Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

31.10.2018 р. позивач [PERSON] подав до суду позовну заяву до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька внаслідок нещасного випадку на виробництві. В обґрунтування позову зазначає, що 24.10.2008 р. його батько, [PERSON], перебував на посаді виконуючого обов'язки головного енергетика цеху технічного водопостачання та шламового господарства ПрАТ «ПівнГЗК». У цей день стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок якого його батько зазнав тілесних ушкоджень та помер. На момент смерті батьку було 41 рік, а позивачу виповнилося лише 15 років. У зв'язку зі смертю батька він втратив не тільки рідну, близьку людину, а й надійну опору та моральну підтримку у його особі. Після звістки про смерть батька він відчув сильне душевне потрясіння та шок, тривалий час перебував у пригніченому стані. Смерть батька призвела до порушення його нормальних життєвих зв'язків та необхідності докладання додаткових зусиль для організації свого життя. З таких обставин позивач просить стягнути з відповідача завдану моральну шкоду, яку він оцінює у 150 000 грн.. Ухвалою від 19.11.2018 р. зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач у відзиві на позовну заяву проти заявлених позовних вимог заперечує, вважаючи їх необґрунтованими, оскільки [PERSON] було визнано винним у настанні нещасного випадку, так як останній порушив положення локальних документів відповідача, які регламентують заходи з охорони праці, що призвело до настання нещасного випадку з ним. У діях відповідача відсутні ознаки протиправності, яка є однією з підстав відшкодування моральної шкоди. Також зазначає, що на підтвердження факту спричинення моральної шкоди позивачем не надано жодних доказів та вказує, що після смерті [PERSON] пройшло вже 10 років, тобто значний період часу, який впливає на глибину і обсяг моральних та фізичних страждань, а заявлена сума моральної шкоди не відповідає вимогам розумності, справедливості та критеріям судової практики. Представниками позивача та відповідача (кожним окремо) подані суду заяви про розгляд справи за їх відсутності та підтримку позовних вимог і заперечень на них відповідно (вх.№19645, №19644 від 13.12.2018 р.). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Позивач - [PERSON] народився [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом ЗАГС Тернівського райвиконкому м. Кривого Рогу. Батьками в свідоцтві про народження дитини записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого [INFO] Тернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.4). Відповідно до акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, форми Н-1 за № 9/Х затвердженого 10 грудня 2008 року, під час розслідування обставин нещасного випадку було встановлено, що згідно з протокольним рішенням технічної наради при головному інженері ВАТ «ПівнГЗК» для виконання робіт з ремонту лотка шламопроводу від вузла «Б» до пульпонасосної станції №1 24.10.2008 р. проводились роботи з прокладання кабелю тимчасового освітлення місця ремонту підземної частини лотка шламопроводу, від стіни приміщення фекальної насосної станції №4 до вузлів «Б» та «Є» самотічного шламопроводу. Роботу з прокладання кабелю виконували працівники дільниці №12 з ремонту електроустаткування фабрик комбінату ремонтно-будівельного управління та працівники пульпонасосної дільниці хвостового господарства ЦТВШГ. У зміну з 8 години 00 хвилин до 17 годин 00 хвилин 24.10.2008 р. виконуючи обов'язки електрика пульпонасосної дільниці хвостового господарства ЦТВШГ [PERSON] видав наряд-допуск №58 бригаді електрослюсарів чергових та з ремонту устаткування пульпонасосної дільниці і наряд-допуск №11/4-78 прорабу [PERSON] дільниці №12 з ремонту електроустаткування фабрик комбінату ремонтно-будівельного управління на прокладання кабелю від стіни приміщення фекальної насосної станції №4 до вузлів «Б» і «Є» самотічного шламопроводу, для подальшого підключення освітлення лотка шламопроводу під час виконання ремонтних робіт у ньому. Виконуючи посадові обов'язки головного енергетика цеху [PERSON] був присутній при виконанні робіт та спостерігав за їх виконанням. Під час прокладання робітниками кабелю в районі вузла «А», [PERSON], спостерігаючи за роботами, піднявся на покриття наземної частини вузла «А» (відмітка +0,350 м) та надав вказівки про місце прокладання кабелю бригадиру ремонтно-будівельного управління [PERSON] та електрослюсарю ремонтно-будівельного управління [PERSON], наказавши при цьому завести кабель за дерева. [PERSON] під час подачі кінця кабелю [PERSON] помітив, що [PERSON] зник з плити покриття вузла «А». Як з'ясувалося, об 11 годині 25 хвилин відбулося руйнування плити покриття під вагою [PERSON], внаслідок чого він упав на відмітку -5,650 м через новоутворений отвір у плиті покриття наземної частини будівлі вузла «А». [PERSON] та [PERSON] зірвали металеву решітку на дверному пройомі входу до вузла «А» і побачили, що [PERSON] лежить на бетонному перекритті в підземній частині споруди на відмітці -5,650 м. [PERSON] викликав за допомогою мобільного телефону швидку допомогу та сповістив керівництво ЦТВШГ. Фельдшером оздоровчого пункту №5 поліклініки ВАТ «ПівнГЗК» [PERSON], яка на автомобілі швидкої допомоги ВАТ «ПівнГЗК» прибула на місце знаходження [PERSON] об 11 годині 35 хвилин, було надано невідкладну допомогу потерпілому. Відділенням аварійно-рятувальної служби, викликаної диспетчером комбінату, об 11 годині 45 хвилин, потерпілого було піднято з підземної частини споруди і на автомобілі швидкої медичної допомоги доставлено до міської лікарні №7, звідки після наданої допомоги та консультації спеціалістами , відправлено до міської лікарні №2, де [INFO] о 01 годині [PERSON] помер. Згідно з зазначеним актом основною причинами нещасного випадку є технічні причини: 1. Незадовільний технічний стан споруди, який виразився: низькою міцністю бетону плити покриття вузла «А», що зруйнувалася, та прихованими дефектами плити покриття вузла «А», що зруйнувалася. 2. Інші, а саме: зміна проектного покриття вузла «А» в період експлуатації лотка шламопроводу без узгодження проекту змін у встановленому порядку. Невиконання [PERSON], який працював начальником ЦТВШГ у 1997 р. вимог ст.21 Закону України «Про охорону праці». Невиконання начальником відділу технічного нагляду управління комбінату вимог п.п.1.3, 2.1.1 своєї посадової інструкції і п.2.1 Положення «Про відділ технічного нагляду управління комбінату», затвердженого генеральним директором 10.02.2006 р.. Організаційні причини: порушення трудової і виробничої дисципліни. Особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці зазначено: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6-8). В акті спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 24 жовтня 2008 року о 11 годині 25 хвилин у ВАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» форми Н-5, складеного 09 грудня 2008 року, зроблено висновок, що нещасний випадок з [PERSON] вважається пов'язаний з виробництвом і на нього складається акт за формою Н-1 (а.с.9-12). Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Суд вважає, що зазначеного обов'язку відповідач не виконав. Стаття 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередньо відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до положень ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно зі ст.ст.15, 16 ЦК кожна особа має право на захист свого порушеного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду по захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 3 ст. 23 ЦК України визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Частиною 2 ст.1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Так, внаслідок смерті батька позивачу спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку зі смертю близької людини, що призводить до порушення його звичайного способу життя. Суд відхиляє заперечення відповідача про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються наведеними висновками суду. Доводи відповідача, що травмування позивача, внаслідок якого він загинув, відбулося саме внаслідок його дій, а також щодо відсутності правових підстав для відшкодування моральної шкоди, безпідставні, оскільки нещасний випадок з позивачем стався під час виконання ним трудових обов'язків. Крім того, посилання відповідача щодо відсутності факту вини підприємства, суд не приймає до уваги, оскільки судом встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. Аналізуючи зібрані в справі докази, в їх сукупності, та беручи до уваги конкретні обставини по справі, обсяг фізичних та моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, наслідків, що наступили, враховуючи принципи розумності і справедливості, а також і наявність вини самого [PERSON] у настанні нещасного випадку, суд вважає, що належною компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди є сума в розмірі 88 000,00 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб. За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а тому, враховуючи, що позивач від сплати судового збору звільнений, він підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 704,80 грн., оскільки ця сума щодо немайнових позовних вимог не залежить від розміру стягнення. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial