overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

30 вересня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 16 серпня 2002 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просив їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, обоє надали суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі, при цьому відповідач в своїй заяві позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 16 серпня 2002 року Первомайською селищною радою Жовтневого району Миколаївської області між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 17. Після реєстрації шлюбу прізвище відповідачки було змінено з «[PERSON]» на «[PERSON]». За час шлюбу в них народилась донька - [PERSON], [INFO]. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та їх дитини, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

30 вересня 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. В заяві зазначила, що з 21 грудня 2011 року сторони перебувають у шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час сімейні стосунки припинили, проживають окремо, дитина проживає разом з нею, а відповідач не надає допомоги на утримання сина. Просила суд стягнути на утримання дитини аліменти з відповідача у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач позов визнав повністю, згодний надавати матеріальну допомогу на утримання сина у заявленому позивачкою розмірі. Інших утриманців не має. Дослідив докази, суд прийшов до наступного. В силу ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. В силу ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину визначається судом. Як вбачається з копії свідоцтва про народження (а.с.4) сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з матір'ю в [ADDRESS], про що свідчать довідка Снігурівської міської ради Миколаївської області (а.с.5). Відповідач з сім'єю не проживає, але працездатний, і взмозі надавати матеріальну допомогу на утримання сина у заявленому позивачкою розмірі. Інших утриманців не має. Суд вважає, що вимоги позивачки ґрунтуються на законі, визнані відповідачем і підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок по сплаті судового збору на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

30 вересня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 6 липня 2012 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просила їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, позивачка надала заяву з проханням провести розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду не заперечувала. Суд, вважаючи за можливе здійснити заочний розгляд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 6 липня 2012 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 335. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки було змінено із [PERSON] на [PERSON]. За час шлюбу в них народився син - [PERSON], [INFO]. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, інтересам їх дитини, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

30 вересня 2014 року позивачка звернулася до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 800 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття. Позивачка вказує на те, що з 17 липня 1998 року по 23 березня 2011 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати сина належним чином. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив суд призначити мінімальний розмір аліментів на утримання сина [PERSON], оскільки його середньомісячний дохід складає приблизно 2000 грн., а також на його утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей - син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З 17 липня 1998 року по 23 березня 2011 рік сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі тоді, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи те, що утриманні відповідача знаходяться непрацездатна дружина [PERSON], двоє малолітніх дітей - син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], з урахуванням половини мінімального розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 500 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до його повноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

30 вересня 2014 року у суд із позовом звернулася [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи тим, що 11.09.2012 року з відповідачем по справі відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, було зареєстровано шлюб, за актовим записом № 584. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку грошових коштів на утримання малолітнього сина не надає. Позивач у судове засідання не з'явилася, але попередньо надала суду письмову заяву у якій просить справу слухати в його відсутності. Позов підтримує. Погоджується на винесення заочного вирішення по справі. Відповідач у судові засідання 23.10.2014 та 05.11.2014 не з'явився і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 11,12), тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе винести заочне рішення по справі, оскільки в справі є достатньо доказів, що підтверджують позов. Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. По справі встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 5), та в порушення вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, ухиляється від обов'язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно довідки № 2522 від 26.09.2014 року виданої виконавчим комітетом Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області, [PERSON] [INFO], проживає з [PERSON] (а.с. 7) Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

30 вересня 2014 року у суд із позовом звернулася [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи тим, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем не були, але мають двох спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. По справі встановлено, що згідно свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 5,6). Згідно довідки № 396 від 26.09.2014 року (а.с. 7), виданої виконавчим комітетом Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області, [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір'ю. Згідно норми Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення повноліття. Суд на підставі ст. 183 Сімейного кодексу України вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідно до ст. 182 СК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

30 вересня 2014р. позивач звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів. Позовні вимоги вона обґрунтувала тим, що сторони перебували у шлюбі із 28 квітня 1990р. по 24 січня 2000р. Від шлюбу мають дітей - синів [PERSON], [INFO].н. та [PERSON], [INFO].н. Позивач позбавлена можливості самостійно належним чином утримувати дітей, а тому просить суд стягувати із відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO].н. у розмірі ? частини усіх видів заробітку з дня подачі позову до закінчення навчання сина. Позивач в судовому засіданні змінила позовні вимоги та просила стягувати із відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] р.н, у розмірі 400грн. щомісячно з дня подачі позовної заяви до закінчення навчання сина. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 28 квітня 1990 року по 24 січня 2000 року, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.4). Відповідач є батьком [PERSON], [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України - способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [PERSON], [INFO], є повнолітнім, і відповідно до довідки навчається у Дніпропетровському коледжі Транспортної інфраструктури з 1 вересня 2011 року по 30 червня 2015 року на денній формі навчання (а.с.7). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Частиною 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів на дитину, які підлягають стягненню з відповідача, суд приймає до уваги, дійсні обставини справи, та його обов'язок по належному утриманню дитини. Суд вважає, що відповідач може сплачувати на утримання сина в період його навчання по 400грн. щомісячно. Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при пред'явлені позову була звільнена від сплати судового збору, на підставі вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243грн. 60коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

30 вересня 2015 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 06 серпня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 263. Від шлюбу мають дитину [PERSON] [INFO]. Позивач зазначила, що вона та відповідач з серпня 2015 року не підтримують шлюбні відносини, не проживають спільно, не ведуть сумісного господарства, вони перестали розуміти один одного, внаслідок чого стали відбуватися сварки, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В звязку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, в разі задоволення позову, просила її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав, просив суд розірвати шлюб. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 06 серпня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 263, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини з серпня 2014 року, не проживають спільно, не ведуть спільного господарства, позивачка втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

30 вересня 2015 р. Банк звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 18.09.2008 р. між ним та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, відповідно до якого відповідачу надано кредит в сумі 11 000 грн, у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначили, що боржник свої зобовязання по Договору не виконує. Станом на 31.07.2015 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала 25\~260,42 грн. З посиланням на статті 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050 і 1054 ЦК України просили стягнути заборгованість по кредиту та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій просив вимоги задовольнити, а позов розглянути за його відсутності. Відповідач будучи неодноразово своєчасно та належним чином повідомленим за місцем реєстрації про час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин не зявився. Про причини неявки суду не повідомив. Представник позивача у своїй заяві погодився на постановлення судом рішення у заочному порядку. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 18 вересня 2008 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 11 000 грн, у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В день укладення договору боржником була отримана кредитна картка, на рахунку якої знаходилась вищезазначена сума грошових коштів. Судом встановлено, що боржник свої зобовязання по договору не виконує. Станом на 31 липня 2015 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала 25\~260,42 грн, з яких: - заборгованість за кредитом 8\~163,39 грн; -заборгованість по процентам за користування кредитом 13 591,44 грн; -заборгованість за пенею та комісією 1\~826,52 грн; -штраф (процентна складова) 1 179,07 грн; -штраф (фіксована сума) 500 грн. Виходячи з того, що відповідач не зявився до судового засідання, а отже ухилився від надання доказів, що спростовують вимоги позивача, то суд вважає нарахований борг безспірним. За таких обставин, наявні правові підстави щодо стягнення у безспірному порядку з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

30 вересня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про надання права на шлюб. В обґрунтування своїх вимог заявник [PERSON] посилалася на те, що вона народилася 23 грудня 1997 року в с. Гнатівка, Новомосковського району, Дніпропетровської області, їй виповнилося 17 років. В 2014 році вона познайомилася з [PERSON], який досяг повноліття, між ними виникли теплі, щирі стосунки, почуття любові та поваги один до одного, в звязку з чим, вони вирішили утворити сімю, зареєструвати шлюб. Реєстрація шлюбу відповідає їх інтересам, оскільки, вона вагітна, строк вагітності 5 тижнів . В той же час, органи реєстрації актів цивільного стану не можуть зареєструвати шлюб, оскільки, шлюбний вік в Україні згідно до ст. 22 СК України встановлений з 18 років. Проти даного шлюбу її батьки - [PERSON], [PERSON], не заперечують. В звязку з вищенаведеним, в заяві [PERSON] просила суд надати їй право на шлюб з [PERSON]. В судове засідання заявник [PERSON], заінтересовані особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], не зявилися, в своїх заявах просили суд розглянути справу без їх участі, просили суд задовольнити заяву, заперечень не надали. Представник Відділу реєстрації актів цивільного стану по Новомосковському району реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області в судове засідання не зявився. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, з наступного. Відповідно до паспорта громадянина України, [PERSON] народилася 23 грудня 1997 року в с. Гнатівка, Новомосковського району, Дніпропетровської області, їй виповнилося 17 років. Згідно зі ст. 22 СК України, шлюбний вік для жінок в Україні встановлений - 18 років. Згідно зі ст. 23 СК України, право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку, однак за заявою особи, яка досягла чотирнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] тривалий час підтримує стосунки з [PERSON], вони мають намір утворити сімю, [PERSON] перебуває на обліку в медичному закладі в звязку з вагітністю, строк вагітності 5 тижнів, що підтверджується відповідною довідкою. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що надання [PERSON] права на шлюб буде відповідати її інтересам.

Outcome: approved