Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

29.12.2017 року заявник звернулась до суду з даною заявою, в якій просить: встановити факт родинних відносин [PERSON], померлого [INFO] з: [PERSON], яка є донькою померлого; [PERSON], яка є донькою померлого; [PERSON], яка є невісткою померлого, [PERSON], яка є онукою померлого. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що прізвище померлого не збігається з прізвищем, викладеним українською мовою у його родичів, спадкоємці не мають можливості скористатись своїм правом на спадщину та оформити право власності на земельну ділянку, що є підставою для встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно автоматизованого розподілу справу передано судді Куриленко О.М., яка ухвалою від 04.01.2018 року прийняла справу до свого провадження. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. У судове засідання з`явилась представник заявника [PERSON] - [PERSON], яка одночасно є також представником зацікавлених осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка заяву підтримала, просила її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Суд, вислухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає заяву підлягаючою частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п. 5) ч. 2 ст. 293, п. 1) ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема і про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Біляївського районного управління юстиції в Книзі реєстрації смертей було складено актовий запис за № 17, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому, на підставі Державного акту про право приватної власності на землю, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER], земельну ділянку площею 0, 12 га, що розташована на території Біляївської міської Ради народних депутатів, з цільовим призначенням для ведення садівництва. Вказана земельна ділянка була передана на підставі рішення І сесії ХХІІ скликання Біляївської міської Ради народних депутатів Біляївського району Одеської області від 19 липня 1994 року № 6. У відповідності зі ст. 1223 ЦК у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, яки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців та починається з часу відкриття спадщини. 29 червня 2000 року приватним державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Грабовенко-Ворсуляк Д.М. була зведена справа № 493/2000 до майна померлого [INFO] року [PERSON]. Як вбачається з копії Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] прізвище, ім'я, по-батькові спадкодавця українською мовою записано як «Белайчук Григорій Іванович». З свідоцтва про народження Серії [NUMBER] вбачається, що 31 березня 1960 року народилась російською мовою «Белайчук Людмила Григорьевна», де її батьками вказані «[PERSON]» та [PERSON] Згідно довідки Міського відділу реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області № 224 від 15 травня 2008 року вбачається, що 14 лютого 1981 року за реєстровим № 316 було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], який 09 березня 1993 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Одесі було розірвано, актовий запис № 241. 27 листопада 1998 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневої рай адміністрації виконкому Одеської міськради було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що свідчить Свідоцтво про одруження. Отже, з урахуванням вказаного, суд вважає доведеним факт того, що [PERSON], який помер [INFO], є батьком заявниці [PERSON], [INFO], а від так заява в цій частині підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 1 Постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Що стосується вимог заявника в частині встановлення факту родинних відносин [PERSON], померлого [INFO] з: [PERSON], [PERSON], [PERSON], то в цій частині заява задоволенню не підлягає, оскільки заявник не наділена правом на звернення до суду з вказаних питань. Ст. 3 СК України передбачає, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Коло осіб, які знаходяться між собою у сімейних стосунках, перераховується у ст. 2 СК України (подружжя, батьки, діти, усиновлювачі та усиновлені, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, рідні брати та сестри, мачуха, вітчим, падчерка, пасинок) Крім того, згідно до положень ст. 315 ЦПК України юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, встановлюють у судовому порядку, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч.1. ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 13 ЦПК України, визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до положень ст.ст.76, 77, 78,80, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Протягом всього часу розгляду справи в суді, в порушення положень ст. ст. 76-81 ЦПК України. заявницею не було надано суду належних і допустимих доказів, в обґрунтування поданої заяви, як і не могла суду повідомити, яке значення для неї має факт родинних відносин між зазначеними вище особами. На думку суду, встановлення факту про який просить заявниця не має для неї юридичне значення. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання. На підставі викладеного,

Outcome: partial