Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

30 листопада 2017 року Путивльська районна державна адміністрація Сумської області (далі - Путивльська РДА) звернулася до суду з позовом, обґрунтовуючи його тим, що до служби у справах дітей звернулася неповнолітня [PERSON], [INFO] з заявою про позбавлення щодо неї батьківських прав її батьків: [PERSON] та [PERSON], відповідача у справі. Службою було встановлено, що протягом 2008-2009 років під час навчання неповнолітньої [PERSON] в Зінівському навчально-виховному комплексі та Путивльській загальноосвітній школі №2, адміністрація цих навчальних закладів неодноразово зверталася до служби у справах дітей Путивльської РДА з питання неналежного виконання [PERSON] батьківських обов'язків та систематичних пропусків дитиною навчальних занять без поважних причин. Під час навчання [PERSON] в період часу з 2008 року по 2015 рік в Путивльській загальноосвітній школі-інтернат І-ІІ ступенів відповідач рідко відвідувала дочку, навчанням та вихованням дитини не цікавилася, вихованням дитини займався її вітчим [PERSON] На даний час дитина навчається в Державному навчальному закладі «Глухівське вище професійне училище», при цьому матір дитини з родиною не проживає, веде аморальний спосіб життя, не займається вихованням дочки, кілька разів з'являлася у навчальному закладі у нетверезому стані. Не зважаючи на неодноразові попередження служби у справах дітей про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків, відповідач належних висновки не зробила: ухиляється від виконання передбачених законодавством обов'язків по догляду, вихованню та утриманню своєї неповнолітньої дитини, не здійснює її лікування, не забезпечує її належним харчуванням, разом з родиною не проживає, нерегулярні аліменти, які на утримання дочки сплачує її батько, витрачає не за призначенням. При цьому, відповідач не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, веде аморальний спосіб життя, систематично зловживає алкоголем, перебуває на «Д»-обліку у лікаря-нарколога, протягом 2016-2017 років притягувалася до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1-3 ст. 178 КУпАП. Враховуючи викладене просять позбавити відповідача батьківських прав, як такої, що ухиляється від виховання обов'язків по вихованню своєї дитини та стягнути з неї аліменти на утримання дочки в розмірі ? частки від всіх видів її доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дочкою повноліття, а стягнення аліментів проводити на рахунок дитини. Крім того, 05.12.2017 [PERSON] звернувся до суду з позовом, який обґрунтовував тим, що з 15.04.2005 по 19.07.2007 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають дочку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу проживає з ним. Після припинення шлюбних відносин відповідач життям та здоров'ям дочки не цікавиться, матеріальної допомоги на її утримання не надає, рідко відвідує дитину в навчальному закладі, не забезпечує її необхідним приладдям, одягом, взуттям. Службою у справах дітей проведено обстеження житлово-побутових умов родини позивача, за результатами якого встановлено, що для дитини створені необхідні умови для проживання та виховання. Посилаючись на зазначене, просив позбавити відповідача батьківських прав відносно її дочки [PERSON] Ухвалою Путивльського районного суду від 26.12.2017 продовжено судовий розгляд справі на підставі ст.ст.19, 274 ЦПК України в порядку загального позовного провадження 12 січня 2018 року справу прийнято до провадження судді Крєпкого С.І. у зв'язку з проведенням повторного автоматичного розподілу справи. Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 19.01.2018 вимоги за вищевказаними позовами об'єднано в одне провадження. В судовому засіданні представник позивача та позивач позов підтримали. Представник позивача крім того, просила врахувати, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач в судове засідання не з'явилася, відзиву на позов не направила, в підготовче засідання викликалася неодноразово, про час та місце розгляду справи по суті повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. В силу ч.3 ст.223 ЦПК України справа розглядалась за відсутності позивача. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є матір'ю неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7, 71). Протягом 2007-2009 років під час навчання неповнолітньої [PERSON] в Зінівському навчально-виховному комплексі та Путивльській загальноосвітній школі № 2, адміністрація цих навчальних закладів неодноразово зверталася до служби у справах дітей Путивльської РДА з питання неналежного виконання [PERSON] батьківських обов'язків та систематичних пропусків дитиною навчальних занять без поважних причин (а.с. 9, 12-14, 16, 17-19, 23). Під час навчання [PERSON] в період часу з 2008 року по 2015 рік в Путивльській загальноосвітній школі-інтернат І-ІІ ступенів відповідач рідко відвідувала дочку, навчанням та вихованням дитини майже не цікавилася, вихованням дитини займався її вітчим [PERSON] (а.с. 24). З вересня 2016 року [PERSON] навчається в Державному навчальному закладі «Глухівське вище професійне училище»,. Матір дитини не приділяє належної уваги до виховання доньки, не цікавиться умовами її проживання та успіхами. Дитина виховується вітчимом [PERSON] у с. Харівка Путивльського району Сумської області, її матір проживає окремо (а.с. 25, 34). Малолітня [PERSON] навчається в 7 класі Путивльської загальноосвітньої школи-інтернат (а.с. 74). З акту обстеження житлово-побутових умов родини [PERSON] від 21.08.2017 вбачається, що [PERSON], відповідач у справі, не проживає разом з родиною, яка складається з її колишнього чоловіка [PERSON] та двох дітей: [PERSON] і [PERSON]. В сім'ї частково створені умови для проживання та виховання дітей (а.с. 27). [PERSON] проживає в с. Харівка Путивльського району Сумської області, зареєстрований разом з [PERSON], яка за місцем реєстрації не проживає, [PERSON] та дочкою [PERSON], за місцем проживання характеризується позитивно, зарекомендував себе як ввічлива та порядна людина, користується повагою та авторитетом односельців, відноситься з повагою до людей похилого віку, в сім'ї та побуті поводиться належним чином (а.с. 75, 78). [PERSON] неодноразово попереджалася про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків, але належних висновків не зробила (а.с. 11, 44, 47). Відповідач зареєстрована в с.Харівка Путивльського району, але не проживає. За місцем реєстрації характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, раніше судима, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, на протязі 2017 року притягувалася до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1-3 ст. 178, ст. 185 КУпАП, отримує нерегулярні аліменти, які на утримання дочки [PERSON] сплачує її батько (а.с. 29, 38, 39, 41). З висновку психолога з питань ставлення дитини до батьків, ступеня розвитку між ними родинних зв'язків (а.с. 35) вбачається, що через недбале ставлення матері дитина [PERSON] не ходила в дитячий садок і пропустила перший клас школи, її вихованням займається вітчим, який завжди допомагає та підтримує її, до нього дитина приязно і тепло ставиться. Зв'язок з матір'ю ситуативний: нерегулярно спілкуються по телефону, між ними часто виникають конфлікти та суперечки, в зв'язку з чим дитина прагне уникати зустрічей з нею, проте не має ворожого ставлення до неї, хоча вважає неприпустимим своє проживання з нею через ведення аморального способу життя. Матір не цікавиться навчанням дочки, її умовами проживання, дозвіллям та матеріальним становищем. Враховуючи добровільне бажання [PERSON] та піклуючись про її психологічний комфорт, практичний психолог вважав доцільним залишити дитину під під опікою вітчима. З письмових пояснень дитини [PERSON] від 15.09.2016 (а.с. 26) видно, що її матір [PERSON] проживає окремо від дочки, залишила жити її з вітчимом, не приймає участі в її житті, вихованні, не забезпечує її матеріально. Заявою від 29.08.2017 [PERSON] вернулася до служби у справах дітей Путивльської РДА з проханням вирішити питання щодо позбавлення її батьків батьківських прав відносно неї, оскільки вони не здійснюють її належного догляду, не цікавляться її життям та здоров'ям, не допомагають матеріально (а.с. 33). Згідно психолого-педагогічної характеристики від 05.10.2017 (а.с. 104) дитина [PERSON] виховується в неповній сім'ї, її батьки розірвали шлюб, взаємовідносини в родині складні і напружені. Матір дитини навчанням та вихованням дочки з вересня 2017 року цікавиться виключно в телефонному режимі, в школі її не провідувала, зустрілася з дочкою 03.10.2017 під час екскурсії класу до стадіону «Електрон», розмова тривала близько п'яти хвилин. В письмових поясненнях від 20.10.2017 дитина [PERSON] пояснила, що її матір нею не займається, не допомагає матеріально, в школі не буває, дитина бажає зміни матір'ю способу життя (а.с. 125). Комісія з питань захисту дитини Путивльської РДА рішенням від 19.10.2017 вважала доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до її неповнолітньої дитини [PERSON] (а.с. 46). Згідно з висновками від 06.11.2017 та 10.11.2017 Путивльська РДА як орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 76-77, 126-127). Свідок [PERSON] - голова Зінівської сільської ради Путивльського району Сумської області, суду показав, що [PERSON] сім'єю не займається і не проживає, дітей не бачить, пор них не турбується, зловживає спиртними напоями, постійно п'яна, веде себе неадекватно, відбувала в сільській раді покарання у виді громадських робіт за рішенням суду. Дітей виховує [PERSON] Свідок [PERSON] - депатут Зінівської сільської ради, суду показав, що знає [PERSON] близько трьох років. Зловживає спиртними напоями, дітьми не займається, в п'яному вигляді агресивна і неадекватна, її всі бояться. Коли з'являється ображає своїх дітей нецензурною лайкою, влаштовує скандали в сім'ї, внаслідок чого викликалася поліція. Свідок [PERSON] суду показала, що є дружиною брата позивача [PERSON] Відповідач веде аморальний спосіб життя, дітьми не займається, розмовляє нецензурною лайкою, влаштовує скандали. Діти повністю знаходяться на утримання позивача, а вони з чоловіком допомагають. Діти приходять до них на вихідних, вони даютьїм теплі речі. Свідко [PERSON], соціальний педагог Путивльської загальноосвітньої школи-інтернат, суду показала, що старша донька відповідача [PERSON] навчалась в Путивльській загальноосвітній школі-інтернат, а [PERSON] навчається зараз. До школи дітей приводив [PERSON]. На батьківських зборах також був присутній позивач. Мати бачила, тільки коли Люда вчилась. Відповідач стала цікавитись дітьми після жовтня 2017 року, телефонувала. [PERSON] не хоче з нею розмовляти, нервує, переживає, спілкуватись не хоче, каже, що мати п'є. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з п.п.15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до переконливого висновку, що дійсно [PERSON], яка є матір'ю неповнолітніх дітей [PERSON] і [PERSON], самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню своїх дітей, не спілкується з ними, матеріальної допомоги не надає, не забезпечує необхідних умов життя, навчання та виховання своїх неповнолітніх дітей, ухиляється від їх виховання, які протягом тривалого часу проживають окремо і виховуються вітчимом та батьком [PERSON], долею дітей не цікавиться, свідомо нехтує своїми обов'язками що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Крім того, згідно з ч.ч.2, 3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене, оскільки відповідач не надає своїй дочці [PERSON] необхідної матеріальної допомоги, хоча є працездатною особою, тому суд вважає необхідним стягнути з неї аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини їх заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку до досягнення дочкою повноліття. В силу ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача 1280 грн. судового збору в дохід держави, а також 640 грн. судового збору на користь [PERSON]

Outcome: approved