Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

30.07.2019 року позивач звернулась з позовом в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] та визнати за нею право власності на присадибну земельну ділянку площею 0,0608 га розташовану по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.11.1999 року відповідачі продали позивачу житловий будинок [ADDRESS] . При цьому, 11.11.1999 року було укладено договір купівлі-продажу № 4700 в Первомайській філії Південної Товарної Біржі. Вказаний договір був зареєстрований 27.01.2000 року за реєстровим № 7141 в Первомайському МБТІ. Однак, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня інформація про реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно за позивачем, в зв`язку з чим вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Крім того, вказаний житловий будинок знаходиться на присадибній земельній ділянці площею 0,0608 га, яка розташована по [ADDRESS] і відповідно до Державних актів на право власності на земельну ділянку, виданих на підставі рішення виконкомом Первомайської міської ради від 25.01.1994 року за №10 належить [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині, за кожною. А так як до позивачки перейшло право власності на житловий будинок, то відповідно і земельна ділянка повинна належати їй. В судове засідання позивачка не з`явилась, а її представник адвокат Доров А.О. надав заяву про розгляд справи у відсутність його та позивачки, позов підтримує і просить його задовольнити. Згоден на заочний розгляд справи. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, хоча про розгляд справи були повідомлені належним чином, відзиву із запереченнями проти позову не надали. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Ст. 81 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Із копії договору купівлі-продажу нерухомого майна №4700 укладеного 11.11.1999 року на Первомайській філії Південної Товарної Біржі видно, що [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купила житловий будинок [ADDRESS] . Житловий будинок зареєстрований в Первомайському МБТІ за реєстровим №7141 та записаний в реєстрову книгу № 23 стор. 149 від 27.01.2000 року, про що стоїть відмітка на договорі купівлі-продажу № 4700. Із ст. 227 ч. І ЦК України (в редакції 1963 року) вбачається, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього кодексу). Згідно ст. 224 ЦК України (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 47 ч.2 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, що підтверджуються письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. На підставі викладеного, з урахуванням відсутності заперечень проти позову, суд знаходить доведеними і такими що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання права власності за позивачкою на житловий будинок з надвірними спорудами на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 11.11.1999 року. Відповідно до Державних актів на право власності на земельну ділянку, виданих на підставі рішення виконкомом Первомайської міської ради від 25.01.1994 року за №10 земельна ділянка площею 0,0608 га, яка розташована по [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині, кожній, і на ній знаходиться житловий будинок з надвірними спорудами, належний [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 11.11.1999 року. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). На підставі викладеного, з урахуванням відсутності заперечень проти позову, суд знаходить доведеними і такими що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання права власності за позивачкою на присадибну земельну ділянку.

Outcome: approved