Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

30 грудня 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить ухвалити рішення, яким визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON], яка померла 07 серпня 2010 року. В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що 07 серпня 2010 року в селі Трушевичі Старосамбірського району Львівської області померла [PERSON], [INFO]. Померла була сестрою батька заявника /його тіткою/ та власником двох земельних ділянок площею 0,1643 га та 1,1959 га на території Трушевицької сільської Ради Старосамбірського району Львівської області і власником майнового паю КГСП «Вигор». Вартість його на день видачі її Свідоцтва становила 4192 грн. На все приналежне їй майно вона склала в користь заявника заповіт. На підставі статті 1234 ЦК України як спадкоємець за заповітом, [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою про видачу йому на підставі статті 1296 ЦК України свідоцтва про право на спадщину. Однак, йому було відмовлено в видачі вказаного правовстановлюючого документу. Відмова полягала в тому, що він пропустив передбачений статтею 1270 ЦК України 6-місячний строк для прийняття спадщини. Вказує, що планував звернутися з заявою про прийняття спадщини в кінці 6-місячного строку, але йому зашкодило захворювання сина. Крім того зазначає, що заявник [PERSON] в даний час знаходиться в місці проведення антитерористичної операції, тому в судовому засіданні буде присутній представник по довіреності. Вказана причина пропуску є поважною, а тому просить суд продовжити строк на прийняття спадщини, яка відкрилася після смерії [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві. Просить суд задовольнити позовні вимоги та визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задоволити. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] була тіткою позивача (сестрою батька) у справі. Згідно з копією свідоцтва про смерть [PERSON] померла 07 серпня 2010 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Судом встановлено, що 15 лютого 2007 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений нотаріусом Добромильської державної нотаріальної контори [PERSON], згідно якого на випадок її смерті належні їй на праві власності житловий будинок з надвірними спорудами в с. Трушевичі, земельну ділянку площею 1,1959га, що належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №013937, земельну ділянку площею 0,1643га, що належить їй на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №013938, майновий пай, що належить їй на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ЛВ №271851, грошові заощадження, що знаходяться у філії ощадбанку смт. Нижанковичі, заповідає своєму племіннику [PERSON]. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст. 1269 передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У встановлений вищевказаною статтею строк позивач не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. У відповідності до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що після смерті тітки [PERSON], позивач не був ознайомлений з діючим законодавством, а також у звязку з захворюванням його сина та його перебуванням у місці проведення антитерористичної операції, а тому не займався оформленням спадкових прав на спадкове майно. Згідно з положеннями п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач пропустив встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] з поважної причини. За наведених обставин суд вважає вимоги позивача законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved