Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

29.12.2020 року [PERSON] звернулась до суду із вказаною заявою, в якій просила встановити факт належності їй трудової книжки [NUMBER] , що видана на її ім`я. Свої вимоги обґрунтувала тим, що при зверненні до Слов`янського об`єднаного управління ПФУ Донецької області з приводу призначення пенсії за віком, їй (заявниці) було рекомендовано звернутися до суду, оскільки титульна сторінка трудової книжки не містить печатку підприємства, яким було виписано трудову книжку, що робить її неналежним доказом для підтвердження трудового стажу. На теперішній час Слов`янської фабрики індпошиву та ремонту одягу не існує, тому вона (заявниця) вимушена звернутися до суду з зазначеною заявою. Просила встановити факт належності їй трудової книжки. Представник [PERSON] - адвокат Бутко О.О. в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, посилаючись на обставини, що викладені у заяві. Представник заінтересованої особи до судового засідання не з`явився, надав суду відзив, в якому просив розглянути справу без його участі, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду (а.с.12-13). Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з трудової книжки [NUMBER] , остання була заповнена 26.07.1985 року на ім`я [PERSON] , [INFO] (а.с.4) Титульна сторінка зазначеної трудової книжки не містить печатки підприємства, що фактично є підставою для розгляду питання щодо приналежності правовстановлюючого документу. Як вбачається з копії диплому № [NUMBER] , виданого Донецьким професійно-технічним училищем 22.07.1985 року, [PERSON] здобула середню освіту за професією кравець чоловічого, жіночого та дитячого верхнього одягу третього розряду (а.с.6). Згідно першого запису у вищевказаній трудовій книжці, після запису про навчання з 01.09.1983 року по 22.07.1985 рік, заявниця була прийнята на роботу до Слов`янської фабрики індпошиву та ремонту одягу кравцем з пошиття верхнього одягу на підставі наказу № 103 о/к від 25.07.1985 року та звільнена 04.05.1989 року на підставі наказу № 39-ок від 03.05.1989 року за ст. 38 КЗпП (а.с.4-5). Факт перебування заявниці у трудових відносинах із Слов`янською фабрикою індпошиву та ремонту одягу у 1985 -1989 роках підтверджено свідком [PERSON] , що була допитана у судовому засіданні. Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, факту належності трудової книжки, оскільки встановлення даного факту необхідно заявнику для призначення пенсії та остання позбавлена можливості підтвердити належність їй трудової книжки в інший спосіб. Встановлення факту належності даного правовстановлюючого документу не пов`язане з вирішенням спору про право, породжує для заявника юридичні наслідки; вказані ним обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved