Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

2 вересня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 1,9183 га, яка розташована на території Паланської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВН № 080668, виданий 28 лютого 2003 року Томашпільської районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Томашпільської районної державної адміністрації від 4 лютого 2003 року № 46), яка належала батьку позивача [PERSON], який помер 22 січня 2015 в с.Вапнярки Томашпільського району Вінницької області. Даний позов обґрунтований наступним. 22 січня 2015 року в с.Вапнярки Томашпільського району Вінницької області помер [PERSON], який доводився батьком позивачу. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, що складається із земельної ділянки площею 1,9183 га, яка розташована на території Паланської сільської ради Томашпільського району Вінницької області. Позивач зазначає, що відповідно до діючого на момент смерті батька законодавства, він прийняв спадщину. Крім нього більше спадкоємців немає. В даний час виникла необхідність у оформленні спадщини, тому позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про оформлення права власності на спадкове майно, однак нотаріусом йому у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Представник Паланської сільської ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не зявився, однак голова Паланської сільської ради надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без представника сільської ради. Позовні вимоги визнають, не заперечують проти їх задоволення. Суд, розглянувши заяви сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 22 січня 2015 року у с. Вапнярки Томашпільського району Вінницької області помер [PERSON]. Згідно довідки Паланської сільської ради № 421 від 28 серпня 2015 року, після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки, яка розташована на території Паланської сільської ради Томашпільського району Вінницької області. Після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем за законом залишився син [PERSON] Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно ст.. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1-2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як убачається з матеріалів справи позивач [PERSON] як спадкоємець майна спадкодавця [PERSON] за законом, звертався до державного нотаріуса за місцем відкриття спадщини з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріусом йому у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено в звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу. Згідно вищезазначеного, вбачається висновок про те, що [PERSON] прийняв спадщину, однак не отримав свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Відповідно норм Цивільного кодексу України, при розгляді справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про права на спадщину. Як вбачається із відповіді державного нотаріуса від 9 вересня 2015 року, спадкова справа після смерті [PERSON], не заведена. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно абзацу 3 пункту 23 ПОСТАНОВИ Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясовування і дослідження інших обставин справи. Оскільки судом встановлено, що позивач [PERSON] єдиний спадкоємець за законом, який прийняв спадщину після смерті [PERSON], тобто позивач набув права та обовязки спадкодавця, спадщина після смерті останнього належить позивачеві, а неможливість отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на належне спадкодавцю майно, не може бути перешкодою у набутті права власності на таке спадкове майно, відповідачем повністю визнані позовні вимоги позивача, визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позовні вимоги [PERSON] мають бути задоволені. На підставі викладеного,

Outcome: approved