Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

29 липня 2015 року [PERSON] діючи на підставі довіреності та в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою [ADDRESS], яке належить позивачці на праві власності, обґрунтовуючи це тим, що відповідач є її донькою, але з вересня 2003 вона фактично не проживає за вказаною адресою та не користується житловим приміщенням. Крім того позивач просить [PERSON] примусово зняти з реєстраційного обліку. До судового засідання від представника позивача надійшла заява з проханням справу розглянути за їх відсутності та задовольнити позовні вимоги. /а.с.14/ Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає і проти задоволення позову не заперечує. /а.с.15-17/ Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд повно, всебічно та об'єктивно дослідивши і оцінивши наявні у справі матеріали та докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають частковому задоволенню. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. За змістом ч.1 ст.405 ЦК, яка прямо вказує на наявність права користування житлом лише у членів сім'ї власника, які проживають разом з ним, а згідно частини 2 названої статті член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Матеріали справи свідчать, що [PERSON] є одноосібним власником квартири [ADDRESS], і таке право вона набула 21.06.2013 року отримавши будинок у спадок. /а.с.4/ Як вбачається з домової книги для реєстрації громадян, які проживають у [ADDRESS], Чернігівської області, [PERSON], [INFO] зареєстрована за вищезазначеною адресою з 18.10.2000 року. /а.с.8/ Довідка виконавчого комітету Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області №945 від 08.07.2014 року та акт обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 08.07.2015 року свідчать, що відповідач дійсно рахується зареєстрованою по [ADDRESS] однак за вказаною адресою з вересня 2003 року не проживає. /а.с.5, 6/ Отже, достовірно встановлено факт непроживання відповідачки з вересня 2003 р. у будинку [PERSON] Оскільки між сторонами не було іншої домовленості то відповідач втратила право користування житлом, що належить на праві власності позивачу. Слід вказати, що позовні вимоги у частині примусового зняття [PERSON] з реєстраційного обліку задоволенню не підлягають, оскільки відповідно ст.7 Закону України від 11.12.2003 р. N1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, зняття з реєстрації місця проживання автоматично здійснюється відповідним органом на підставі рішення суду про позбавлення права громадянина користування житловим приміщенням. При таких встановлених судом обставинах справи, з наведених вище підстав та міркувань, суд дійшов висновку про наявність підстав для судового захисту прав [PERSON] і часткового задоволення її позову. Згідно вимог ст.ст.79, 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує другій стороні понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач при подачі позову до суду сплатила судовий збір в сумі 243,60 грн, який підлягає стягненню з відповідача. /а.с.1/

Outcome: partial