Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

30.10.2014 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, пояснивши, що з 22.03.2011 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання народилась донька - [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюб між сторонами не розірвано. Враховуючи, що відповідач добровільно матеріально не допомагає, просить суд стягнути з [PERSON] на її користь на утримання дитини - 1/4 частини доходу останнього, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, але надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, але надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позов визнає в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 22.03.2011 року сторони зареєстрували шлюб, про що Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 22.03.2011 року видано Свідоцтво про шлюб, серії [NUMBER] (а.с. 4). Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (актовий запис №288) (а.с. 5). Дані обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Пунктом 3 частини 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.191 аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, приймаючи до уваги інтереси дитини і позивача, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, відповідача, визнання відповідачем позову в повному обсязі, суд вважає, що розмір аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON], що підлягають щомісячному стягненню з [PERSON] повинен складати 1/4 частину його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі позовної заяви. На підставі викладеного і

Outcome: approved