Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

8 січня 2020 року позивач звернулась до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що відповідно до рішення Виконавчого комітету Згурівської селищної ради Київської області від 7 липня 2006 року вона була призначена піклувальником [PERSON] та [PERSON] - пасинка останньої (відповідне судове рішення не ухвалювалось), які з того часу мешкали разом із з нею у її квартирах в місті Києві. Вона здійснювала постійний догляд за ними та житловим будинком номер [ADDRESS] . [PERSON] померла [INFO] , [PERSON] - [INFO] . Після їхньої смерті залишилася спадщина, яка складається із зазначеного житлового будинку. Після смерті [PERSON] вона отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на Ѕ частки спірного будинку. Проте оформити право власності на іншу Ѕ частки будинку вона позбавлена можливості, оскільки [PERSON] у будинку не проживав та вона не оформила офіційно над ним опікунство. Вважає, що вона набула право власності на Ѕ частки будинку, що належала [PERSON] , шляхом фактичного володіння ним протягом більше ніж 10 років, а саме, користувалася ним, ремонтувала та доглядала, тому просить визнати за нею в порядку набувальної давності право власності на Ѕ частки спірного житлового будинку, що належала [PERSON] . У додаткових письмових поясненнях представник позивача [PERSON] зазначила, що «добросовісність заволодіння» не може передбачати, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном. Під добросовісністю у контексті ч. 1 ст. 344 ЦК України слід розуміти, що особа не чинила перешкоди власнику майна у реалізації ним свого права власності на майно протягом строку, визначеного у цій нормі. На забезпечення можливості власника бути обізнаним про те, що інша особа володіє її майном, і реалізувати своє право власності покликана умова про відкритість володіння. На користь такого висновку свідчить також те, що відповідно до ч. 3 ст. 344 ЦК України якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності на нерухоме майно за набувальною давністю. У даному випадку позивач не є рідною особою (родичем) спадкодавцю [PERSON] , який офіційно був дієздатною особою. Із-за вад зі здоров`ям [PERSON] позивач опікувалася ним як пасинком своєї рідної тітки. Останній ні за яких умов не уповноважував позивача володіти Ѕ часткою будинку. Позивач доглядала за ним без будь-яких договорів, виключно з людських та моральних міркувань, що ніяким чином не свідчить, що вона право на це майно. З 2006 року [PERSON] мешкав у [PERSON] в місті Києві. У належному йому будинку не мешкав, ним не володів та не користувався. Належною йому часткою будинку з 2006 року по теперішній час відкрито, добросовісно та безперервно володіла позивач, яка доглядала за будинком, садом, ремонтувала будинок та на власний розсуд заселяла квартирантів. Згідно з даними спадкової справи до майна [PERSON] спадкоємці, які б претендували на спадщину, відсутні. Відтак просить задовольнити позов. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 10.01.2020 за клопотанням позивача витребувано від приватних нотаріусів [PERSON] та [PERSON] копії спадкових справ щодо майна померлого [INFO] [PERSON] та померлої [INFO] [PERSON] та інформації про те, ким та коли були подані заяви на прийняття цих спадщин, щодо наявності заяв про відмову від прийняття спадщини та чи видавались свідоцтва про право на спадщину [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали повністю, представник відповідача Третяк Д.О. позов не визнала повністю. Судом оголошувались перерви в судовому засіданні за клопотанням позивача та під час дії карантину. Письмовою заявою від 13.05.2020 селищний голова позов визнав повністю без зазначення та обґрунтування причин та підстав зміни позиції селищної ради щодо заявленого позову. Представник позивача [PERSON] направила письмову заяву від 17.05.2020, у якій просить з урахування визнання відповідачем позову провести розгляд справи за відсутності сторони позивача та ухвалити рішення про задоволення позову, який вони підтримують повністю. В судовому засіданні представник позивача надала пояснення, які повністю відтворюють зміст позовних вимог та які підтримала позивач. Спадкодавець не був визнаний недієздатним, як і [PERSON] . Оскільки стан здоров`я [PERSON] після смерті [PERSON] погіршився, то позивач влаштувала його у інтернат, де відвідувала. Позивач із 2006 року доглядала за спадковим будинком, робила ремонти та сплачувала комунальні платежі, тобто розпоряджалася без законних підстав. [PERSON] дійсно звернулася до суду у м. Києві у порядку окремого провадження щодо встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем. Вважає, що предмети позову та заяви є різними. Відповідно до судової практики позивач, заволодівши майном, могла знати про попередніх власників, не приховувала від [PERSON] , що володіє його майном. Відтак є підстави для набуття позивачем права власності на спірне майно. Матеріали справи містять заяву про визнання позову відповідачем, відтак заперечення по позову його представником у суді вважає неспроможними. [PERSON] не відмовлявся від права власності, проте відсторонився від права володіння та користування своїм майном. В судовому засіданні представник відповідача Третяк Д.О. пояснила, що у провадженні Деснянського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за заявою [PERSON] , заінтересована особа Згурівська селищна рада про встановлення факту спільного проживання однією родиною, рішення у якій натепер не ухвалене. Отже у судах одночасно перебувають на розгляді два провадження щодо одного предмета. Позивачу було відомо про власника спірного майна, яким був [PERSON] , піклувальником якого вона була із 2006 року. Позивач володіла майном за волею власника та підтримувала його у належному стані. [PERSON] міг повернутися додому. Позивач не довела, що була добросовісним володільцем майна. Відтак це майно не може бути об`єктом набувальної давності. У матеріалах справи міститься заява відповідача про визнання позову, підготовлена іншим спеціалістом, який не розібрався належним чином по суті справи. Пізніше матеріали передали їй як юристу. Законних підстав для задоволення позову вона не вбачає. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що знає позивача, у якої наймала будинок. У 2006 році позивач забрала [PERSON] та [PERSON] до себе у місто Київ. [PERSON] був інвалідом з дитинства, його психологічний розвиток відповідав розвитку шестирічної дитини. Приблизно три рази на рік позивач приїздила в смт. Згурівка разом із обома [PERSON] , ніколи не залишаючи самого [PERSON] . [PERSON] доглядала за будинком, проводила у ньому ремонт, у чому вона їй допомагала. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що знайома із позивачем з 2007 року, у якої на той час постійно проживали [PERSON] та [PERSON] . Вона як подруга позивача приїздила із останньою в смт. Згурівка приблизно один-два рази на місяць, допомагала їй робити ремонт у спірному будинку. Після смерті [PERSON] [PERSON] перебував у лікарні, де вони його відвідували приблизно три-чотири рази. Позивач також приймала участь у похованні останнього. Оцінюючи наведені у справі аргументи, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно з`ясованих обставин, об`єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є власником Ѕ частки житлового будинку номер [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] від 31.07.2019 (а.с.39-62 - копія спадкової справи). Власником іншої Ѕ частки спірного житлового будинку був [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.06.1989 (а.с.5, 6, 8-9, 84-88 - копії свідоцтва, реєстраційного посвідчення, технічних паспортів від 13.01.1989 та від 22.04.2019). Ринкова вартість спірного будинку становить 80000,00 грн без ПДВ (а.с.19-25 - копія звіту), інвентаризаційна - 123912,00 грн (а.с.88 - копія характеристики будинку). [PERSON] є власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] від 31.07.2019 (а.с.96-97 - копія свідоцтва та Витягу). Рішенням Виконавчого комітету Згурівської селищної ради Київської області від 07.11.2006 № 55 на підставі п. 4 делегованих повноважень ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»[PERSON] була призначена піклувальником над недієздатними [PERSON] та [PERSON] , які були зареєстровані в [ADDRESS] (а.с.10 - копія рішення). [PERSON] помер [INFO] . Спадкова справа відкрита Приватним нотаріусом Рокитнянського районного нотаріального округу Київської області Липовенко Н.І. за заявою [PERSON] як спадкоємця за законом, як особи, яка проживала однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Інших заяв про прийняття спадщини не надходило. Цей нотаріус роз`яснив позивачу, що для оформлення її спадкових прав на майно померлого [PERSON] необхідно звернутися до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем (а.с.66-74 - копія спадкової справи). Інших спадкоємців судом не встановлено. Позивач, вимагаючи визнання за нею права власності на спірний будинок, посилається на те, що вона добросовісно та відкрито заволоділа Ѕ часткою спірного житлового будинку, користувалася та доглядала за будинком. Власник цього майна був їй відомий та вона як піклувальник на підставі рішення Виконавчого комітету Згурівської селищної ради Київської області від 07.11.2006 № 55 здійснювала обов`язки піклувальника щодо нього, що зайшло своє підтвердження під час розгляду справи. Ці обставини підтвердили сторона позивача, представник позивача Третяк Д.О. та свідки [PERSON] та [PERSON] . За положеннями ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 344 ЦК можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Виходячи зі змісту статті 55 ЦК України, завдання опіки та піклування над повнолітніми особами полягає у забезпеченні особистих немайнових і майнових прав та інтересів таких осіб. За набувальною давністю може бути визнано право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, а також на майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 червня 2018 року (справа №293/312/15-ц). Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що в позові необхідно відмовити повністю, так як в судовому засіданні позивач не довела наявності необхідних умов для задоволення судом вимог про визнання за нею права власності на нерухоме майно за набувальною давністю на підставі ст. 344 ЦК України, оскільки позивач володіє спірним майном як піклувальник власника і завжди знала, хто є його власником. Судові витрати покласти на позивача у зв`язку із відмовою у позові (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Суд не вбачає підстав для прийняття визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання позову суперечить закону. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed