Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

30 січня 2017 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], в якому просив розірвати їх з відповідачем шлюб, зареєстрований 20 січня 2012 року виконавчим комітетом Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, актовий запис № 1. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 20 січня 2012 року перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого подружжя має сина [PERSON], [INFO]. Зазначив також, що погіршення сімейних стосунків з відповідачем призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з нею,відповідач не хоче розуміти сутності проблем сімї, не здатна підтримувати нормальну моральну атмосферу, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги та взаємодопомоги. Посилаючись на те, що подальше спільне життя не можливе, збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, відповідача та їх дитини, при цьому розірвання шлюбу подружжя, яке має малолітню дитину, у позасудовому порядку не передбачено сімейним законодавством, позивач вважав, що є підстави для розірвання шлюбу судом. У судове засідання позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не зявився. Представник позивача через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити. Відповідач, належним чином сповіщена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання також не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. Зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, час на примирення їй не потрібен, проти задоволення позову не заперечує. Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Як вбачається з долученого до матеріалів справи свідоцтва про шлюб серії І-ЖД №163259, виданого повторно 20.01.2012 року виконавчим комітетом Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], 20.05.1989року народження, перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12.01.2012 року виконавчим комітетом Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеській області, актовий запис №1. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на «Полякова» (а.с.4). Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO]. На підтвердження цього факту до матеріалів справи долучено копію свідоцтва про народження, виданого 26.11.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області (а.с.7). Вирішуючи спір, що виник між сторонами з сімейних правовідносин, суд виходить з такого. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до вимог ст.110 цього Кодексу, якою закріплено право одного з подружжя на подання позову про розірвання шлюбу. Обмеження права на подання позову, визначені ч.2 ст.110 СК України, судом не встановлені. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Досліджені матеріали справи дають підстави вважати, що подальше збереження шлюбу між позивачем та відповідачем суперечитиме їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, а також порушуватиме принцип добровільності шлюбу, визначений ст.24 СК України. Частиною 2 ст.114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, беручи до уваги те, що сімя фактично розпалася, [PERSON] з [PERSON] подружні стосунки не підтримує, при цьому розірвати шлюб у позасудовому порядку є не можливим, суд доходить висновку про те, що подальше збереження шлюбу не відповідатиме інтересам сторін та їх малолітнього сина, і тому вважає, що вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.79 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що при подачі позову, позивач сплатив судовий збір у розмірі 640грн. (а.с.1). Докази на підтвердження понесення позивачем інших витрат в матеріалах справи відсутні. За таких обставин, сплачений [PERSON] судовий збір у розмірі 640грн., підлягає стягненню з відповідача на його користь. З огляду на викладене,

Outcome: approved