Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

30.06.2020 року представник позивача від імені та в інтересах позивача звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями, загальної площі 115,8 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 02.08.2019, який зареєстрований в реєстрі за №573 та власником земельної ділянки площею 0,0758 га, кадастровий номер 5123755300:02:004:0337, яка розташована за адресою: [ADDRESS] що на підставі договору купівлі-продажу від 02.08.2019, який зареєстрований в реєстрі за №572. Згідно домової книги у будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Пунктом 26 договору купівлі-продажу від 02.08.2019, який зареєстрований в реєстрі за №573, [PERSON] та [PERSON] зобов`язалися знатися з місця реєстрації та зняти з реєстрації [PERSON] , [ADDRESS] , - у строк до 02 січня 2020 року. Однак, станом на день подання позову відповідачі добровільно не виконали своє зобов`язання та не виходять на зв`язок, що унеможливлює врегулювання ситуації у досудовому порядку. Відповідачі з літа 2019 року не проживають у зазначеному будинку, їх речей у будинку немає, претензій щодо проживання в квартирі вони не пред`являли. У зв`язку з реєстрацією відповідачів у належній позивачу квартирі, позивач не може у повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном та зазначена обставина змушує позивача нести додаткові витрати по сплаті комунальних платежів. [PERSON] та [PERSON] були власниками будинку [ADDRESS] та за договором купівлі продажу від 02.08.2019 відчужили будинок позивачу, однак не знялися з місця реєстрації. [PERSON] , [INFO] є членом сім`ї [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з викладеними обставинами позивач звернулася до суду. Представник позивача адвокат Губський А.В. в судове засідання не з`явився, але звернувся до суду з заявою, відповідно до якої позов підтримав та просив суд розглядати справу у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, в зв`язку з чим справа розглянута за відсутності відповідачів. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Ознайомившись з позовом, дослідивши надані суду письмові докази, суд вважає позов обгрунтова6им та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями, загальної площі 115,8 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 02.08.2019, який зареєстрований в реєстрі за №573 та власником земельної ділянки площею 0,0758 га, кадастровий номер 5123755300:02:004:0337, яка розташована за адресою: [ADDRESS] що на підставі договору купівлі-продажу від 02.08.2019, який зареєстрований в реєстрі за №572. Згідно домової книги у будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Позивачем надано акт перевірки будинку [ADDRESS] , складеним депутатом Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Гнатюк О., згідно якого вбачається, що у будинку [ADDRESS] зареєстровані, але не проживають [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Відповідно до акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 24.01.2020, підписаний сусідами, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] не з`являються, житловим приміщенням не користуються, їх особисті речі відсутні, приміщення залишили добровільно, намагань до проживання у вказаному домі з їх боку не було. Пунктом 26 договору купівлі-продажу від 02.08.2019, який зареєстрований в реєстрі за №573, [PERSON] та [PERSON] зобов`язалися знатися з місця реєстрації та зняти з реєстрації [PERSON] , [ADDRESS] , - у строк до 02 січня 2020 року. Однак, станом на день подання позову відповідачі добровільно не виконали своє зобов`язання. Відповідачі з літа 2019 року не проживають у зазначеному будинку, їх речей у будинку немає, претензій щодо проживання в квартирі вони не пред`являли. [PERSON] та [PERSON] були власниками будинку [ADDRESS] та за договором купівлі продажу від 02.08.2019 відчужили будинок позивачу, однак не знялися з місця реєстрації. [PERSON] , [INFO] є членом сім`ї [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права вбачається, що правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є, із припиненням права власності особи, втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. З вимог ч.1 ст.317 ЦК України вбачається, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. В частинах 1,2 ст.319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник квартири /будинку/ має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім`ї інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. З вимог ч.2 ст.386 ЦК України вбачається, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею ст.391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд доходить до висновку, що у зв`язку з тим, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , втратили право власності на будинок, як і їх член сім`ї [PERSON] , [INFO] , втратила право користування ним, є всі підстави усунути перешкоди позивачу у розпорядженні власністю, шляхом визнання їх такими, що втратили право на користування житловим будинком [ADDRESS] .

Outcome: approved