Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

30.07.2018 позивач звернулася з позовною заявою до суду, в якій просить розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 07 березня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 393; відновити дошлюбне прізвище позивача та призначити стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 3000,00 грн. щомісячно. В обґрунтування вимог зазначила, що з 07.03.2015 року з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі. 19.08.2015 народився син [PERSON] Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та обовязки. На даний час проживають окремо. Подальше збереження сімї є неможливим, суперечить інтересам подружжя та інтересам дитини. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги у добровільному порядку на утримання дитини не надає, тому звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 17.08.2018 у справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін (а.с.20-21). Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с.31). Від відповідача відзив на позов до суду не надходив, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження від 17.08.2018, разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за останнім відомим суду місцем проживання (перебування) відповідача, відомості про яке зазначено позивачем в позовній заяві. В судове засідання, призначене на 10.10.2018 відповідач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, однак, судова повістка повернулася до суду без вручення відповідачу з відміткою працівника поштового відділення - «за закінченням терміну зберігання», що підтверджується довідкою Укрпошти, форма 20 від 28.09.2018 року. Згідно з ч.1\~ст.178 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст.\~211,\~280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії І-ТП №122369, сторони [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 березня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, про що складено відповідний актовий запис №393 (а.с.7). Сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.14). Згідно довідки ЦМЛ №2 Житомирської міської ради від 18.06.2018 року малолітнього дитина сторін хворіє на дитячий церебральний параліч, подвійна геміплегія (а.с.11). Згідно\~ст.51 Конституції України\~та\~ст.24 Сімейного Кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до\~ст. 55 СК України\~дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. За приписами ч. 3\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 3\~ст.105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст.110 цього Кодексу. Згідно із вимогами\~ст.157 Сімейного кодексу України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Зі змістом\~ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Як вбачаються зі змісту позовної заяви, спору про місце проживання дитини між сторонами немає. З урахуванням обставин справи, позиції сторін щодо подальшого збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що відповідно до\~ст.112 Сімейного кодексу України\~є підставою для розірвання шлюбу, а тому позовна заява в частині розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1\~ст.180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч.2, 3\~ст.181 СК України\~за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1\~ст.183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, згідно з ч.1\~ст.184 СК України\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.79, ч.1 ст.191 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі п.1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України\~допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З урахуванням того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та обов'язку обох батьків по утриманню дитини,враховуючи, що дитина сторін проходить реабілітаційні процедури, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів, стягнувши з відповідача\~на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., щомісячно з урахуванням індексації, починаючи стягнення з 30.07.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, позивач під час укладення шлюбу змінила прізвище «Романчук» на «Ковнацьку» та бажає після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище. В частині стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат слід зазначити наступне. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 704, 80 грн. у частині позовних вимог про стягнення аліментів, від сплати якого позивач була звільнена відповідно положень п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 704, 80 грн. у частині позовних вимог про розірвання шлюбу.

Outcome: approved