Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-28 00:00:00

29.07.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Котелевського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області в якому просить стягнути з відповідача на її користь 20% від суми орендної плати, яка виплачувалась боржнику [PERSON] у 2016 році ТОВ «Агрофірма «Маяк». В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач [PERSON] зазначила, що відповідачем виконується рішення Апеляційного суду Полтавської області від 03.03.2016 року про стягнення з [PERSON] на її користь сплаченого авансу за його будинок у сумі 284032,21 грн. Позивач вказала, що їй заподіяна матеріальна шкода у результаті неправомірних дій відповідача, які полягають у невідрахуванні у 2016 році на її користь 20 % з орендної плати її боржника [PERSON] , й не зважаючи на те, що на цю помилку начальнику відділу ДВС було вказано, заподіяні збитки їй (позивачу) не були відшкодовані, а тому вона змушена звернутися з позовом до суду. Розмір заподіяних збитків залежить від розміру орендної плати за землю, яку отримав боржник [PERSON] від ТОВ «Агрофірма «Маяк» у 2016 році. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Котелевського районного суду Полтавської області від 29.07.2019 року дана цивільна справа №535/929/19 перебувала у провадженні судді Якименко Т.О. Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області від 24.10.2019 року, було витребувано від ТОВ «Агрофірма «Маяк» довідку про суми орендної плати, виплаченої [PERSON] у 2016 році за користування земельною ділянкою площею 3,2698 га (а.с.73). Розпорядженням керівника апарату Котелевського районного суду Полтавської області «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» від 17.04.2020 року №04, у зв`язку з тим, що суддю [PERSON] , у провадженні якої перебувала вказана цивільна справа, відраховано зі штату Котелевського районного суду Полтавської області 16.04.2020 року у зв`язку з відставкою, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №535/929/19 (а.с. 115). Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Котелевського районного суду Полтавської області від 17.04.2020 року цивільна справа №535/929/19 (провадження №2/535/19/20) надійшла на розгляд судді Мальцева С.О. (а.с. 116). Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області від 22.04.2020 року справа №535/929/19 прийнята суддею Мальцевим С.О. до свого провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 117). У зв`язку зі зміною підпорядкування районних відділів державної виконавчої служби уточнено особу відповідача Котелевського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області - на Котелевський районний відділ Державної виконавчої служби Північно-східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). Відповідачем відзив на позовну заяву [PERSON] не подано. 29.12.2020 року до суду надійшло письмове клопотання начальника Котелевського РВ ДВС Північно-східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). Васильченко А.К., в якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у письмових поясненнях. (а.с.177). Позивач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися, про день час та місце судового розгляду повідомлені належним чином (а.с.174-176). Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У судові засіданні, призначені 05.05.2020 року, 24.06.2020 року, 05.08.2020 року, 22.09.2020 року, 29.10.2020 року, 01.12.2020 року, сторони не з`являлися. Позивач посилалася на неможливість явки у судове засідання у зв`язку із продовженими карантинними заходами в країні; відсутність часу для підготовки до розгляду справи; незадовільним станом здоров`я; посилання на те, що вона має процесуальне становище - позивач по справі, а не є відповідачем; (а.с.121, 152, 159,166-171). Позивач про причини неявки у судове засідання призначене на 29.12.2020 року не повідомив. Відповідно до пунктів 1, 2 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Враховуючи вище викладене, а також те, що протягом тривалого часу справа не знаходить свого вирішення, суд розглядає справу відповідно до вимог п.п.1, 2 ч.3 ст.223 ЦПК України за відсутності позивача та представника відповідача. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вирішив можливим розглянути справу у спрощеному позовному провадженні за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у справі доказів. З матеріалів справи, наявних у ній доказів, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю з наступних підстав. В провадженні Котелевського районного відділу Державної виконавчої служби Північно-східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавче провадження ВП№50874482 за виконавчим листом №535/139/15-ц, виданим Диканським районним судом Полтавської області про стягнення з боржника [PERSON] на користь стягувача [PERSON] заборгованості в сумі 284032,21 грн., В даному виконавчому провадженні звернуто стягнення на пенсію боржника, яку він отримує у ГУ ПФУ у Полтавській області, та на дохід, який боржник отримує за оренду землі від ТОВ «Агрофірма «Маяк» із здійсненням відрахування із доходів боржника на користь стягувача у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 312582,88 грн. Згідно зі ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. На підставі ст.448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Позивач не скористалася правом звернутися до відповідного суду із скаргою у порядку, передбаченому ст.ст.447, 448 ЦПК України. Натомість, [PERSON] звернулася до суду з відповідним позовом в якому просить стягти з Котелевського районного відділу Державної виконавчої служби Північно-східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на її користь спричинені їй збитки, які становлять 20 % від суми орендної плати, яка виплачувалась боржнику [PERSON] у 2016 році ТОВ «Агрофірма «Маяк», та які не були відраховані на її користь як стягувача по виконавчому провадженню, з вини відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. 29.12.2020 року начальник Котелевського РВ ДВС Північно-східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). Васильченко А.К. надала суду письмову пояснення по справі (а.с. 177-178), відповідно до яких: - 18.04.2016 року було відкрито виконавче провадження № 50874482 з примусового виконання виконавчого листа № 535/139/15-ц від 30.03.2016, виданого Диканським районним судом Полтавської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в розмірі 284 032,21 грн.; - 31.08.2016 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.10 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999 року, та направлено виконавчий документ до Октябрського РВ ДВС м. Полтава, за місцем отриманням боржником пенсійних виплат. Ухвалою Диканського районного суду Полтавської області від року постанову про закінчення виконавчого провадження було скасовано; - 21.11.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відновлення виконавчого провадження, та направлено сторонам до відома; - 22.12.2016 року державним виконавцем направлено постанову про звернення стягнення на доходи боржника до ТОВ «Агрофірма «Маяк», оскільки в даному підприємстві боржник отримує орендну плату за користування земельною ділянкою та направлено постанову про звернення на доходи до Управління з координації та контролю за пенсійними виплатами УПФУ у Полтавській області; - 23.01.2017 року до відділу надійшла ухвала Київського районного суду Полтавської області від 22.12.2016 року про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження; - 23.01.2017 року до ГУ ПФУ та ТОВ «Агрофірма «Маяк» державним виконавцем направлено листи про припинення стягнення заборгованості з [PERSON] . На підставі ухвали Київського районного суду Полтавської області від 22.12.2016 року, державним виконавцем 02.02.2017 року винесено постанову про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, яку того ж дня направлено сторонам виконавчого провадження до відома; - ухвалою Диканського районного суду Полтавської області від 25.04.2017 скасовано постанову державного виконавця від 02.02.2017 року про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження; 11.05.2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Крім того, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження відбулось за скаргою самої стягувачки, а тому у державного виконавця була відсутня правова підстава для стягнення заборгованості із орендної плати боржника за 2016 рік. Відповідно до абз.2 п.28 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної виконавчої служби, його посадовими або службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про виконавче провадження». Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України, за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності вини. Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову. За таких обставин, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є одночасна наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. При цьому, відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. В спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки відповідача та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настають лише в результаті неправомірної поведінки відповідача. Таким чином, позивач повинен довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки. Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, що викладена в Постанові від 12 березня 2019 року у справі №920/715/17. Разом з тим, відповідно до вимог ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, за змістом ст. ст.76,77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Позивач не зверталася до суду зі скаргою про визнання дій чи бездіяльності посадових осіб Котелевського РВ ДВС Північно-східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) неправомірними, тому матеріалами справи не підтверджується причинно-наслідковий зв`язок, як один із обов`язкових елементів складу правопорушення між діями органу ДВС в частині нездійснення відрахувань 20 % від суми орендної плати, яка виплачувалась боржнику [PERSON] у 2016 році та наслідками, що настали у вигляді заподіяної позивачу шкоди. Неналежне на думку позивача, невиконання рішення суду не може напряму ототожнюватися із завданою майновою шкодою, оскільки остаточно не втрачена можливість стягнення грошових коштів з боржника (відомості про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з неможливістю його виконання відсутні). Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 серпня 2020 року в справі № 761/7165/17. Таким чином, проаналізувавши норми чинного законодавства України, які регулюють питання відшкодування шкоди, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено одночасної наявності трьох умов, які б слугували підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди. Враховуючи наведене, суд розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь позивача збитків завданих під час виконання виконавчого провадження. Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають у повному обсязі, а відповідач не заявив про понесення ним судових витрат по справі, розподіл судових витрат не проводиться. Позивач [PERSON] на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому судові витрати по сплаті судового збору слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed