Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

31.08.2015 року [PERSON] звернулась до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці позивача: [PERSON], про стягнення безпідставно одержаних грошових коштів та вартості невідємних покращень нерухомого майна, відповідно до якого просила суд: - стягнути з відповідача, [PERSON], на користь позивача, [PERSON], безпідставно одержані грошові кошти, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, на загальну суму в 202459,23 грн. (двісті дві тисячі чотириста п'ятдесят дев'ять гривень і двадцять три копійки); - стягнути з відповідача, [PERSON], на користь позивача, [PERSON], вартість невід'ємних покращень нерухомого майна у вигляді житлового будинку і господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Овідіополь, вул. Новосельсь'ка, буд. 29. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.06.2016 року до участі в розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача залучено [PERSON]. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 05.07.2016 року до участі в розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача залучено Орган опіки та піклування [PERSON] районної державної адміністрації Одеської області. 06.03.2017 року, до початку судового розгляду, позивачем було подано змінену позовну заяву, відповідно до якої позивачем було змінено предмет та підстави позову та, з посиланням на ч.2 ст.218, ч.2 ст.220 ЦК України, позивач просила суд: - визнати договір купівлі-продажу укладений у 2011 році між [PERSON] та [PERSON] на 2/3 (дві/третіх) житлового будинку який розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район смт.Овідіополь, вул.Новосельська, буд. 29 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, форма власності приватна спільна часткова, свідоцтво про право на спадщину /1-165/ від 16.03.2010 року, свідоцтво про реєстрацію права власності на нерухоме майно номер витягу: 26436210 - виконаним та дійсним; - визнати за [PERSON] право власності на 2/3 (дві/третіх) житлового будинку, який розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт.Овідіополь, вул. Новосельська, буд. 29 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, форма власності приватна спільна часткова, свідоцтво про право на спадщину /1-165/ від 16.03.2010 року, свідоцтво про реєстрацію права власності на нерухоме майно номер витягу: 26436210. 05.05.2017 року позивачем було подано уточнену позовну заяву, відповідно до якої з посиланням на ч.2 ст.218, ч.2 ст.220 ЦК України, позивач просила суд: - визнати договір купівлі-продажу укладений у 2011 році між [PERSON] та [PERSON] на 5/6 житлового будинку який розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район смт.Овідіополь, вул.Новосельська, буд. 29 - виконаним та дійсним; - визнати за [PERSON] право власності на 5/6 житлового будинку, який розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт.Овідіополь, вул. Новосельська, буд. 29. судовому засіданні 18.05.2017 року судовий розгляд по справі було розпочато. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від23.06.2017 року змінено статус Органу опіки та піклування [PERSON] районної державної адміністрації Одеської області з третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці позивача та залучено до участі в розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на боці відповідача [PERSON] селищну раду. 27.07.2017 року, після початку судового розгляду, позивачем було подано змінену позовну заяву про стягнення безпідставно одержаних грошових коштів та моральної шкоди, ухвалою суду в прийнятті якої було відмовлено, в звязку з поданням після початку судового розгляду. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що у 2011 році між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] була домовленість про те, що позивач купує належне відповідачеві нерухоме майно у вигляді житлового будинку і господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район смт.Овідіополь, вул. Новосельська, буд. 29, вартість будинку 160 000 (сто шістдесят тисяч) гривень, які позивач сплачує протягом п'яти років (по 2000 тисячі гривень в місяць), а відповідач зобов'язується протягом цього часу укласти відповідний договір купівлі - продажу що підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації. На підтвердження домовленості відповідач надала розписку в якій зазначено, що вона продає будинок [PERSON] в розстрочку строком на 5 років за домовлену суму 160000 гривень та бере у позивача гроші за вищевказаний будинок. Згідно з реєстру прав власності на нерухоме майно № витягу 25265668 від 09.02.2010 року, [PERSON] та [PERSON] належало по 1/6 частці будинку на праві приватної власності. Житловий будинок, що знаходяться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район смт.Овідіополь, вул. Новосельська, буд. 29 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, свідоцтво про реєстрацію права власності на нерухоме майно номер витягу: 26436210, форма власності приватна, свідоцтво про право на спадщину /1-165/ від 16.03.2010 року, належить власнику [PERSON] про право на спадщину за законом 2/3 (дві/третіх) частин житлового будинку, та складається в цілому з: глинобитного житлового будинку, побудованого 1960 році, житловою площею - 14,8 кв.м., загальною площею 44,7 кв.м. з надвірними спорудами: літня кухня , сарай , вбиральня, споруди 1- 6,1, розташованого на земельній ділянці фактичного користування розміром 1200 кв. м. Після прийняття спадщини на 2/3 частки будинку у [PERSON] разом з її 1/6 часткою будинку в сумі виходить 5/6 частки будинку, а у [PERSON] залишилась 1/6 частка будинку. Позивач [PERSON] та її\~ представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та просили суд його задовольнити в повному обсязі. Третя особа на боці позивача [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність. \~\~\~\~\~\~ Представник третьої особи на боці позивача\~орган опіки та піклування [PERSON] РДА в судовому засіданні просила суд винести рішення з урахуванням прав дітей позивача. \~\~\~\~\~\~ Відповідачка [PERSON] та її представник\~[PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, просили суд у його задоволенні відмовити. Представник третьої особи на боці відповідача\~[PERSON] селищної ради в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. \~\~\~\~\~\~ В судовому засіданні були допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, третіх осіб, покази свідків та дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що задоволенню не підлягає у повному обсязі, з наступних підстав. Згідно з ч.1\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до\~ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1\~ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, [PERSON] є власником 2/3 та 1/6 частин жилого будинку, що розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт.Овідіополь, вул..Новосельська, 29 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 1-165 від 16.03.2019 року та № 1704 від 16.09.1997 року. Вона зареєстрована в цьому будинку. Іншим співвласником вказаного будинку є [PERSON], який є недієздатною особою відповідно до рішення Комінтернівського районного суду від 27.05.2009 року і перебуває в Новосавицькому психоневрологічному будинку-інтернаті. Земельна ділянка під будинком площею 0,12 га не приватизована. В 2011 році між [PERSON] та [PERSON] була досягнута домовленість про те, що позивачка купує належний відповідачці жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт.Овідіополь, вул..Новосельська,29 з розстрочкою на 5 (пять) років за ціною 160000 грн. [PERSON] була надана розписка на суму 20000 грн., інші кошти [PERSON] перераховувала відповідачці на картковий рахунок або поштовим переказом кожного місяця. Таким чином станом на серпень 2015 року було всього сплачено 120000 грн. Відповідачка передала ключі від будинку позивачці та вивезла свої речі. Позивачка з чоловіком та дітьми, зі згоди позивачки, вселилася та зареєструвалася в жилому будинку в 2011 році і мешкає там до цього часу. Зробила в будинку власним коштом ремонт, так як він був непридатний для проживання. Нотаріально договір купівлі-продажу не складався, і угода ніде не реєструвалася. Доказів ухилення відповідачки від нотаріального посвідчення договору позивачкою суду не надано, так само як не надано доказів отримання згоди органу опіки та піклування або керівництва Новосавицького психоневрологічного будинку-інтернаті на продаж 1/6 частки спірного жилого будинку, належній [PERSON] або відмови від придбання 5/6 частки цього будинку, що належать відповідачці. Розписки, надані позивачці відповідачкою, квитанції та чеки про отримання грошей не можуть бути належними доказами укладення договору купівлі-продажу, оскільки не відповідають жодним вимогам, зазначеним для договорів купівлі-продажу. Свідчення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] також не можуть бути належними доказами укладення договору купівлі-продажу так як зі змісту абзацу другого ч.1 ст.218 ЦК України вбачається, що не може доводитися свідченням свідків факт вчинення правочину, а також виконання зобовязань, що виникли з правочину. У відповідності до\~ст.655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає майно і сплачує за нього певну грошову суму. Статтею\~ст.657 ЦК України в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, \~було встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках,встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Згідно з вимогами ч.1\~ст.220 ЦК України\~у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до ч.2\~ст.220 ЦК України\~якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Однак в Узагальненні від 24.11.2008 р. «Практика розгляду судами цивільних справ\~про визнання правочинів недійсними» Верховний суд України зазначає, що якщо правочин підлягає і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, то правило ч.2 ст.220 ЦК про визнання його дійсним через ухилення однією зі сторін від його нотаріального посвідчення не застосовується. ВСУ обґрунтовує цю позицію, тим, що момент вчинення таких правочинів відповідно\~ до\~ статей\~ 210,\~ 640\~ ЦК пов'язується з державною реєстрацією,\~ тому вони є неукладеними і такими,\~ що\~ не породжують для сторін права та обов'язки. Ця правова позиція була також включена до постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню. Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК повязується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні зясувати, чи підлягає правочин обовязковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У звязку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню. Отже, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу жилого будинку між [PERSON] та [PERSON] укладений не був, що не створило правових наслідків для сторін, а тому спосіб захисту прав [PERSON] обраний невірно, що не позбавляє її можливості захистити свої права в інший спосіб.

Outcome: dismissed