Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

29.10.2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить усунути їй перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS], шляхом виселення відповідача - [PERSON] із вказаної квартири без надання їй іншого приміщення; та вселити її у спірну квартиру. У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала, вважає їх законним та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі Позивачка [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить позов задовольнити, допитана в порядку ст.62 ЦПК України, суду пояснила, що вона є власником спірної квартири, яка належить їй на праві договору дарування від 25.12.2009 р. посвідченому приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON], реєстровий запис №2420, право власності зареєстровано у встановленому законом порядку, відповідачка по справі є дружиною померлого колишнього співвласника квартир [PERSON], яка поселилася до спірної квартири за його життя та намагалася оспорити договір дарування. Рішенням суду у задоволені вимог про визнання договору дарування відмовлено, але відповідачка перешкоджає їй користуватися спірною квартирою, добровільно виселитися не бажає, коли вона намагалася вселитися у спірну квартиру, відповідачка до квартири її не пускала, пояснюючи, що звільнить житлове приміщення тільки за рішенням суду. Відповідачка повторно до судового засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, отримавши виклик до суду згідно поштового повідомлення 29.01.2014 року, надіслала до суду заяву, в якій зазначила, що 14.02.2014 року їй знімуть гіпс, протягом чотирьох днів - до 18.02.20143 року вона забере свої речі з квартири та передасть ключі [PERSON] Враховуючи те, що дана заява відповідачки не містить клопотання щодо відкладання розгляду справи, документів. підтверджуючих наявність поважних причин щодо неможливості прийняти участь у судовому засіданні відповідачкою суду не надано, остання навіть не зазначила на яку частину тіла у неї накладено гіпс і чи перешкоджає це її явці до суду, позивачі наполягають на розгляді справи у відсутність відповідачки, згідно вимог ч.3 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки відповідача у судове засідання, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, у судовому засіданні 25.12.2013 року відповідачка заперечень за позовом не надала, суд розглянув справу й її відсутність. Третя особа [PERSON] до судового засідання не явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, звернулася до суду з заявою, в якій просить розглянути справу у її відсутність, позов задовольнити. Відповідно до ст. 10 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. ст. 234, 235 ЦПК України, суд розглядає в порядку позовного провадження спори про право та встановлення фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності прав. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши пояснення позивача, свідків [PERSON], [PERSON], які пояснили суду, що вони разом позивачкою ходили до спірної квартири, але відповідачка , відчинив двері , до квартири ї не пустила, тим самим відповідачка перешкоджає позивачеві в користуванні спірної квартири. до спірної квартири її не пускає, добровільно звільнити квартиру не бажає, ключів від спірної квартири у позивачки не має., повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги законні та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено: Відповідно до договору дарування від 25.12.2009 р. посвідченому приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON], реєстровий запис №2420, позивачу - [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS]. Право власності зареєстровано у встановленому законом порядку, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.01.2010 р. 28.10.2010 р. до вказаної квартири були прописані донька позивача - [PERSON] та онука - [PERSON]. Факт реєстрації вказаних осіб підтверджується Довідкою МКП «Основаніє» ЦОП №6 від 17.10.2013 р. №4001. Інші особи у спірній квартирі зареєстрованими не значаться. Колишніми співвласниками зазначеної квартири було померле подружжя [PERSON] - [PERSON] та [PERSON], які були зареєстровані в спірній квартирі до смерті. В листопаді 2010 р. [PERSON] звернувся до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON], треті особи: Восьма державна нотаріальна контора м. Запоріжжя, приватний нотаріус Запорізького нотаріального округу Запорізької області [PERSON], Орендне підприємство ЗМБТІ про визнання довіреності та договору дарування недійсним. 14.12.2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, [PERSON] поселилася до спірної квартири як дружина колишнього співвласника [PERSON], без реєстрації. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18.05.2012 р. позовні вимоги [PERSON] було задоволено. [INFO] [PERSON] помер. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 16.04.2013 р. рішення суду першої інстанції від 18.05.2012 р. було скасоване та ухвалене нове рішення відповідно до якого, у задоволенні позовних вимог про визнання недійсними довіреності та договору дарування - відмовлено. 17.06.2013 р. ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ касаційну скаргу [PERSON], як правонаступника [PERSON], відхилено. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають з підстав, передбачених законом , а також із дій громадян та організацій. Згідно із ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у різі його порушення або оспорювання. Відповідно до ст. 312 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача за договором виникає з моменту передання майна, а якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім*ї, інших осіб. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідачка [PERSON] проживає у спірній квартирі без реєстрації та дозволу власника, перешкоджаючи власнику [PERSON] користуватися спірною квартирою, обмежуючи у доступі до приміщення квартири, [PERSON] не є членом родини [PERSON], між останньою та відповідачем не виникали відносини, щодо користування, володіння чи розпорядження квартирою, зазначені обставини відповідачкою не спростовані, натомість тому, як вбачається з тесту заяви [PERSON], адресованої на адресу суду, сама [PERSON] фактично визнала факти свого проживання у спірній квартирі, наявності у квартирі своїх речей та документів та відсутності у позивачки ключів від дверей спірної квартири, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Безпідставне проживання відповідача у квартирі заважає позивачу, як власнику майна, у повній мірі реалізовувати своє право приватної власності щодо користування та володіння спірною квартирою На підставі викладеного,

Outcome: approved