overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

30.07.2015 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення майнової шкоди, завданої злочином в сумі 7000 грн. В обґрунтування вимог вказує, що 06 липня 2014 року на території автовокзалу в м. Камянець-Подільському відповідачка викрала з кишені його сорочки банківську кредитну картку та зняла кошти в банкоматі ПАТ КБ «ПриватБанк», попередньо підгледівши пін-код. Вироком Камянець-Подільського міськрайонного суду від 08 жовтня 2014 року було затверджено угоду про примирення між ним та [PERSON], згідно умов якої відповідачка зобовязалася повернути йому викрадені кошти до 20 жовтня 2014 року. Даний вирок набрав законної сили. Проте, до сьогоднішнього дня [PERSON] кошти йому не повернула, тому просить стягнути з останньої майнову шкоду , завданої злочином у сумі 7000,00 грн. Позивач в судове засідання е з»явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з»явилася , хоча про день і час розгляду справи повідомлена належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачки на підставі наявних матеріалів з винесенням заочного рішення. Суд розглядає справу у відсутності сторін. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи в цілому , суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що вироком Камянець-Подільського міськрайонного суду від 08 жовтня 2014 року було затверджено угоду про примирення між [PERSON] та [PERSON] , згідно умов якої, відповідачка зобовязалася повернути позивачу до 20 жовтня 2014 року, викрадені нею кошти через банкомат ПАТ КБ «Приватбанк» з кредитного рахунку № 5211 5373 0387 9709 в сумі 7000 грн., що було встановлено на досудовому слідстві. Даний вирок набрав законної сили 08 листопада 2014 року. Проте, станом на 28 липня 2015 року укладена угода не виконана, кошти позивачу не повернено. Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальному провадженні має право предявити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі вищевикладеного , суд вважає, що з відповідачки слід стягнути на користь позивача 7000 грн. майнової шкоди , завданої злочином, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Пунктом 6 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що позивачі- у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення від сплати збору звільняються. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

30.07.2015 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 3548,22 грн. за кредитним договором № б/н від 27.07.2012 року та судові витрати - 243,60 грн. Підставою позову явилось те, що відповідно до вказаного договору відповідач 27.07.2012 року отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 700 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору він складається з заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.п. 3.2, 3.3 Умов та Правил наданнЯ банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Банк свої зобовязання виконав, а відповідач свої зобовязання не виконував і на 14.07.2015 року має заборгованість у сумі 3548,22 грн., яка складається: 690,81 грн. заборгованість за кредитом, 622,26 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1590 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 145,15 грн. штраф (процентна складова). Представник Публічного акціонерного товариства «Акцент Банк» в судове засідання не зявився, надав заяву в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, а справу просить слухати у його відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень по суті позову не надав, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини. на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України суд знаходить, що копіями анкети-заяви позичальника № б/н від 27.07.2012 року ( а.с.5), Умов та правил надання банківських послуг ( а.с.7-9), Тарифів банку ( а.с.6) підтверджено отримання відповідачем кредиту у позивача, а розрахунком заборгованості ( а.с.3-4) підтверджено розмір заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

30.07.2015 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 8358,35 грн. за кредитним договором № б/н від 01.06.2010 року та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного 01.06.2010 року договору № б/н відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується пунктами 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості в звязку з чим на 30.06.2015 року має заборгованість у сумі 8358,35 грн., яка складається: 1395,55 грн. заборгованість за кредитом, 4038,59 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2050 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: 500 грн. штраф (фіксована частина), 374,21 грн. штраф (процентна складова). Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, надав заяву в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, а справу просить слухати у його відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень по суті позову не надав, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України суд з урахуванням відсутності заперечень та відповідних доказів відповідача знаходить, що копіями анкети-заяви позичальника ( а.с.7), умовами та правилами надання банківських послуг ( а.с. 8-32) підтверджено отримання відповідачем кредиту у позивача, а розрахунком заборгованості ( а.с.4-6) підтверджено розмір заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

30.07.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на неповнолітніх дітей, посилаючись при цьому, що від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач. Так як відповідач добровільної допомоги на утримання дітей не надає, вона просить стягнути з нього аліменти в судовому порядку у твердій грошовій сумі, у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву, в якій просить суд розглядати справу у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач у судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Згідно\~ст. 180 СК України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як видно з представлених суду свідоцтв про народження дітей відповідач являється їх батьком.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

30.07.2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]», стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму в місяць для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.В обгрунтування позовних вимог послалась на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 09.11.2006 року. Від подружнього життя у сторін є син [PERSON], [INFO]. Зазначає, що відповідач нехтує сімейними цінностями, часто зловживає алкоголем, застосовує фізичну силу. Стверджує, що втратила до відповідача почуття любові та поваги. Відповідач коштів на утримання сина не дає. Стверджує, що відповідач працює слюсарем у ВП «Шахта «Лісова» ДП «Львіввугілля», його місячна заробітна плата становить близько 7000 грн. 01.09.2015 року відповідач подав заперечення на позовну заяву, у якому просить надати йому з позивачем строк для примирення на 3 місяці. На обґрунтування заперечення послався на те, що приймає участь у вихованні та утриманні сина [PERSON], на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався. Стверджує, що позивач порушила подружню вірність, у неї є інший мужчина, однак він всіма методами хоче зберегти сім'ю. Вказує, що згідний сплачувати аліменти на утримання дитини, хоча не впевнений, що ці кошти витрачатимуться позивачем на дитину, оскільки позивач є ненадійною людиною. Позивач у судовому засіданні позов підтримала з підстав, вказаних у позовній заяві. Вказала, що має іншого мужчину, тому просить не давати строк для примирення з відповідачем. Просить позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав з підстав, вказаних у запереченні на позовну заяву. Пояснив, що працює на шахті. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09.11.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від подружнього життя у сторін є син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження. Сімейне життя в сторін не склалося, позивач втратила до відповідача почуття любові та поваги, має іншого мужчину. При таких обставинах, беручи до уваги пояснення сторін у питанні доцільності збереження їх шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

30.07.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалася на фактичне припинення шлюбних відносин та неможливість спільного проживання з відповідачем однією сімєю. Сторони в судове засідання не з'явилися, при цьому позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач про причини неявки не повідомив. Згідно положень частини другої статті 197 ЦПК України справу розглянуто без фіксації судового засідання технічним засобом. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 20.07.2012 року, при цьому спільних неповнолітніх дітей не мають. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сімї. Як убачається з позовної заяви, з березня 2015 року сторони проживають окремо. Вони припинили шлюбні відносини і не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Оскільки позивач не бажає подальшого збереження шлюбу та спільного проживання однією сімєю з відповідачем, заявлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

30.07.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], 1999 року народження, та сина [PERSON], 2013 року народження, в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову послалася на невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків по утриманню дітей. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні. Відповідач позов визнав. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували в шлюбі і мають двох спільних неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Як убачається з пояснень сторін, на теперішній час відповідач проживає окремо і матеріальної допомоги на утримання своїх дітей позивачеві не надає. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу положень статті 181 цього Кодексу способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно статті 184 Кодексу, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину якого одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи наведені вище вимоги закону, ту обставину, що відповідач ніде не працює і не має регулярного заробітку, суд вважає необхідним стягнути з нього аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

30.07.2015 року позивачка звернулась до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що 25.12.2008 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем в Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 404. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. З січня 2015 року однією родиною із відповідачем не проживають, відповідач відмовився надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, що ставить її у важке матеріальне становище. Також пояснила, що відповідач працює в ПАТ «ММК ім. Ілліча» на посаді підручного сталевара і має середню заробітну плату у розмірі 5000,00 грн. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 243,60 грн., від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

30.07.2015 року позивачка звернулась до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що З 2009 по 2014 рік вони з відповідачем проживали у цивільному шлюбі, від якого народилась дочка [PERSON], [INFO]. З березня 2015 року однією родиною із відповідачем не проживають, у зв'язку із тим, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що ставить [PERSON] у скрутне матеріальне становище. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 243,60 грн., від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

30.07.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача. В обґрунтування своїх вимог спирається на те, що 30.04.2010 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на її утриманні, чоловік добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не дає. Так як матеріальної допомоги відповідач не надає, тому позивач просила стягнути аліменти в розмірі 1/4 всіх видів доходів до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач залишив заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує і просить задоволити Відповідач залишив заяву про розгляд справи без його участі , проти позову не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до ст.180, 183 СК України. Із свідоцтва про народження дитини вбачається, що його батьком є відповідач . Згідно довідки з місця проживання позивача вбачається, що дитина сторін проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

30.07.2015 року позивачка звернулась до Шосткинського міськрайонного суду з вищевказаним позовом та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову з 30.07.2015 року до досягнення сином повноліття, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 14.02.2012 року по теперішній час, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 14.02.2012 року а.з. № 06. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], який проживає з нею та находиться на її утриманні, що підтверджується відповідною довідкою з місця реєстрації. Причиною звернення з позовом до суду стали ті обставини, що відповідач, будучи працездатним, аліментів нікому не платить, інших дітей не має, проте не надає в добровільному порядку допомогу на утримання сина, а позивачка перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною, потребує матеріальної допомоги. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, мотивуючи тими ж самими обставинами. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина, пояснив, що офіційно не працює, аліментів нікому не платить. Сторони просять ухвалити рішення в попередньому судовому засіданні. Вислухавши сторони та дослідивши подані докази, а саме копію свідоцтва про народження дитини, з якого вбачається, що відповідач є батьком дитини, згідно довідки з місця проживання вбачається, що малолітній син проживає разом з матірю - позивачкою по справі та знаходиться на її утриманні, копію свідоцтва про шлюб шлюбу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу їх батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан позивачки, яка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, на її утриманні знаходиться малолітня дитина у звязку з чим потребує матеріальної допомоги, матеріальний стан відповідача, який є працездатним, аліментів іншим особам не платить, суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку на утримання сина є обґрунтованим. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» з відповідача на користь державного бюджету м. Шостка підлягає стягненню судовий збір у сумі 243 грн.60 коп.

Outcome: approved