Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

30.03.2020 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому 01.04.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Марківського районного управління юстиції у Луганській області. З відповідачем мають двох дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , та доньку - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини фактично припинились із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя та втрати почуттів, у зв`язку з чим вони з жовтня 2019 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Питання про місце проживання дітей після розірвання шлюбу ними вирішено добровільно: донька буде проживати з нею, син - з батьком. Позивач вважає, що примирення неможливе і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі. Позов визнав повністю, про що надав суду письмову заяву. Дослідивши матеріали справи, суд установив таке. Сторони перебувають у шлюбі, який, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, зареєстрований 01.04.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Марківського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 19. Мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , та доньку - [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст. 104,112 СК України шлюб розривається шляхом розводу за заявою одного з подружжя або обох. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Шлюб розривається тоді, коли буде встановлено, що спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Шлюбні відносини сторін, як зазначила позивач і це визнає відповідач, припинились, тривалий час, а саме з жовтня 2019 року, вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, питання про місце проживання дітей після розірвання шлюбу ними вирішено добровільно. Відповідно до ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як убачається із матеріалів справи, сторони при реєстрації шлюбу прізвища не змінювали. Судовий збір на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем був сплачений судовий збір при зверненні до суду в сумі 840,80 грн, а тому 50 відсотків судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а 50 - поверненню з державного бюджету.

Outcome: approved