Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

31.07.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить зняти арешт з квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позову позивач зазначає, що він зареєстрований та фактично проживає у квартирі [ADDRESS]. Дана квартира є приватизованою та в рівних частинах належить на праві власності йому, його батькові - [PERSON], дядьку - [PERSON] та матері [PERSON], яка померла [INFO]. Після смерті його матері відкрилась спадщина на ? частину вказаної квартири. [PERSON] відмовився від належної йому частини спадщини після смерті дружини на користь позивача. Проте, коли він звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, державним нотаріусом дванадцятої Київської державної нотаріальної контори йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з підстав перебування спірної квартири під арештом, накладеним 20.10.2004. При цьому зазначає, що арешт був накладений на майно [PERSON], якому належить лише ? частина спірної квартири. За таких обставин він позбавлений можливості в повному обсязі реалізувати своє право власності на квартиру та зареєструвати право власності на частину квартири в порядку спадкування за законом. При цьому зазначає, що згідно даних, які надані відповідачем, виконавче провадження по якому був накладений арешт на вказану квартиру в реєстрі виконавчих проваджень відсутнє. Позивач в судове засідання не з'явився. Згідно із заявою, просив розглянути справу в його відсутність. Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про місце та час судового засідання повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України. При таких даних, враховуючи, що відповідач в судове засідання свого представника не направив, з заявою про відкладення справи до суду не звертався, а також від нього не надійшов відзив, а позивач просить розглядати справу у його відсутності, суд знаходить можливим з урахуванням вимог ст. 223 ЦПК України розглянути справу в даному судовому засіданні у відсутності учасників справи. У зв'язку з неявкою в судове засідання учасників процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи і оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником 1/4 частини квартири [ADDRESS]. Співвласниками даної квартири окрім позивача в рівних долях є його батько [PERSON] та дядько [PERSON], а також мати позивача [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло [NUMBER] від 27.03.1998. [INFO] померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на ? частину вищевказаної квартири. Спадкоємця за законом після її смерті є її чоловік [PERSON] та син [PERSON]. Відповідно до заяви [PERSON] від 04.09.2015, він відмовився від належної йому частини спадщини, що залишилась після смерті його дружини, на користь сина [PERSON]. Постановою державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Основенко Л.М. від 13.07.2017 позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру у зв'язку з накладенням арешту 20.10.2004 за №1394650, підставою для якого була постанова відділу державної виконавчої служби у Солом'янському районі №596/26 від 17.04.2003. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 28.03.2016 слідує, що за квартирою [ADDRESS], значиться арешт згідно постанови Відділу державної виконавчої служби у Солом'янському районі №596/26 від 17.04.2003. Як зазначив позивач, даний арешт було накладено лише на майно одного співвласника квартири [PERSON]. Згідно листа Солом'янського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві, виконавче провадження про стягнення з [PERSON] заборгованості відсутнє. У відповідності до статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином з урахуванням обставин наведених вище, суд вважає, що наявні законні підстави для часткового задоволення вимог позивача щодо зняття арешту із ? частини спірної квартири, т.я. позивач є власником ? частини спірної квартири, та спадкоємцем за законом після смерті матері на ? частину квартири, що належала їй на праві власності, а арешт на всю квартиру був накладений в рамках виконавчого провадження щодо [PERSON], якому на праві власності належить ? частинка квартири, а не квартира в цілому, і наявність такого обтяження створює перешкоди у здійсненні позивачем його права власності на вказане майно та реалізації його законних прав та інтересів. В силу вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 640,00 грн. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 6,7, 12-13, 76-81, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд

Outcome: partial