Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

2 жовтня 2017 року з Вінницького міського суду Вінницької області надійшла до суду цивільна справа за позовом Київського міського центру зайнятості до [PERSON] про стягнення коштів в розмірі 3696 грн., за підсудністю для розгляду. Позовна заява мотивована тим, що 25.09.2015р. відповідач - [PERSON] зареєструвався в Голосіївському районному центрі зайнятості Київського міського центру зайнятості, як такий, що шукає роботу. Для отримання статусу безробітного відповідач 25.09.2015р. подав до РЦЗ заяву, та його було ознайомлено з правами та обов'язками зареєстрованого безробітного, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012р. № 5067-VI та «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 № 1533-III. Наказом РЦЗ від 01.10.2015р. № НТ151001, відповідно до ст. 43 Закону 5067- VI, [PERSON] був наданий статус безробітного з 25.09.2015р. Наказом РЦЗ від 05.10.2015р. № НТ151005, відповідно до ст. ст. 22, 23 Закону 1533-ІІІ, відповідачу було призначено допомогу по безробіттю з 02.10.2015р. по 25.09.2016р. Наказом РЦЗ від 11.12.2015р. № НТ151211, відповідачу було припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію з 08.12.2015р. відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 31 Закону 1533-ІІІ, п. 8 ч. 1 ст. 45 Закону 5067-VI, у зв'язку з встановленням факту подання [PERSON] недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання йому статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, що мав місце протягом періоду реєстрації. Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону 5067-VI, Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним наказом Мінпраці України та ДПА України № 60/62 від 13.02.2009р. було здійснено розслідування обґрунтованості виплати відповідачу допомоги по безробіттю. За результатами розслідування Лівобережного міжрайонного центру зайнятості Вінницького обласного центру зайнятості складено Акт № 04-38/307 від 25.11.2015р., яким встановлено, що [PERSON] уклав з ТОВ «Аграна Фрут Україна» цивільно-правовий договір б/н від 10.07.2015р. про надання послуг. Строк виконання договору з 10.07.2015р. і до закінчення постачання сировини, який було розірвано роботодавцем в односторонньому порядку 01.10.2015р. За надані послуги [PERSON] отримав дохід (карточка розрахунку 66. 2. з 01.01.2014р. по 31.12.2015р.). Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 Закону 5067-VI, особи, які забезпечують себе роботою самостійно та які мають доходи від такої зайнятості належать до зайнятого населення, п. 1 ч. 1 ст. 45 цього ж Закону встановлено, що реєстрація безробітного в центрі зайнятості, припиняється у разі зайнятості особи. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону №1533-ІІІ, виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного. Отже, [PERSON] на момент подання заяви про надання статусу безробітного до РЦЗ перебував в цивільно-правових відносинах з ТОВ «Аграна Фрут Україна» і не мав права на отримання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю. Згідно з частинами 2 і 3 ст. 36 Закону № 1533-ІІІ, застраховані осби, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Статтею 7 Закону № 153З-III встановлено, що видом забезпечення є допомога по безробіттю. Відповідно до ст. ст. 7, 16 цього ж Закону, допомога по безробіттю здійснюється за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Фонд є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією. Держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом. Оскільки відповідач не повідомляв РЦЗ про перебування в цивільно - правових відносинах з ТОВ «Аграна Фрут Україна», сума виплаченого йому забезпечення підлягає поверненню. Наказом РЦЗ від 11.12.2015р. № 143 була визначена сума коштів, що підлягає поверненню, як допомога по безробіттю. Згідно бухгалтерської довідки за період з 02.10.2015р. по 10.11.2015р. вона становить 3696 грн. 00 коп. Відповідачу було направлено лист від 14.12.2015р. № 21-7324 про необхідність відшкодувати кошти, відповідач повідомлення отримав власноручно, про що свідчить його особистий підпис на листі 15.12.2015р. Станом на теперішній час [PERSON] вищевказані кошти в добровільному порядку не повернув. Ці обставини і стали підставою для звернення до суду з відповідною позовною заявою. В судовому засіданні представник позивача - провідний юрисконсульт Погребищенського районного центру зайнятості [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та просив його залишити без задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 25.09.2015р. відповідач - [PERSON] зареєструвався в Голосіївському районному центрі зайнятості Київського міського центру зайнятості, як такий, що шукає роботу. (а.с. 3-5) Для отримання статусу безробітного відповідач 25.09.2015р. подав до РЦЗ заяву та його було ознайомлено з правами та обов'язками зареєстрованого безробітного, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012р. № 5067-VI та «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 № 1533-III. (а.с. 6) Наказом РЦЗ від 01.10.2015р. № НТ151001, відповідно до ст. 43 Закону 5067- VI, [PERSON] був наданий статус безробітного з 25.09.2015р. Наказом РЦЗ від 05.10.2015р. № НТ151005, відповідно до ст. ст. 22, 23 Закону 1533-ІІІ, відповідачу було призначено допомогу по безробіттю з 02.10.2015р. по 25.09.2016р. Наказом РЦЗ від 11.12.2015р. № НТ151211, відповідачу було припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію з 08.12.2015р. відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 31 Закону 1533-ІІІ, п. 8 ч. 1 ст. 45 Закону 5067-VI, у зв'язку з встановленням факту подання [PERSON] недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання йому статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, що мав місце протягом періоду реєстрації. (а.с. 7-8) Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону 5067-VI, Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним наказом Мінпраці України та ДПА України № 60/62 від 13.02.2009р. було здійснено розслідування обґрунтованості виплати відповідачу допомоги по безробіттю. За результатами розслідування Лівобережного міжрайонного центру зайнятості Вінницького обласного центру зайнятості складено Акт № 04-38/307 від 25.11.2015р., яким встановлено, що [PERSON] уклав з ТОВ «Аграна Фрут Україна» цивільно-правовий договір б/н від 10.07.2015р. про надання послуг. Строк виконання договору з 10.07.2015р. і до закінчення постачання сировини, який було розірвано роботодавцем в односторонньому порядку 01.10.2015р. За надані послуги [PERSON] отримав дохід (карточка розрахунку 66. 2. з 01.01.2014р. по 31.12.2015р.). (а.с. 9-11) Отже, [PERSON] на момент подання заяви про надання статусу безробітного до РЦЗ перебував в цивільно-правових відносинах з ТОВ «Аграна Фрут Україна» і не мав права на отримання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю. Згідно з частинами 2 і 3 ст. 36 Закону № 1533-ІІІ, застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Статтею 7 Закону № 153З-III встановлено, що видом забезпечення є допомога по безробіттю. Відповідно до ст. ст. 7, 16 цього ж Закону, допомога по безробіттю здійснюється за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Фонд є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією. Держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом. Оскільки, відповідач не повідомляв РЦЗ про перебування в цивільно - правових відносинах з ТОВ «Аграна Фрут Україна», сума виплаченого йому забезпечення підлягає поверненню. (а.с. 12) Наказом РЦЗ від 11.12.2015р. № 143 була визначена сума коштів, що підлягає поверненню, як допомога по безробіттю. Згідно бухгалтерської довідки за період з 02.10.2015р. по 10.11.2015р. вона становить 3696 грн. 00 коп. (а.с. 13) Відповідачу, [PERSON] було направлено лист-повідомлення від 14.12.2015р. № 21-7324 про необхідність відшкодувати кошти, яке він отримав власноручно, про що свідчить його особистий підпис на листі 15.12.2015р. (14-15) Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» встановлено, що зайнятість не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. Частиною 1 ст. 4 вищевказаного Закону передбачено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» допомога по безробіттю є видом забезпечення за цим Законом. Пунктом 2 ст. 36 вищевказаного Закону визначено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до п. 6 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу і безробітних, затвердженого Постановою КМУ № 219 від 14.02.2007, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до п.7 цього Порядку. Згідно з п. 7 Порядку рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти. Відповідно до п. 9 Порядку передбачено, що рішення центру зайнятості щодо повернення коштів може бути оскаржено в центрі зайнятості вищого рівня або в судовому порядку. Відповідач не оскаржував рішень центру зайнятості. Відповідно до п. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] на момент подання заяви про надання статусу безробітного до РЦЗ перебував в цивільно-правових відносинах з ТОВ «Аграна Фрут Україна» і не мав права на отримання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю, що призвело до незаконної виплати центром зайнятості допомоги по безробіттю у розмірі 3696 грн.. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги Київського міського центру зайнятості до [PERSON] про стягнення коштів в розмірі 3696 грн., як суми матеріального забезпечення знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути 640 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved