Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

31.10.2013 року ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди. В обґрунтування пред'явленого позову позивач зазначає, що [PERSON], працюючи генеральним директором «ТОВ -Квік-2006» призначений на підставі наказу №3 від 16.10.2006р., являючись посадовою особою підприємства, яке зареєстроване рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради №11031020000012094 від 15.02.2006р. за юридичною адресою: м. Запоріжжя, вул. Крива Бухта 1, взяте на податковий облік 17.02.2006р. в ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя, 21.02.2006р. зареєстроване платником податку на додану вартість в ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя (свідоцтво №11567835), будучи відповідальним за організацію бухгалтерського та податкового обліку підприємства, повноту відображення в обліку господарських операцій, правильність віднесення доходів та витрат до відповідних періодів, достовірність та своєчасність нарахування та сплати податків, в період з 01.10.2008р. по 31.12.2008р. та з 01.03.2009р. по 31.10.2009р., ухилився від сплати податку на додану вартість у розмірі 750 198,89 грн. та з податку на прибуток у розмірі 937 748,61 грн., та всього податків на суму 1 687 947,50 грн., що є особливо великим розміром - 2 966 556,71 грн. Вина [PERSON] в скоєні злочину підтверджується вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2013 року, яким [PERSON] було визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.212 КК України, щодо ухилення від сплати податку на додану вартість в сумі 750198,89 грн., та звільнено [PERSON] від призначеного покарання на підставі ст.49, 74 КК України у зв'язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідності. Цивільний позов ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя у сумі 1 687 947 грн. 75 коп., залишено без розгляду та надана можливість звернутися до суду в порядку цивільного провадження. Просять стягнути з [PERSON] завдану державі матеріальну шкоду у розмірі 750 198,89 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, на підставі наявних у справі доказів. Представник відповідача проти позову заперечував, зазначивши, що дійсно вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2013 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.212 КК України, щодо ухилення від сплати податку на додану вартість в сумі 750198,89 грн., та звільнено [PERSON] від призначеного покарання на підставі ст.49, 74 КК України у зв'язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідності. Зазначений вирок оскаржено не було, та він набрав законної сили 07.05.2013 року. Як вбачається з позовної заяви ДПІ в Жовтневому районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів Запорізької області до [PERSON], предметом позовної заяви є відносини у сфері справляння податків та зборів, які регулюються Податковим кодексом України. Стороною, до якої може пред'являтись позов, повинні виступати підприємства, установи, організації та громадяни - платники податків та обов'язкових платежів, які мають податковий борг, встановлений у визначеному законом порядку. Посадові особи платників податків (податкових агентів), які притягуються до відповідальності у кримінальній справі за вчинення злочинів, не можуть виступати такою стороною. Таким чином, при поданні цивільних позовів про стягнення сум податкового боргу відповідачами можуть бути лише самі платники податків (а не їх службові особи), оскільки згідно із законом саме вони несуть відповідальність перед державою за належну та своєчасну сплату податкових зобов'язань. За таких обставин підстави для звернення до місцевого загального суду із позовною заявою про стягнення суми відшкодування завданих державі матеріальних збитків в зв'язку з несплатою податків з фізичної особи, а саме директора підприємства - платника податків є грубим порушенням норм чинного законодавства, оскільки за наведених вище обставин директор, як службова особа не відповідає за зобов'язаннями підприємства, не може виступати в якості відповідача у справах про стягнення суми за зобов'язаннями платника податків, в зв'язку із чим позовна заява ДПІ в Жовтневому районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області задоволенню не підлягає в повному обсязі. Із зазначеного вбачається, що органами ДПІ заявлено дві позовні заяви, щодо відшкодування одних і тих самих збитків, завданих злочином, на підставі вироку Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2013 року, відносно [PERSON], за ч.1 ст.212 КК України. При цьому в адміністративній позовній заяві органи ДПІ прямо посилаються на спеціальну норму Податкового кодексу України, яка застосовується, для стягнення шкоди завданої злочином, об'єктивна сторона якого полягає в ухиленні від сплати податків, та закріплює порядок стягнення таких збитків з юридичної особи платника податків, що підкреслює неможливість такого стягнення суми податкового боргу з посадової особи. 27 лютого 2014 року Запорізьким окружним адміністративним судом винесено постанову у справі № 808/7794/13-а за позовною заявою Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Квік-2006», про стягнення податкового боргу. Позов задоволено, стягнено кошти у сумі податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 937 746 (дев'ятсот тридцять сім тисяч сімсот сорок шість) грн. 25 коп. з рахунків платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «Квік-2006» отримувач Державний бюджет у Жовтневому районі м. Запоріжжя. Стягнено кошти у сумі податкового боргу з податку на прибуток у розмірі 1 172 185 (один мільйон сто сімдесят дві тисячі сто вісімдесят п'ять) грн. 00 коп. з рахунків платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «Квік-2006» отримувач Державний бюджет у Жовтневому районі м. Запоріжжя. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши всі надані докази у сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч.3, 4 ст.61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказується при розгляді інших справ. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи стосовно якої ухвалено вирок, з питань чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено: Вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2013 року, [PERSON] було визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.212 КК України, щодо ухилення від сплати податку на додану вартість в сумі 750 198,89 грн., та звільнено [PERSON] від призначеного покарання на підставі ст.49, 74 КК України у зв'язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідності. Цивільний позов ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя у сумі 1 687 947 грн. 75 коп., залишено без розгляду та надана можливість звернутися до суду в порядку цивільного провадження. (а.с. 3-6) Запорізьким окружним адміністративним судом винесено постанову від 27.02.2014 року у справі № 808/7794/13-а за позовною заявою Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Квік-2006», про стягнення податкового боргу. Позов задоволено, стягнено кошти у сумі податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 937 746 (дев'ятсот тридцять сім тисяч сімсот сорок шість) гри. 25 кой. з рахунків платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «Квік-2006» отримувач Державний бюджет у Жовтневому районі м. Запоріжжя. Стягнено кошти у сумі податкового боргу з податку на прибуток у розмірі 1 172 185 (один мільйон сто сімдесят дві тисячі сто вісімдесят п'ять) грн. 00 коп. з рахунків платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «Квік-2006» отримувач Державний бюджет у Жовтневому районі м. Запоріжжя. Як вбачається з зазначеної постанови, Податковий борг з податку на додану вартість та з податку на прибуток виник внаслідок проведеної ДПІ позапланової перевірки, за результатами якої складено акт №8/23- 2/34155688 від 27.03.2012 та вироку Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2013 у кримінальній справі 0808/2619/2012, яким директора підприємства визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 212 Кримінального кодексу України. ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя відповідно до норм чинного законодавстві прийнято податкові повідомлення-рішення форми «Р» №0001272211 від 29.05.2013. яким відповідачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 937 746,25 грн. та № 0001282211 від 29.05.2013, яким відповідачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 1 172 185,00 грн. ( а.с….) Таким чином, завдана [PERSON] державі матеріальна шкода у розмірі 750 198 грн.89 коп . вже стягнута з Товариства з обмеженою відповідальністю «Квік-2006». Згідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31 березня 1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» при розгляді цивільного позову в кримінальній справі з питань, не врегульованих КПК України, суд може керуватися відповідними нормами ЦПК України. Відповідно до п.9 цієї постанови, вирішуючи питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі. П.5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року, при розгляді справ про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації. Так ст.58.4 Податкового кодексу України в редакції від 13.04.2012 року, яка діяла на момент ухвалення вироку, відносно [PERSON], передбачено у разі коли судом за результатами розгляду кримінального провадження про кримінальне правопорушення, предметом якого є податки, збори, винесено обвинувальний вирок, що набрав законної сили, або винесено рішення про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами, відповідний контролюючий орган зобов'язаний визначити податкові зобов'язання платника податків за податками та зборами, несплата податкових зобов'язань за якими встановлена судовим рішенням, та прийняти податкове повідомлення-рішення про нарахування платнику таких податкових зобов'язань і застосування стосовно нього штрафних (фінансових) санкцій у розмірах, визначених цим Кодексом. Відповідно до ст.15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Саме наявність цивільної відповідальності фізичної, або юридичної особи є підставою для звернення до суду в порядку цивільного провадження з позовом про відшкодування шкоди завданої внаслідок злочину. Відповідно до п.87.11 ст.87 ПК України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу до платника податку. Пунктом 112.1 статті 112 ПК України передбачено, що притягнення до фінансової відповідальності платників податків, за порушення законів з питань оподаткування, іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не звільняє їх посадових осіб за наявності відповідних підстав від притягнення до адміністративної або кримінальної відповідальності, з чого вбачається, що на юридичну особу покладено відповідальність за несплату податків, та обов'язок їх сплати в бюджет, а директор несе кримінальну або адміністративну відповідальність. Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їх працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків. За таких підстав суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed