Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

31.08.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] « Про визначення ідеальних часток у спільній сумісній власності, припинення права спільної сумісної власності та визнання права власності на частину земельної ділянки », вказуючи, що спірна земельна ділянка розташована за адресою : м. Харків, вул. Піщана, 7. На вказаній земельній ділянці розташований будинок № 7, 60\\100 частин якого з відповідними прибудовами, за життя належала її батьку [PERSON], який помер 27.09.2013 року. Інша частина жилого будинку належить відповідачу [PERSON] 29.12.2011 року на підставі рішення Харківської міської ради № 333\\09 від 23.12.2009 року, Управлінням Держкомзему у м. Харкові її батьку [PERSON] був виданий державний акт серії ЯЛ № 090213 на право власності на спірну земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану по вул. Піщана, 7 в м. Харкові, який був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 631010001000727 від 29.12.2011 року. Цільове призначення вказаної земельної ділянки є обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка ). Згідно вказаного акту спірна земельна ділянка належить її батьку [PERSON] та відповідачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Після смерті батька, вона звернулась до Шостої ХДНК з заявою про прийняття спадщини. Так як інший спадкоємець [PERSON], який є її братом та сином померлого, відмовився на її користь від спадкового майна, 25.06.2014 року державним нотаріусом Шостої ХДНК її було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом по спадковій справі № 591\\2013 від 09.10.2013 року, яке було зареєстровано в реєстрі за № 3-717. Відповідно до вказаного свідоцтва, спадщина, на яку видане вказане свідоцтво, складається з 60\\100 частин житлового будинку з прибудовами, що знаходиться на спірної земельної ділянці, у місті Харкові, вулиця Піщана буд. № 7. Вказаний об»єкт нерухомого майна був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на праві приватної власності на її ім.»я за реєстровим № 393236663101 від 25.06.2014 року. В видачі свідоцтва про право власності за заповітом на спірну земельну ділянку, її державним нотаріусом Шостої ХДНК було відмовлено, так як вона перебуває у спільної сумісної власності її померлого батька та відповідача [PERSON] За життя батька спірна земельна ділянка фактично була поділена між співвласниками, в розмірі, який відповідає їх часткам у власності вказаного житлового будинку, між ними склався відповідний добровільний порядок володіння та землекористування, відповідно до їх часток. При таких обставинах, позивач просить суд припинити право спільної сумісної власності між її батьком та відповідачем щодо спірної земельної ділянки, визначити ідеальні частки у спільній сумісній власності, визнавши на нею право власності на 60\\100 спірної земельної ділянки площею 0,600 га, без виділу вказаної частки в натурі, яка є спадковим майном після смерті її батька [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не прибула, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду письмову заяву в якої просила суд розглянути справи за її відсутності, свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі. ( а.с. 28) Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду письмову заяву в якої просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. ( а.с.а.с. 29-30 ) Представника третіх осіб : Шостої Харківської державної нотаріальної контори, Управління Держземагенства у м. Харкові в судове засіданні не прибули, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, з клопотаннями про відкладення розгляд справи до суду не звернулися. ( а.с. а.с. 24, 25 ) При таких обставинах суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю вказаних осіб. Ухвалою Дзержинського райсуду м. Харкова від 07.10.2015 року провадження у справі в частині позову [PERSON] до [PERSON] « Про визнання права власності на частину земельної ділянки » закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, у зв»язку з поданням позивачем заяви про зменшення позовних вимог у вказаній частині Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов про визначення ідеальних часток у спільній сумісній власності, припинення права сумісної власності на земельну ділянку, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової власності або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до приписів ст..ст. 368, 369, 372 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, розпоряджаються за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено домовленістю між ними чи законом. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок( крім багатоквартирного ), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника ( землекористувача ). Відповідно до ч. 1 п. г. ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, зокрема на підставі прийняття спадщини. Згідно ст.ст. 86-89 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності ( спільна часткова власність ), або без визначення часток учасників спільної власності ( спільна сумісна власність ). Земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає, зокрема за рішенням суду. Володіння земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Приписами ст.ст. 120, 131 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Громадяни України мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод, укладання яких здійснюється відповідно до\~ЦК України\~з урахуванням вимог ЗК України. В судовому засіданні дослідженням матеріалів справи встановлено, що спірна земельна ділянка розташована за адресою : м. Харків, вул. Піщана, 7. На вказаній земельній ділянці розташований будинок № 7, 60\\100 частин якого з відповідними прибудовами, за життя належала батьку позивача [PERSON], на підставі договору дарування від 25.05.1971 року, який було посвідчено державним нотаріусом Першої ХДНК та зареєстровано в реєстрі за № 7-639, який помер 27.09.2013 року ( актовий запис № 12753 від 28.09.2013 року, вчинений ВДРАЦ по місту Харкову реєстраційної служби Харківського МУЮ ). Інша частина жилого будинку в розмірі 40\\100 частин, належить відповідачу [PERSON] на підставі договору дарування від 18.04.1995 року, який було посвідчено державним нотаріусом Шостої ХДНК та зареєстровано в реєстрі за № 2-4327. Земельна ділянка площею 910 м-2 була зареєстрована за вказаним домоволодінням, на підставі рішення Дзержинського РВК м. Харкова № 20 від 26.07.1955 року. ( а.с.а.с. 4, 15-18, 11 ) Також в судовому засіданні встановлено, що 29.12.2011 року на підставі рішення Харківської міської ради № 333\\09 від 23.12.2009 року, Управлінням Держкомзему у м. Харкові її батьку [PERSON] був виданий державний акт серії ЯЛ № 090213 на право власності на спірну земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану по вул. Піщана, 7 в м. Харкові, який був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 631010001000727 від 29.12.2011 року. Цільове призначення вказаної земельної ділянки є обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка ). Згідно вказаного акту спірна земельна ділянка належить батьку позивача [PERSON] та відповідачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності, без визначення часток у спільній власності. ( а.с.а.с. 5-6, 12-14 ) Відповідно до копій свідоцтва про народження та укладення шлюбу позивач [PERSON] ( в дівочості « Єсипенко » ) [PERSON] народилася 19.12.1949 року в м. Харкові, її батьком записаний [PERSON]. ( а.с.а.с. 7, 8 ). З копії загальногромадянського паспорту позивача [PERSON] вбачається, що остання з 23.06.1992 року, зареєстрована та мешкає за адресою : м. Харків, вулиця Піщана, будинок № 7. ( а.с. 20 ). Після смерті батька [PERSON], позивач [PERSON] 09.10.2013 року звернулась до Шостої ХДНК з заявою про прийняття спадщини. Так як інший спадкоємець [PERSON], який є братом позивача та сином померлого, відмовився на користь позивача від спадкового майна, 25.06.2014 року державним нотаріусом Шостої ХДНК позивачу [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом по спадковій справі № 591\\2013 від 09.10.2013 року, яке було зареєстровано в реєстрі за № 3-717. ( а.с. 27 ) З оглянутої в судовому засіданні копії вказаного свідоцтва вбачається, що спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з 60\\100 частин житлового будинку з прибудовами, що знаходиться на спірної земельної ділянці, у місті Харкові, вулиця Піщана буд. № 7. Вказаний об»єкт нерухомого майна був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на праві приватної власності на ім.»я спадкоємця [PERSON] за реєстровим № 393236663101 від 25.06.2014 року. ( а.с.а.с. 9, 10 ) Також в судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] в видачі свідоцтва про право власності за заповітом на спірну земельну ділянку, державним нотаріусом Шостої ХДНК було відмовлено ( лист № 3136\\02-14 від 27.08.2015 року, так як земельна ділянка перебуває у спільної сумісної власності померлого [PERSON] та відповідача [PERSON] Позивачу з метою визначення часток земельної ділянки для подальшого нотаріального оформлення спадщини, які перебували у власності померлого [PERSON] та відповідача [PERSON], державним нотаріусом було рекомендовано звернутися до суду з відповідним позовом. ( а.с. 19 ). Аналізуючи викладене та приймаючи до уваги, що при набутті права власності на спірну земельну ділянку співвласники батько позивача [PERSON] та відповідач [PERSON] виходили з того, що у них будуть не рівні права на неї, а вона буде їм належати на праві спільної часткової власності, відповідно до часток у їх праві спільної часткової власності на розташований на земельній ділянці житловий будинок, суд приходить до висновку про визначення ідеальних часток у спільній сумісній власності співвласників - батька позивача [PERSON] та відповідача [PERSON], відповідно по 60\\100 частини та 40\\100 частин спірної земельної ділянки, що відповідно становить 0,600 га та 0,400 га земельної ділянки, з припиненням права спільної сумісної власності щодо вказаного нерухомого майна. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved