Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

30 липня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю у період з 2004 року до липня 2018 року, тобто більше п'яти років. В обґрунтування позову зазначила, що з 2004 року проживала однією сім'єю з відповідачем як чоловік та дружина, вели спільне господарство, спільний сімейний побут з взаємними правами та обов'язками. Вказує, що з відповідачем проживали за адресою: [ADDRESS]. Зазначає, що [INFO] народилась дитина [PERSON], батьком якої в свідоцтві про народження вказаний відповідач. Вказує, що по день звернення до суду із позовом проживає однією сім'єю з відповідачем, веде спільне господарство, несе спільні витрати, приймає участь у витратах на утримання спільного житла, проте [PERSON] категорично не бажає реєструвати шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану. Ухвалою суду від 21 серпня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 12 грудня 2018 року відмовлено у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог. 12 грудня 2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, через канцелярію суду подала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав викладених в позові, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відзиву на позов не подавав. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне. Згідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON]. Батьками в свідоцтві про народження дитини зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON].(а.с.8) Відповідно до довідки відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Покровської районної в місті ради [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 13.08.2002 року.(а.с.12) Згідно ч. ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 3.06.99 №5-рп/99 установлено, що до членів сім'ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно до ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1,2 ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Згідно ч.1 ст.84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій те третій статті 83 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так позивач [PERSON] під час звернення до суду із позовом, ані під час розгляду справи судом, не надала жодного належного і допустимого доказу на підтвердження проживання однією сім'єю із [PERSON], останньою також не було подано клопотань про витребування доказів судом. Суд зауважує, що один лише факт того, що відповідач є батьком спільної із позивачем дитини не може бути підтвердженням спільного проживання, спільного побуту та наявності взаємних прав та обов'язків. За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed