Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

29 грудня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Позовна заява мотивована тим, що позивач перебував у шлюбі з [PERSON] ою. Позивач є власником квартири [ADDRESS] . Колишня дружина не мешкає в квартирі з 12 грудня 2019 року, забрала свої особисті речі. Добровільно знятись з реєстрації відмовляється. Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причину неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала. Суд, враховуючи думку позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на праві особистої приватної власності [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] згідно договору дарування, посвідченого нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Шкицькою Ю.А. 24.04.2015 року за р.№ 1-1171, що відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У вищевказаній\~квартирі зареєстровано\~місце проживання,\~зокрема, [PERSON] , [INFO] , (з 01.02.2016 року), що підтверджується відомостями відділу реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Павлоградської міської ради від 31.12.2020 року №1859; довідкою комунального підприємства Міський інформаційно-розрахунковий аналітичний центр Павлоградської міської ради від 24.12.2020 року №8673. Відповідно до акту від 17.12.2020 року, складеного головою ОСББ «Войнової,6» Периковою М.А., та підписаного сусідами [PERSON] , [PERSON] , у квартирі [ADDRESS] зареєстрована, проте не проживає [PERSON] , 1989 року народження, з 12 грудня 2019 року по теперішній час. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї, як зазначено у частині другій статті 64 ЖК УРСР. Відповідно до статті 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі статтею 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника квартири користуватись жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за умови, що така особа є членом сім`ї власника житлового приміщення, власник житлового приміщення надавав згоду на вселення такої особи, як члена сім`ї. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на викладене, враховуючи, що [PERSON] користувалась спірним жилим приміщенням на правах члена сім`ї власника квартири, та такі обставини, які були підставою для реєстрації, припинились після розірвання шлюбу, окрім того, відповідач за місцем реєстрації фактично не проживає, тобто, відсутній достатній та триваючий зв`язок із конкретним місцем, власник квартири має намір користуватись й розпоряджатись ним, суд дійшов висновку про те, що право користування відповідача чужим майном, припинилось, а тому існують підстави для задоволення позову.

Outcome: approved