Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

29 квітня 2021 року АТ «УКРСИББАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міського управління юстиції, Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, третіх осіб на стороні відповідача - [PERSON] , публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про скасування арешту на нерухоме майно. В уточнених позовних вимогах банк просить зняти з квартири, що знаходиться за адресою, [ADDRESS] , та належить на праві власності [PERSON] , є предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору №90741 від 28.07.2008 року, арешти що були накладені відповідно до записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: Номер запису про обтяження: 9243358 зареєстровано 31.03.2015 року на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони його відчуження винесеної державним виконавцем Степаненко Т.М. Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, серія та номер: ВП № 46739794, виданий 30.03.2015; Номер запису про обтяження: 13617057 (спеціальний розділ) зареєстровано 10.03.2016 на підставі постанови Другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міського управління юстиції. Підстава для державної реєстрації: постанова, серія та номер: 50383450, видавник: Другий МВ ДВС Хмельницького міського управління юстиції; Номер запису про обтяження; 13617814 (спеціальний розділ) зареєстровано 10.03.2016 на підставі постанови Другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міського управління юстиції. Підстава для державної реєстрації: постанова, серія та номер: 50383450, видавник: Другий МВ ДВС Хмельницького міського управління юстиції; Номер запису про обтяження: 10974623, зареєстровано 23.03.2011 року на підставі ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 25.02.2011р. реєстратором Хмельницькою Філією державного підприємства «Інформаційний центр». Позовну заяву мотивує тим, що 28.07.2008 р. між АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №11375404000. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань по вказаному договору було укладено іпотечний договір №90741 від 28.07.2008 року, відповідно з яким в іпотеку прийнята квартира, що знаходиться за адресою, [ADDRESS] . В зв`язку з невиконанням позичальником умов вказаного кредитного договору Банк звернувся із позовом до суду про стягнення боргу і рішенням від 02.12.2010 року по справі 2-7829/10 позов задоволено та вирішено стягнути з [PERSON] , [PERSON] (поручителя) солідарно на користь АКІБ Укрсиббанк» заборгованість по кредиту. Після набрання рішенням суду законної сили були отримані виконавчі листи та направлені для примусового виконання до органу ДВС. Виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь АТ «УКРСИББАНК» відкрито та триває. Інших виконавчих проваджень відносно боржника [PERSON] не знайдено у реєстрі АСВП. Однак, рішення суду залишається не виконаним, заборгованість не погашена, а наявні арешти перешкоджають задоволенню вимог іпотекодержателя. У зв`язку із чим позивач змушений звернутись до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить позов задоволити із наведених підстав. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти позову заперечує в повному обсязі, вважає його безпідставним та необгрунтованим, просить відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Представники відповідачів Другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міського управління юстиції та Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції в судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечує. Представник третьої особи АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, подав пояснення на позов, проти позовних вимог заперечив, вважає, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження своїх вимог, просив відмовити в задоволенні позову. За таких обставин суд вважає за можливе слухати справу за даної явки учасників процесу та на підставі зібраних доказів. 12.05.2021 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання. 26.05.2021 року справу призначено до слухання по суті. 21.10.2021 року представником АТ КБ «Приватбанк» надано пояснення на позов, які долучено до матеріалів справи. 26.10.2021 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог. Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.07.2008 р. між АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №11375404000. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань по вказаному кредитному договору між АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] було укладено та нотаріально посвідчено іпотечний договір №90741 від 28.07.2008 року, відповідно з яким в іпотеку прийнята квартира, що знаходиться за адресою, [ADDRESS] . Приватним нотаріусом Оксанюк А.А. зареєстровано заборону на нерухоме майно у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та зареєстровано обтяження іпотекою в Державному реєстрі іпотек. Про дані обставини свідчать письмові докази, які долучено до позовної заяви. В зв`язку з невиконанням позичальником умов вказаного кредитного договору Банк звернувся із позовом до суду про стягнення боргу і рішенням від 02.12.2010 року по справі 2-7829/10 Хмельницького міськрайонного суду позов задоволено та вирішено стягнути з [PERSON] , [PERSON] (поручителя) солідарно на користь АКІБ «Укрсиббанк» 874 790 грн. 36 коп. заборгованості по кредиту, 2 890 грн. 41 коп. пені та 1820 грн. судових витрат. Після набрання рішенням суду законної сили позивачем були отримані виконавчі листи та направлені для примусового виконання до органу ДВС. Виконавче провадження за виконавчим листом про стягнення з [PERSON] на користь АТ «УКРСИББАНК» відкрито та триває, № АСВП: 56414584. Інших виконавчих проваджень відносно боржника [PERSON] не знайдено у реєстрі АСВП. Позивач вважає, що у разі повернення виконавчого документа стягувану виконавче провадження закінчується, будь-які дії державним виконавцем після цього не здійснюються та без виконавчого листа не можуть здійснюватися. Однак, в порушення вимог ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», державними виконавцями при закритті виконавчих проваджень не були вчинені дії щодо зняття арешту з майна [PERSON] . Наявність такого арешту на майно боржника перешкоджає задоволенню вимог іпотекодержателя. Так, відповідно вимог статей 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Статтею 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час накладення арештів), передбачено випадки, на підставі яких виконавчий документ повертається стягувачу. Повернення виконавчого документа стягувачу не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання (ч. 5. ст. 47 вказаного закону). Частиною 1 статті 50 вказаного вище закону вказано, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що в разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. У разі повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом. Отже, зняття арешту з майна боржника пов`язується із закінченням виконавчого провадження. У разі повернення виконавчого документа стягувачу виконавче провадження не є закінченим. Із аналізу вказаних норм можна знобити висновок, що відсутність діючих виконавчих проваджень щодо боржника, не свідчить про безпідставність накладеного арешту на його майно. Позивачем не надано суду будь-яких доказів, що виконавче провадження закінчене з тих підстав, які тягнуть за собою зняття арешту з майна боржника. У відповіді ДВС прямо вказано про повернення виконавчих документів, а не закінчення. У своєму рішенні від 17 січня 2018 року по справі № 910/8019/15-г Верховний Суд вказав що у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на час виникнення відносин), виконавче провадження не є закінченим. При цьому, державному виконавцю не надано право на зняття арешту з майна боржника, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення. Аналогічної думки дотримується і Верховний Суд у постанові від 05.12.2018 р. у справі 425/1341/17, постанові від 10.04.2019 р. у справі №522/15772/1 б-ц. В даних постановах судом вказано, що державний виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника тільки в разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі). Як вбачається із матеріалів справи, виконавчий документ був повернутий стягувачу, а тому існує невиконане рішення суду про заборгованість [PERSON] перед АТ КБ «Приватбанк», що набрало законної сили. Так, АТ «УКРСИББАНК» має право на задоволення своїх вимог до [PERSON] , які забезпечені договором про іпотеку №90741. Зокрема, згідно із ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотекою є вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким, іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. В судовому засіданні представник позивача надавав пояснення про те, що суми від реалізації забезпеченого іпотекою майна не достатньо навіть для задоволення вимог АТ «УКРСИББАНК», а тим більше коштів не вистачить для задоволення вимог інших стягувачів. Однак, суд вважає, що такі твердження не заслуговують на увагу, оскільки жодних доказів про те, що розмір заборгованості [PERSON] більший ніж вартість заставленого майна, представником позивача суду не надано, а відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, із врахуванням того, що [PERSON] має невиконані зобов`язання перед іншими кредиторами, за якими виконавче провадження не закрито у зв`язку із повним виконанням рішення суду, позивачем не доведено, що вартість забезпеченого іпотекою майна не задоволить вимоги АТ «УКРСИББАНК», суд вважає, що позовні вимоги про скасування арештів з майна є необґрунтованими та такими що не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed