Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

29 квітня 2015 року [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Заявлені позовні вимоги обґрунтовувала тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 березня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сімї, актовий запис за № 284 від 03 березня 2012 року. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON],[INFO]. Також у [PERSON] є дитина-інвалід від першого шлюбу [PERSON], [INFO]. Згідно з рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 23.12.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Позивач зазначила, що в період шлюбу за спільні кошти сторонами було придбано наступне майно: земельну ділянку площею 0,1800 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Пасічна, 24, кадастровий номер 3222480401:01:004:0087, право власності на яку зареєстровано за відповідачем; земельну ділянку площею 0,1800 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Пасічна, 26, кадастровий номер 3222480401:01:004:0088, право власності на яку зареєстровано за відповідачем; автомобіль ГАЗ 5312, державний номерний знак [NUMBER], зареєстрований на імя [PERSON] та будинок, будівництво якого не завершено і не введено в експлуатацію, який розташований на вищезазначених земельних ділянках. Позивач просила суд поділити майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON]; у порядку поділу майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,1800 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул.Пасічна, 24, кадастровий номер 3222480401:01:004:0087, право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,1800 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Пасічна, 26, кадастровий номер 3222480401:01:004:0088, право власності на ? частину будівельних матеріалів, вартості будівельно-монтажних робіт, експлуатації машин і механізмів при будівництві будинку на земельних ділянках за кадастровими номерами 3222480401:01:004:0087, загальною площею 0,1800 га та 3222480401:01:004:0088,загальною площею 0,1800 га, які знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Пасічна, 24 та вул. Пасічна, 26; залишити за [PERSON] Віталіїною право власності на ? частину автомобіля ГАЗ 5312, державний номерний знак [NUMBER]; залишити за [PERSON] право власності на ? частину земельної ділянки, площею 0,1800 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Пасічна, 24, кадастровий номер 3222480401:01:004:0087, право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,1800 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул.Пасічна, 26, кадастровий номер 3222480401:01:004:0088, право власності на ? частину будівельних матеріалів, вартості будівельно-монтажних робіт, експлуатації машин і механізмів при будівництві будинку на земельних ділянках за кадастровими номерами 3222480401:01:004:0087, загальною площею 0,1800 га та 3222480401:01:004:0088,загальною площею 0,1800 га, які знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Пасічна, 24 та вул. Пасічна, 26; визнати за [PERSON] право власності на ? частину автомобіля ГАЗ 5312, державний номерний знак [NUMBER]. 04 вересня 2015 року представником [PERSON] [PERSON] було подано зустрічну позовну заяву, яку було прийнято судом до розгляду спільно з первісною позовною заявою. Відповідно до зустрічної позовної заяви зазначено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 3 березня 2012 року по 23 грудня 2014 року. Від даного шлюбу також мають дитину [PERSON], [INFO]. Як зазначено в зустрічній позовній заяві, за час проживання в шлюбі, [PERSON] було придбано дві земельні ділянки, а саме: земельну ділянку площею 0,1800 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Пасічна, 24, кадастровий номер 3222480401:01:004:0087, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЙ № 346581 та земельну ділянку площею 0,1800 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Пасічна, 26, кадастровий номер 3222480401:01:004:0088, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЙ № 346582. Позивач за зустріним позовом зазначив, що він розпочав будівництво житлового будинку на вищезазначених земельних ділянках. Дані земельні ділянки та будівельні матеріали на житловий будинок були придбані за особисті кошти [PERSON], так як кошти були отримані з товариства з обмеженою відповідальністю «Веройл», генеральним директором якого він є. Товариством з обмеженою відповідальністю «Веройл» було утворене та зареєстроване в лютому 2009 року, а тому, на його думку, вилучені кошти з даного товариства являються його особистими коштами, які є його особистою приватною власністю, за які і було придбано вищезазначені земельні ділянки та розпочато будівництво житлового будинку, а тому і спірні земельні ділянки, і будівельні матеріали, які увійшли в будівництво вищезазначеного житлового недобудованого будинку, [PERSON] вважає своєю особистою приватною власністю. Позивач за зустрічним позовом просив суд визнати за [PERSON] особистим приватним майном земельну ділянку, площею 0,1800 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Пасічна, 24, кадастровий номер 3222480401:01:004:0087, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЙ № 346581; визнати за [PERSON] особистим приватним майном земельну ділянку площею 0,1800 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Пасічна, 26, кадастровий номер 3222480401:01:004:0088, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЙ № 346582; визнати за [PERSON] особистим приватним майном будівельні матеріали, які увійшли в будівництво недобудованого житлового будинку, який знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Пасічна, 26. У судовому засіданні 21.10.2015 року в ході розгляду справи, представник позивача за первісним позовом подала заяву про залишення позовних вимог [PERSON] в частині визнання за останньою права власності на ? частину будівельних матеріалів, вартості будівельно-монтажних робіт, експлуатації машин і механізмів при будівництві будинку на спірних земельних ділянках без розгляду, в частині інших вимог просила суд задовольнити первісний позов, відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.10.2015 року позовну заяву [PERSON] в частині визнання за нею права власності на ? частину будівельних матеріалів, вартості будівельно-монтажних робіт, експлуатації машин і механізмів при будівництві будинку на спірних земельних ділянках залишено без розгляду. Представник відповідача за первісним позовом просив суд відмовити у задоволенні первісної позовної заяви, задовольнити зустрічну позовну заяву. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку про часткове задоволення первісної та зустрічної позовних заяв з наступних підстав. У ст. 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 3 березня 2012 року по 23 грудня 2014 року. Від даного шлюбу також мають дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до п.п. 22-25\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року\~поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими\~статтями 69-72 Сімейного кодексу України (далі СК України) \~та\~ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Пунктом 23 зазначеної постанови передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті\~60,\~69\~\~СК, ч. 3\~ст. 368\~\~ЦК), відповідно до частин 2, 3\~ст. 325 ЦК\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. З пояснень учасників процесу встановлено, що в період перебування сторін у шлюбі останніми було придбано автомобіль ГАЗ 5312, державний номерний знак [NUMBER], власником якого, згідно відповіді Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України в місті Києві на адвокатський запит від 18.02.2015 року за № 10/71, є [PERSON]. Зазначена обставина також не оспорюється відповідачем за первісним позовом та його представником, що\~дає\~підстави для визнання\~вищезазначеного автомобіля спільним майном подружжя \~і відповідно до вимог ч. 1\~ст. 61 ЦПК України\~звільняє сторін від доказування цього факту. Згідно п.1\~ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбними договором. За п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5\~ст. 71 СК\~щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.\~\~За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених\~ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. З матеріалів справи вбачається, що жодна із сторін не виявила бажання\~щодо внесення попередньо грошової суми на депозитний рахунок суду, а відповідач за первісним позовом не\~\~дав згоди на стягнення\~\~ з нього компенсації половини вартості автомобіля [NUMBER]. Враховуючи вищевикладене та відсутність належної оцінки дійсної ринкової вартості спірного автомобіля підтвердженої відповідними доказами в розумінні ст.ст. 58-60 ЦПК України, суд вважає, що поділ автомобіля [NUMBER] має бути проведений шляхом визнання ідеальних часток подружжя в цьому майні без його реального поділу із залишенням майна у їх спільній частковій власності. Щодо поділу іншого майна подружжя, зазначеного як в первісній так і зустрічній позовних заявах, то слід зазначити наступне. 10 вересня 2012 року [PERSON] придбав земельні ділянки площею 0,1800 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Пасічна, 24 та 26, кадастрові номери 3221480401:01:004:0087 та 3221480401:01:004:0088 відповідно. Як встановлено судом, у придбання вищезазначених земельних ділянок [PERSON] було вкладено його особисті кошти, що він отримав, перебуваючи на посаді генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю «Веройл» з 06 лютого 2009 року, за період з травня по вересень 2012 року з каси товариства в сумі 356\~800 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи довідкою за № 18/08 від 18.08.2015 року та відповідними видатковими касовими ордерами. В свою чергу, [PERSON] не надала суду будь-яких доказів на спростування визначеного [PERSON] джерела походження вказаних коштів, за які були придбані спірні земельні ділянки, а також підтвердження того, що ці кошти є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4\~ст. 65 СК). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню. Зважаючи на вищевикладене, то земельні ділянки, що знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Пасічна, 24 та 26, кадастрові номери 3221480401:01:004:0087 та 3221480401:01:004:0088 відповідно, є особистою власністю [PERSON]. Щодо можливості визнання за відповідачем за первісним позовом права власності на будівельні матеріали, які були використані в процесі будівництва, то суд не знаходить підстав для задоволення заявлених вимог з наступних підстав. Згідно із ч.3\~ст.331 ЦК України, до завершення будівництва особа вважається власником матеріалів, які були використані в процесі цього будівництва. Відповідно до\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи зі\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд звертає увагу, що доказів щодо здійснення сторонами на вищевказаних земельних ділянках за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Пасічна, 26, об'єкту незавершеного будівництва, сторонами не надано. Проектно-кошторисну документацію та документи, які містять опис незавершеного будівництва матеріали цивільної справи не містять. У звязку з чим, в порушення п. 2 узагальнень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-150/0/4-13 від 28.01.2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», відповідно до яких, визначаючи право власності на матеріали чи обладнання, суд у своєму рішенні має визначити ці матеріали чи обладнання, суд позбавлений такої можливості. Враховуючи, що [PERSON] не надано доказів на підтвердження виконання будь-яких будівельних робіт на спірних земельних ділянках, в тому числі не надано квитанцій на придбання будівельних матеріалів чи т.п., з вказівкою на особу, що їх оплачувала, та зазначенням де були використані дані будівельні матеріали, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог щодо їх визнання особистою приватною власністю. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 3, 15, 16, 331 Цивільного кодексу України, п.п. 22-25\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року\~, ст. ст. 65, 70 Сімейного кодексу України та

Outcome: partial