Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

29.11.12 р. позивач звернувся до суду з позовом , де просив стягнути з [PERSON] борг в сумі 495720 грн., мотивуючи це тим, що протягом березня квітня 2010 р він, на пропозицію [PERSON] надати в борг гроші, погодився, і тричі, протягом березня квітня 2010 року надавав [PERSON] в борг грошові кошти : 18.03.2010 р. надав 30 тис. грн. з нарахуванням 7% за період користування коштами., 29.03.2010 р. 12 500 доларів США и 20 тис. грн. з нарахуванням 8% за період користування коштами, 01.04.2010 р. 4 тисячі доларів США та 30 тис. грн. з нарахуванням 7% за період користування коштами, про що були укладені розписки. Відповідач мав повернути йому борг та відсотки за користування грошовими коштами через місяць. Але свої зобов»язання не виконав, на його неодноразові пропозиції повернути взяті кошти, відповідач тільки обіцяє, але сам нічого не робить для цього. Разом з тим, йому стало відомо, що відповідач має боргові зобов»язання не тільки перед ним, а тому той почав уникати зустрічей. Йому також відомо, що, незважаючи на борги, відповідач придбав нерухомість , мешкає разом зі своєю дружиною. Тому збільшив свої позовні вимоги та просив стягнути борг не тільки з відповідача, але і з його дружини, бо вони разом користуються його грошовими коштами. Просив суд задовольнити його вимоги. Заочним рішенням Шосткинського міськрайсуду від 16.04.2013 р. позовні вимоги позивача були задоволені та на його користь стягнуто з [PERSON] та [PERSON], солідарно, грошові кошти в сумі 495720 грн. Під час примусового виконання рішення суду , було реалізовано майно боржника автомобіль Хюндай Тюксон, який був зареєстрованим за [PERSON] У зв»язку з продажем даного автомобіля, позивачу, за рахунок погашення боргу, було передано 68009 ,46 грн. Ухвалою Шосткинського міськрайсуду від 02 грудня 2014 р. вказане заочне рішення було скасовано. Під час нового розгляду справи позивач неодноразово збільшував позовні вимоги, посилаючись на те, що відповідачі, які проживають однією сім»єю, продовжують користуватись його коштами та нічого не роблять для того, щоб повернути борги, сума боргу за розписками складає: за розпискою від 18.3.2010 р. у вигляді непогашених відсотків за користування грошима за період з 25.01.2011 р. по 23.04.2014 р. у сумі 43890.54 грн. (30000 грн. борг та 81900 грн. відсотки)за минусом погашеного боргу за рахунок реалізованого майна в сумі 68009.46 грн. За розпискою від 29.03.2010 р. в сумі 12500 доларів США, що за курсом НБУ дорівнює 293875 грн. та 20000 грн. основного боргу, а також відсотків за користування коштами за період з 25.01.2011 р. по 25.04.2015 р. За розпискою від 01.04.2010 р. в сумі 4000 доларів США, що по курсу НБУ складає 94040 грн. основного боргу, а також відсотки за користування коштами за період з 25.01.2011р. по 25.04.2015 р. в сумі 130560 грн. Просить стягнути з відповідачів загальну суму боргу: 16500 доларів США та 20000 грн. основного боргу, а також 664050.54 грн. як відсотки за користування коштами. Відповідачі : [PERSON] заявлені позовні вимоги не визнає. Він дійсно брав у борг гроші у [PERSON] про що власноруч писав розписки. Вважав, що борг поверне через місяць, але зробити це відразу не зумів, в той же час намагався частина віддавати борги, але розписок про це у позивача не брав. Про те, що він брав у борг, дружині не казав, бо у кожного з них свій бізнес, матеріально вона від нього незалежна. Автомобілем Хюндай, який належав дружині, вони користувались удвох, про те, що його мали продати з аукціону за борги, дружина не знала, бо він їй сказав, що автомобіль в ремонті. Просить відмовити у позові, тому як сплатив борг. [PERSON] позовні вимоги не визнає, бо ніякого відношення до боргів свого чоловіка, хоча і мешкають разом, вона не має - кожен з них має свій бізнес і свої гроші. Про те, що чоловік брав гроші в борг у [PERSON] їй взагалі нічого невідомо, тим більше, така сума грошей не використовувалась у сім»ї. Про борг їй стало відомо після того, як було реалізовано на аукціоні її автомобіль. Просить відмовити в позові до неї про стягнення боргу. Заслухавши сторони та дослідивши надані ними докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів в строк та в порядку, встановленим договором . Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, має сплатити проценти від суми позики (ст. 1049 ЦК України). Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на розписки, яки були укладені між ним та [PERSON] відповідно до яких, [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в борг, а саме: 18.03.2010 р. в сумі 30 тис. грн. зі сплатою 7 відсотків за користування строком на один місяць, 29.03.2010 р. в сумі 12 500 доларів США та 20 тис. грн. на загальну суму 120 тис. грн. зі сплатою 8 відсотків та строком повернення 1 місяць; 1.04.2010 р. - в сумі 4 тисячі доларів США та 32 тис. грн.. на загальну суму 34560 грн. зі сплатою 8 відсотків та повернення боргу через один місяць а.с 3-5. В судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечував проти того, що вказані грошові зобов»язання він писав власноруч. Розписок про те, що він повертав борг частками суду надати не може, бо їх у нього немає. Згідно розрахунку суми боргу, яку надав позивач, враховуючи проценти за користування наданими коштами, загальна сума боргу становить 16500 доларів США що за курсом НБУ дорівнює 387915 грн. та 20000 грн. основного боргу та 664050.54 грн. як відсотки за користування наданими коштами а.с.205-209. [PERSON], як позичальник, порушив взяті на себе зобов»язання, та всупереч вимогам, що передбачені в ст. 1049 ЦК України, позичені кошти не повернув, принаймні доказів повернення, на що посилався у суді, не надав. Відповідачі, як зазначено у свідоцтві про укладення шлюбу, виданого відділом ЗАЦС Глухівського міськвиконкому від 6 листопада 1982 р., знаходяться у зареєстрованому шлюбу а.с.216. Згідно виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, [PERSON] зареєстрована як фізична особа-підприємець та є платником єдиного податку з 29.9.2011 р. а.с.122-123. Як зазначив позивач, [PERSON] мешкає разом з дружиною, яка знає, що той позичав у нього гроші на потреби сім»ї, бо неодноразово мав з неї розмови, щоб вона посприяла поверненню позичених коштів, але, як і чоловік, [PERSON] відмежовувалась одними обіцянками. З цих підстав вони обидва несуть перед ним, взяті [PERSON], зобов»язання по поверненню боргу, бо гроші використовувались на потреби сім»ї. Відповідно до змісту ст. 65 СК України при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім»ї, створює обов»язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім»ї. Враховуючи наведені вимоги закону, позивач не надав суду доказів того, що взяті в борг кошти використовувались в інтересах сім»ї, а [PERSON] дала згоду на утворення зазначених боргів. Посилання позивача на той факт, що дочка відповідачів [PERSON] знала про боргові зобов»язання батька, не дає підстав вважати, що про ці зобов»язання знала мати [PERSON] За таких обставин ствердження [PERSON] про те, що отримані [PERSON] грошові кошти були витрачені в інтересах сім»ї не підтверджені відповідними доказами, як того вимагає ст. 60 ЦКП України, та відсутня письмова згода [PERSON] на укладення договору позики, а тому суд вважає, що [PERSON] не несе ніяких зобов»язань перед позивачем з приводу боргу, який має її чоловік [PERSON] Враховуючи наведене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial