Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

30 червня 2015 року до суду звернувся [PERSON] з позовними вимогами до Кредитної спілки «Полтава і полтавці» про стягнення матеріальної і моральної шкоди, мотивуючи їх тим, що 02.09.2013 року ми між ним та КС «Полтава і полтавці» був укладений договір №160 про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, терміном дії 18 місяців до 02.03.2015 року. Цього ж дня, виконуючи вимоги кредитного договору він сплатив у касу спілки 33 760 грн., зі сплатою процентів в розмірі 21%. Після закінчення дії договору, він неодноразово звертався до Кредитної спілки з заявами про повернення йому суми вкладу. Однак відповідач належним чином умов договору не виконав і кошти не повернув. Просив суд стягнути з відповідача на його користь суму основного боргу в розмірі 33\~760 грн., 1\~707,72 грн. процентів на вклад та 5\~000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. В судове засідання відповідач КС «Полтава і полтавці» свого представника не направила, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені, про причини неявки суд не повідомили. Враховуючи думку позивача [PERSON] та наявні у справі докази, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача. Заслухавши позивача [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та КС «Полтава і полтавці» 02.09.2013 року було укладено договір №160 про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок в розмірі 33 760 грн. строком до 02.03.2015 року з 21 % річних згідно встановлених ставок. Відповідно до п. 3.3 вкладник має право по закінченню строку дії цього Договору отримати всі належні йому суми коштів відповідно до умов цього Договору (а.с.3). На час розгляду справи сума вкладу відповідачем не повернута. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Ч.1 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ч.1ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Тому позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 33\~760 грн. підлягають задоволенню. Крім того, підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині стягнення з відповідача процентів за вклад в розмірі 1\~707,72 грн. виходячи з наступного. Відповідно до пункту 1.3 договору, процентна ставка за вкладом встановлена в розмірі 21% річних. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до розяснень, викладених у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає із її положень та у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Чинним законодавством України не передбачено можливості відшкодування моральної шкоди за невиконання чи неналежне виконання договору. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. Також з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню на користь держави 354,67 грн. судового збору.

Outcome: approved