Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

30.10.2019 року до суду із позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги - Територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, звернулася позивач, яка зазначила, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований у квартирі [ADDRESS] але біля 20 років він у зазначеній квартирі фактично не проживає. Цей факт підтверджується актами від 16.08.2019 року та 28.08.2019 року. Реєстрація відповідача у квартирі створює позивачу зайві комунальні платежі. На підставі вищевикладеного, позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але через канцелярію суду надала заяву, в якій зазначила, щосправу просить розглядати без її участі, позовну заяву підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] повідомлений судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки, заяв до суду не надав. Представник третьої особи - Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради в судове засідання не з`явився, але через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, просить прийняти рішення на розсуд суду. Представник третьої особи - Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, в судове засідання не з`явився, але через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, відповідно до вимог ч.1 ст.280 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом, родина позивачки з 1989 року проживає в квартирі [ADDRESS] . Вказана квартира є власністю територіальної громади м. Запоріжжя, знаходиться в господарському віданні. Квартира загальною площею - 67,21 кв.м, житловою площею - 42,36 кв.м. Наймачем вказаної квартири був батько позивачки - [PERSON] . Згідно ордеру на житлове приміщення за № 6509 серії «Ш» від 05 грудня 1989 року, виданого рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної ради народних депутатів м. Запоріжжя за № 526 від 20 листопада 1989 року батькові позивача - [PERSON] на сім`ю була надана 3-х кімнатна квартира [ADDRESS] . Склад сім`ї з 15.09.1971 року [PERSON] складався із: [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - донька (а.с.17). З 26 вересня 1997 року позивачка перебувала в шлюбі з [PERSON] зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м Запоріжжя, Україна, актовий запис № 1153 і своє дівоче прізвище « [PERSON] » змінила на прізвище чоловіка « [PERSON] », копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.13). 02 лютого 2012 року шлюб між сторонами було розірвано, про що 01 липня 2014 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції видано свідоцтво про розірвання шлюбу та складено відповідний актовий запис за № 14, позивач залишила прізвище « [PERSON] », копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 14). 08 серпня 2014 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] і своє прізвище « [PERSON] » змінила на прізвище чоловіка « [PERSON] », копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] видане Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 653 (а.с.15). [INFO] у віці 72 років батько позивачки - [PERSON] , помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 25 березня 2019 року, видане Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 2007 (а.с. 16). Крім позивачки, [PERSON] , у вказаній квартирі зареєстрований її брат [PERSON] - відповідач по справі, який з 2000 року у квартирі не проживає. Факт не проживання у вказаній квартирі відповідача підтверджується актом від 16 серпня 2019 року, складеним комісією у складі голови об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Південний - 57» [PERSON] та члена правління [PERSON] за участю сусідів по спірній квартирі: [PERSON] , мешкає за адресою : [ADDRESS] , [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с.23) та актом про не проживання особи у житловому приміщенні від 28.08.2019 року (а.с.24). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивачки, мешкають на одній площадці та зазначила, що не бачила відповідача по справі [PERSON] за місцем мешкання - [ADDRESS] , більше 20 років, коли була в них вдома особистих речей відповідача у вищевказаній квартирі не бачила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є також сусідкою позивачки, мешкає у будинку [ADDRESS] з 1990 року. Зазначила, що відповідач - [PERSON] , 20 років не проживає за адресою: [ADDRESS] . Востаннє була в квартирі позивачки рік тому, речей відповідача там не бачила. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 Житлового кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз статей 71, 72 ЖК Української РСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи. Матеріали справи свідчать про те, що спірна квартира не приватизована, на теперішній час у ній зареєстрований відповідач, який відповідно до актів від 16.08.2019 року та 28.08.2019 року та показань свідків фактично в ній не проживає, відомості про те, що відповідач цікавиться спірним житлом, збереженням з ним будь-якого зв`язку, відсутні, як і відсутні дані про перешкоджання відповідачу у здійсненні його прав. Поштова кореспонденція, направлена судом на адресу реєстрації відповідача, повернута без вручення за закінченням встановленого строку зберігання. Наявність поважних причин, з якими чинне законодавство України пов`язує можливість збереження житлового приміщення за відповідачем понад 6 місяців, судом також не встановлено. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, що набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає у зазначеній квартирі тривалий час, значно більший ніж 6-ть місяців, втратив зв 'язок і зацікавленість до вказаного житла, а тому за правилами ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР втрачає право на користування вищевказаним житлом.

Outcome: approved