Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

29 листопада 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на навчання дитини, [PERSON], [INFO], яка продовжує навчатися у Вінницькому національному технічному університеті на факультеті менеджменту та інформаційної безепеки на 4 курсі денної форми навчання, термін навчання закінчується 30 червня 2018 року, вказавши, що дочка стипендію не отримує, і доходів не має, так як навчається на контрактній формі навчання. Згідно договору про навчання у Вінницькому національному технічному університеті позивач оплачує навчання в розмірі 8100 грн. Щорічно, за період з 20.08.2014 року і по 20.08.2017 [PERSON] заплатила за навчання дочки кошти в сумі 28500 грн., , відповідач працює нелегально у приватних підприємців і отримує доходи, але відмовився надавати матеріальну допомогу, стягнень по виконавчих документах з нього не проводиться, непрацездатних членів сімї, яких він зобов'язаний утримувати не має, тому позивач, просить стягнути з відповідача на її користь половину вартості витрат на навчання в розмірі 14250 грн. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Проти винесеня заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Хоча повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, на його адресу вказану в позовній заяві направлялася повістка з позовною заявою, яка повернулась на адресу суду з відміткою: «за закінченням встановленого терміну зберігання», що відповідає ст. 128 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд ухвалив винести по даній справі заочне рішення, і позивач проти цього не заперечує. Судом встановлено, що батьками повнолітньої [PERSON], [INFO] є позивач та відповідач що підтверджується свідоцтвом про її народження(а.с.8). Дочка продовжує навчатись, що підтверджується договором про навчання у Вінницькому національному технічному університеті, вартість навчання складає 8100 грн. щорічно (а.с.9), дочка проживає з позивачем, що підтверджується довідкою Теплицької селищної ради № 2330 від 24.10.2017(а.с.10), позивач здійснює оплату за навчання дочки, що підтверджується квитанціями (а.с.12-13). Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У пунктах 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що позивачем понесено витрати на навчання дочки (за період 20.08.2014-20.08.2017 роки), тобто додаткові витрати, повязані з навчанням дитини з метою отримання в майбутньому професії. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Однак, судом враховується, що відповідач є молодою, працездатною особою, а тому має змогу працювати, отримувати дохід і надавати матеріальну допомогу на додаткові витрати на навчання. Як вбачається з квитанцій ПАТ «ПриватБанк» позивачем понесено додаткові витрати на навчання дочки в сумі 28500 грн., половина з яких згідно рівного обов'язку батьків щодо утримання дитини, підлягає стягненню з відповідача. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved