Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

29 січня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу до Комунального закладу «Ворохтянський обласний кістково-туберкульозний санаторій «Смерічка», в якому просила суд поновити її на роботі на раніше займаній посаді медичної сестри палатної фтизіопульмонологічного відділення, стягнути на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 30.12.2017 року по 28.01.2018 року в сумі 6220,98 гривень та стягнути на її користь судові витрати на оплату послуг, наданих адвокатом в сумі 5500 гривень. 16 липня 2018 року [PERSON] уточнила свої позовні вимоги та просила суд поновити її на роботі на раніше займаній посаді медичної сестри палатної фтизіопульмонологічного відділення з 30 грудня 2017 року, стягнути на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 30.12.2017 року до поновлення її на роботі виходячи із середньоденної заробітної плати в сумі 345,61 гривень, розрахованої за останні два календарні місяці роботи згідно довідки про доходи від 18 січня 2018 року та стягнути на її користь судові витрати на оплату послуг, наданих адвокатом в сумі 15100 гривень. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 15 березня 1981 року вона працювала у КЗ «Ворохтянський обласний кістково-туберкульозний санаторій «Смерічка» на різних посадах. 29 грудня 2017 року, відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України згідно наказу №53-к від 21 грудня 2017 року її було звільнено з посади медичної сестри палатної фтизіопульмонологічного відділення у зв'язку із скороченням штату. Вважає, що її звільнено незаконно з наступних підстав. При її звільненні порушені вимоги ст. ст. 2-1, 40, 42, 49-2 КЗпП України, а саме не врахована її кваліфікація і продуктивність праці, не врахований її тривалий, більше 36 років, безперервний стаж роботи на підприємстві, не враховано те, що на даний час вона перебуває на пільговій пенсії і пенсійного віку не досягла, її не попереджено про звільнення під розпис за два місяці до звільнення, повідомлення про звільнення їй не вручено, копія наказу про зміни в організації роботи і праці їй не видано, з наявними вакансіями не ознайомлено, іншої роботи не запропоновано, не враховано її переважне право на залишення на роботі, допущена дискримінація у сфері праці в залежності від віку. Допущені порушення, на її думку, є підставою для поновлення її на роботі. Крім того вважає, що підприємство зобов'язане виплатити їй заробітну плату за час вимушеного прогулу з дня звільнення до дня поновлення її на роботі із розрахунку середньоденної заробітної плати в сумі 345,61 гривень та оплатити її витрати на оплату послуг адвоката в сумі 15100 гривень. В судовому засіданні позивачка та її представник змінені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на задоволенні позову. Представник відповідача позов не визнав в повному обсязі. Пояснив, що при скороченні працівників та звільненні особисто [PERSON] ніяких порушень не було. При звільненні працівників були враховані усі обставини. Залишились на роботі ті працівники, які не мали іншого доходу, мали на утриманні малолітніх дітей, є інвалідами. Позивачка має дохід - отримує пільгову пенсію, не має на утриманні інших осіб, не є інвалідом. Суд вислухавши позивачку, представників сторін, свідків, дослідивши надані докази вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, згідно наказу Департаменту охорони здоров'я №315 від 10.10.2017 року (а.с. 14) «Про зміни в організації роботи і праці та скорочення штатної чисельності КЗ «Ворохтянський обласний кістково-туберкульозний санаторій «Смерічка» прийнято рішення скоротити чисельність працівників до 200 одиниць. Згідно протоколу зборів трудового колективу КЗ «Ворохтянський обласний кістково-туберкульозний санаторій «Смерічка» від 27 жовтня 2017 року (а.с.17-19), питання зміни в організації роботи і праці та скорочення штатної чисельності працівників обговорювалось на загальних зборах працівників санаторію, на якому була присутня [PERSON] Було прийнято рішення про затвердження переліку працівників, які підлягають звільненню. Відповідно до наказу №101-0 від 28 жовтня 2017 року (а.с.56), виданого на виконання наказу ДОЗ ОДА №315 від 10.10.2017 року, фтизіопульмонологічне відділення на 35 ліжок ліквідоване. Прийнято рішення про скорочення працівників згідно списку додатку №1 до наказу №101-о. Згідно додатку №1 до наказу №101-о від 28 жовтня 2018 року (а.с. 15-16), [PERSON] ознайомлена під підпис з наказом «Про зміни в організації роботи і праці та скорочення штатної чисельності працівників санаторію». Відповідно до наказу №53-к від 21 грудня 2017 року (а.с.20), [PERSON] медичну сестру палатну фтізіопульмонологічного відділення звільнено з роботи по п. 1 ст. 40 КЗпП України. Згідно довідки про доходи від 18 січня 2018 року (а.с.21) зарплата [PERSON] в листопаді 2017 року становить 2698,8 гривень, у грудні 2017 року 12853,88 гривень. Згідно посвідчень [NUMBER] (а.с.13), [PERSON] проходила атестацію в атестаційній комісії при Івано-Франківській обласній клінічній лікарні та їй присвоєно вищу кваліфікаційну категорію за спеціальністю сестринська справа. Згідно свідоцтва [NUMBER] до диплома [NUMBER] (а.с.138), спеціальність позивачки - «дієтотерапія», «медична сестра по лікувальному харчуванню». Згідно посадової інструкції №24 (а.с.144-146), [PERSON] працювала сестрою медичною з дієтичного харчування та згідно наказу від 29 червня 2010 року (а.с.12) переведена на посаду медичної сестри палатної. Згідно штатного розпису КЗ «Ворохтянський обласний кістково-туберкульозний санаторій «Смерічка» на 2017 рік (а.с. 106-113) у фтізіопульмонологічному відділенні рахувалось 4,75 посад сестри медичної палатної вищої категорії та у фтізіопульмонологічному реабілітаційному відділенні 4,0 посад сестри медичної палатної. Згідно штатного розпису КЗ «Ворохтянський обласний кістково-туберкульозний санаторій «Смерічка» на 2018 рік (а.с. 114-122), фтізіопульмонологічне відділення та фтізіопульмонологічне реабілітаційне відділення об'єднані та є в наявності 5,0 посад сестри медичної палатної вищої категорії. Згідно трудової книжки (а.с. 9-12) [PERSON] звільнено за п.1 ст.40 КЗпП України. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому зсіданні пояснили, що при скороченні працівників ніяких порушень не було. [PERSON] не є членом профспілки. На загальних зборах працівників 27 жовтня 2017 року вона була присутня, їй було відомо про наступне звільнення. Про наступне звільнення позивачка ознайомлена під підпис. Згідно п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Таким чином підставою розірвання трудового договору є скорочення штату або чисельності працівників. Власник вправі самостійно визначати чисельність і штатний розпис. Тому рішення Департаменту охорони здоров'я Івано-Франківської обласної державної адміністрації про зміни в організації роботи і праці та скорочення штатної чисельності працівників КЗ «Ворохтянський обласний кістково-туберкульозний санаторій «Смерічка» відповідає ст.64 Господарського кодексу України, згідно якої власник може самостійно визначати штат і чисельність працівників. Відповідно до ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Додаток №1 до наказу №101-о від 28 жовтня 2018 року (а.с.15-16) свідчить про те, що [PERSON] ознайомлена під підпис з наказом «Про зміни в організації роботи і праці та скорочення штатної чисельності працівників санаторію», тому її твердження про те, що її не попереджено про звільнення під розпис за два місяці до звільнення не приймається судом до уваги. Згідно ч. 1 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Твердження позивачки про те, що її кваліфікація більш висока ніж у інших працівників не доведено ніякими доказами, окрім посвідчень [NUMBER] про проходження нею атестації в атестаційній комісії при Івано-Франківській обласній клінічній лікарні (а.с.13), без підтвердження того, що не звільнені під час скорочення працівники, мають нижчий кваліфікаційний рівень. В свою чергу твердження позивачки, що продуктивність її праці є вищою за продуктивність праці працівників, які не звільнені під час скорочення працівників, не підтверджено ніякими доказами. Крім того спеціальність позивачки - «дієтотерапія», «медична сестра по лікувальному харчуванню», але займала вона посаду в санаторії та була звільнена з посади палатної медичної сестри фтізіопульмонологічного відділення. Згідно штатного розпису у КЗ «Ворохтянський обласний кістково-туберкульозний санаторій «Смерічка» на 2018 рік (а.с.114-122) вакантні посади відповідно до професії позивачки відсутні, тому її твердження про те, що її незаконно не ознайомили з наявними вакансіями та не запропонували іншу роботу є безпідставними, оскільки згідно ч.3 ст.49-2 КЗпП України при відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Твердження позивачки про те, що допущена дискримінація у сфері праці в залежності від її віку є голослівним та нічим не підтвердженим і тому не може бути прийнято судом до уваги. Аналізуючи досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що звільнення [PERSON] з посади медичної сестри палатної фтізіопульмонологічного відділення згідно наказу №53-к від 21 грудня 2017 року відповідає вимогам трудового законодавства і тому підстави для поновлення її на роботі відсутні. Оскільки вимоги позивачки про стягнення на її користь середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за період з 30.12.2017 року є похідними від вимог про поновлення її на роботі на посаді медичної сестри палатної фтізіопульмонологічного відділення Комунального закладу «Ворохтянський обласний кістково-туберкульозний санаторій «Смерічка», то у їх задоволенні також слід відмовити. Так як позивачці у задоволенні позову відмовлено повністю, тому не підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки витрати на оплату послуг, наданих адвокатом, що відповідає положенням ч.2 ст.141 ЦПК України. На підставі п. 1 ст. 40, ч. 1,2 ст. 42, ст. 49-2, ст. 232, ст. 235 КЗпП України та

Outcome: dismissed