Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

31 липня 2014 року [PERSON] звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23 жовтня 2010 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу вони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем та знаходяться на її утриманні. Спільне життя не склалося з відповідачем, виникають постійні непорозуміння. Сторони не проживають однією сім'єю та не ведуть спільне господарство з травня 2014 року. Примирення між ними неможливе. Спільного майна вони не мають, з приводу проживання дітей після розірвання шлюбу між ними досягнута спільна згода. Позивач просить задовольнити позовні вимоги та розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, при цьому пояснила, що відповідач постійно зловживає спиртними напоями, сідає за кермо у нетверезому стані, та бували випадки застосування відповідачем до неї фізичної сили. Відповідач в судовому засіданні визнав обставини викладені в позовній заяві, але проти розлучення заперечував, оскільки вважав, що ще можливо зберегти сім'ю. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 жовтня 2010 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], актовий запис № 407 (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, відповідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], від 11 липня 2012 року, актовий запис № 402 (а.с. 8). Дані правовідносини регулюються Сімейним Кодексом України. Так відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідало б інтересам одного із них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Шлюбні стосунки між сторонами припинені з травня 2014 року. Спільне господарство вони не ведуть. Заходів до примирення позивач не бажають приймати. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою. Позивач втратила почуття любові та поваги до відповідача. Сторони навіть під час судового розгляду не змогли знайти порозуміння та влаштували сварку та з'ясування стосунків. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені та більше не відновлювалися, суд дійшов висновку про те, що сім'я сторін розпалася остаточно, примирення бути не може і шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved