Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

29.12.2015 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною (а.с.1). 08.02.2016 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визначення способів участі одного з батьків у вихованні дитини (а.с.27-31). Ухвалою Миргородського міськрайонного суду від 11.02.2016 року позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] об'єднано в одне провадження (а.с.45). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] -[PERSON] позовні вимоги підтримав. Пояснив, що позивач по первісному позову є учасником АТО, перебуває в зоні АТО, а тому самостійно бути присутнім в судовому засіданні не може. У позивача за первісним позовом з відповідачкою [PERSON] є спільна дитина \-\--дочка [PERSON] [INFO]. Шлюб між позивачем і відповідачкою розірвано в липні 2015 році. Дитина залишилися проживати з матір'ю - відповідачкою по справі. Відповідачка створює позивачеві постійні перешкоди в спілкуванні з малолітньою дочкою [PERSON]. Він позбавлений можливості вільно спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні. З метою припинення протиправних дій відповідачки влітку 2015 року він звернувся в орган опіки і піклування Миргородської районної державної адміністрації з метою вирішення спірного питання. Позитивних змін не відбулося, оскільки відповідачка відмовилася виконувати рішення органу опіки та піклування. Зокрема за даним рішенням він бачитися з дитиною має право виключно в присутності відповідачки, час побачень повинен узгоджувати з відповідачкою. Просить суд зобов'язати відповідачку [PERSON] надавати позивачеві можливість для спілкування та побачення з дочкою [PERSON], шляхом встановлення для нього, як батька дитини, наступного графіку спілкування з дочкою: кожну середу з 18 години до 20 години; кожну суботу: з 11 години до 11 години наступного дня неділі (добу); в канікулярний період в серпні на 7 днів (з ночівлею чи без такої) до досягнення дитиною 18-річчя. Зустрічі будуть відбуватися за адресою: с. Ярмаки Миргородського району, а на вихідних за адресою його проживання: [ADDRESS], без присутності відповідачки [PERSON] В задоволенні зустрічного позову просив відмовити, оскільки вважав його не обґрунтованим. В судове засідання позивач, а по зустрічному позову відповідач [PERSON] не з'явився, про розгляд справи інформований належним чином, перебуває в зоні АТО. Відповідачка [PERSON] первісний позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні. Свій зустрічний позов просила задовольнити. Пояснила, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який розірвано в липні 2015 року. Причиною розірвання шлюбу послугувало зловживання відповідача, а по зустрічному позову позивача [PERSON] алкогольними напоями на ґрунті чого між ними часто виникали сварки в тому числі і в присутності дитини. Позивач а по зустрічному позову відповідач [PERSON] бив, як її так і їхню дитину, керував автомобілем в нетверезому стані, чим налякав дитину, яка перебувала в салоні. Дитина має слабке здоров'я, перебуває на обліку як в лікаря-психіатра так і в лікаря ортодонта з приводу неправильного положення зубів. За призначенням лікарів повинна носити постійно металеву пластину, яку потрібно після прийому їжі чистити та мити, а потім знову вставляти. Приймає дитина лікування і за призначенням лікаря-психіатра. Відповідач [PERSON] не спілкується з дитиною з травня 2015 року. Дитина від нього відвикла. Зважаючи на попередню поведінку відповідача, дитина його боїться та не бажає з ним спілкуватися. Просить суд встановити такий спосіб участі батька в вихованні дитини, який би найменш травмував дитину та не призвів до погіршення її психічного стану та стану здоров'я в цілому, не потяг за собою порушення графіку навчання та відпочинку дитини: кожну середу з 18 год. до 20 год., кожну суботу або неділю з 11 год. до 18 год. (за погодженням з матір'ю дитини). Визначити місце спілкування [PERSON] з дитиною: [ADDRESS] виключно в присутності матері дитини, чи в інших місцях за погодженням з матір'ю дитини, тобто з нею. Категорично проти ночівлі дитини за місцем проживання батька, зважаючи на стан її здоров'я та проти побачень дитини з батьком у її відсутності. Вважає, що батько повинен брати участь у вихованні дитини та не заперечує проти такої участі. Представник відповідачки а по зустрічному позову позивачки [PERSON], -адвокат Пугач С.В. не вбачав підстав для задоволення первісного позову. Пояснив, що рішення органу опіки і піклування відповідачкою, а по зустрічному позову позивачкою виконувалося. Після винесення такого рішення [PERSON] не приймав жодних заходів для зустрічей з дитиною. Дитина боїться свого батька, а тому необхідно враховувати позицію дитини стосовно побачень з батьком та її стан здоров'я. Вважає недопустимою можливість ночівлі дитини у батька. Зустрічний позов просив задовольнити, оскільки його вимоги враховують як інтереси дитини так і інтереси обох батьків. Представник третьої особи -Миргородської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування [PERSON] суду пояснила, що влітку 2015 року до органу опіки та піклування звернувся позивач, а по зустрічному позову відповідач [PERSON] з приводу побачень з дочкою [PERSON], бо за його словами відповідачка -мати дитини, чинить йому перешкоди в спілкуванні з дитиною. Засідання комісії, на якому були присутні сторони по справі відбулося 05.08.2015 року. [PERSON] визнавала, що не дає батькові спілкуватися з дитиною, але пояснювала це турботою про дитину та про її стан здоров'я. Органом опіки та піклування було прийнято рішення, яке задовольнило обох сторін: встановити дні спілкування [PERSON] з дитиною два рази на тиждень за попередньою домовленістю між батьками з поверненням дитини до матері. Вважає, що батько повинен приймати участь у вихованні дитини та у спілкуванні з дитиною. Батьки повинні прийти до порозуміння, та не зашкодити своїми діями інтересам дитини. На даний час орган опіки та піклування підтримує свій попередній висновок та вважає, що побачення батька з дитиною повинні проходити в присутності матері та за згодою обох батьків. Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що як первісний позов так і зустрічний позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони мають малолітню дитину -дочку [PERSON] [INFO] (а.с.8). Дочка сторін [PERSON], після розірвання шлюбу між батьками проживає разом з матір'ю - відповідачкою, а по зустрічному позову позивачкою [PERSON] (а.с.36). Відповідачка, а по зустрічному позову позивачка створювала перешкоди в побаченнях батька з дитиною, про що свідчить наявність висновку органу опіки та піклування Миргородської районної державної адміністрації, яким встановлено спосіб спілкування батька з дитиною (а.с.5). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він служив разом з [PERSON], разом неодноразово перебували в зоні АТО. Особисто чув, як [PERSON] неодноразово телефонував до своєї дочки та спілкувався з нею. Йому [PERSON] скаржився на погані стосунки з дружиною, що створює проблеми в спілкуванні з дитиною. [PERSON] може охарактеризувати виключно з позитивної сторони. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знайома як з [PERSON] так і з [PERSON] Може охарактеризувати [PERSON] з негативної сторони. Коли сторони проживали в шлюбі, то [PERSON] вживав спиртні напої, сідав за кермо автомобіля в стані алкогольного сп'яніння. Між подружжям постійно відбувалися сварки в присутності дитини, що дуже травмувало дитину. Після розірвання шлюбу, [PERSON] не віддавав речі та іграшки дитини, внаслідок чого дитина зазнала значної психічної травми. Свідок [PERSON] суду пояснила, що після розірвання шлюбу [PERSON] разом з дитиною стала проживати в с. Ярмаки Миргородського району. Коли вони тільки переїхали, то в дитини не було ні одежі, ні речей, оскільки батько їх не віддавав. Дитина дуже переживала, плакала, цікавилася коли ж батько поверне її іграшки. За весь час проживання дитини з матір'ю в селі, вона бачила тільки один раз, як [PERSON] приїжджав до дитини. При цьому їй здалося, що він не мав бажання спілкуватися з дитиною. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знає, як [PERSON] так і [PERSON] Позивача [PERSON] може охарактеризувати з негативної сторони. Своєю поведінкою він сильно травмував дитину, оскільки дитина була свідком сварок між ним та [PERSON] Після розірвання шлюбу він не віддавав іграшок дитини та інших її речей, внаслідок чого дитина постійно переживала та плакала. Суд, вважає, що у [PERSON] виникають труднощі у спілкуванні з дитиною, в зв'язку з неможливістю домовитися з матір'ю дитини стосовно днів спілкування та часу спілкування з дитиною, зважаючи на що є необхідність у встановленні графіку спілкування батька з дитиною. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, згідно ст. 15 Закону, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, а батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Відповідно до ст. 157 СК України на батьків, котрі проживають окремо, покладено обов'язок брати участь у вихованні дитини і мають право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У ч.2 ст. 159 СК України зазначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. За результатами розгляду справи Миргородською районною державною адміністрацією, як органом опіки та піклування було підтримано свій попередній висновок, за яким дитина повинна спілкуватися з батьком два рази на тиждень за попередньою домовленістю між батьками та з поверненням дитини до матері. Отже, питання виховання дитини вирішується батьками спільно і той із батьків, хто проживає окремо, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, а другий з батьків не має права перешкоджати йому в цьому. Разом з тим, суд не в повній мірі погоджується з висновком органу опіки і піклування, який формально підійшов до вирішення питання спору між батьками стосовно участі у спілкуванні та вихованні дитини, не вважав за необхідне навіть призначити конкретні дні спілкування батька з дитиною, не зважаючи на наявні пояснення представника цього органу про те, що [PERSON] створювала перешкоди в спілкуванні батька з дитиною. В той же час, суд вважає, що дитина, яка тривалий час не спілкувалася з батьком, повинна адаптуватися до нової ситуації, звикнути до батька, а тому приходить до переконання що позивач, а по зустрічному позову відповідач [PERSON] певний період часу повинен спілкуватися з дитиною виключно в присутності матері, з метою налагодження стосунків між батьком та дитиною, з'ясування ним стану здоров'я дитини, методів догляду за дитиною та не допущення погіршення психічного стану здоров'я дитини. До такого висновку суд перш за все приходить з інтересів саме малолітньої дитини. Погоджується суд і з позицією Миргородської районної державної адміністрації, як органу опіки і піклування стосовно не можливості надавати дитину відповідачеві з ночівлею без згоди матері дитини. При цьому суд бере до уваги ту обставину, що дитина відвідує школу, повинна не тільки мати час на навчання, але за своїм віком ще дотримуватись режиму харчування, відпочинку, сну, виконання уроків. Крім іншого, судом враховується соціально-політична ситуація в країні, адже позивач є військовослужбовцем та може бути у будь-який час викликаний для виконання свого військового обов'язку. Також судом враховуються права матері щодо спілкування з дитиною у вільний час. Зважаючи на викладене, за переконанням суду, позивач може забирати дитину до себе з ночівлею виключно за домовленістю з матір'ю дитини. Суд не може вийти за межі позовних вимог, а тому визначає місцем спілкування та побачення позивача з дочкою: [ADDRESS] -за місцем проживання дитини, та за місцем проживання позивача, а по зустрічному позову відповідача [PERSON] - [ADDRESS]. З огляду на викладене, суд , враховуючи інтереси дитини, її вік, стан здоров'я, беручи до уваги, що таке спілкування не повинно бути перешкодою в установленому життєвому ритмі дитини та змушувати її до додаткових зусиль у виконанні рішення суду, приходить до переконання, що як первісний так і зустрічний позов підлягає до часткового задоволення. Питання судових витрат судом вирішується на підставі ст. 88 ЦПК України. При цьому з [PERSON] на користь держави підлягає до стягнення 551 грн. 20 коп. судового збору, оскільки позов [PERSON] задоволено частково, а він, при подачі позову до суду, як учасник АТО був звільнений від сплати судового збору. Оскільки [PERSON] звільнений від сплати судового збору, як учасник АТО, то на користь [PERSON] позов якої також частково задоволений, суд не стягує судових витрат.

Outcome: partial