overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

30.07.2014 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою звернулася [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу між ними, який зареєстровано 14 липня 2001 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петриківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 37. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Через непорозуміння та різні погляди на життя сімейно-шлюбні стосунки припинилися з лютого 2013 року. Позивач переконаний, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. Позивач [PERSON] в судове засідання надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглядати справу у її відсутності. Після розірвання шлюбу бажає залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] у судове засідання надав заяву, у якій позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, просить розглядати справу у його відсутності. Оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. При розгляді справи судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини: Згідно з копією свідоцтва про шлюб, актовий запис № 37 від 14 липня 2001 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петриківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON]. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу «[PERSON]» (а.с. 5). Матеріалами справи встановлено, що шлюб на час розгляду справи фактично перестав існувати. Головною причиною розпаду сім'ї є непорозуміння та різні погляди на життя. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що розірвання шлюбу є дійсною волею подружжя, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, на день розгляду справи примирення між ними не відбулося, суд вважає, що шлюб між [PERSON] до [PERSON] необхідно розірвати. Відповідно до ч. 8 ст. 235 СК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивач [PERSON] виявила бажання залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

30.07.2014 року між сторонами зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 407, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 909 від 30.07.2014 року. Як встановлено, сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з березня 2018 року, родина розпалась остаточно і в подальшому збережена бути не може. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сімя є первинним та основним осередком суспільства. Згідно зі ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до\~ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Крім того, згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. \~ \~ \~ \~Таким чином, оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні даного позову характеру, тобто 352 грн. 40 коп. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

30.07.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини на період знаходження у відпустці по догляду за дитиною посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому 24.09.2011 року виконкомом Миролюбівської сільської ради Красноармійського району Донецької області, актовий запис №3. Від шлюбу у них народилися діти: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], які проживають з нею. З серпня 2012 року вони почали проживати окремо та з цього часу відповідач перестав матеріально допомагати їй, тому вона просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, до досягнення донькою [PERSON] трьох років, оскільки не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, телефонограмою повідомив про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведені попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України за наявності для того законних підстав про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 24.09.2011 року виконкомом Миролюбівської сільської ради Красноармійського району Донецької області, актовий запис №3 (а.с.3), від якого народилися діти: син [PERSON], [INFO] (а.с.4) та донька [PERSON], [INFO] (а.с.5), які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні (а.с.7). З серпня 2012 року сторони почали проживати окремо та з цього часу відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дружини, з якою перебуває у шлюбі та має сумісних дітей. Відповідно до ст. 84 ч. 2 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Також, відповідно до ст. 84 ч. 4 СК України право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі - 243,60 грн., згідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

30.07.2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 183517 грн. 21 коп. за кредитними договором та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № 500273032 між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] від 27.04.2012 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 142000 грн. із кінцевим строком погашення до 28.04.2014 року. Відповідно до укладеного договір [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки і інші витрати відповідно до умов Договору. Однак, відповідач у порушення умов договору, взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку із чим станом на 23.12.2013 року утворилася заборгованість в розмірі 183517 грн. 21 коп. 23.12.2013 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ПАТ «Альфа Банк» відступив на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» своє право вимоги заборгованості за Договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту, укладеного між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] Представник позивача в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у суді, до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі, просить позов задовольнити в повному обсязі, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у суді, причин неявки суду не повідомив, клопотань чи заперечень не надав. Суд ухвалив проводити судовий розгляд без участі сторін із винесенням заочного рішення у справі. Суд, дослідивши письмові докази у справі вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно укладеного договору від 27.04.2012 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 142000 грн. із кінцевим строком погашення до 28.04.2014 року. (а.с.12). За цим договором відповідач узяв на себе зобов'язання сплачувати позивачу грошові кошти щомісяця для погашення заборгованості за Кредитом. 23.12.2013 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ПАТ «Альфа Банк» відступив на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» своє право вимоги заборгованості за Договорами кредиту (а.с. 4-6). У порушення умов договору відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 23.12.2014 року утворилася заборгованість в розмірі 183517 грн. 21 коп., яка складається з 137017,01 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 9990,00 грн. заборгованість по комісії, 29910,20 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, пеня - 6600,00 грн., що підтверджується відповідним витягом (а.с. 8). Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. На підставі вищевикладеного суд вирішив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути і суму судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

30.07.2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 31084 грн. 14 коп. за кредитними договором та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № ZRZ0RX06310070 від 04.02.2007 року відповідач [PERSON] отримала строковий кредит у розмірі 2277 грн. 59 коп. За цим договором відповідач узяв на себе зобов'язання сплачувати кредит щомісяця та сплачувати відсотки за кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Кінцевий термін повернення кредиту 04.02.2009 року. Однак, відповідач у порушення умов кредитного договору, взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку із чим станом на 23.07.2014 року утворилася заборгованість в розмірі 31084 грн. 14 коп. Сторони у судове засідання не з'явились. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує щодо винесення заочного рішення у справі. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази у справі вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно укладеного договору № ZRZ0RX06310070 від 04.02.2007 року, відповідач [PERSON] отримав строковий кредит у розмірі 2277 грн. 59 коп. (а.с. 9-13 ). За цим договором відповідач узяв на себе зобов'язання сплачувати кредит з 15 по 20 число кожного місяця та сплачувати відсотки за кредитом у розмірі 12.00 % на місяць на залишок заборгованості. Кінцевий термін повернення кредиту 04.02.2009 року. У порушення умов кредитного договору, взяті на себе відповідачем зобов'язання належним чином не виконані, у зв'язку із чим станом на 23.07.2014 року утворилася заборгованість в розмірі 31084 грн. 14 коп., що підтверджується Розрахунком заборгованості від 23.07.2014 року (а.с.7-8). Відповідно до цього Розрахунку заборгованість за кредитом становить 1750,36 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 11057,33 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 1143,51 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 15176,55 грн., а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1456,39 грн. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути і суму судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

30.07.2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 7471 грн. 75 коп. за кредитними договором та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.04.2008 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 700 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. За цим договором відповідач узяв на себе зобов'язання погашати заборгованість за Кредитом кожного місяця та сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач у порушення умов кредитного договору, взяті на себе зобов'язання належним чином не виконала, у зв'язку із чим станом на 30.06.2014 року утворилася заборгованість в розмірі 7471 грн. 75 коп. Сторони у судове засідання не з'явились. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує щодо винесення заочного рішення у справі. Суд, дослідивши письмові докази у справі вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно укладеного договору № б/н від 23.04.2008 року, відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 700 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. (а.с. 11-35 ). За цим договором відповідач узяв на себе зобов'язання погашати заборгованість за Кредитом кожного місяця та сплачувати відсотки за кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення умов кредитного договору, взяті на себе відповідачем зобов'язання належним чином не виконані, у зв'язку із чим станом на 30.06.2014 року утворилася заборгованість в розмірі 7471 грн. 75 коп., що підтверджується Розрахунком заборгованості від 30.06.2014 року (а.с. 9-10). Згідно зазначеного розрахунку заборгованість за кредитом становить 3400,38 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 2139,38 грн., заборгованість з пені та комісії за користування кредитом - 1100,00 грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн. та штраф (процентна складова) - 331,99 грн. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути і суму судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

30.07.2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за Кредитною лінією в сумі 3874 грн. 25 коп. та судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Свій позов обґрунтовує тим, що 25.12.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем була укладена кредитна угода відповідно до умов заяви № 003-05065-251212, згідно якої банк відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER], та на день укладання Кредитного договору встановлює ліміт у розмірі 2000 грн. Однак відповідач не виконувала належним чином зобов'язання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Тому позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не з'явився, надіслав заяву, у якій просить розглядати справу без його представника, позов підтримує у повному обсязі, просить задовольнити, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду справи, заяв про розгляд справи у її відсутності не надійшло. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, встановив наступне. 25.12.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем була укладена кредитна угода відповідно до умов заяви № 003-05065-251212, згідно якої банк відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER], та на день укладання Кредитного договору встановлює ліміт у розмірі 2000 грн. (а.с.4-5) Позивач виконав свої зобов'язання за Кредитним договором належним чином, відповідач [PERSON] кредитні кошти отримала. Однак, в порушення вимог Кредитного договору [PERSON] неналежно не виконав свої зобов'язання по ньому, своєчасно не повернула кредитні кошти та не сплатила комісію за користування кредитними коштами. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Як вже було зазначено, у встановлений договором та законом термін, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, заходів направлених на погашення кредиту не приймала, внаслідок чого станом на 14.05.2014 року утворилася заборгованість, яка складається з: 1027,25 грн. - тіло кредиту, 960,00 грн. - прострочене тіло кредиту, 1887,00 грн. - заборгованість за комісіями, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості (а.с. 3). Таким чином, безпідставне невиконання відповідачем своїх договірних зобов'язань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит. Отже, заявлені Банком вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Також наявні підстави згідно ст. 88 ЦПК України для стягнення із відповідача понесених позивачем судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

30.07.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води з потреб гарячого водопостачання у сумі 10263грн. 86 коп. та судовий збір. В обґрунтування позову зазначив, що відповідачі є споживачами послуг центрального опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання. Відповідачі проводили розрахунки не в повному обсязі, що призвело до утворення заборгованості за період з 01.10.2009 року по 31.10.2013 року у розмірі 10263,86 грн. Представник позивача, яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, розглядати справу за її відсутністю та ухвалити заочне рішення у разі неявки відповідачів, про що надала письмову заяву. Відповідачі про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: . [ADDRESS] /а.с.11,12/. Згідно відомості нарахувань та оплат за послуги теплопостачання, заборгованість відповідачів за період з 01.10.2009 року по 31.10.2013 року складає 10263,86 грн. /а.с. 2/. Згідно ст. 68 ЖК України споживачі зобов'язані щомісячно сплачувати комунальні послуги, у тому числі і за опалення та гарячу воду. Таким чином судом встановлено, що відповідачі не в повному розмірі сплачували послуги позивача, внаслідок чого утворилася заборгованість. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). На підставі викладеного, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

30.07.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води з потреб гарячого водопостачання у сумі 12200грн. 67 коп. та судовий збір. В обґрунтування позову зазначив, що відповідачі є споживачами послуг центрального опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання. Відповідачі проводили розрахунки не в повному обсязі, що призвело до утворення заборгованості за період з 01.10.2009 року по 31.10.2013 року у розмірі 12200,67грн. Представник позивача, яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, розглядати справу за її відсутністю та ухвалити заочне рішення у разі неявки відповідачів, про що надала письмову заяву. Відповідачі про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] /а.с.13,14,15/. Згідно відомості нарахувань та оплат за послуги теплопостачання, заборгованість відповідачів за період з 01.10.2009 року по 31.10.2013 року складає 12200,67 грн. /а.с. 2/. Згідно ст. 68 ЖК України споживачі зобов'язані щомісячно сплачувати комунальні послуги, у тому числі і за опалення та гарячу воду. Таким чином судом встановлено, що відповідачі не в повному розмірі сплачували послуги позивача, внаслідок чого утворилася заборгованість. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). На підставі викладеного, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved