Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

30.10.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в кому просив стягнути з відповідача на його користь 146550 грн., як 1 / 2 прибутку від оренди майна, що є спільною сумісною власністю. Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.08.2001 року між сторонами зареєстровано шлюб, який на час звернення до суду розірвано рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області по справі №484/3420/16-ц провадження №2/484/2474/16. За час шлюбу між сторонами придбано майно, а саме: нежитлова будівля, магазин змішаної групи товарів (І черга), що знаходиться по [ADDRESS] ; торгівельні павільйони [ADDRESS], [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , які розташовані за адресою по [ADDRESS] . У проваджені Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області знаходиться цивільна справа №484/3454/16-ц за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, та зустрічна позовна заява [PERSON] . Позивач, посилаючись на те, що вищевказане майно знаходиться в користуванні відповідачки і остання здає його в оренду іншим особам, отримавши прибуток за 2017 рік в сумі 293100 грн. підтвердженням чого є відповідні розписки орендарів, просить стягнути 1 / 2 прибутку від оренди майна яке є об`єктом спільної сумісної власності, так як відповідачка в добровільному порядку відмовляється здійснити поділ. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити. При цьому вказував, що просить розділити орендну плату отриману з трьох торгівельних павільйонів, яка підтверджена копіями розписок наданих орендаторами. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] спочатку позов не визнала і в його задоволенні просила відмовити, а потім пояснила, що [PERSON] було укладено два договори оренди нежитлових приміщень для комерційної діяльності по [ADDRESS] , за які вона отримувала орендну плату в 2017 році 1000 грн. в місяць і 100 грн. в місяць. Третій павільйон в оренду не здавався. Вважає, що копії розписок надані позивачем на підтвердження його позовних вимог не є належними доказами та погоджується на поділ орендної плати отриманої відповідачкою згідно наданих нею копій договорів оренди. Суд вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.1, 2 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В судовому засіданні представники позивача та відповідачки підтвердили, що дійсно сторони перебуваючи у шлюбі придбали торгівельні павільйони по [ADDRESS] і на 2017 рік цими павільйонами розпоряджалася відповідачка та відповідно отримувала орендну плату за них. На підставі викладеного суд знаходить доведеним, те що дійсно відповідачка отримувала в 2017 році орендну плату за торгівельні павільйони, які відповідно до ст. 61 СК України перебували у спільній сумісній власності на той час. Позивачем на підтвердження позовних вимог було надано три копії розписок, а саме: розписка [PERSON] від 03.11.2017 року в якій вказано, що він орендує приміщення по [ADDRESS] , за яке сплачує орендну плату 61500 грн. за рік [PERSON] , згідно договору (а.с. 4); розписка [PERSON] від 02.11.2017 року, що вона орендує павільйон по [ADDRESS] , за який сплачує орендну плату 180000 грн. за рік [PERSON] (а.с. 5); розписка [PERSON] від 02.11.2017 року, що вона орендує магазин по [ADDRESS] , за який сплачує орендну плату 51600 грн. [PERSON] згідно договору оренди (а.с. 6). Представник відповідача Сотська С.О. до відзиву, в якому просила відмовити в задоволенні позову, надала копії двох договорів оренди нежитлових приміщень для комерційної діяльності по [ADDRESS] , а саме: договір №24 від 23.01.2017 року укладений між [PERSON] та [PERSON] згідно якого орендна плата становить 1000 грн. на місяць (а.с. 29-31); договір оренди №1 від 16.09.2015 року укладений між [PERSON] та [PERSON] згідно якого орендна плата становить 100 грн. на місяць (а.с. 32-36). Інших доказів своїх вимог і заперечень сторони не надали. За клопотанням позивача судом кілька разів викликалися свідки, які в судові засідання так і не з`явилися, в зв`язку з чим представник позивача відмовився від їх виклику та допиту в судовому засіданні. Згідно ст. 81 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В підтвердження позовних вимог, позивач надав копії розписок від осіб, які орендують приміщення , в яких зазначена сума орендної плати за рік. Відповідно до ч.1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ч.1 ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.793 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які визначають об`єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи. Належними вважаються докази, що містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Копіями наданих відповідачкою договорів оренди підтверджено, що між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] укладені договори оренди нежитлових приміщень в письмовій формі, в яких зазначена одна із істотних умов договору, орендна плата. Так, орендна плата за договором оренди від 23.01.2017 року між [PERSON] та [PERSON] становить 1000 гривень; між [PERSON] і [PERSON] 100 гривень щомісячно відповідно до договору від 16.09.2015 року. Отже, суд знаходить, що позивач не надав належних доказів підтверджуючих отримання орендної плати відповідачем в сумах вказаних в позові. За таких обставин, враховуючи наявні копії договорів оренди наданих відповідачем суд знаходить доведеними, те що відповідач в 2017 році отримала орендну палату за два нежитлових приміщення в сумі 12000 грн. від [PERSON] та 1200 грн. від [PERSON] , а всього 13200 грн., 1 / 2 частина яких становить 6600 грн. згідно ч.1 ст. 70 СК України і саме на таку суму суд знаходить доведеними позовні вимоги. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial