Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

31 липня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом та просить\~визнати [PERSON] батьком дитини [PERSON] , зобов`язати Глухівський міськрайонний відділ ДРАЦС внести зміни до актового запису про народження [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також аліменти на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років. Мотивує свої вимоги тим, що з лютого 2019 року проживала з відповідачем як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу. 01.06.2019 відповідач поїхав у відпустку додому і припинив спілкування. [INFO] народився спільний з відповідачем син [PERSON] . Проте, оскільки вони не перебували у шлюбі, відомості про батька дитини були записані відповідно до правил, визначених ч. 1\~ст. 135 СК України. Відповідач дитини не визнає, матеріальної допомоги не надає, можливість сплачувати аліменти має, оскільки є військовослужбовцем. Ухвалою судді від 28 серпня 2020 року у справі відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Від представника Глухівського міськрайонного\~відділу державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Північно-Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Суми)надійшла заява про розгляд справи без її участі (а.с. 31). 22 вересня 2020 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій останній зазначає, що позов не визнає. Однак, згоден пройти експертизу ДНК, якщо це потрібно для підтвердження факту батьківства (а.с. 32). Також 22 вересня 2020 року від відповідача надійшло клопотання про призначення молекулярно-біологічної, генетичної експертизи (а.с. 33). Ухвалою суду від 29 вересня 2020 року задоволено клопотання відповідача та призначено по справі судову молекулярно-генетичну експертизу. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити позов. Представник відповідача повідомив, що [PERSON] позов визнає в частині визнання його батьком [PERSON] , в решті вважає його передчасним, оскільки стягнення аліментів є неможливим до внесення змін до актового запису про народження дитини. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, безпосередньо дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON] народився [INFO] в м. Глухів Сумської області, про що складено відповідний актовий запис № 234. В графі мати зазначена [PERSON] , батько [PERSON] (а.с. 15). Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження вбачається, що відомості про батька дитини зроблено відповідно до ч. 1\~ст. 135 СК України (а.с. 18). Згідно з довідкою про склад сім`ї (а.с. 16) позивач [PERSON] проживає з батьками, донькою сином [PERSON] та братом. За результатами проведення судово-медичної експертизи молекулярно-генетичним дослідженням встановлено, що біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено (а.с. 53-56). Відповідно до\~ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1\~ст. 135 цього Кодексу. Згідно з ч. 1\~ст. 135 СК України\~при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено\~наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5\~та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства є підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.4. Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорювання батьківства» (Калачова проти Російської Федерації, № 3451/01, від 7 травня 2009 року). Аналізуючи в сукупності доводи сторін та матеріали справи, наявні письмові докази, визнання в цій частині позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт батьківства [PERSON] стосовно дитини [PERSON] , а тому маються законні підстави для винесення рішення про задоволення позову в цій частині. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів слід зазначити наступне. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статей\~150, 180 Сімейного кодексу України батьки\~зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно положень статті 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, відповідач як батько зобов`язаний матеріально утримувати свою дитину, забезпечивши її мінімально необхідними благами, які потрібні для її життя та виховання, тому в цій частині позов також слід задовольнити, стягнувши з [PERSON] на утримання сина на користь матері аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. У відповідності із ч. 2\~ст. 91 Сімейного кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті\~84\~та статей\~86 і\~88\~цього\~Кодексу. Згідно з ч. 2 та ч. 4\~ст. 84 Сімейного кодексу України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Вирішуючи питання щодо стягнення аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років, суд виходить із того, що відповідач є працездатною особою, щодо суми аліментів не заперечував, доказів неможливості сплачувати аліменти на утримання матері дитини не надавав, а позивач натомість перебуває у декретній відпустці, отримує відповідні державні виплати на дитину, здійснює догляд за нею, у зв`язку із чим суд з огляду на матеріальне становище та стан здоров`я платника аліментів приходить до висновку про задоволення позовних вимог також і в цій частині\~в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно на її утримання до досягнення дитиною трьох років. При цьому суд не погоджується з позицією відповідача щодо передчасності стягнення аліментів, позаяк даним рішенням суду встановлено його батьківство у відношенні малолітнього [PERSON] , природа аліментів пов`язана саме із фактом батьківства, а не внесенням відомостей до актового запису про народження дитини. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України, визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Вирішуючи питання про стягнення судового збору, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до статті 141\~ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Тому відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1 680 грн.. Згідно з ч. 2\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На підтвердження розміру витрат на правову допомогу позивачем представлено суду Договір про надання правничої допомоги № 17-07/20, акт здачі-приймання робіт (наданих послуг), квитанцію до прибуткового касового ордеру на суму 600 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved