Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

8 вересня 2021 року орган опіки та піклування Липоводолинської селищної ради звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтовує такими обставинами. Починаючи з трирічного віку малолітній [PERSON] , [INFO] , постійно проживає та знаходиться на утриманні своєї тітки [PERSON] , яка займається його вихованням, проявляє турботу про його фізичний та духовний розвиток, докладає зусиль для забезпечення його всім необхідним. На даний час він навчається в першому класі Липоводолинської спеціалізованої школи I-III ступенів. За місцем проживання [PERSON] створено належні умови для його виховання та розвитку, мається місце для його навчання вдома. Крім того, [PERSON] виявила бажання стати опікуном малолітнього [PERSON] . Батьки дитини, [PERSON] та [PERSON] , тривалий час ухиляються від виконання покладених на них батьківських обов`язків, не беруть участі у вихованні дитини, не провідують його, не цікавляться здоров`ям дитини, його успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримують сина. Орган опіки та піклування зазначає, що мати дитини відмовилася від сина відразу після його народження, взагалі не переймається його долею та не підтримує жодних зв`язків із ним. Батько дитини, [PERSON] , власноручно написав заяву, в якій не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON] та призначення дитині опікуном його рідну сестру [PERSON] . Розпорядженням голови Липоводолинської районної державної адміністрації від 6 листопада 2020 року малолітньому [PERSON] надано статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, розпорядженням від 18 листопада 2020 року дитині призначено опікуна - [PERSON] . Зазначені обставини свідчать про те, що відповідачі не піклуються про сина, не проявляють зацікавленості в його подальшій долі, не переймаються його станом здоров`я, не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують харчуванням, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову його виховання. У зв`язку з викладеним позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON] та призначити йому опікуном [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов. [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов. Пояснила, що її брат [PERSON] та [PERSON] ніколи у шлюбі не перебували, і з`явилася остання у їхній сім`ї за декілька місяців до народження [PERSON] . Через два місяці після народження дитини матір покинула його у лікарні м. Зіньків, звідки дитину довелося забирати [PERSON] . Після цього [PERSON] постійно проживав по [ADDRESS] разом з нею, її братом [PERSON] та бабою. Після того, як [PERSON] почали водити до дитячого садочка, він став проживати у її сім`ї по [ADDRESS] , де вона проживала зі своїм чоловіком та дочкою. На цей час вона сприймає [PERSON] як свого сина і бажає, щоб він виховувався у її сім`ї. За весь час проживання дитини з нею його матір жодного разу не провідувала його та не цікавилася його долею. Батько інколи спілкується з сином, але не проявляє жодного інтересу до [PERSON] та не проти того, щоб його позбавили батьківських прав. Відповідачі до суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Тому, зважаючи на згоду позивача на розгляд справи у заочному порядку, підтримання ним позовних вимог, відсутність відповідачів та відзивів на позов, суд вважає можливим розглянути цивільну справу у заочному порядку та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] в с. Русанівка Липоводолинського району Сумської області, його батьками є [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7, 9, 11). [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] (а.с. 7). Із відповіді виконавчого комітету Зіньківської міської ради від 9 вересня 2021 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована по [ADDRESS] , 9 березня 2021 року документована паспортом громадянина України (ІD): [NUMBER] , виданий сервісним центром №5339 (а.с. 43). У період із 2017 року по 2020 рік малолітній [PERSON] був вихованцем Русанівського закладу дошкільної освіти «Калинка». Із характеристики, виданої вказаним закладом вбачається, що батьки [PERSON] залиши його без батьківського піклування, не цікавилися його вихованням, не виявляли інтересу до життя сина, батьківські збори не відвідували, вихованням займалася його тітка (а.с. 17). Відповідно до довідки Липоводолинської спеціалізованої школи I-III ступенів Липоводолинської селищної ради Сумської області від 2 вересня 2021 року вбачається, що малолітній [PERSON] навчається в першому класі цього навчального закладу (а.с. 30). Згідно з висновком про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини, наданого 2 листопада 2021 року Липоводолинським центром первинно медико-санітарної допомоги та результатів огляду № 17519837 від 29 жовтня 2020 року, [PERSON] має задовільний загальний стан здоров`я (а.с. 19-20). Відповідно до характеристики, наданої 12 травня 2021 року старостою Русанівського старостинського округу Липоводолинської селищної ради, [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] , але фактично там не проживає. На даний час офіційно не працює, неодружений, має малолітнього сина [PERSON] , мати від якого відмовилася. Участі у вихованні та догляді за сином не приймає, фінансово та матеріально дитину не забезпечує. Характер не урівноважений, має проблеми з законом. На обліку в службі зайнятості як безробітний не перебуває (а.с. 18, 22). 28 липня 2021 року [PERSON] власноручно написано заяву, яку адресував Липоводолинському районному суду Сумської області, у якій він вказує, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] та призначення дитині опікуном його тітку [PERSON] (а.с. 31). Розпорядженнями голови Липоводолинської РДА Сумської області № 178-ОД та № 186-ОД від 6 та 18 листопада 2020 року малолітньому [PERSON] надано статусу дитини, позбавленої батьківського піклування та призначено опікуном [PERSON] (а.с. 28, 29). Із 20 червня 2015 року [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , зареєстрована та разом із дочкою [PERSON] , 2015 року народження, проживає по [ADDRESS] . Працює кондитером у фізичної особи-підприємця [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 18 травня 2021 року, складеного комісією у складі начальника відділу «Служба у справах дітей» Липоводолинської селищної ради Костян Л.Ю. та інших, малолітній [PERSON] проживає разом зі своєю тіткою [PERSON] , її чоловіком та дочкою у двокімнатному будинку, у якому створені усі санітарно-гігієнічні умови для проживання, навчання та дозвілля дітей. У сім`ї дружні родинні відносними, малолітній [PERSON] у гарних стосунках з опікуном ( а.с.23). Відповідно до висновку Липоводолинської селищної ради від 27 серпня 2021 року доцільним є позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їхнього малолітнього сина [PERSON] (а.с. 26). Згідно з поданням Липоводолинської селищної ради від 27 серпня 2021 року орган опіки та піклування вважає доцільним призначити малолітньому [PERSON] йому опікуном його тітку [PERSON] (а.с. 29). Рішенням виконавчого комітету Липоводолинської селищної ради від 27 серпня 2021 року № 155 вирішено доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їхнього малолітнього сина [PERSON] , та призначити дитині опікуном його тітку [PERSON] (а.с. 25). Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з положеннями абз. 3 ч. 2 ст. 3 СК України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до вимог ст. 150 СК України виховання, піклування, забезпечення фізичного, духовного та морального розвитку дитини, забезпечення здобуття нею освіти є прямими обов`язками батьків. Згідно зі ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Стаття 165 СК України передбачає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суть позовних вимог зводиться до того, що батьки не беруть участь, не цікавляться вихованням та розвитком малолітнього сина, а тому ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Із матеріалів справи, пояснень представника позивача, третьої особи вбачається, що ставлення батьків до свого сина не є прихильним, воно жодним чином не спрямоване на налагодження будь-яких зв`язків з ним, має ознаки свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов`язками відносно малолітнього [PERSON] . Оскільки жодних поважних причин такої поведінки матері та батька, матеріали справи не містять, суд розцінює таке ухилення від виховання дитини, як їх винну поведінку. Крім того, суд враховує і ту обставину, що знаючи про наявність у суді справи про позбавлення батьківських прав, відповідачі жодного разу не з`явилися до суду, про причини своєї неявки не повідомили, відзиву на позов, у якому вправі були викласти свої заперечення, суду не надали. Зазначена процесуальна поведінка також вказує на те, що відповідачі не зацікавлені у реалізації своїх батьківських обов`язків. У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку про необхідність позов задовольнити та позбавити обох батьків дитини батьківських прав, що буде сприяти якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років із 1 липня 2021 року становить 2510 грн. Враховуючи, як того вимагають положення ч. 1 ст. 182 СК України, матеріальне становище дитини, платників аліментів (відсутні відомості про інших утриманців, працевлаштованість, стан здоров`я), та

Outcome: approved