Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

29 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком по пров. Дальньому, 7 м. Охтирка Сумської області. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.11.1983 р. їй на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою пр. Дальній, 7 м. Охтирка Сумської області. В даному житловому будинку зареєстрований її син [PERSON], який з 2010 р. не проживає за вказаною адресою без поважних причин. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житлом в будинку № 7 пр. Дальньому м. Охтирка, так як відповідач вже майже шість років без поважний причин не проживає у спірному будинку. Позивачка в судове засідання не зявилася, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином. Представник позивачки [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити, визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою пр. Дальній, 7 м. Охтирка Сумської області. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник третьої особи виконавчого комітету Охтирської міської ради в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справу у відсутності представника. Заслухавши пояснення представника позивача, покази свідка, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.11.1983 р. належить житловий будинок з господарчими спорудами, розташований за адресою: пр. Дальній, 7 м. Охтирка Сумської області. Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Згідно\~ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно із ч. 4\~ст. 156 ЖК України\~до членів сім'ї власника будинку належать особи, зазначені в ч. 2\~ст. 64 цього Кодексу, а саме, дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до довідки виконкому Охтирської міської ради від 27.04.2016 р. [PERSON], [INFO] дійсно зареєстрований за адресою [INFO], але не проживає за вказаною адресою 10 років. Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. За змістом\~ст. 156 ЖК України\~та\~ст. 405 ЦК України\~члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно з ч.4 ст.156 ЖК Української РСР припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно ч. 2 статті 405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що [PERSON] без поважних причин у домоволодінні по пр. Дальній, 7 м. Охтирка Сумської області не проживає більше одного року. Дана обставина підтверджується довідкою виконкому Охтирської міської ради від 27.04.2016 р. та показами свідка [PERSON], яка в судовому засіданні підтвердила, що дійсно [PERSON] з 2010 року не проживає за вказаною адресою, будинок напіврозвалений та не придатний для проживання. Встановлено, що договір найму житлового приміщення відповідачем з власником будинку не укладався. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] більше одного року без поважних причин був відсутній і не проживав у [INFO], а тому втратив право користування даним житлом. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Оскільки реєстрація місця проживання відповідача перешкоджає позивачу у здійсненні ним свого права користування та розпорядження своїм майном, позов слід задовольнити та визнати [PERSON]\~ таким, що втратив\~\~ право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного, ст. ст. 16, 319, 383, 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України,

Outcome: approved