Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

29 жовтня 2021 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ст.ст.110, 112 СК України, просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 77. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 серпня 2017 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 77. До реєстрації шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач. Причиною звернення до суду з даною позовною заявою стало те, що у сторін так і не склалися нормальні сімейні стосунки. Відсутність спільних інтересів, взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства призвели до припинення шлюбу. Позивач та відповідач мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Між ними втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. Уже довгий час вони проживають окремо. Позивач категорично налаштована на розлучення та просить не давати термін для примирення. Між сторонами досягнуто згоди щодо виховання спільної дитини та спір щодо місця її проживання відсутній. Спір щодо спільного майна між сторонами відсутній. Ухвалою судді від 10 листопада 2021 року, після виконання вимог, передбачених ч.6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначене судове засідання на 06 грудня 2021 року. Ухвалою суду від 06 грудня 2021 року розгляд справи було відкладено на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України та призначено нове судове засідання на 16 грудня 2021 року. У призначене судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином. Через канцелярію суду подала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у призначене судове засідання не з`явився. На електронну адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив про свою згоду на розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 01 жовтня 2021 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), копія якого долучена до матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 09 серпня 2017 року зареєстрували шлюб у Славутицькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що 09 серпня 2017 року складено відповідний актовий запис за №77. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку - [PERSON] , дружині - [PERSON] . До укладення шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач, матір`ю - позивач, що підтверджується копією свідоцтва про народження, яка долучена до матеріалів справи. Як вбачається із змісту позовної заяви, причиною звернення позивача до суду стало те, що нормальні сімейні стосунки між сторонами не склалися. Між ними відсутнє взаєморозуміння та у них різні погляди на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства. Між ними втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. Сторони припинили шлюбні відносини та довгий час проживають окремо. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зі статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливе. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача і відповідача. Як вбачається з доводів позовної заяви, не спростованих відповідачем, домовленостей щодо виховання дитини між сторонами досягнуто. Спору щодо майна, набутого за час шлюбу, у сторін немає. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У заяві позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то, виходячи зі змісту ст.ст.141- 142 ЦПК України на користь позивача з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 454 гривні, інша частина судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved