Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

9 квітня 2014 року позивач в особі представника Сафір Ф.О. звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором в сумі 19647,14 гривень та судових витрат в сумі243,60гривень. В судове засідання представник позивача не прибув, звернувся з заявою в якій просив справу розглянути за його відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягає. В позовній заяві представник позивача вказав, що відповідно до укладеного договору № LGXRRX14740074 від 14.07.2007 року [PERSON] 14.07.2007 року отримав кредит у розмірі 2001,52 гривні, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За твердженням в позовній заяві в порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Посилаючись на ст. .1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань відповідно до тексту позову за кредитним договором відповідач станом на 23.01.2014 року має заборгованість - 19647,14 гривень, яка складається з наступного: 1596,10 гривень - заборгованість за кредитом; 8320,18 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8319,09 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень - штраф (фіксована частина). 911,77 гривень - штраф (процентна складова), та додав до позову розрахунок заборгованості за кредитом , виходячи з суми тіла кредиту в 2001,60 гривень, наданого строком на 12 місяців - з 14.07.2007 року по 14.07.2008 року включно. Також позивач вказав, що відповідно до п.9 ст.110 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Тому позов було подано за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача, а саме до Біловодського районного суду Луганської області, так як останнім відомим ПАТ КБ «Приватбанк» місцем реєстрації відповідача, є: [ADDRESS] області, за цією адресою відповідач є зареєстрованим, але там не проживає. Судом були використані всі можливості, виходячи з об'єктивних обставин, які склалися , для виклику відповідача в судове засідання на час винесення рішення у справі. Однак відповідач в судове засідання не прибув, відповідно до повернутої до суду кореспонденції за адресою своєї реєстрації не проживає, позивач не здійснив виклику відповідача через засоби масової інформації за пропозиціями суду, у зв'язку з чим судом винесена ухвала про винесення заочного рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги можуть бути задоволеними частково, виходячи з наступного: Судом не заперечується, що відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України за договором позики передбачено повернення боргу (позики) частинами (в розстрочку). В цьому випадку, якщо позичальник порушить строк повернення наступної частини позики, то це дає право позикодавцю вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася і належних йому відсотків. Згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Правила щодо сплати процентів від суми позики містяться в статті 1048 ЦК України. Розмір і порядок отримання процентів встановлюється договором, в разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повергнення позики. Таким чином, законом передбачено право позикодавця на одержання від позичальника суми позики та винагороди (процентів за користування позикою) у разі, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до ухвали суду, в якій було зазначено про наявність стягнення за особливим рішенням Біловодського районного суду - за судовим наказом від 27 серпня 2008 року з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом 1656,30 гривень, заборгованості за процентами в сумі 1159,35 гривень, заборгованості по комісії 323,16 гривень, пені в сумі 45,67 гривень за вищевказаним спірним кредитним договором, або на загальну суму 3184,48 гривень( а . с. 18), представник позивача (а.с. 40) надав виписку з розрахункового рахунку № [NUMBER] , починаючи з 03.08.2007 року по 07.08.2009 року на погашення боргу на загальну суму 1387,24 гривні( з всієї суми за випискою - 2774,48 гривень - як погашення заборгованості за кредитом) , з якої пеня склала суму 358,22 гривень. Однак суд, виходячи з положень ст. 10,11 ЦПК України та меж заявлених позовних вимог, ст. 599-6-1,604-609 ЦК України зобов'язаний прийняти законне та обґрунтоване рішення, виходячи з того, що 14 серпня 2008 року сплинув строк дії договору, у зв'язку з його частковим невиконанням відповідачем 27 серпня 2008 року було видано судовий наказ, який має силу виконавчого документа , але він не був витребуваним позивачем для примусового виконання. В наступному позивачем не враховано наявності судового рішення у справі за спірним кредитним договором, тому представником позивача надалі було зроблено розрахунок боргу перед позивачем відповідачу без врахування стягнутої суми боргу за тілом кредиту в розмірі 1656,30 гривень та процентів (відсотків) в розмірі 1159,35 гривень( за поданим розрахунком на обороті а.с. 6 - нарахованих 1033,75 гривень), що не відповідає заявленим до стягненням сум заборгованості за процентами. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2014 року № 5( зі змінами та доповненнями від 07.02.2014 року) зобов'язання припиняються з підстав, передбачених договором або законом( частина перша ст. 598 ЦК), такими підставами є зокрема такі, які зазначені в ст. 599-601,604-609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора , яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору , не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України. Але суд не знаходить підстав для стягнення суми заборгованості за процентами в розмірі 8320,18 гривень , тому що ця сума перевищує ту суму ( без врахування не заявленої до стягнення суми 3 % річних та індексу інфляції), які не сплачені відповідачем позивачу навіть в разі не застосування відповідачем строку позовної давності, і ця сума підлягає зменшенню судом до її можливої як реальної суми в 5500 гривень як сума не отриманих процентів , та яку неможливо наразі обчислити більш точно за відсутності розрахунку, як не поданого позивачем у справі( з врахуванням раніше прийнятого рішення у справі та наданого розрахунку без врахування його наявності). Окрім того, сума пені в розмірі 8319,09 гривень за несвоєчасне виконання за договором може бути зменшеною до 100 гривень, тому що позивач тривалий час не звертався з позовом про стягнення пені і ця сума може бути зменшеною судом за правилами ч.3 ст.551, ч.2 ст. 616 ЦК України. За цих же підстав не можуть бути стягнути і суми штрафів, які вказані в позовній заяві. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню проценти в розмірі 5500 гривень та 100 гривень пені, в іншій частині позовні вимоги не можуть бути задоволеними за їх безпідставністю. На основі викладеного,

Outcome: approved