори, які не посвідчені нотаріально, беручи до уваги неповідомлення боржника про заміну кредитора за договором, не отримання [PERSON] письмової вимоги про погашення заборгованості по кредитному договору, суд вважає, що виконавчий напис від 31 жовтня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 891300, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Таліон Плюс» заборгованості в сумі 20396,00 грн., слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача ТОВ «Таліон Плюс» підлягає стягненню на користь позивача сплачений при подачі позовної заяви судовий збір в розмірі 1362 грн. 00 коп.

Outcome: approved