Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

30 грудня 2015 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позову вказали, що вони є батьками відповідачки [PERSON] У період шлюбу [PERSON] з [PERSON] народилася донька, онука позивачів - [PERSON], [INFO]. Після народження [PERSON] відповідачка разом з чоловіком проживали разом з позивачами, де вони піклувалися про [PERSON] та її виховання. На початку 2008 року сім'я доньки переїхала в окреме житло, але вони продовжували спілкуватися з онукою, брали її до себе на вихідні, гуляли, їздили з нею на море, дарували подарунки, піклувалися про стан її здоров'я. [PERSON] з великим задоволенням знаходилась у них і навіть не хотіла повертатись. У березні 2010 року відповідачка з онукою після сварки з чоловіком тимчасово поверталася жити до позивачів, а у вересні 2010 року повернулася до чоловіка. В той час відповідачка почала забороняти позивачам спілкуватися з онукою, і їм дедалі важче ставало забирати [PERSON] до себе на вихідні. Відповідачка внесла їхні телефонні номери у «чорний список», вихователька дошкільного закладу повідомила їм, що [PERSON] категорично заборонила спілкуватися з [PERSON]. Зараз онука навчається у школі, але відповідачка і досі забороняє позивачкам спілкуватися з нею. Вони зверталися до відділу опіки та піклування виконкому Бабушкінської у м. Дніпропетровську ради, але їм рекомендували звернутися до суду. На час звернення до суду відповідачка продовжує чинити перешкоди позивачам у спілкуванні з онукою. Позивачі бажають брати участь у вихованні онуки, вони мають прив'язаність одне до одного, вважають, що їхнє спілкування з онукою - перш за все в інтересах дитини. З урахуванням викладеного, позивачі просили суд усунути перешкоди в спілкуванні з онукою [PERSON] шляхом встановлення порядку спілкування з дитиною, а саме: - з 16-00 години п'ятниці до 19-00 години суботи безперервно щотижня з можливістю знаходження дитини за адресою проживання баби та діда та можливістю спільного відвідування місць відпочинку таких як: дитячі майданчики, парки, зоопарки, театри, цирки та інше; - новорічні свята з 10-00 год. 02 січня до 19-00 год. 08 січня безперервного перебування кожного року, тобто вісім днів, із знаходженням дитини за адресою проживання баби та діда та можливістю спільного відвідування місць відпочинку таких як: дитячі майданчики, парки, зоопарки, театри, цирк; - проведення спільного відпочинку у літній період року протягом тридцяти днів безперервно для оздоровлення онуки із знаходженням дитини за адресою проживання баби та діда та можливістю виїзду з нею в зони відпочинку в межах України. В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги в повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що згодна на побачення бабусі та дідуся з дитиною, але тільки у її присутності. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність. Суд, вислухавши пояснення позивачів та відповідача, дослідивши докази, оглянувши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] є рідною донькою позивачів [PERSON] та [PERSON] Відповідачка має доньку [PERSON], [INFO], яка є рідною онукою позивачів. Доводи позивачів про те, що відповідачка чинить їм перешкоди у спілкуванні з їхньою онукою [PERSON] підтверджені, окрім їхніх власних пояснень, матеріалами справи, зокрема листами Управління-служби у справах дітей Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради. З характеристики дитини, наданої 27.02.2014 року дошкільним навчальним закладом комбінованого типу (ясла-садок) № 163 «Золотий ключик», вбачається, що дівчинка розвинена за віком, в навчанні труднощів немає. До родичів - бабусі, дідуся відноситься позитивно, але негативні відносини між дорослими впливають на настрій дівчинки, вона боїться когось засмутити з рідних, це породжує в ній замкнутість, невпевненість у своїх вчинках та невміння себе захистити. Відповідачка не заперечує, що вона дійсно забороняє позивачам спілкуватися з [PERSON]. Причиною є те, що в 2013 році відповідачка разом з дитиною була виписана позивачами з квартири батьків за адресою [ADDRESS]. В заяві на ім'я начальника управління-служби у справах дітей Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради відповідачка вказує, що позивачі налаштовують дитину проти матері та батька, знущаються над відповідачкою морально, жодним чином не беруть участь в житті онуки, приходять в зйомне житло у її відсутність. Зусилля фахівців Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради щодо налагодження доброзичливих відносин між сторонами та надання позивачам можливості спілкуватися з онукою, не призвели до позитивних результатів, оскільки при зустрічі за участю спеціалістів центру СССДМ сторони вдавалися у взаємні претензії, поводилися неврівноважено, що підтверджується листом від 29.12.2015 року. Відповідно до ч. 4 та 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З висновку Шевченківської районної у місті Дніпрі ради, органу опіки та піклування від 24.10.2016 року за № 13/15-352 вбачається наступне. [PERSON] пояснила, що дитина [PERSON] востаннє бачилась з дідусем та бабусею в травні 2016 року. І після цього дівчинка не бажає зустрічатися з ними. Дитина щотижня в суботу відвідує додаткові заняття з англійської мови. Орган опіки та піклування вважає за доцільне встановити порядок участі у вихованні та спілкуванні [PERSON] та [PERSON] з онукою [PERSON], кожної неділі з 14-00 до 17-00 в присутності матері [PERSON]. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до частин 9 та 10 статті 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Так, згідно зі ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення від спілкування та виховання. Вимогами ст. 18 СК України передбачені способи захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, припинення дій, які порушують сімейні права. Згідно до ст. 263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 СК України. В частині 2 статті 159 СК України закріплено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. ст. 2, 8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Оскільки дід, баба, як з боку батька, так і з боку матері є родичами дітей, батьки чи інші особи, з якими проживають діти, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, своїх прав щодо виховання онуків, правнуків. Суд вважає, що позбавлення позивачів права щодо їх участі у спілкуванні та вихованні малолітньої онуки може позбавити останню родинних зв'язків з бабою та дідом, любові та турботи з їхнього боку. Це узгоджується з приписами Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, в якій принциповим положенням є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи, тому суд дійшов висновку, що спілкування бабусі та дідуся з онукою не створюватиме перешкод у нормальному розвитку дитини. Разом з тим, суд бере до уваги, що у запропонований позивачами час дитина відвідує додаткові заняття, тому задоволення вимог щодо встановлення спілкування з 16-00 години п'ятниці до 19-00 години суботи щотижня буде суперечити інтересам дитини, тому вважає за можливе визначити порядок спілкування позивачів з онукою кожної неділі з 14-00 до 17-00, без обов'язкової присутності матері, оскільки як вбачається з наявної в матеріалах справи характеристики, дитина розвинена відповідно до свого віку, отже, не потребує постійної присутності матері. Обгрунтованою суд вважає також вимогу позивачів щодо проведення спільного відпочинку у літній період року протягом тридцяти днів безперервно для оздоровлення онуки, враховуючи загальну тривалість літніх канікул протягом трьох місяців, та ту обставину, що оздоровлення дитини узгоджується з вимогами законодавства щодо якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Суд не вбачає підстав для задоволення інших вимог позивачів, оскільки встановлення судом вищезазначених способів участі у вихованні дитини є достатнім способом захисту прав позивачів на участь у вихованні онуки та особисте спілкування з нею, а також в повній мірі відповідає віку дитини, її стану здоров'я та інтересам. Так, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. ст. 27 - 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та необхідність усунення перешкод позивачам у спілкуванні та вихованні онуки шляхом встановлення порядку спілкування з онукою [PERSON] за наступним графіком побачень, а саме: кожної неділі з 14-00 до 17-00, без обов'язкової присутності матері, та проведення спільного відпочинку у літній період року протягом тридцяти днів безперервно для оздоровлення онуки. Слід зазначити, що у разі зміни обставин, що мають істотне значення для вирішення питання щодо участі бабусі та дідуся у вихованні онуки, сторони не позбавлені можливості з урахуванням таких обставин звернутися до суду з позовом про визначення іншого способу участі у вихованні онуки та спілкуванні з нею.

Outcome: partial