Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

29 квітня 2014 року на розгляд до суду поштою надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу та понесених судових витрат. Представництво інтересів позивача за нотаріально посвідченими довіреностями здійснює [PERSON] ( а.с.5, 18). Представник позивача - [PERSON], незважаючи на належне повідомлення про час та місце судового розгляду, у судове засідання не прибула, посилаючись на складну політичну обстановку під час проведення АТО у Донецькій області у місті Горлівці, де вона проживає, та просила проводити розгляд справи у її відсутність. Крім того, [PERSON] 24 червня 2014 року на адресу суду було подано письмову заяву про згоду на ухвалення заочного рішення по справі. Враховуючи вищенаведене, суд вважає можливим провести розгляд у відсутність представника позивача.( а.с. 21,24,26,33) У позовній заяві від 24 квітня 2014 року зазначено, що 24 лютого 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено письмовий договір позики, за умовами якого позивач [PERSON] передав відповідачу 15 000 грн. зі строком повернення грошей до 21 квітня 2014 року. У встановлений договором строк відповідач не повернув позивачу позичені кошти, у зв'язку з чим останній був вимушений звернутися до суду з позовом. Посилаючись на положення статей 1046, 1049 Цивільного кодексу України, позивач [PERSON] просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики у сумі 15 000 грн. і понесені ним судові витрати у розмірі 243,60 грн. по сплаті судового збору при зверненні до суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання, незважаючи на належне повідомлення про час та місце судового розгляду справи, не прибув. ( а.с.29,32). 11 липня 2014 року відповідачем через канцелярію суду була подана письмова заява з долученням копії паспорта, згідно якої [PERSON] було зазначено про те, що він ознайомлений з позовною заявою та долученими до неї документами; договір позики від 24 лютого 2014 року він укладав і підпис на цьому договорі він визнає. Своє відношення до позовних вимог він бажає повідомити суду додатково після консультації у юриста; йому відомо про необхідність надання суду доказів на підтвердження своїх доводів. Крім того, він просив проводити розгляд справи 17 липня 2014 року у його відсутність та розцінювати його неприбуття у судове засідання, як і не повідомлення письмово свого відношення до позову, як визнання ним позову. ( а.с. 27,28). За станом на 05 серпня 2014 року додаткових пояснень на позов відповідачем [PERSON] на адресу суду не було подано. Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до переконання про наявність підстав для проведення розгляду справи у відсутність відповідача [PERSON], та враховуючи згоду позивача, суд вважає можливим відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України розглядати справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. Частина перша статті 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначає цивільно-правовий договір, як домовленість двох або більше сторін, спрямовану на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до вимог статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики, як встановлено статтею 1047 ЦК України, укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. Частиною другою цієї статті передбачено, що на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Представником позивача [PERSON] при прибутті у судові засідання було надано суду оригінал договору позики від 24 лютого 2014 року ( копія якого була долучена до матеріалів позовної заяви - а.с.3), зі змісту якої вбачається, що відповідач [PERSON] позичив у [PERSON] 15 000 ( п`ятнадцять тисяч) гривень, зобов'язавшись повернути зазначену суму до 21 квітня 2014 року включно. Оглядом судом представленого представником позивача оригіналу договору позики від 24 лютого 2014 року не встановлено на ній будь - яких записів позикодавця про повернення боргу або його частини. Знаходження оригіналу договору позики у представника позивача [PERSON] свідчить про те, що боргове зобов'язання до теперішнього часу не припинено. Зобов'язання, як зазначено в статті 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). У спірному правочині між [PERSON] та [PERSON] винятки з цього правила не встановлювались. Наслідки порушення договору позики врегульовані у статті 1050 ЦК України, приписами частини першої якої встановлено: якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Як наголошується в частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного статтею 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за звернення фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідачем [PERSON] не надано суду ніяких доказів того, що сума боргу у повному обсязі або частково була ним позивачу повернута. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що між [PERSON] та [PERSON] мало місце укладання договору позики, за умовами якого останній отримав грошові кошти, однак своєчасно не повернув суму позики і таким чином прострочив виконання грошового зобов'язання, у зв'язку з чим сума боргу на підставі вимог статті 1049 ЦК України підлягає стягненню у примусовому порядку. Відповідно до положень статті 88 ЦПК України документально підтверджені судові витрати позивача по оплаті судового збору стягуються з відповідача на його користь у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved