Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

29.09.2015 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що між ними 14 лютого 2009 року був укладений шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Вільшанської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, про що було зроблено актовий запис за №1. Від спільного шлюбу з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO]. З серпня місяця 2015 року по теперішній час позивачка стосунки з [PERSON] як подружжя не підтримує, спільне господарство не ведуть, сумісне життя та збереження сімї стали неможливим, тому що втратили почуття кохання один до одного, будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, інших дітей яким повинен сплачувати аліменти не має. На теперішній час позивачка з дитиною проживають біля її батьків, син знаходиться на її повному утриманні, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітнього сина. У судове засідання представник позивачки надав заяву з проханням слухати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с.15,17). Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, не заперечував проти вимог позову (а.с.18). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб 1-АМ № 069677 від 14.02.2009 року (а.с.2), 14.02.2009 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] /Анган/ [PERSON], який був зареєстрований виконавчим комітетом Вільшанської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, про що було зроблено актовий запис за №1. Згідно копії свідоцтва про народження серії 1-ЖД №183343 (а.с.5), батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. З довідки, виданої виконкомом Вишнівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області №401 від 28.09.2015 року (а.с.9) вбачається, що [PERSON] дійсно проживає [INFO] разом з дитиною [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною другою статті 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову, тобто у даному випадку - з 29.09.2015 року. Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 14.02.2009 року, від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. На теперішній час сторони проживають окремо, не спілкуються між собою, їх син [PERSON] проживає біля матері - позивачки по справі. Відповідач не бажає щомісячно в добровільному порядку надавати останній матеріальну допомогу на утримання дитини, що й стало підставою для звернення її до суду з вказаним позовом про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, з урахуванням заяви відповідача, який не заперечував проти вимог позову, суд вважає, що останній має сплачувати аліменти у частці від свого заробітку, на користь позивачки на утримання сина [PERSON], починаючи з 29.09.2015 року, до його повноліття.

Outcome: approved