Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

31.03.2014 року позивачка звернулася до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача на свою користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] у них народився син [PERSON], які проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Зазначає, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по утриманню дитину до досягнення нею повноліття. Коштів на належне утримання дитини не вистачає. Дитині необхідно належним чином харчуватися, одягатися, а це потребує значних матеріальних втрат. Відповідач офіційно ніде не працює, має нерегулярні доходи, і таким чином заробляє на життя, а тому вона бажає, щоб аліменти стягувались в твердій грошовій сумі. На утриманні у відповідача інших осіб немає. Стан здоров'я та матеріальне становище відповідача дозволяють йому надавати відповідну матеріальну допомогу на утримання дитини. В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи в своїй відсутності та заперечень проти позову не подав, а тому суд, враховуючи думку позивачки, вважає за можливе розглянути справу по суті у відсутності належним чином повідомленого відповідача на підставі наявних в справі доказів з постановленням заочного рішення. Доповівши зміст заявлених позовних вимог, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони в період з 21.08.2010 року по 24.03.2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу у них є неповнолітня дитина : син [PERSON], [INFO] нар., батьком якої записаний відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4). Дитина проживає та знаходиться на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою КП Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськжитлосервіс» № 981 від 26.03.2014 р. (а.с. 3). Згідно ст. 51 ч. 2 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. З пояснень позивачки встановлено, що відповідач ухиляється від надання в добровільному порядку допомоги на утримання свого малолітнього сина. Вказана обставина відповідачем спростована не була. Відповідач є здоровим, офіційно не працює, проте отримує мінливі нерегулярні доходи, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, однак цього обов'язку не виконує. Інших осіб на утриманні у відповідача немає. В той же час, визначаючи розмір аліментів, які має сплачувати відповідач, суд виходить з наступного та бере до уваги наступні обставини. Згідно ст. 184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні позивачка просила суд стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. щомісячно. При цьому на запитання суду вона пояснила, що у неї немає доказів на підтвердження того, що відповідач за своїм матеріальним становищем має можливість сплачувати аліменти саме в такому розмірі. Ст. 60 ЦПК України зазначає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки позивачкою не було доведено в судовому засіданні, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позовній заяві, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково, стягуючи з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 310 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. При цьому суд враховує положення ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: partial