Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

30 березня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Ухвалою суду від 02 квітня 2018 року позовну заяву було залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви. 17 квітня 2018 року на виконання ухвали суду [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій усунув недоліки первісної заяви. Ухвалою суду від 19 квітня 2018 року було відкрите провадження у справі. Ухвалою суду від 22 серпня 2018 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено розгляд справи по суті. В обґрунтування вимог, позивач [PERSON] посилався на те, що на праві власності йому належить будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, м. Перещепине, вул. Котовського, будинок 112. Він набув право власності на будинок у відповідності до договору купівлі-продажу, укладеного 13 червня 2001 року, договір посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 458. В будинку зареєстровані: його дружина [PERSON] та дочка [PERSON], яка з листопада 2013 року в будинку не проживає, житловим приміщенням не користується. [PERSON] зазначив в заяві, що на підставі вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, відповідач [PERSON] може бути визнана такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням. Позивач посилався на те, що реєстрація відповідача перешкоджає реалізації його прав як власника житла, в звязку з чим, посилаючись на вимоги ст.ст. 316, 317, 391, 405 ЦК України, просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком, розташованим за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, м. Перещепине, вул. Котовського, будинок 112, та зняти її з реєстраційного обліку в примусовому порядку. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлена, в звязку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, м. Перещепине, вул. Котовського, будинок 112. Право власності позивача підтверджується договором купівлі-продажу від 13 червня 2001 року, договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 458. Встановлено, що в житловому приміщення зареєстровані: дружина позивача [PERSON] та дочка позивача [PERSON]. Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На підстав статті 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до статті 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. У відповідності до вимог статті 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод його права, хоч вони і не поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до довідки Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 27.03.2018 року № 226-д, в житловому будинку за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, м. Перещепине, вул. Котовського, будинок 112 зареєстровані: [PERSON], [INFO], дружина [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO] Встановлено, що з листопада 2013 року відповідач [PERSON] в будинку не проживає, житловим приміщенням не користується, в жилому приміщення її особисті речі відсутні, що підтверджується актом від 24 березня 2018 року, складеним за участю голови комісії депутата міської ради [PERSON] та членів комісії: [PERSON], [PERSON] На підставі частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік, не надала суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджають їй користуватися житловим приміщенням, суд приходить до переконання, що у відповідності до вимог частини 2 статті 405 ЦК України вона може бути визнаною такою, що втратила право користування спірним житлом, в звязку з чим, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Стосовно вимог пр. зняття відповідача з реєстраційного обліку, суд приходить лдо наступного. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації\~місця\~проживання\~особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Тобто спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», підзаконними нормативними актами, визначено позасудовий порядок вирішення і оформлення питань зняття з реєстрації місця проживання особи, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та інших органів державної влади. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи, що відноситься до компетенції органів Державної міграційної служби України, і суд не вбачає правових підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки у такий спосіб суд своїм рішенням всупереч вимог закону підмінив би юрисдикційну діяльність іншого органу державної влади. В звязку з наведеним, в задоволенні позову в зазначеній частині належить відмовити. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати в сумі 704,80грн. В звязку з вищенаведеним,

Outcome: partial