Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

29 червня 2016 року позивач звернувся до суду з названим позовом до відповідача з вимогою стягнути заборгованість у розмірі 16166,74 грн. за кредитним договором б/н від 04.04.2008 р., яка складається з наступного: 4590,77 грн. - заборгованість за кредитом; 8981,68 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; штрафи відповідно до п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. (фіксована частина); 757,94 грн. (процентна складова). Позов мотивував тим, що відповідно до укладеного договору без номера від 04.04.2008 р. відповідач отримала кредит у розмірі 5000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 3.2., п. 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду на встановлення кредитного ліміту за рішенням банку та його зміну банком в будь-який момент (зменшення або збільшення). Відповідач своїм підписом у заяві підтвердив свою згоду на те, що заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України щодо договорів приєднання, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві можливість користуватися кредитними коштами на умовах договору та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, що має відображення у Розрахунку заборгованості, тим самим свої зобов'язання за договором не виконав. Внаслідок цього відповідач має заборгованість станом на 31.05.2016 р. на вказану суму. У судове засідання представник позивача не з'явився за наявності клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала частково в розмірі заборгованості за кредитом на суму 4590,77 грн., в іншій частині не визнала, пославшись на необґрунтованість розрахунку і просила вирішити позов на розсуд суду, пояснивши, що причиною виникнення боргу є втрата нею роботи. Перевіривши наявні докази, встановивши обставини справи та визначивши відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступних висновків. Встановлено, що 04.04.2008 р. [PERSON] (Клієнт) на підставі поданої заяви у виді заповненого формуляра у відділенні ПАТ КБ ПриватБанк отримала кредитну картку, номер якої зазначено у розділі «Відмітки банку». У заяві підписом Клієнта підтверджено ознайомлення і згоду з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому виді. Клієнт згоден з тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком Договір про надання банківських послуг (а.с. 5, 6, 34-35, 36, 37). Крім того, [PERSON] була ознайомлена з довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», про що свідчить її підпис у довідці (а.с.6, 36). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1). Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2). Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина друга). Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (частина 1). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина 2). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина 3). Згідно абзацу першого частини 2 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Одним з наслідків порушення договору позичальником, який передбачений частиною 2 статті 1050 ЦК України, є право позикодавця у разі прострочення повернення чергової частини позики вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Також згідно п. 6.6. Умов і правил надання банківських послуг та п. 5.7 Правил користування платіжною карткою банк вправі вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому у випадку невиконання держателем своїх зобов'язань по договору. Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 04.04.2008 р., укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON], станом на 31.05.2016 р., зобов'язання за кредитним договором відповідачем виконувались неналежно, останній платіж позичальником зроблено у травні 2015 року, наслідком чого є заборгованість за кредитом - 4590,77 грн.; заборгованість за процентами - 8981,68 грн.; в т.ч. несплачені проценти на поточну заборгованість - 263,55 грн.; несплачені проценти на прострочену заборгованість - 8718,13 грн.; комісія, в т.ч. нарахована комісія (пеня) - 1586,35 грн., що становить загальну суму 15158,80 грн.. Відповідно до частини 1 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд вважає доведеними позивачем обставини, які свідчать про виникнення у відповідача зобов'язання за укладеним договором про надання банківських послуг б/н від 04.04.2008 р. та їх неналежне виконання відповідачем, наслідком чого є наявність зазначеної заборгованості на загальну суму 15158,80 грн.. В цій частині позов необхідно визнати обґрунтованим і задовольнити. В частині нарахованих позивачем сум судових штрафів на загальну суму 1007,94 грн. позов не грунтується на положеннях закону і не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Як видно з розрахунку заборгованості, позивачем нараховано пеню за ставкою 2,00 (графа 8) на загальну суму наростаючим підсумком 1586,35 грн. (графа 14), яка складається з кратних 50 грн. фіксованих сум, які нараховувались щомісячно, за мінусом зарахованих на погашення 13,65 грн.. Ці нарахування відповідають критеріям нарахування пені, зазначеним у довідці про умови кредитування і входять до складу загальної заборгованості за наданим кредитом на суму 15158,80 грн.. Тим самим позивачем реалізоване право на неустойку за порушення зобов'язань за укладеним договором відповідно до його умов та ст. 549-551 ЦК України. Водночас зазначені нарахування не є комісією, як зазначено у розрахунку заборгованості, оскільки не відповідають критеріям комісії, зазначеним у довідці про умови кредитування. Тому суд виходить з того, що зазначена у розрахунку заборгованості сума 1586,35 є не комісією, а пенею, тобто різновидом неустойки згідно визначення статті 549 ЦК України. Разом з тим, відповідно до п. 8.6. Умов і правил надання банківських послуг при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором, більш ніж на 120 днів Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Таким чином, базою нарахування процентної складової цього штрафу є загальна сума заборгованості, включаючи нараховану пеню. Виходячи з цього, нарахування штрафів відповідно до п.8.6 Умов і правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 757,94 грн. - штраф (процентна складова), є подвійною відповідальністю за порушення зобов'язань і суперечить ст. 61 Конституції України. За правилом ст. 88 ЦПК України судові витрати позивача по оплаті судового збору на суму 1378 грн. необхідно стягнути з відповідача пропорційно розміру задоволеного позову, виходячи з наступного розрахунку. 15158,35 х 100:16166,74=93,77 (відсоток розміру задоволеного позову); 1378х93,77:100=1292,15 (сума судових витрат, пропорційна відсотку задоволеного позову).

Outcome: partial