Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

29 березня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання біржового контракту купівлі-продажу жилого будинку за адресою [ADDRESS] , дійсним. В обґрунтування заявленого позову посилалася на те, що 28.01.2000 році придбав житловий будинок за адресою: [ADDRESS] на підставі біржового контракту (договору купівлі-продажу). Біржевий контракт №26503 був укладений між брокерами від імені сторін та зареєстрований за №26503-2000. До укладення договору позивач передав продавцю обумовлену угодою суму грошей, а відповідачка передала позивачу вказане житлове приміщення із технічною документацією. На момент укладення вказаної угоди нотаріального посвідчення біржового контракту не вимагалось. Договір був зареєстровано згідно діючого на той час законодавства у Новоазовському районному бюро технічної інвентаризації, та записано за реєстровим №86 та видано реєстраційне посвідчення від 14.03.2000 року. При цьому вказувала, що незважаючи на відсутність нотаріального посвідчення біржового контракту сторони домовились щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, виконавши умови угоди. На підставі переліченого просила суд визнати біржовий контракт від 28.01.2000 року щодо придбання житлового будинку [ADDRESS] дійсним. Ухвалою суду від 08 червня 2021 року відкрите спрощене провадження у справі та призначене судове засідання. Позивач у судове засідання не з`явився, у від нього надійшла до суду заява з проханням розгляд справи проводити за його відсутності, наполягаючи при цьому на задоволенні позовних вимог. Відповідачка до судового засідання не зявилась, від неї надійшла до суду заява з проханням розгляд справи проводити за її відсутності. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про день та час проведення судового засідання повідомлений у передбачений законодавством спосіб. До суду повернутий конверт з поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання». Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до пунктів 1 та 4\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року та застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Згідно з частинами першою, другою та шостою статті 86\~ЦК Української\~РСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Відносини власності регулюються Законом України «Про власність», цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Відповідно до частин першої-третьої статті 48\~Закону України\~«Про власність» в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, Україна законодавчо забезпечує громадянам, організаціям та іншим власникам рівні умови захисту права власності. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Захист права власності здійснюється, зокрема, судом. Згідно із\~частиною першої\~статті 128 ЦК Української РСР\~право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до\~статті 224 ЦК Української РСР\~за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. На час укладення спірного договору чинним був\~Закон України «Про товарну біржу». Відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу (у редакції на час укладення вказаного договору) угоди, зареєстровані на біржі, не\~підлягають\~нотаріальному посвідченню. Отже, законодавець на час виникнення спірних правовідносин не вимагав нотаріального посвідчення договору відчуження нерухомості у разі укладання такого договору на товарній біржі. Судом встановлено, що відповідно до біржового контракту № 26503 від 28 січня 2000 року вбачається, що на Маріупольській універсальній товарній біржі був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , за яким [PERSON] придбав у [PERSON] вказаний житловий будинок за 4385 гривень. Вказаний договір не був нотаріально посвідчений. Судом також встановлено, що умови договору сторонами були виконані повністю, тобто [PERSON] передав, та [PERSON] прийняла грошову суму в розмірі 4385 гривень за продаж житлового будинку, до підписання контракту ( п.1.5. Договору). Оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору у письмовій формі, то договір купівлі-продажу вважається укладеним. Також договір був зареєстровано згідно діючого на той час законодавства у Новоазовському районному бюро технічної інвентаризації, та записано за реєстровим №86 та видано реєстраційне посвідчення від 14.03.2000 року. З моменту придбання вищевказаного нерухомого майна і до цього часу, позивач здійснює право користування та володіння даним житловим будинком у повному обсязі, з часу купівлі продажу, тобто з 28 січня 2000 року по теперішній час, впродовж двадцять років ніяких взаємних претензій у сторін по договору не було. Ніяких вимог ані покупець ані продавець житлового будинку один до одного не заявляли. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що при вчиненні договору купівлі-продажу будинку дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу жилого будинку. Отже, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України на момент його вчинення. Частиною другою\~статті 47 ЦК Української РСР\~передбачено право суду визнати не посвідчений нотаріально договір дійсним, якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулось повне або часткове виконання договору. На теперішній час позивач не має можливості розпоряджатися своїм майном, оскільки останнє придбано за договором без нотаріального посвідчення, відповідач, у свою чергу правовстановчого документу на своє ім`я не має, укласти нотаріально договір не можливо, що унеможливлює позивачу в інший спосіб захистити свої права. За таких обставин позовні вимоги в частині визнання дійсним договору купівлі-продажу жилого будинку є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У свою чергу, відповідно до частини 3\~статті 334 ЦК України\~право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. З урахуванням викладеного суд приходе до висновку про повне задоволення позову про визнання дійсним договір купівлі-продажу жилого будинку за адресою: [ADDRESS] укладеного 28 січня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] та зареєстрованого Маріупольською універсальною товарною біржою,

Outcome: approved