Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

30.11.2018 [PERSON] звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30 серпня 2010 року сторони зареєстрували шлюб, який рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27 березня 2017 року було розірвано. Від спільного подружнього життя у них народилися діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, хоча може і зобовязаний це робити. За таких підстав позивач просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частину заробітку від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03 грудня 2018 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 21.12.2018 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено розгляд справи по суті на 23.01.2019. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позов підтримує повністю та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився у судове засідання, подав до суду заяву, в якій позов визнав повністю, просить розглядати справу без його участі. Частина 4\~ст.\~206\~ЦПК України\~визначає,\~що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно з копією заочного рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27.03.2017 року було розірвано (а.с. 7). В даному шлюбі у сторін народились діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями Свідоцтв про народження серії І-АМ № 360060 та серії І-АМ № 360061 (а.с. 3-4). Згідно з копією Свідоцтва про зміну імені серії І-АМ № 011262, видане 11 травня 2018 року Могилів-Подільським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, прізвище позивача змінене з «Козлова» на «Федорова». Відповідно до довідки відділу надання адміністративних послуг Могилів-Подільської міської ради Вінницької області від 30.11.2018 за № 11954 за адресою: вул. Завойського, 17, м. Могилів-Подільський, Вінницька область зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та інші (а.с. 11). Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обовязок є рівним для обох батьків і покладається на них, не зважаючи на те, з ким із батьків проживає дитина. Проте відповідач в добровільному порядку не надає позивачу матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей у розмірі, достатньому для забезпечення їх потреб. За таких обставин позивачу важко самій створити умови для належного утримання дітей, їх фізичного та духовного розвитку. При визначенні розміру аліментів, суд виходить з такого. Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні. Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 3 ст. 181 СК визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Визначаючи розмір аліментів, відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, суд також враховує матеріальне становище та стан здоровя малолітніх дітей сторін та відповідача, відсутність доказів наявності на утриманні відповідача інших осіб та зважаючи на рівний обовязок батьків утримувати дітей, а також з урахуванням визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved