Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

30 вересня 2019 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , третя особа Сахновщинська селищна рада Харківської області, в якій просили визнати відповідачів такими, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] та зобов`язати Сахновщинську селищну раду Харківської області виконати дії щодо зняття з реєстрації відповідачів за вказаною адресою. На обґрунтування позову зазначили, що їм на праві власності належить будинок [ADDRESS] , в якому значиться зареєстрованим відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Однак, з моменту реєстрації, а саме з березня 1999 року відповідачі у будинку не проживали та не проживають, участі в його утриманні не приймають. Факт реєстрації відповідачів позбавляє позивачів права вільно користуватися належним їм майном, а також позбавляють права на отримання субсидії по сплаті комунальних послуг. У зв`язку з чим вони звернутися до Сахновщинської селищної ради Харківської області з заявою стосовно зняття з реєстрації в відповідачів, але в задоволені вимоги їм було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. 08.04.2020 року позивачі подали уточнену позовну заяву, згідно якої просили визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . Позивачі та їх представник - адвокат Лавров В.В. в судове засідання не з`явилася. Представником позивачів подано заяву про розгляд справи за відсутності позивачів та їх представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, про що свідчить оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відзив на позов не надали. Представник третьої особи Сахновщинської селищної ради Харківської області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, пояснення щодо позову не надали. Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 16.03.2021 року прийнято рішення про проведення заочного розгляду даної справи. Суд, на підставі ч.4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копій свідоцтв про право на спадщину за законом, посвідчених державним нотаріусом Сахновщинської державної нотаріальної контори Харківської області Серьогіною О.М. «01» грудня 2018 року, зареєстровані в реєстрі за №1845 та №1842, [PERSON] та [PERSON] , є спадкоємцями 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель за [ADDRESS] , який належав померлому батькові, [PERSON] , на підставі Свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Сахновщинської селищної ради Харківської області «20» червня 1991 року та зареєстрованого Лозівським інвентар бюро Харківської області 20 червня 1994 року в реєстрову книгу №4 за реєстровим №418 (а.с. 7, 10). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01 грудня 2018 року №147692065 [PERSON] є власником 1/4 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель за [ADDRESS] , номер запису про право власності 29212944 (а.с. 8). Згідно Свідоцтва про право власності, посвідченого державним нотаріусом Сахновщинської державної нотаріальної контори Харківської області Серьогіною О.М. «01» грудня 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за №1839, [PERSON] успадкувала 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, а саме: житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель за [ADDRESS] , який належав померлому чоловіку, [PERSON] , на підставі Свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Сахновщинської селищної ради Харківської області «20» червня 1991 року та зареєстрованого Лозівським інвентар бюро Харківської області 20 червня 1994 року в реєстрову книгу № 4 за реєстровим № 418 (а.с. 9). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01 грудня 2018 року, №147691972 [PERSON] є власником 3/4 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель за [ADDRESS] , номер запису про право власності 29212930 (а.с. 11). Згідно довідки Сахновщинської селищної ради Харківської області від 24.11.2018 року №4596 до складу зареєстрованих осіб в будинку за адресою: [ADDRESS] входять: [PERSON] (власник), племінниці [PERSON] , [PERSON] , сестра [PERSON] , сини [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , доньки [PERSON] , [PERSON] , невістка [PERSON] , онуки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до акту, складеного 27.08.2019 року депутатом Сахновщинської селищної ради Харківської області Корінним В.С., за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , племінниці [PERSON] , [PERSON] , сестра [PERSON] , сини [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , доньки [PERSON] , [PERSON] , невістка [PERSON] , онуки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . На момент складання акту в будинку проживає лише [PERSON] . При перевірці домоволодіння та опитуванні сусідів встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не проживали, а лише зареєстровані (а.с. 13). Згідно довідки Сахновщинської селищної ради Харківської області від 23.08.2019 року №2484 [PERSON] мешкає за адресою:[ADDRESS] та до складу її сім`ї входять племінниці [PERSON] , [PERSON] , сестра [PERSON] , сини [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , донька [PERSON] , невістка [PERSON] , онуки [PERSON] , [PERSON] (а.с.26). Також в судовому засіданні були досліджені копія будинкової, де зазначені зареєстровані особи за адресою: [ADDRESS] та технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] від 11.09.2018 року, де виконаний план земельної ділянки, експлікація, план будівлі, вказана характеристика будинку, господарських будівель та споруд (а.с. 14-19). Згідно з ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (пункт другий вказаної статті). Право приватної власності, згідно частини четвертої наведеної статті Основного закону України, є непорушним. Зазначені положення кореспондуються з вимогами статті 319 ЦК України, відповідно до якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 вказаного кодексу визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Враховуючи наведене, відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» на підставі судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням органом реєстрації зняття з реєстрації особи проводиться без додаткового ухвалення рішення суду. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не проживали в спірному будинку з моменту їх реєстрації, їх речі за місцем проживання відсутні. Тобто відповідачі не проживали у будинку позивачів більше року з власної волі, а своєю реєстрацією у будинку порушують права позивача, як власників, на користування та розпорядження майном, захист, якого передбачений ст.391 ЦК України. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] стосовно визнання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved