Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

29 березня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Воробіївської сільської ради Білогірського району Хмельницької області про визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться по [ADDRESS]. Вказала, що [INFO] померла її мати - [PERSON]. Після її смерті вона є спадкоємцем за законом, проте позбавлена можливості оформити спадкові права на житловий будинок з господарськими будівлями, який належав матері, оскільки будівлі не були зареєстровані у органах реєстрації нерухомого майна. В судове засідання [PERSON] не з'явилася. В поданій до суду заяві просила розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримала. Представник Воробіївської сільської ради Білогірського району Хмельницької області належним чином і своєчасно повідомлений про дату розгляду справи в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позов [PERSON] визнав. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ознайомившись із письмовими заявами сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS], було побудовано в 1982 році. При його будівництві права суміжних землекористувачів не порушені. Власником житлового будинку рахувалася [PERSON] на підставі запису в погосподарській книзі №6, особовий рахунок [NUMBER]. Вказані обставини підтверджуються даними довідок Воробіївської сільської ради Білогірського району Хмельницької області №№81, 82, 221, 222 від 22 березня 2018 року (а.с.а.с.16-19) та даними технічного паспорту на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS], виготовленого РКП «Білогірське бюро технічної інвентаризації» 30 січня 2018 року (а.с.а.с.10-12). [PERSON] є дочкою померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER], виданим 25 травня 1953 року Ямпільською селищною радою Кам'янець-Подільської області (а.с.7). Правомірність зміни прізвища позивача з «Ярмошук» на «Вовк» підтверджується свідоцтвом про одруження, серії [NUMBER] (а.с.8). [PERSON] померла [INFO], що вбачається із свідоцтва про її смерть, серії [NUMBER], виданого 17 січня 2003 року Воробіївською сільською радою Білогірського району Хмельницької області (а.с.9). [PERSON], позивач по справі, прийняла спадщину після смерті [PERSON], звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та оформивши право на спадкове майно, що вбачається із відповіді на запит №74/01-16 від 04 червня 2018 року та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №52138114, виданої 03 червня 2018 року приватним нотаріусом Білогірського районного нотаріального округу Хмельницької області Савіцькою З.М. (а.с.а.с.32, 33). Із довідки та відповіді на запит суду слідує, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO], заведено спадкову справу №62156189 та видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла дочка [PERSON], позивач по справі, оформивши спадкові права на спадкове майно, про що приватним нотаріусом Білогірського районного нотаріального округу Хмельницької області Савіцькою З.М. 19 березня 2018 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстровий №205 (а.с.14). Незважаючи на прийняття спадщини позивач не може оформити право на спадщину на житловий будинок, оскільки спадкодавцем право власності на житловий будинок не було зареєстровано в органах реєстрації нерухомого майна, що підтверджується повідомленням приватного нотаріуса Білогірського районного нотаріального округу Хмельницької області Савіцької З.М. про відмову у оформленні спадщини на житловий будинок з господарськими будівлями, що належав спадкодавцю [PERSON], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок (а.с.20). Із Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №136382096, сформованої 03 вересня 2018 року суддею Білогірського районного суду Хмельницької області Бараболею Н.С., вбачається, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек встановлено відсутність запису про зареєстровані права та їх обтяження щодо об'єкта, що розташований по [ADDRESS] (а.с.40). Порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва на законодавчому рівні вперше встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом державного замовлення». Тобто до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року «Про затвердження Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт» було передбачено, що підставою для оформлення права власності на приватні житлові будинки, дачні та садові будинки, споруджені до 05 серпня 1992 року, є складений БТІ висновок про технічний стан будівлі та документ, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій вона розміщена. Зазначена постанова втратила чинність 02 червня 2011 року. Законом України від 17 лютого 2011 року «Про регулювання містобудівної діяльності» (Закон №3038-VI) встановлено, що прийняття в експлуатацію зведених до 31 грудня 2009 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж таких об'єктів за наявності документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій вони розташовані. Відповідно до ст.58 Конституції України нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, тому загальні правила прийняття в експлуатацію не можуть поширюватися на приватні житлові будинку з господарськими будівлями та спорудами, які збудовані до 05 серпня 1992 року. Житловий будинок [PERSON] збудований в 1982 році, тому для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно було б достатньо технічного паспорта, складеного за результатами технічної інвентаризації, виписки із погосподарської книги сільської ради, рішення місцевої ради про згоду на оформлення права власності на нерухоме майно. Проте, право власності [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS], як власника, припинилося на підставі п.11 ч.1 ст.346 ЦК України у зв'язку із її смертю. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тому до позивача, як до спадкоємця, який прийняв спадщину, відповідно до ст.1216 цього ж Кодексу, перейшли всі права власника майна, проте із за відсутності на житловий будинок правовстановлюючих документів, оформити право власності на вказане майно у позасудовому порядку неможливо. Згідно ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають в державі, тому у суду є всі підстави для розгляду вказаного позову та достатньо доказів вважати, що житловий будинок з господарським будівлями, що знаходиться по [ADDRESS], повинен належати позивачу, як спадкоємцю [PERSON] Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У частині 4 ст.206 ЦПК України вказано, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вимоги позивача ґрунтуються на законних вимогах, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не знаходить, позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved