Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

30 березня 2015 року [PERSON]. звернулась до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] та стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини. В судове засідання позивач не з'явилась, надала письмову заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просить судове засідання проводити за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю, наслідки відомі. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони розуміють наслідки відповідних процесуальних дій, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08.11.2008 р. у Красногвардійському відділі реєстрації її актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1071. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Спільне життя подружжя не склалося та фактично припинилося з 2013 р., спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Суд вважає, що в наданні сторонам строку для примирення немає підстав, оскільки встановлено, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливо. Угоди про добровільну сплату аліментів у сторін не існує, аліментів відповідач не сплачує, матеріально не допомагає. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач працює, про що надав довідку з місця роботи, не є інвалідом, інших аліментних обов'язків не має. Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, вважає за необхідне позов задовольнити. Виходячи зі змісту ст.181 СК України суд присуджує кошти на утримання дитини у частці від доходу, оскільки відповідач має постійне місце роботи, в розмірі 1/3 частини від заробітку відповідача щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог. У відповідно сті до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки подана до суду позовна заява містить кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн. на користь держави. На підставі наведеного,

Outcome: approved