Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

31 січня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем по справі вона перебуває у шлюбі з 02 червня 2006 року, і народила доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач. Позивач поставила питання про стягнення з відповідача на свою користь аліментів на кожну дитину в твердій грошовій сумі 50 грн. щомісячно, мотивуючи тим, що останній в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач до суду не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не сповістила, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності від неї не надходило. Відповідач подав до суду заяву, в якій позов визнає повністю і прохає розглянути справу без його участі, що суд вважає за можливе. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного. Зі свідоцтва про народження, виданого Гусарівською сільською радою Барвінківського району Харківської області 28 вересня 2006 року, актовий запис № 17, вбачається, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON], яка народилася [INFO] року у [PERSON]. Зі свідоцтва про народження, виданого Гусарівською сільською радою Барвінківського району Харківської області 09 грудня 2010 року, актовий запис № 21, вбачається, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON], який народився [INFO] року у [PERSON]. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідач, який є батьком дитини, відповідно до ст. 180 СК України, зобов'язаний матеріально утримувати свою дитину. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно з наявною в справі довідкою Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області від 25.11.2015 року, діти [PERSON], [INFO] року народження, [PERSON], [INFO] року народження, дійсно проживають з матір'ю [PERSON] і знаходяться на її утриманні. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). Визначаючи розмір аліментів, суд враховує обставини, вказані в ст. 182 СК України, те, що відповідач не працює і не має постійного заробітку, і доходить висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти в твердій грошовій сумі по 50 грн. щомісячно, як того прохає позивач. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності і взаємозв'язку, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю.

Outcome: approved