overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

30.07.2015 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 15.05.1993 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Належної добровільної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Позивачка у позовній заяві просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. Позивачка в судове засідання не з*явилася, у заяві на ім*я суду просила справу слухати у її відсутності, позовну заяву підтримала у повному обсязі просила її задовольнити. Відповідач у судове засідання не з*явився. Заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Частина 3 ст. 181 та ст. 183 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу їх матері або батька, або у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на утримання дітей, визначається судом. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.05.1993 року, від якого мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження, де батьком вказаний «Терніков Анатолій Анатолійович» (а.с.3). Відповідач працездатний та має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. Тому, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 84, 180 -183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

30.07.2015 р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому вказав, що 09.02.2015 р. він звернувся до Борівського районного суду Харківської області з позовною заявою, щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу за борговою розпискою в сумі 72780 грн. 50 коп. Рішенням Борівського районного суду Харківської області від 16.03.2015 р. по справі № 614/125/15-ц позов було частково задоволено. З [PERSON] на користь позивача стягнуто 25000 грн. 00 коп., 1077 грн. 50 коп. 3 % річних та судовий збір в сумі 260 грн. 77 коп. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області рішення залишено без змін. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобовязання повинен сплатити суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Так як термін повернення був визначений 01.09.2013 р., то сума індексу інфляції складає: 2013рік. вересень: 100%х25000-25000=00.00; жовтень: 100,4%х25000-25000=100; листопад: 100,2%х25000-25000=50; грудень: 100,5%х25000-25000=125; 2014 рік. січень: 100,2%х25000-25000=150; лютий: 100,6%х25000-25000=150; березень: 102,2%х25000-25000=550; квітень: 103,3%х25000-25000=825; травень: 103,8%х25000-25000=950; червень: 101%х25000-25000=250; липень: 100,4 %х25000-25000=100; серпень: 100,8%х25000-25000=200; вересень: 102,9%х25000-25000=725; жовтень: 102,4%х25000-25000=600; листопад: 101,9%х25000-25000=475; грудень: 103%х25000-25000=750; 2015 рік. січень: 103,1%х25000-25000=775; лютий: 105,3%х25000-25000=1325; березень: 110,8%х25000-25000=2700; квітень: 114%х25000-25000=3500; травень: 102,2%х25000-25000=550; червень: 100,4%х25000-25000=100. Всього борг складає: 100+50+125+150+150+550+825+950+250+100+200+725+600+475+750+775+1325+2700+3500+550+100= 14850 грн. 00 коп. В своєму позові [PERSON] просить стягнути з відповідача 14850 грн. 00 коп. та судові витрати, ним сплачені. В судовому засіданні позивач підтвердив вищевикладене та підтримав свої позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду був повідомлений у встановленому законом порядку. Таким чином, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України «боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення…». Крім того, дані факти підтверджуються наявними у справі доказами: копією рішення від 16.03.2015 р. (а.с.4-5); копією паспорта [PERSON] (а.с.6-7). З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

30.07.2015 р. позивачка звернулася до суду з цим позовом. В позові зазначила, що 21.05.2011 р. сторони уклали шлюб, дітей від цього шлюбу не має. Сімейне життя позивачки з відповідачем не склалося, на грунті особистих непорозумінь між сторонами виникали суперечки, які переростали у сімейні конфлікти та скандали, вже більше чотирьох років з відповідачем разом не живуть, тому позивачка вважає, що продовження шлюбних відносин є недоцільним. Позивачка [PERSON] на розгляд справи не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, наполягає на розірванні. Відповідач [PERSON] при розгляді позовні вимоги визнав повністю, згідний на розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Згідно з п. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що сторони уклали між собою шлюб 21.05.2011 р., сторони як одна сім'я спільно не проживають більше чотирьох років, не підтримують жодних стосунків, дітей від шлюбу не мають, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин суд констатує, що шлюб між сторонами фактично розпався, а тому є законні підстави для задоволення позову [PERSON]. Судових витрат по справі не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

30.07.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що шлюб був зареєстрований\~між ними 13.09.2014 року. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину. Свої\~\~вимоги\~\~обґрунтовує тим, що вони з відповідачем виявилися різними за характером людьми, через що постійно виникали сварки та непорозуміння. На підставі цього між ними відсутні нормальні відносини, з червня 2016 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просив розірвати між ними шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд\~\~встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13.09.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську реєстраційної служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 213 (а.с. 6). Сторони мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] ( а.с. 7 ). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. За таких підстав суд вважає, позивач має право на пред'явлення позову відповідно до положень ч. 4 ст. 110 СК України і даний позов має бути задоволений\~згідно вимог ст. ст.105,110,112 Сімейного кодексу\~\~\~України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

30.07.2018 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що є власником квартири [ADDRESS]. В даному помешканні зареєстрований також відповідач [PERSON], який більше двох років у вказаній квартирі не проживає. Зазначена обставина порушує його законні права, як власника та є підставою звернення до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Ухвалою суду від 22.08.2018 у справі відкрито провадження з розглядом за правилами спрощеного провадження з викликом сторін у судове засідання (а.с.14). Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Зазначив, що [PERSON] не являється його родичем, а у квартирі [ADDRESS] відповідач зареєстрований попереднім власником квартири (а.с.20). Відповідач в судове засідання не з'явився, відзив на позов не надходив, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження від 22.08.2018, разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання останнього, відомості про яке надано відповідним органом реєстрації (а.с.15). Крім того, відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом відправлення телефонограми. Згідно з ч.1 ст.178 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

30.07.2018 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 02.04.1983 вона уклала шлюб з [PERSON], [INFO] Від цього шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між подружжям припинились з 2003 року через втрату почуття взаємної любові та поваги, несумісністю поглядів на спільне життя та сімейні відносини. За таких обставин подальше спільне сімейне життя з відповідачем позивачка вважає неможливим та таким, що суперечить їх інтересам. У звязку з вищевикладеним позивачка вимушена звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу. У судове засідання позивачка не зявилась, про день, час і місце слухання справи повідомлена належним чином. Раніше надала до суду заяву, відповідно до якої позов підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу без її участі та без фіксування процесу технічними засобами. Відповідач у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи. Причини неявки суду не повідомив, заяв від відповідача до суду не надходило. Відзив, у передбачений ухвалою суду від 10 серпня 2018 року строк, до суду не надав. На підставі вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбі з 02 квітня 1983 року підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ЖС № 258141 від 02 квітня 1983 року, виданого Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області, про що 02 квітня 1983 року в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 22 (а.с. 5). Від цього шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спір про розділ майна відсутній. Враховуючи обставини, що сторони подружні стосунки не підтримують, позивачка не має наміру на збереження шлюбу, відповідач не здійснює заходів щодо збереження сімї, суд доходить висновку про те, що сім'ю зберегти немає можливості, тому шлюб підлягає розірванню. Згідно зі ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду та виходячи зі змісту ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

30.07.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] з вимогами: розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 20.02.2009 та зареєстрований Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис №17. На обґрунтування позову [PERSON] послалася на те, що шлюб розпався через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов'язки з ведення спільного господарства. Шлюбні відносини фактично припинені, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Від шлюбу мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Оскільки примирення та збереження сім'ї неможливе, [PERSON] просила розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог щодо розірвання шлюбу наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує, просив розглянути справу у підготовчому судовому засіданні. У зв'язку з неявкою учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], сторони перебувають у шлюбі з 20.02.2009, який зареєстровано Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис №17. (а. с. 7). Від шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO]. (а. с. 8). Судом встановлено, що сторони припинили сімейні відносини, спільне господарство не ведеться. Збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Малолітній син сторін після розірвання шлюбу залишається проживати з матір'ю [PERSON] Витрати по сплаті судового збору позивач взяла на свій рахунок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

30.07.2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послався на фактичне припинення шлюбних відносин та неможливість спільного проживання з відповідачем однією сім'єю. У підготовчому засіданні відповідач позов визнала і просила ухвалити рішення про його задоволення; позивач не з'явився, при цьому надіслав заяву про розгляд справи на його відсутності. В силу положень частини третьої статті 200 ЦПК України, визнання відповідачем позову дає суду підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 17.10.1987 року, при цьому спільних неповнолітніх дітей не мають. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім'ї. Як випливає з пояснень відповідача, сторони припинили сімейні відносини більше 10 років тому; весь цей час подружжя проживає окремо та не веде спільне господарство; подальше збереження шлюбу не відповідає їхнім інтересам. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Оскільки натепер шлюб носить формальний характер, при цьому сторони не бажають збереження шлюбу та спільного проживання однією сім'єю, пред'явлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

30.07.2018 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалася на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сімєю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин. У судовому засіданні позивач предявлений позов підтримала та наполягала на задоволенні; відповідач позов визнав і погодився на розірвання шлюбу з позивачем. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 04.07.2009 року, при цьому мають спільну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Як убачається з пояснень позивача, які відповідач не спростовував, внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сімї; з січня 2012 року сторони проживають окремо, вони припинили сімейні відносини та не ведуть спільне господарство; подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що шлюб сторін носить формальний характер і позивач не бажає його збереження та спільного проживання однією сімєю з відповідачем, предявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

30.07.2018\~року [PERSON]\~(далі\~ позивач)\~звернулася до\~суду з\~позовом до\~акціонерного товариства\~«Готель «Градецький» (далі\~ відповідач) про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини доходів. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач, в порушення вимог трудового законодавства України, в день звільнення не провів розрахунок і не виплатив усі належні суми, чим порушив її трудові права. У судовому засіданні позивач подала заяву про уточнення заявлених вимог і просила суд стягнути з відповідача середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 07.06.2017 року по 21.11.2018 року включно в сумі 44741 грн 44 коп. і компенсацію втрати частини доходів за порушення термінів розрахунків у сумі 556 грн 14 коп. Представник відповідача визнав позов лише в частині виплати позивачеві компенсації втрати частини доходів за порушення термінів розрахунків у сумі 556 грн 14 коп.; у задоволенні решти вимог просив відмовити з тих підстав, що право на отримання середнього заробітку виникає у працівника лише після проведення з ним повного розрахунку, який до цього часу не здійснено. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач працювала у відповідача покоївкою. Наказом від 06.06.2017 № 9 позивача звільнено з роботи 06.06.2017 року за угодою сторін, згідно пункту 1 статті 36 КЗпП України. Відповідно до статті 116 КЗпП України (далі - Кодекс) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. В порушення вимог закону, в день звільнення відповідач не провів з позивачем повний розрахунок, внаслідок чого виникла заборгованість по заробітній платі, яка стягнута рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.03.2017 року та наказом цього ж суду від 08.11.2017 року (а.с. 7-12). Як випливає з матеріалів справи та визнається представником відповідача, до цього часу стягнута судовими рішеннями заборгованість по заробітній платі позивачеві не виплачена. Згідно зі статтею 117 Кодексу в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум в день його звільнення, підприємство повинно сплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. \~ \~ \~ \~Як слідує з розрахунків відповідача, з якими позивач погодилася (а.с. 52, 56), за період затримки розрахунку з 07 червня 2017 року по 21 листопада 2018 року включно сума середнього заробітку складає 44741 грн 44 коп., а сума компенсації втрати частини заробітку 556 грн 14 коп. Таким чином, заявлений позов ґрунтується на законі та підтверджується належними доказами, а тому підлягає задоволенню. Водночас суд не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо відсутності правових підстав для виплати позивачеві середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, оскільки чинний Кодекс не містить норм, які прямо повязують можливість стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з фактичною виплатою заборгованості по заробітній платі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

30.07.2018 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зважаючи на складність у викладенні рішення в повному обсязі, пов'язану з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини.

Outcome: approved