Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

31.08.2015 року позивач Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначив, що 04.04.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 16-244/08-А, предметом якого є надання Банком Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів у сумі 21 810,00 дол. США, з терміном погашення Кредитних ресурсів до 03.04.2015 року та з оплатою за процентними ставками, встановленими Розділом 4 Кредитного договору. Також вказав, що Банком було виконано зобов'язання за Кредитним договором в повному обсязі, та відповідно до п.3.1. Кредитного договру на підставі заяви Позичальника, було здійснено видачу Кредитних коштів у сумі 21 810,00 дол. США. В свою чергу, Позичальник скористався кредитними ресурсами та свої зобов'язання за Кредитним договором не виконує, систематично порушує виконання умов Кредитного договору, однак заборгованість у добровільному порядку не погасив, відтак, станом на 16.07.2015 року має заборгованість у розмірі 24 374,87 дол. США, що еквівалентно 538 862,57 грн, та 1 456 639,71 грн., з них: сума основного боргу по кредиту складає 15 968,66 дол. США, заборгованість по нарахованих відсотках за користування кредитними коштами - 8 406, 21 дол. США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків за користування кредитними коштами за період з 16.07.2014 року по 16.07.2015 року - 1 456 639, 71 грн. З огляду на викладене, просив позов задовольнити та стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за Кредитним договором у розмірі 24 374,87 дол. США, що еквівалентно 538 862,57 грн., та 1 456 639, 71 грн., у також суму сплаченого судового збору. 17.03.2017 року справу прийнято в провадження судді Антонової Н.В. Представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Холодова Л.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Зазначила, що 17.03.2008 року [PERSON] звернулася до Банку з метою отримання кредиту з цільовим для придбання автомобіля «Citroen C4», 2007 року випуску. На виконання умов укладеного між позивачем та відповідачем Кредитного договору № 16-244/08-А, позивачем перераховано до автосалону - продавця транспортного засобу кредитні ресурси. В свою чергу, відповідач в повному обсязі зобов'язання з погашення суми заборгованості не виконала, необхідної кількості дій для передачі автомобіля на реалізацію не вчинила. Також вказала, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.10.2016 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13.12.2016 року, відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про зобов'зання вчинити певні дії, згідно якого відповідач просила зобов'язати АТ «Банк «Фінанси та кредит» здійснити перерахунок перерахунок всіх платежів та банківських операцій, що були проведені між сторонами за кредитним договором та перевести в національну валюту України - гривню. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав у частині наявності у відповідача заборгованості перед позивачем у розмірі 33 824,61 грн., в іншій частині - просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що з квитанцій наданих позивачем за № 36 від 04.04.2008 року, вбачається, що відповідачу було видано кредитні кошти саме у національній валюті України, а не в іноземній валюті, а тому розрахунки заборгованості долучені до позовної заяви є необґрунтованими та такими, що не можуть бути враховані при винесенні рішення у справі. Крім того, зауважив, що розрахунки заборгованості надані стороною позивача є некоректними, з них неможливо достовірно встановити дату виникнення заборгованості у відповідача перед позивачем за Кредитним договором № 16-244/08-А, відсутній помісячний розрахунок заборгованості, а зазначено виключно остаточну суму заборгованості по тілу кредиту, відсотках та пені. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 04.04.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», та громадянкою України [PERSON] було укладено Кредитний договір № 16-244/08-А. Відповідно до п. 2.1. вищевказаного Договору, Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні кошти у сумі 21 810 доларів США 00 центів з оплатою за процентними ставками, встановленими п.4.1. цього Договору. Відповідно до п.2.2. вищевказаного Договору, для надання Кредитних ресурсів та обліку залишку заборгованості за наданими кредитними ресурсами Банк відкриває позивальнику позичковий рахунок [NUMBER]/[NUMBER]. Як встановлено в судовому засіданні, обставини надання [PERSON] кредитних коштів за Кредитним договором № 16-244/08-А, їх розмір та валюта видачі вже були предметом судового розгляду. Так, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.10.2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13.12.2016 року, яке відповідно набрало законної сили 13.12.2016 року, встановлено, що [PERSON] у відповідності до умов Кредитного договору було видано кредитні кошти у сумі 21 810,00 доларів США., які в подальшому у гривневому еквівалентні, що було переведено [PERSON] на користь ТОВ «АІС-Сітроен-Центр» в рахунок оплати автомобіля Сitroen C4, 2007 року випуску. Зважаючи на викладене, посилання представника відповідача на те, що [PERSON] було видано кредитні ресурси у національній валюті України - гривні, є неприйнятними, а розрахунок заборгованості, що наданий стороною відповідача таким, що не відповідає фактичним обставинам по справі. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.3.3. Кредитного договору № 16-244/08-А від 04.04.2008 року, позичальник зобов'язується щомісячно в терміни з «1» по «10» число кожного місяця здійснювати погашення позичкової заборгованості за Кредитними ресурсами у розмірі 260,00 дол. США та нарахованими процентами, відповідно до Графіку зниження розміру заборгованості . Останню сплату щомісячного платежу по погашенню позичкової заборгованості Позичальник зобов'язується здійснити не пізніше 03.04.2015 року. Розмір процентної ставки за користування кредитними ресурсами закріплений у п. 4.1. вищевказаного договору. Крім того, згідно п. 4.7. підписання Договору сторони домовилися, що у випадку непогашення, несвоєчасного погашення або погашення не в повному обсязі трьох поспіль щомісячних платежів по погашенню позичкової заборгованості та/або процентів за користування кредитними ресурсами застосовується процентна ставка у розмірі 15, 8 % річних та подальше нарахування процентів проводиться за вказаною новою процентною ставкою, починаючи з одинадцятого місяця, в якому Позичальник не сплатив або несвоєчасно сплатив або не сплатив в повному обсязі третій поспіль вищезазначений платіж. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Згідно п.3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до п. 6.1 Кредитного договору № 16-244/08-А від 04.04.2008 року, за прострочення повернення Кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує Банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення . Згідно здійснених Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси і кредит» розрахунків заборгованості по Кредитному договору № 16-244/08-А від 04.04.2008 року, станом на 16.07.2015 року , відповідач має загалом непогашену заборгованість у розмірі 24 374,87 дол. США, що еквівалентно 538 862,57 грн., та 1 456 639,71 грн., з них: сума основного боргу по кредиту складає 15 968,66 дол. США, заборгованість по нарахованих відсотках за користування кредитними коштами - 8 406, 21 дол. США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків за користування кредитними коштами за період з 16.07.2014 року по 16.07.2015 року - 1 456 639, 71 грн. Посилання представника відповідача на незрозумілість проведених розрахунків заборгованості, як на підставу не взяття їх до уваги при прийнятті рішення по справі, не є обґрунтованими, зважаючи, що позивачем зазначено: 1)щодо розрахунку суми основної заборгованості по кредиту: строк чергового погашення кредиту відповідно до графіку, суму чергового погашення відповідно до графіку, дату фактичного погашення відповідно до графіку та суму фактичного погашення (а.с. 6-7); Вказане, в свою чергу, дає змогу з легкістю встановити дату виникнення заборгованості за Кредитним договором, а також за допомогою елементарних математичних дій - суму заборгованості по кожному з періодів згідно графіку погашення заборгованості. 2)щодо розрахунку заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом: період, за який нараховуються відсотки, кількість у періоді, за який нараховуються відсотки, залишок суми заборгованості, на яку нараховуються відсотки, відсоткова ставка, період повернення відсотків відповідно до графіку, сума нарахованих відсотків до погашення, дата фактичного погашення відсотків по кредиту, сума фактичного погашення відсотків по кредиту (а.с 8-9); 3)щодо розрахунків пені, нарахованої за прострочення погашень основної заборгованості по кредиту та сплати відсотків за користування кредитом: період, за який нарахована пеня, кількість днів прострочення, сума простроченого кредиту, курс НБУ, відсоткова ставка пені за один день прострочки, розрахункова сума пені по курсу НБУ в грн. (а.с 10-17) Таким чином, судом достовірно встановлено факт невиконання [PERSON] в повному обсязі умов Договору в частині повернення грошових коштів згідно графіку погашення заборгованості. Відповідно до ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Стаття 533 ЦК України визначає, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У правовій позиції Верховного суду України, що викладена в постанові у справі № 6-190цс15 від 16 вересня 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, роз'яснено наступне. Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. У зв'язку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима. Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність у банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті. Зі змісту вищевказаних положень вбачається, що не суперечить чинному законодавству стягнення в доларах США заборгованості за Кредитним договором № 16-244/08-А від 04.04.2008 року, яка складається з основної суми заборгованості по кредиту та відсотків за користування кредитними коштами. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по тілу кредиту у розмірі 15 968 доларів США 66 центів, що по офіційному курсу НБУ еквівалентно 353 023, 96 грн. та заборгованість по відсотками за користування кредитними коштами у розмірі 8 406 доларів США 21 цент, що по офіційному курсу НБУ еквівалентно 185 838, 61 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується стягнення пені згідно з Кредитним договором № 16-244/08-А від 04.04.2008 року у розмірі 1 456 639, 71 грн., вимоги щодо стягнення якої пред'явлено в межах строку позовної давності, суд з урахуванням того, що сума нарахованої пені значно перевищує розмір завданих банку збитків, вважає за необхідне застосувати ст. 551 ЦК України. Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При цьому закон дозволяє сторонами домовитись про зміну розміру неустойки у бік її зменшення або збільшення, крім випадків, передбачених законом. Частина 3 цієї ж статті надає суду право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через не співмірність з розміром основного зобов'язання. Відповідно до ч. 2 п. 29 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). З наданих позивачем розрахунків заборгованості вбачається, що пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам становить 1 456 639, 71 грн. Суд приймає до уваги, що сума пені за несвоєчасне погашення по основному боргу кредиту, відсоткам, яку позивач просить стягнути з відповідача значно перевищує суму заборгованості по основному боргу кредиту та відсоткам за користування кредитними коштами, крім того, відповідачем на виконання своїх зобов'язань за Договором сплачено 5 841,34 - основної суми боргу та 10 666,14 дол. США - по нарахованих відсотках за користування кредитом, а тому вважає за можливе застосувати ч.3 ст. 551 ЦК України та зменшити розмір пені, що нарахована банком до стягнення, станом на 16.07.2015 року, до суми 100 000 грн. 00 коп. Враховуючи вищевикладене, оскільки обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, знайшли підтвердження в ході розгляду справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково, з урахування зменшення судом розміру пені, нарахованої за прострочення погашень основної заборгованості по кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 3 654, 00 грн.

Outcome: partial