Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

31.07.2014 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача неустойки за прострочення сплати аліментів в період з жовтня 2011 року по травень 2014 року включно, в розмірі 7360 грн 64 коп. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача позов не визнав і просив відмовити в його задоволенні. Стверджує, що прострочення сплати аліментів відбулося в зв'язку з тим, що відповідач тривалий час був безробітним, а тому не мав можливості своєчасно їх сплачувати. Також зазначив, що складений державний виконавцем розрахунок заборгованості є невірним, оскільки не враховує усі сплачені відповідачем суми аліментів, зокрема, аліменти на січень 2013 року, а також не повністю враховує розмір аліментів за лютий 2013 року. Представник відповідача просив суд врахувати, що відповідач здійснює утримання своїх непрацездатних батьків, що погіршує його матеріальне становище, і в сукупності свідчить про відсутність вини відповідача в простроченні сплати аліментів. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували в шлюбі, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 15.07.2005 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання дочки в розмірі 1/6 частини заробітку, починаючи з 25.05.2005 року і до досягнення дитиною повноліття. Як убачається зі складеного державним виконавцем розрахунку заборгованості по аліментам (а.с. 7), у період з жовтня 2011 року по травень 2014 року включно відповідач сплачував позивачеві аліменти не в повному обсязі, а в деякі місяці цього періоду взагалі не сплачував, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 741 грн 32 коп., яка була погашена ним лише на початку червня 2014 року. Так, відповідач взагалі не сплачував позивачу аліменти в період з грудня 2011 року по квітень 2012 року, тобто в той же час, коли він щомісячно отримував допомогу по безробіттю, що свідчить про те, що в цей період він приховував свої доходи (а.с. 7, 21). У листопаді - грудні 2012 року відповідач сплачував позивачеві аліменти в розмірі 240 грн (щомісячно) як особа, яка не має роботи, при цьому в той же час він працював слюсарем ТОВ «Компанія «Спорттехніка» і щомісячно отримував заробітну плату. Зазначене також свідчить про приховування відповідачем факту свого працевлаштування та отримання заробітної плати (а.с. 7, 22). В лютому - травні 2014 року відповідач працював у ПАТ «АТП-2526», однак він не повідомив державного виконавця про своє працевлаштування та отримання заробітку, а сплачував аліменти в меншому розмірі як особа, яка не працює (а.с. 7 зв., 24). Відповідно до статті 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Таким чином, підставою для стягнення неустойки (пені) є наявність у платника аліментів заборгованості, яка виникла внаслідок його винних дій. Визначаючи розмір неустойки (пені) суд повинен врахувати матеріальний та/або сімейний стан платника аліментів, і за наявності відповідних підстав - має право зменшити її розмір. Згідно наданого позивачем розрахунку (а.с. 8 - 12), правильність якого відповідачем не спростовано, і з яким погоджується суд, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати відповідачем аліментів за період з жовтня 2011 року по травень 2014 року включно складає 7360 грн 64 коп. Виходячи з наведених вище положень Сімейного кодексу України, з цієї суми підлягає відрахуванню лише сума пені за прострочення сплати аліментів за листопад 2013 року в розмірі 136 грн 78 коп., в зв'язку з тим, що будучи працівником ТОВ «Компанія «Спорттехніка», відповідач не отримав за вказаний місяць заробітну плату, що виключає його вину у виникненні заборгованості по аліментам за цей період. За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка в розмірі 7223 грн 86 коп. /7360.64 - 136.78/. Інші заперечення представника відповідача не впливають на вирішення цього спору, і не є підставою для зменшення суми неустойки виходячи з наступного: 1) будучи незгодним із розрахунком заборгованості по аліментам відповідач не оскаржував його до суду, як це передбачено статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження», а за відсутності рішення суду про визнання розрахунку заборгованості незаконним діє презумпція його законності; 2) наявність у відповідача батьків похилого віку не є беззаперечним доказом того, що останній здійснює їх матеріальне утримання, не дає підстави для висновку про погіршення його матеріального становище та не знімає з відповідача відповідальності за порушення строків сплати аліментів на утримання малолітньої дочки.

Outcome: partial