overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

31 серпня 2016 року до суду надійшла заява лікаря-психіатра Комунального закладу Сумської обласної ради «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» [PERSON] про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON], [INFO], мешканця [INFO], без його згоди у зв'язку із наявністю у нього ознак тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих. Хворий не змозі задовольняти основні життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність, потребує госпіталізації до КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» в примусовому порядку. Необхідність примусової госпіталізації підтверджується висновком комісії лікарів-психіатрів КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни», що дало підстави звернення до суду. У судовому засіданні лікар-психіатр КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» [PERSON] заяву підтримала, просила її задовольнити. Пояснила, що [PERSON] у 1989 році переніс черепно-мозкову травму з втратою свідомості, з приводу якої лікувався у військовому шпиталі. В грудні 2013 року було проведено КТ головного мозку, виявлено ознаки інфаркту в басейні СМА, атрофії півкуль мозку. [PERSON] неодноразово проходив лікування в КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни», рішенням суду від 06 серпня 2015 року був визнаний недієздатним. Згідно довідки КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» № 01-55/5979 від 31.08.2016 року характер психічного захворювання [PERSON] не дозволяє йому знаходитися в судовому засіданні (а.с.11). Заінтересована особа - опікун [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримує і просить задовольнити (а.с.28). Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06 серпня 2015 року визнаний недієздатним, опікуном над ним призначено [PERSON] (а.с.6). Із заключення комісії лікарів-психіатрів лікувального закладу вбачається, що [PERSON] страждає психічним захворюванням у вигляді: «Розлади поведінки та особистості, внаслідок органічного враження головного мозку зі зниженням памяті та інтелекту, вираженого ступеню» Ш-F 07.82. На момент огляду виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, який позбавляє його можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними. В силу свого психічного стану він не може самостійно задовольняти основні життєві потреби, потребує госпіталізації до КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» в примусовому порядку. Лікування можливе лише в умовах психіатричного стаціонару (а.с.5). Висновок лікарів будь-яких сумнівів у суду не викликає. З таким висновком погоджується прокурор. Захисник не заперечував проти задоволення даної заяви. Суд вважає, що [PERSON] необхідно госпіталізувати до лікувального закладу в примусовому порядку згідно вимог ст.ст. 14, 16, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», так як він неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. На основі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

31 серпня 2016 року заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій вказала, що рішенням Дружківського міського суду від 26 вересня 2002 року її брат [PERSON], [INFO], був визнаний недієздатним. Рішенням виконкому Дружківської міської ради від 17 жовтня 2012 року [PERSON] була призначена опікуном [PERSON], оскільки його батьки померли. Вона виконує обовязки опікуна [PERSON] протягом 4 років, постійно доглядає за братом, він мешкає разом з нею. [PERSON] просить встановити опіку над [PERSON] та призначити її його опікуном. Під час розгляду справи заявник [PERSON] підтримала свою заяву з підстав, викладених в ній. Просить заяву задовольнити. Представник зацікавленої особи [PERSON] в судовому засіданні підтримала подання комісії з питань захисту повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права та виконувати обовязки виконавчого комітету Дружківської міської ради про призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно зі ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Рішенням Дружківського міського суду Донецької області № 2-487/2002 від 26 вересня 2002 року [PERSON], [INFO], був визнаний недієздатним. Над ним була встановлена опіка. Рішенням виконкому Дружківської міської ради №708 від 17 жовтня 2012 року від повноважень опікуна [PERSON] був звільнений [PERSON]. Відповідно до статті 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Стаття 58 ЦК України передбачає, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. У поданні №8 від 09 серпня 2016 року комісія з питань захисту повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права та виконувати обовязки виконавчого комітету Дружківської міської ради просить суд призначити [PERSON] опікуном [PERSON] Оскільки опіка над [PERSON] була встановлена рішенням суду при визнанні його недієздатним, то в частині встановлення над [PERSON] опіки необхідно відмовити. Разом з тим, в частині призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] заява підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

31 серпня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр.\~[PERSON], 1984 р.\~н., який мешкає за адресою: м.\~Дніпропетровськ, Самарський район, вул.\~Пальмова, буд.\~24. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 30.08.2016\~р. об 11\~год. 19\~хв. гр.\~[PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хворий є безпорадним у звязку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР» не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 30.08.2016\~р. об 11\~год. 19\~хв. гр.\~[PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» за направленням лікаря психіатра Мікульського, КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хворий дезорієнтований в часі та місці. Бачить перед собою страшні візерунки. Некритичний. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром відміни з делірієм. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника про госпіталізацію гр.\~[PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

31 серпня 2016 року заявники [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з заявою, в якій просять розірвати їхній шлюб, посилаючись на те, що спільне подружнє життя не склалося, в зв'язку з втратою порозуміння. На даний час підтримувати сімейні відносини сенсу немає. Представники заявників в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, приходить до наступних висновків. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що заявники зареєстрували шлюб 24 липня 2004 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 931. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] [INFO]. (а.с.5). 30 серпня 2016 року між подружжям було укладено договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Майдибурою О.В., реєстраційний № 1984 (а.с.6-7). Відповідно до п.2 вказаного договору, малолітній син [PERSON] буде проживати разом з матір'ю - [PERSON]. Також, 30 серпня 2016 року між батьками було укладено договір про сплату аліментів на дитину (а.с. 8). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Шлюбний договір між заявниками не укладався, а також вони не мають спільного майна, що свідчить про те, що на даний час між ними немає майнового спору. За таких обставин, суд вважає збереження сім'ї неможливим, а тому заява [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

31 серпня 2016 року позивач звернулась з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинком 64 по вул.Слов'янській в м.Павлограді, посилаючись на те, що відповідач її син, зареєстрований у належному їй жилому будинку, однак з серпня 2013 року до теперішнього часу син фактично проживає за іншою адресою [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. За згодою позивача суд проводить заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, свідка, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивачу [PERSON] належить на праві приватної власності жилий будинок 64 по вул.Слов'янській в м.Павлограді на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду № 2-1938 від 19 лютого 2008 року (а.с.6-7). У цьому будинку зареєстрований син власниці - [PERSON], [INFO], який за місцем реєстрації фактично не мешкає, що підтверджується довідкою про склад сім'ї, виданою квартальним комітетом №66 м.Павлограда (а.с.13-14). Згідно акту від 28 серпня 2016 року, складеного головою квартального комітету №66 м.Павлограда за участю сусідів, [PERSON] не проживає в [INFO] з серпня 2013 року (а.с.15). Факт непроживання відповідача за місцем реєстрації з серпня 2013 року підтвердив допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] Таким чином у судовому засіданні встановлено, що відповідач член сім'ї власника квартири [PERSON] не проживає за місцем реєстрації без поважних причин понад один рік. Зважаючи на відсутність у відповідача майнових прав на будинок 64 по вул.Слов'янській в м.Павлограді суд дійшов висновку про наявність у позивача права, передбаченого ст. ст. 383, 391 ЦК України, вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Тому [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування будинком 64 по вул.Слов'янській в м.Павлограді. Судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору при зверненні до суду у розмірі 551 грн 20 коп підтверджуються квитанцією (а.с.1) і підлягають стягненню з відповідача як передбачено ч.1 ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

31 серпня 2016року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що 14 грудня 2013року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], 10.02.2015року народження. Позивач вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, обовязки, ведення спільного господарства . Позивач в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву в якій просила суд справу розглядати за її відсутності, а позов задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Шестакова». Відповідач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій просив суд справу розглядати за його відсутності та вказав, що позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.12.2013року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФП №099042 виданим виконкомом Дільничної сільської ради Новоодеського району Миколаївської області 14.12.2013року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], 10.02.2015року народження, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Шлюбні стосунки між подружжям не склалися через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Позивач на примирення не згодна та наполягає на розірванні шлюбу так я к перебування в шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам. Відповідач позовні вимоги визнав. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірванню. Клопотання позивача про залишення їй після розірвання шлюбу дошлюбного прізвища «Шестакова» підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

31 серпня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу з відповідачем \~[PERSON] вказує, що шлюб був зареєстрований \~між ними 22.06.2009 року Костянтинівською селищною радою Арбузинського району Миколаївській області, актовий запис № 29. Від даного шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей. Свої\~\~вимоги\~\~обґрунтовує тим, що вони з відповідачем виявилися різними за характером людьми, відповідач постійно виявляв неповагу, вчиняє сварки та бійки через що постійно виникали сварки та непорозуміння. На підставі цього між ними відсутні нормальні відносини, з 12 червня 2014 року припинили шлюбні відносини та проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила розірвати між ними шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином за місцем реєстрації, тому суд вважає за можливе розглянути справу без його участі на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе з причин, вказаних позивачкою та суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ФП № 051569 (а.с. 3) та мають неповнолітніх дітей сина [PERSON] [INFO], сина - [PERSON] [PERSON] народження, сина - [PERSON] Нікіту Миколайовича 21.03.2010року народження (а.с.4,5,6) Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З таких підстав суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення по справі і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст. ст. 105,110,112 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

31серпня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 27 листопада 2006 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просила їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, позивачка надала заяву з проханням провести розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду не заперечувала. Суд, вважаючи за можливе здійснити заочний розгляд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 27 листопада 2006 року Шевченківською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 23. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки було змінено із Шевчук на [PERSON]. Від шлюбу сторони мають дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], 7 березня 2009 року, сина [PERSON], [INFO]. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам їх дітей, що має істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, та інтересам їх дітей, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

31 серпня 2016 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 23 грудня 2003 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб у виконавчому комітеті Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 58. Від даного шлюбу у них є двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вона із відповідачем із січня місяця 2015 року не живуть разом та не підтримують жодних стосунків. Відповідач проживає із другою сімєю. За таких обставин вважає, що сімя їх розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати, так як збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам неповнолітніх дітей, після розірвання шлюбу просить залишити дітей проживати із нею і залишити їй прізвище Кваснюк. Позивачка подала до суду заяву, згідно якої позов підтримує в повному обсязі та просить суд справу розглядати без її участі. Відповідач теж подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 23 грудня 2003 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] шлюб у виконавчому комітеті Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 58 /а.с.4/. Від спільного подружнього проживання у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] /а.с.5-6/. На даний час шлюб між позивачкою та відповідачем існує формально, оскільки вони із січня місяця 2015 року не живуть разом та не підтримують жодних стосунків. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам неповнолітніх дітей, а тому суд приходить до висновку, що необхідно шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати, неповнолітніх дітей залишити проживати із матірю, після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище Кваснюк. На підставі ст.,ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved