Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

4 червня 2015 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказала, що 22 травня 2001 року між нею та громадянкою [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, згідно якого вона придбала будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Посилаючись на те, що між ними були домовлені та виконані всі істотні умови договору купівлі-продажу, а саме: продавець передав покупцю майно, а покупець прийняв його та сплатив за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору, тому просив визнати дійсним укладений між ними договір купівлі-продажу зазначеного будинку. Позов нею був пред'явлений до громадянки [PERSON], яка є правонаступником після смерті [PERSON], так як вона прийняла спадщину після її смерті. Позивачка до судового засідання не з'явилася, про його час та місце була повідомлена належним чином, надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, а позов задовольнити. Відповідачка та представник третьої особи до судового засідання не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, оскільки наявні матеріали і докази у справі достатні для її вирішення по суті, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. 22 травня 2001 року позивачка (яка на той час мала прізвище Волощук) уклала на товарній біржі «Нерухомість Миколаїв» письмовий договір (без номеру), за яким придбала у громадянки [PERSON], будинок розташований за адресою: [ADDRESS]. При продажу будинок належав власниці на підставі свідоцтва про право власності, виданого Воскресенською селищною радо Жовтневого району Миколаївської області 19 лютого 1982 року. 30 травня того ж року вона зареєструвала даний договір в комунальному підприємстві «Миколаївське МБТІ» та отримали на своє ім'я реєстраційне посвідчення про право приватної власності на будинок. [INFO] [PERSON] померла і спадщину після її смерті прийняла донька [PERSON]. В даний час позивачка дізналася, що укладений договір про купівлю нерухомості повинен бути нотаріально посвідченим. Однак, на тепер засвідчити його нотаріально у нього не має можливості, оскільки попередня власниця померла, а правонаступниця втратила інтерес до цієї угоди. Статтею 227 ЦК України 1963 року, який був чинним на час спірних правовідносин, передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку укладається в письмовій формі та підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню, якщо хоча б одна із сторін є громадянином. Недотримання даної вимоги тягне за собою до недійсності договору (ч. 1 ст. 47 ЦК України). Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що такий договір підлягає реєстрації у відповідному виконкомі органу місцевого самоврядування (або ж в МБТІ відносно міст та селищ міського типу). Однак сама по собі відсутність такої технічної реєстрації не впливала на момент виникнення права власності на дійсність договору за вимогами ЦК України 1963 року. Згідно з частиною 2 статті 47 ЦК України 1963 року суд може на вимогу однієї із сторін договору визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального посвідчення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна сторона ухиляється від його нотаріального посвідчення за відсутності передбачених законодавством перешкод для цього. Відповідно до матеріалів справи та змісту вказаного вище договору, його сторони узгодили всі суттєві його умови, в тому числі й ціну, тому суд вбачає достатньо підстав для визнання дійсним договору купівлі-продажу будинку. На підставі викладеного,

Outcome: approved