Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

31.08.2015 р. ПАТ «Укрсоцбанк» /далі Банк/ звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 5643824,75 грн. та судових витрат. В обґрунтування вказує, що згідно кредитного договору № 131/245/07 від 19.12.2007 року Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 104000 доларів США зі сплатою 13,5% річних з кінцевим терміном повернення 18.12.2017 р. 22.04.2008 року між Банком та відповідачем було укладено додаткову угоду № 131/042/02/08 згідно п.1 якої банк надав [PERSON] кредит в сумі 1050 дол. США зі сплатою 14 % річних, з щомісячним погашенням основної заборгованості та кінцевим терміном погашення основної заборгованості по кредиту до 18.12.2017 року. Банк свої зобов`язання перед [PERSON] виконав в повному обсязі, що підтверджується заявами на видачу готівки № 05-009 від 19.12.2007 р. та № 05-023 від 22.04.2008 р. 21.10.2008 р. між Банком та відповідачем було підписано договір про внесення змін до додаткової угоди № 131/246/01/07 від 19.12.2007 р., яким було збільшено відсоток до 14,5% за користування кредитом. Відповідно до умов договору та додаткової угоди п.п. 3.5, 3.6, 3.7, 4, 4.1 відповідач зобовязався здійснювати погашення заборгованості рівними частинами, не пізніше 20 числа кожного місяця, нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється на суму фактичної заборгованості за кредитом у валюті кредиту за методом факт/360, сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно, до 20 числа включно місяця, наступного за місяцем, за який нараховані проценти. Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України - зобовязання повинні виконуватися належним чином, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Проте [PERSON] не виконує свої зобовязання по кредитному договору, у звязку з чим відповідно до ст.ст.1050, 1054 ЦК України банк має право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Заборгованість відповідача становить 5643824,75 грн. станом на 18.02.2015 року і складається з наступних сум: 2645044,13 грн. заборгованість за кредитом, 2192238,03 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 391151,36 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 415391,23 грн пені за несвоєчасне повернення відсотків. Крім того просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати 3654 грн. судового збору. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, вказує також, що останній платіж по кредиту відповідач здійснила 28.02.2011 р., а в період перебігу трирічного строку позовної давності визнавала заборгованість, подавала заяву про продаж заставленого по договору іпотеки обєкта нерухомості, борг було реструктуризовано ще на 18 місяців за заявою відповідача, яка всіляко відтерміновувала примусове стягнення боргу за рішенням суду. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечував з посиланням на пропуск строку позовної давності, вважає що Банк раніше міг звернутися до суду з вказаним позовом, адже відповідач тривалий час не повертає кредитні кошти. Банк направив відповідачу вимогу про сплату заборгованості, встановивши строк виконання до 28.08.2010 р. В період цього строку 14.08.2010 р. [PERSON] звернулася до Банку з заявою про дозвіл на продаж заставленого магазину з метою погашення заборгованості, вказані дії не свідчать про переривання строку позовної давності, який на думку відповідача сплив 28.08.2013 р. По стягненню відсотків строк сплив 28.02.2012 р., оскільки відсотки сплачувались останній раз 28.02.2011 р. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 19.12.2007р. між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір та 19.12.2007 р., 22.04.2008 р., 21.10.2008 р. було укладено додаткові угоди і договір про внесення змін до додаткової угоди а.с.4-9. Відповідач взяті на себе зобовязання передбачені п.п. 3.5, 3.6, 3.7, 4, 4.1 договорів по поверненню кредиту, сплаті відсотків, пені, згідно графіку погашення кредиту не виконує, має заборгованість перед Банком по кредитному договору в сумі 5643824 грн. 75 коп. Вказана заборгованість згідно розрахунку а.с.13-16 складається з: 2645044,13 грн. заборгованості за кредитом, 2192238,03грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 391151,36грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 415391,23 грн пені за несвоєчасне повернення відсотків. Згідно умов договору Банк має право при невиконанні зобовязання позичальником зажадати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії і відсотків. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 611, 625 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, божник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином позов підлягає задоволенню, з [PERSON] слід стягнути на користь Банку заборгованість по кредитному договору в сумі 5643824,75 грн., а також судовий збір в сумі 3654,00 грн. сплачений Банком згідно квитанції при зверненні до суду згідно ст.ст.81, 88 ЦПК України, оскільки позов задоволено. Заперечення представника відповідача стосовно пропуску строку позовної давності суд не може прийняти до уваги. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк протягом якого особа може звернутися до суду за захистом свого права, а сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові, згідно ст.267 ч.4 ЦК України. До вимог Банку про стягнення неустойки /штрафу, пені/ застосовується позовна давність в один рік, а до інших вимог тривалістю в три роки згідно ст.ст.257, 258 ЦК України. Початок строку позовної давності починається з дня коли Банк довідався, або міг довідатися про порушення свого права згідно ст.261 ЦК України, та співпадає з моментом виникнення в Банку права на позов, вказаний строк переривається вчиненням дій боржником які свідчать про визнання нею свого боргу, та починає спливати спочатку згідно ст.264 ЦК України. Як видно з висновків Верховного Суду України вкладених в постанові від 19.03.2014 р. №6-14цс 14, за договором що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплат чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня дії картки. Як видно з наданих Банком доказів, то листом-претензією від 30.07.2010 р. яку відповідач отримала 20.08.2010 р., Банк визнав строк платежів по договору таким що настав 28.08.2010 р. а.с.80-81. [PERSON] 01.09.2010 р. звернулася до Банку з заявою про відстрочку платежів на 18 місяців, а також пролонгацію дію договору та додаткових угод на 60 місяців. Банком вказана заява була розглянута та задоволена, для реструктуризації відповідачу потрібно було звернутися до Банку для укладення угоди, про що [PERSON] була повідомлена листом від 20.06.2011 р. але до Банку не зявилася а.с.82-84. Таким чином 01.09.2010 р. строк позовної давності вперше перервався визнанням зобовязання, та почав перебіг спочатку. Вдруге вказаний строк також перервався в період трирічного строку, оскільки 14.08.2013 р. відповідач подала до Банку заяву про надання дозволу на продаж магазину як обєкта іпотеки по договору, надавши заяву потенційного покупця [PERSON], та звіт про оцінку обєкта іпотеки, виступивши замовником оцінювання а.с.85-86, та обєкт так і не реалізувала. Банк добросовісно розраховував на погашення заборгованості, направивши відповідачу повторно вимогу 05.03.2015 р. зі строком повернення коштів 10.04.2015 р. а.с.87-88, відповідач вимогу проігнорувала, та на думку суду зловживала своїм правом, але визнавала зобовязання. Таким чином Банк звернувся до суду з позовом 31.08.2015 р. до спливу трирічного строку позовної давності який настав би 14.08.2016 р., оскільки перервався 14.08.2013 р., а а право на позов в тому числі і неустойки в повному обсязі у Банку виникло лише 10.04.2015 р., коли у встановленому порядку Банку надав відповідачу строк для погашення, та визнав у встановленому договором та законом порядку строк всіх платежів таким що настав а.с.87, а [PERSON] вимогу Банку не виконала. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 611, 625,634 ЦК України,

Outcome: approved