Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

29 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Куянівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями у порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач мотивував тим, що [INFO] померла його мати [PERSON], а [INFO] помер його батько [PERSON]. Після смерті батька відкрилась спадщина, в тому числі на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS]. До дня смерті батько разом з позивачем проживав за вищевказаною адресою. На момент смерті [PERSON] будинок був побудований, отримав Державний акт на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, але юридично не оформлений. Як спадкоємиць після смерті батька, позивач не може прийняти спадщину у зв'язку з тим, що вказаний вище будинок не зареєстрований в державному реєстрі прав на нерухоме майно. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] просить визнати за ним право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, його представник [PERSON] надала письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов просила задовольнити. Представник відповідача - Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився. Сільський голова надіслав листа про розгляд справи без участі їх представника. Представник третьої особи -Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області в судове засідання також не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи без участі нотаріуса. У зв'язку з неявкою сторін, третіх осіб суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. У відповідності до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. В силу ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців з часу відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). За приписами ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Виходячи з вимог ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що батьками позивача [PERSON] є [PERSON] і [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а. с. 5). Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] [PERSON] померла [INFO], а [PERSON] помер [INFO] в с. Новопетрівка Білопільського району Сумської області, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть [NUMBER] та [NUMBER], відповідно (а. с. 6-7). У відповідності до заповіту, посвідченого 09 квітня 2013 року секретарем виконавчого комітету Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області, зареєстрованого в реєстрі за № 94, [PERSON] своє майно, в саме земельну ділянку згідно Державного акту на право приватної власності [NUMBER], що знаходиться на території Куянівської сільської ради заповів [PERSON] - позивачу в справі (а. с. 8). Крім того, встановлено, що Державним актом на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданим на підставі рішення 30 сесії 5 скликання Куянівської сільської ради від 30 листопада 2009 року, посвідчено право власності [PERSON] на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0822 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а. с. 15). У відповідності до довідки Філіалу Білопільської ГВД КП «Сумське МБТІ» від 01 вересня 2016 року право власності на житловий будинок по [ADDRESS] ні за фізичною, ні за юридичною особою в БТІ не зареєстроване. В примітці зазначено, що власником земельної ділянки є [PERSON] (а. с. 12). Відповідно до технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок [ADDRESS], виданого філіалом «Білопільська госпрозрахункова виробнича дільниця» Комунального підприємства «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» станом на 07 вересня 2016 року замовником записано [PERSON] (а. с. 9-10). У відповідності до зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд, станом на 07 вересня 2016 року загальна інвентаризаційна вартість вказаного житлового будинку та господарських будівель і споруд складає 161 449 грн. (а. с. 11). Відповідно до висновку та довідки КП «Білопільське районне архітектурно-планове бюро» від 19 вересня 2016 року житловий будинок та господарські будівлі, розташовані за адресою: [ADDRESS], зведені з дотриманням архітектурних, санітарних і протипожежних норм та правил, знаходяться в межах земельної ділянки, не виходять за червону лінію вулиці, а також не знаходяться на суміжних земельних ділянках (а. с. 13-14). З довідки Куянівської сільської ради від 03 лютого 2016 року за № 126 вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], здійснив поховання батька [PERSON], який помер [INFO] (а. с. 16). На підставі довідки, виданої виконкомом Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав до дня смерті [INFO] в [ADDRESS] разом з сином [PERSON]. Заповіт від імені [PERSON] на житловий будинок виконкомом Куянівської сільської ради не посвідчувався (а. с. 17). З інформаційної довідки, виданої Білопільською районною державною нотаріальною конторою Сумської області та матеріалів спадкової справи вбачається, що спадкова справа після [PERSON], який помер [INFO], заведена приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу Сумської області Шамуковою С.Ф. за № 92/2015 та видано свідоцтво про право на спадщину (а. с. 33-67). Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] має право на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] в порядку спадкування після батька [PERSON]. Однак, він позбавлений можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном у зв'язку з тим, що вказаний вище будинок не зареєстрований в державному реєстрі прав на нерухоме майно, а отже право останнього підлягає захисту в судовому порядку. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved