Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

29 грудня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову вказала, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого мають дітей: повнолітню [PERSON], [INFO] та неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Останнім часом між сторонами склалися неприємні стосунки. Відповідач пішов з дому, фактично ухиляється від утримання дітей, матеріальну допомогу відмовився надавати. Неповнолітній син [PERSON] є дитиною-інвалідом, потребує постійного стороннього догляду, коштовного лікування та реабілітації, постійного нагляду у лікаря, на що щомісяця необхідно близько 10000 грн. Повнолітня донька [PERSON] є студенткою Дніпропетровського національного університету ім. О. Гончара, навчається на 2 курсі факультету міжнародної економіки, по спеціальності управління персоналом та економіки праці, бюджетної форми навчання, та навчається у Гірничому університеті у Центрі німецької мови. Донька отримує стипендію 860 грн., а на проїзд, одяг, харчування, навчання та підручники необхідно в середньому 7000 грн. Відповідач працює завідуючим урологічним відділенням Дніпропетровської міської клінічної лікарні № 6. відповідач має сертифікат, який дозволяє надавати консультативну та оперативну допомогу як лікар-уролог, чим він користується і працює у кількох приватних клініках. По усній домовленості між позивачем і відповідачем було досягнуто згоди, що він оплачує послуги няні та придбання ліків для сина, надає кошти на навчання доньки у Центрі німецької мови, надає кошти на одяг та харчування для дітей, та частково сплачує комунальні послуги. На даний час відповідач частково відмовився від виконання взятих на себе зобовязань. З вересня 2015 року не надає кошти на утримання повнолітньої дитини. Зараз він звернувся з позовом про розірвання шлюбу. Повідомив, що планує подати позов на розподіл майна без урахування інтересів дітей. З урахуванням викладеного, позивач просить (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 01.07.2016 року а.с. 70-73) стягувати з відповідача аліменти на її користь в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини (сплата рахунків за ліки, послуги няні, одяг, їжа) [PERSON] щомісячно в сумі 8000 грн., на утримання [PERSON] щомісячно у сумі 4000 грн. на весь період навчання. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково, надав суду заперечення проти позову, де зазначив, що на даний час шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.03.2016 року. Позивач проживає разом з дітьми в сумісно набутому помешканні, яке було придбано подружжям під час шлюбу, а відповідач винаймає житло, діючи в інтересах дітей, які повинні мешкати вдома. Відповідач не має змоги сплачувати аліменти в таких сумах, оскільки його сукупний дохід на основному місці роботи КЗ «Дніпропетровська шоста міська клінічна лікарня» становить за півроку з серпня 2015 року по січень 2016 року 37333,61 грн., виплачено 29661,27 грн.; з додаткового місця роботи ТОВ «Поліклініка сімейної медицини-2» за півроку з липня 2015 року по грудень 2015 року 704,11 грн. Крім того, аліменти у твердій грошовій сумі призначаються, коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі та за інших обставин. Відповідач має постійний дохід, тому розмір аліментів має бути визначений в частці від заробітку. Крім того, відповідач самостійно оплачує няню для молодшої дитини, на регулярній основі придбаває ліки для нього, надає гроші для сплати комунальних платежів за квартиру, хоча фактично в ній не проживає. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, надали суду пояснення, аналогічні викладеним в уточненій позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, надала пояснення, аналогічні викладеним в запереченнях на позов, просила позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на утримання дітей в розмірі 33% від заробітку, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Суд, дослідивши матеріали справи, \~вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно статті 11 ЦПК України суд розглядає \~цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 \~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 18 січня 1997 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] (а.с. 6) та [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Діти мешкають разом з матірю [PERSON] мариною Анатоліївною за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Генерала Пушкіна, б. 34, кв. 2 (а.с. 8). Повнолітня дочка сторін [PERSON] є студенткою 2 курсу денної форми навчання напряму управління персоналом та економіки праці факультету міжнародної економіки Дніпропетровського національного університету ім. О. Гончара, що підтверджується довідкою від 20.03.2016 року (а.с. 38). Крім того, [PERSON]Є навчається в Українсько-американському центрі ДВНЗ «Національний гірничий університет», вартість навчання в 2016 року склала 3456 грн. (а.с. 39). Позивач [PERSON] працює в ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоровя України» на посаді лікаря-ендоскопіста консультативно-поліклінічного відділення. Заробітна плата на 0,75 ставки складає 2377,40 грн. (а.с. 41). Неповнолітній [PERSON] страждає на захворювання Локалізаційно-обумовлена епілепсія з частими парціальними припадками з вторинною генералізацією (а.с. 45, 46). [PERSON] має захворювання: міопія слабкого ступнею ангеопатія ретини обох очей, простий міопічний астигматизм слабкого ступеня обох очей, спазм акомодації, міопія слабкого ступеня обох очей, розлад вегетативної нервової системи за гіпотонічним типом, праксизмальний перебіг ліквородинамічна дисциркуляція (А.с. 51-57). Судом встановлено також, що відповідач [PERSON] працює в КЗ «Дніпропетровська шоста міська клінічна лікарня» ДОР» на посаді завідувача урологічного відділення, середньомісячна заробітна плата складає 6785,47 грн. За клопотаннями позивача судом було витребувано із ряду лікувально-діагностичних закладів інформацію, чи надавав відповідач послуги консультативного характеру як лікар-уролог, фахівець з ультразвукової діагностики, чи брав участь у діагностичних дослідженнях або оперативному втручанні по його фаху, з метою встановити його дохід (а.с. 66-67). Встановлено, що відповідач працював лікарем-урологом на умовах сумісництва за змінним графіком в ТОВ «Поліклініка сімейної медицини-2». Звільнений 01.06.2016 року, доходи за період з грудня 2015 року по червень 2016 року склали 799,99 грн. (а.с. 83-84). Клініка «Гарвіс» та Лікувально-діагностичний центр «Ваше здоровя» повідомили, що [PERSON] не працював у зазначених закладах в період часу з грудня 2015 року по теперішній час (а.с. 88, 90). На підставі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд не може погодитись із твердженнями позивача в частині того, що відповідач має нерегулярний та мінливий дохід, оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працює в КЗ «Дніпропетровська шоста міська клінічна лікарня» ДОР» на посаді завідувача урологічного відділення, на підставі наказу № 167-к від 03.09.2012 року, середньомісячна заробітна плата складає 6785,47 грн. Інформація щодо будь-яких інших доходів відповідача відсутня. За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Разом з тим, частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину,визначається судом. Крім того, не знайшли підтвердження доводи позивача про те, що відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей. Так, свідок [PERSON], опитана в судовому засіданні, яке відбулось 26.05.2016 року, пояснила, що вона працює нянею у [PERSON]. Оплачує її послуги [PERSON]. Євгеній частіше купує іграшки та одяг [PERSON] ніж [PERSON]. Їй відомо зі слів [PERSON], що [PERSON] купує ліки для [PERSON]. Євгеній передавав через неї гроші для [PERSON] на ліки дитині (а.с. 60-62). Крім того, до матеріалів справи долучено докази (чеки), з яких вбачається що відповідач в період з лютого по квітень 2016 року купував дитяче взуття, одяг, медикаменти, іграшки (а.с. 31-34). Позивач не надав заперечень чи спростувань щодо доводів відповідача, тому у суду відсутні підстави не приймати до уваги зазначені докази. За таких обставин суд вважає за необхідне частково задовольнити позов та стягнути з відповідача на утримання неповнолітнього сина аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу). Згідно зі ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу (ст. 200 СК України). В судовому засіданні встановлено, що повнолітня дочка сторін [PERSON] продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Встановлено також, що відповідач має можливість надавати таку допомогу. Однак, оскільки позивач не довів, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки у частці від заробітку, а саме 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу). Суд також вважає, що розрахунки позивача стосовно сум, які він витрачає на утримання дітей, не підтверджені будь-якими документальними доказами, а тому є в цій частині необґрунтованими. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати.

Outcome: partial