Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

29 липня 2014 року позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом, в якому просять визначити порядок користування домоволодінням № 7 по вул. Савицького в м. Ізмаїлі Одеської області та земельною ділянкою між позивачами та відповідачами в частинах 17/20 та 3/20, виділивши в користування та володіння сторонам згідно висновку експертизи, мотивуючи тим, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] в даному домоволодінні не проживають, малолітній [PERSON] проживає із своєю матірю [PERSON], вони ніяких витрат на утримання будинку не несуть, поточний та капітальний ремонт не здійснюють, десь з 2010 року відповідачка [PERSON]А закрила вхід на других поверх, де знаходяться житлові приміщення та частина підсобних підвальних приміщень, що унеможливило користування ними. Частина фактично зайнятих відповідачами приміщень у будинку значно перевищує їхню ідеальну частку. 14 листопада 2016 позовні вимоги уточнили, а саме просили визнати за [PERSON] право власності на 3/20 частини домоволодіння № 7 по вул. Савицького в м. Ізмаїл Одеської області; припинити за [PERSON], [PERSON], [PERSON] право власності на 1/20 частини кожного на вищезазначене домоволодіння; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 34883,30 гривні кожному компенсаційної вартості їх частин вищезазначеного будинку; стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у сумі 5046,46 гривень по 1682,15 гривень з кожного. Позивачі та їх представник [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов та вказав на те, що неповнолітній [PERSON] з 2005 року не проживає в будинку по вул. Савицького, 7 в м. Ізмаїлі Одеської області, тобто він забезпечений житлом. Його частина в даному будинку є незначною, тому виділити частину не можливо. Відповідно до вимог ЦК України та Пленуму Верховного Суду, позивачі в даному випадку не зобовязані купувати житло неповнолітньому [PERSON], вони мають лише виплатити йому компенсаційну ринкову вартість частини майна, яка йому належить. Відповідачка [PERSON] (в інтересах неповнолітнього [PERSON]І.) на протязі розгляду справи визнавала позов, оскаржувала частки, та весь час не погоджувалася з сумою, яку експерт виправив, в чому й полягали її заперечення. [PERSON] (в інтересах неповнолітнього [PERSON]І.) неодноразово надавала до суду заперечення на позовну заяву, а саме. 13.12.2016р. просила відмовити [PERSON] на спадкування за законом; перевірити правильність розрахунку вартості компенсації 3/20 частин житлового будинку спадкоємцям [PERSON], [PERSON] позивачем [PERSON] та її представником; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] (в інтересах неповнолітнього [PERSON]І.), [PERSON], [PERSON] по 139533,2 грн. кожному компенсаційної вартості їх частин в домоволодінні; стягнути з позивачки [PERSON] судові витрати на проведення судової експертизи, судовий збір на користь держави 5046,4 грн.; 20.01.2017р. просила зобовязати експерта [PERSON] виправити помилки в акті оцінки та надати до суду та усім спадкоємцям новий; 31.01.2017р. просила відмовити [PERSON] незаконно привласнити 1/2 житлової площі квартири [PERSON], мотивуючи тим, що відповідно до Сімейного Кодексу, [PERSON] не має права на приватну власність 1/2 частини нерухомості вітчима [PERSON], так як нерухомість не приватизована та вітчим не залишив заповіту пасербиці [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] (в інтересах неповнолітнього [PERSON]І.) позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову та залишити за [PERSON] право власності на 1/2 частини житлового будинку по вул. Савицького, 7 в м. Ізмаїлі Одеської області. Представник органу опіки та піклування [PERSON], до суду не зявилася, надала заяву про розгляд справи за їх відсутності. Вислухавши представника позивача, відповідача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п.1,3 ч.1 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; спільне володіння і користування майном є неможливим. Згідно ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього, він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Як було встановлено в судовому засіданні, згідно рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.04.2012р. [PERSON] та [PERSON] належить право власності на 6/20 частин домоволодіння по вул. Савицького, 7 в м. Ізмаїлі Одеської області кожній, по 1/20 належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] кожному, [PERSON] належить 1/4 частини вищезазначеного домоволодіння. Згідно висновку судового експерта [PERSON] № 03 від 31.01.2017р., ринкова вартість обєкту незавершеного будівництва, розташованого по вул. Савицького, 7 в м. Ізмаїлі Одеської області, станом на 24.10.2016р., складає 797766 (сімсот девяносто сім тисяч сімсот шістдесят шість) гривень. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради щодо прав малолітнього [PERSON] при відчуженні 1/20 частини домоволодіння по вул. Савицького, 7 в м. Ізмаїлі № 01/21-293 від 02.03.2017р., орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради може надати дозвіл на відчуження 1/20 частини домоволодіння за вищезазначеною адресою, яка належить на праві власності [PERSON], у разі купівлі на імя дитини іншого житла або частини житла. Таким чином, враховуючи думки сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При ухваленні даного рішення суд виходив з наступного: частка неповнолітнього [PERSON] складає 1/20 частини всього домоволодіння або 3,8 кв.м. житлових приміщень та 6,91 кв.м. від загальної площі, які не підлягають виділу та можлива лише виплата компенсаційної вартості. Такі ж частки належать власникам [PERSON] та [PERSON] Враховуючи те, що для розгляду даної справи необхідний був висновок експерта, з урахуванням сімейного стану відповідачів, віку відповідача [PERSON], суд відносить судові витрати за рахунок позивачів. Також, суд враховує те, що [PERSON] та [PERSON] не заперечують проти визначення за [PERSON] права власності на ті частини, які відчужуються від [PERSON], [PERSON], [PERSON], за ними визнано право власності на їх частини, та стягує з [PERSON] суму грошової компенсації у розмірі 39888 гривень 30 копійок на користь кожного власника. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved