overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

31.01.2020 року представник позивача [PERSON] - адвокат Вишневський А.А. - звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] вказуючи, що шлюб був зареєстрований між сторонами 17.07.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську реєстраційної служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №140, від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] [INFO] , який проживає з позивачем. Посилаючись на те, що сторони єдиною сім`єю перестали проживати з 2018 року через суперечки, що мало наслідком також припинення ведення спільного господарства, роздільне проживання, виникнення відчуження, представник позивача просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача суд надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, направлена судова повістка за реєстраційним місцем проживання повернулася без вручення по причині не проживання за вказаною адресою. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе з причин, вказаних позивачем та суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

31.03.2010 року позивачка [PERSON] предявила в суд позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 22 липня 1988 року у Палаці урочистих подій м.Львова, актовий запис №1960. В обгрунтування своїх вимог зазначила про те, що від спільного шлюбу у них є двоє дітей: донька [PERSON], [INFO] та неповнолітня донька [PERSON], [INFO]. Після народження другої доньки відносини між ним погіршились, між ними не було взаєморозуміння, відповідач часто влаштовував сварки, зневажав її, постійно порушував подружню вірність, чим принижував людську гідність. У них постійно виникали конфлікти. Протягом десяти років вони проживають окремо, відповідач не утримує сім»ю, не надає матеріальної допомоги та фактично створив нову сім»ю. Вважає, що шлюб носить формальний характер, оскільки вони ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин, а тому його слід розірвати. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Ствердив, що вони дійсно з позивачкою тривалий час не ведуть спільного господарства, подружніх відносин не підтримують. Просить позов задоволити, примирення заперечує. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, розлад їх відносин носить тривалий характер, примирення сторони заперечують, отже подальше збереження шлюбу буде суперечити б їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини, що мають істотне значення. Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що витрати повязані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦСу слід покласти на сторони порівну.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

31.03.2014 позивач звернувся з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи оповіщені, позивач позов підтримав, а відповідач позов визнала, просили справу розглядати без їх участі, про що подали письмові заяви. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.08.2002. Від шлюбу мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Як вбачається зі змісту позовної заяви, спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки та проживають окремо. Поновлювати шлюбні стосунки позивач не має наміру, примирення та збереження сім'ї вважає неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

31.03.2014р. [PERSON] звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, вказуючи, що остання досягла повноліття та продовжує навчання в Уманському державному педагогічному університеті імені Павла Тичини на денному платному відділенні. Донька перебуває на її утриманні та потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням. Позивачка в судовому засіданні підтримала позов та просила його задовольнити. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні визнав позов та не заперечував проти його задоволення. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.. 182 СК України. Відповідно до ст.. 182 СК України суд при визначення розміру аліментів враховує: стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей та інші обставини, які мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 8), яка досягла повноліття. Остання продовжує навчання в Уманському державному педагогічному університеті імені Павла Тичини на факультеті дошкільної та колекційної освіти денної, контрактної форми навчання терміном навчання з 01.09.2013р. по 30.06.2017р. Вартість навчання складає 5458 грн. за рік (а.с. 6,7), у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батьків. Шлюб між сторонами розірваний на підставі рішення Первомайського мськрайонного суду Миколаївської області від 08.11.2010р. (а.с. 3). Відповідач разом з позивачем та донькою не проживає. На підставі вище викладеного, враховуючи, що представник відповідача визнав позов, суд дійшов висновку про наявність передбачених ст. 199 СК України підстав для покладення на [PERSON] обов`язку щодо утримання доньки на час навчання, отже позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в сумі 243,60 грн. в доход держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

31.03.2014р. заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем - [PERSON], яка померла [INFO], на час відкриття спадщини. Встановлення даного факту необхідне заявнику для прийняття спадщини. Представник заявника підтримав заяву та просив її задовольнити Зацікавлена особа - приватний нотаріус [PERSON], до суду не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Розглянувши докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], яке видане [INFO] Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області (а.с. 6). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно - квартира [ADDRESS], яка належала їй на праві власності та в якій вона постійно проживала. Згідно до копії свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER], її матір'ю вказана [PERSON] (а.с. 12). Згідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00013480919, матір'ю [PERSON] є [PERSON]. Після смерті [PERSON], заявник є єдиним спадкоємцем за правом представлення, так як її мати - [PERSON], померла [INFO]. Заявник 17.02.2014 року звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.02.2014 року заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із тим, що вона не була зареєстрованою за адресою проживання спадкодавця та не подала заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що з 2008 року [PERSON] хворіла, була паралізованою та потребувала постійного стороннього догляду. У зв'язку із цим, з початку 2008 року [PERSON] проживала разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS], та доглядала за нею. Крім цього вказали, що після смерті [PERSON] заявник і досі проживає у квартирі, яка належала померлій. Згідно до копії паспорта [PERSON], з 08.11.2001 року до 06.02.2014 року вона ніде не була зареєстрованою. Як вбачається із копії судового наказу № 2-н-1531/2011, виданого 16.12.2011 року Заводським районним судом м. Запоріжжя, Концерн «Міські теплові мережі» звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості з оплати за централізоване опалення квартири [ADDRESS] за період з січня 2009 року по листопад 2011 року, як з користувача житлово-комунальних послуг та мешканця зазначеної квартири. Таким чином, суд робить висновок про те, що всі представлені докази свідчать про постійне проживання заявника разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, у зв'язку із чим заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

31.03.2014р. із вказаним позовом до суду звернулась позивачка, де в обґрунтування своїх вимог вона зазначила, що із відповідачем перебувала в цивільному шлюбі, від якого мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча і має таку можливість. У зв'язку з чим, просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка - [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надавши письмову заяву, де просить справу розглянути за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти винесення рішення на стадії попереднього розгляду справи не заперечує. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву, де позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти стягнення з нього аліментів та ухвалення рішення у попередньому судовому засіданні. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з винесенням судового рішення у попередньому судовому засіданні за наступних підстав: Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 174 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши про це усну або подавши письмову заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» передбачено, що визнання позову повинно бути безумовним, а якщо у справі беруть участь кілька відповідачів, то ухвалення рішення про задоволення позову за наявності для цього законних підстав можливе лише у разі визнання позову всіма відповідачами. Цим же пунктом визначено, що ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійсненні судом заходи з перевірки таких дій. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач визнавши позов розпорядився своїм процесуальним правом безумовно та усвідомлено, знаючи про наслідки своєї розпорядчої дії, яка не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

31.03.2014 року [PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 11.09.2010 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 718. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з вересня 2011 року шлюбні стосунки між сторонами були припинені через те, що вони мають різні погляди про спільне життя, тому виникали постійні непорозуміння та сварки, просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує формально. До судового засідання позивач не з'явилась, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, але надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, але надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позов визнає в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони 11.09.2010 року зареєстрували шлюб, про що Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 11.09.2010 року було видано Свідоцтво про шлюб (актовий запис № 718). Також, як встановлено в судовому засіданні, шлюбні відносини між сторонами припинені з вересня 2011 року, спільне господарство вони не ведуть, взаємини подружжя не підтримують. Бажання до примирення у позивача відсутнє, відповідач теж не виявив наміру зберегти сім'ю, а отже, подальше спільне подружжя і збереження шлюбу неможливо. Згідно ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов'язати її прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, встановлені у справі, свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує її особисті інтереси, що має істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

31.03.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог вказує, що вона є власником житлового будинку за вищевказаною адресою. У вказаному будинку, крім позивача, зареєстрована відповідач, [PERSON], - колишня співмешканка сина. Фактично в будинку вона не проживала, виїхала працювати в м. Харків. Відповідач не проживає в будинку більше чотирьох років, добровільно знятися з реєстрації не бажає. У зв'язку з викладеним [PERSON] просить позовні вимоги задовольнити. В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, позивач просила про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судовим розглядом встановлено, що позивач на підставі договору купівлі-продажу від 12.10.2006 року, є власником будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.5-7). З домової книги вбачається, що в будинку зареєстровані позивач та [PERSON]. (а.с. 8-9). Згідно акту обстеження від 21.03.2014 року, складеного комісією у складі депутата Балаклійської міської ради Мойсеєнко В.Д.. та свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідач [PERSON] в будинку [ADDRESS] не проживає з 2012 року (а.с.10). Суд приходить до висновку про достовірність та правдивість фактів, що містять матеріали справи, а також доводів, наведених [PERSON] в позовній заяві у підтвердження своєї правової позиції. Реєстрація відповідача в будинку, що належить позивачу, безперечно, обмежує його права власника по користуванню нерухомим майном. Отже, позовні вимоги в частині визнання відповідача такою, що втратила право користування даним житловим приміщенням, підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

31.03.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому ставить питання про стягнення аліментів на своє утримання у розмірі ? частини від усіх видів доходу до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 25.09.2012 року зареєструвала з відповідачем шлюб, від якого вони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Позивач вказала, що працювати не має змоги, оскільки доглядає за малолітньою дитиною. Відповідач утримувати у добровільному порядку її відмовляється, хоча має таку можливість, тому вона просить у судовому порядку стягнути з відповідача аліменти у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку на її утримання. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надавав. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Матеріалами справи встановлено, що позивач і відповідач знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 25.09.2012 року Виконавчим органом Артемівської міської ради міста Дзержинська Донецької області, актовий запис №17, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідач у добровільному порядку матеріально утримувати дружину відмовляється. Згідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. За таких обставин, суд дійшов до висновку про те, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку - задовольнити повністю. Крім того, у відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

31.03.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з жовтня 2010 року перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання народилась донька [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає разом з нею. Відповідач [PERSON] матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, обов'язків покладених на нього законом не виконує, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання сторони не з'явились, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Позивач та відповідач надали заяви, просили справу розглянути у їх відсутність: [PERSON] на позові наполягає, [PERSON] проти позову не заперечує. ( а.с. 8-9 - заяви). В порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу. У судовому засіданні встановлено, що сторони з жовтня 2010 року перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. ( а.с. 4 - копія свідоцтва про народження). Дитина мешкає з матір'ю. (а.с.5 копія акта). Відповідач [PERSON] добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягненням повноліття. Положеннями п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, погодився з розміром аліментів, що просить стягнути позивач, суд вважає необхідним позов задовольнити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved