Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

30 травня 2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовом про визнання за нею права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, а саме житловий будинок, що знаходиться в м. Полтава, вул. Челюскіна, 19-б. Посилалась на те, що вона має у приватній власності земельну ділянку за вказаною адресою, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності , з яких убачається що вказана земельна ділянка площею 0.0564га , кадастровий номер 5310136400:14:002:0590 , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) належить їй на підставі витягу з ДЗК, серія та номер НВ-5305359102017, виданий 20.02.2017 року відділом у м. Полтаві Міськрайонного управління у Полтавському районі та м. Полтаві Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області. Без належним чином затвердженого проекту вона збудувала на належній їй земельній ділянці житловий будинок, який відповідно до технічного паспорту на нього складається із житлового будинку ( літ. А-1, А1-1,а) загальна площа 151.4 кв.м, житлова площа 80.6 кв.м, З метою узаконення проведеного нею будівництва вона зверталась до Департаменту ДАБІ у Полтавській області, однак отримала відмову , із зазначенням того, що збудоване нею нерухоме майно підлягає реєстрації після визнання на нього права власності у судовому порядку. Оскільки у інший спосіб вона немає можливості зареєструвати своє право власності на спірне нерухоме майно, вона вимушена звертатись до суду із вказаним позовом. У судове засідання позивач не з»явилась, її представник, адвокат [PERSON] , позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві. Представник відповідача надав суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, заперечень щодо заявлених позовних вимог не надавав. Третя особа, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області , свого представника не направила. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків. Встановлено, що позивач має у власності земельну ділянку за адресою м. Полтава, вул. Челюскіна,19-б, площею 0.0564 га , кадастровий номер 5310136400:14:002:0590 , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належить їй на підставі витягу з ДЗК, серія та номер НВ-5305359102017, виданий 20.02.2017 року відділом у м. Полтаві Міськрайонного управління у Полтавському районі та м. Полтаві Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області. Згідно даних технічного паспорту виготовленого станом на 16 березня 2017 року на вказаній земельній ділянці збудований житловий будинок літ. А-1, А1-1,а загальною площею 151.4 кв.м. житловою площею 80.6 кв.м, ворота з хвірткою №1, огорожа № 2,3, вигрібна яма №4, які по даним технічного паспорту не прийняті в експлуатацію. Згідно звіту про проведення технічного обстеження вказаного нерухомого майна від 17.03.2017 року встановлена можливість надійної та безпечної експлуатації вказаного житлового будинку. Позивач зверталась Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області із заявою про прийняття будинку в експлуатацію, однак позивачеві відмовлено у прийнятті будинку в експлуатацію, з посиланням на те, що самочинно збудовані об»єкти підлягають прийняттю в експлуатацію після визнання на них права власності у судовому порядку ( а.с. 31). За змістом статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво обєктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів; 6) реєстрація права власності на обєкт містобудування. Отже, до початку реалізації права на забудову конкретної земельної ділянки особа зобовязана у встановленому порядку набути право власності або користування на цю земельну ділянку. Як зазначалось вище позивач має у власності земельну ділянку за адресою м. Полтава, вул. Челюскіна,19-б, площею 0.0564 га , кадастровий номер 5310136400:14:002:0590 , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належить їй на підставі витягу з ДЗК, серія та номер НВ-5305359102017, виданий 20.02.2017 року відділом у м. Полтаві Міськрайонного управління у Полтавському районі та м. Полтаві Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області. Згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких обєкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) обєкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) обєкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Позивач зверталась до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області з метою прийняття в експлуатацію збудованого нею житлового будинку за вказаною адресою, на земельній ділянці, що належить їй на праві власності, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), однак отримала відмову та рекомендації звертатись з вказаним питанням до суду. Пунктом 17 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об»єктів», затвердженого Постановою КМУ № 461 від 13.04.2091 року передбачено, що замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних та дозвільних процедур у будівництві до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю один примірник декларації: щодо самочинно збудованого обєкта, на яке визнано право власності за рішенням суду, за формою, наведеною у додатку 5 до цього Порядку. Пунктом 9 Постанови пленуму Вищого господарського суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз»яснено, що: «При розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону № 2780-XII спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Враховуючи наведене, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі за позовом про визнання права власності на самочинно збудовані об'єкти суд має звертати увагу чи зазначено у позовній заяві відповідно до вимог статті 119 ЦПК обставини щодо звернення позивача до інспекції державного будівельного архітектурного контролю про прийняття об'єкта до експлуатації та посилання на докази щодо зазначених обставин. У разі відсутності посилання на такі обставини або докази суд має відповідно до вимог статті 121 ЦПК залишити позовну заяву без руху та надати строк для усунення недоліків із наслідками, передбаченими частиною другою статті 121 ЦПК. Якщо позивач не звертався до компетентного державного органу із заявою про прийняття об'єкта до експлуатації, суд вирішує спір по суті з урахуванням наведених обставин та вимог закону.» Позивач зверталась до Департаменту ДАБІ у Полтавській області із заявою про прийняття спірного будинку до експлуатації, однак їй відмовлено в прийнятті в експлуатацію спірного будинку з тих підстав, що вона не надала рішення суду про визнання за нею права власності на нього. Чинне законодавство не передбачає іншого порядку прийняття самочинно збудованого нерухомого майна в експлуатацію, а отже враховуючи ту обставину, що позивача вичерпала усі можливі, передбачені чинним законодавством, способи здачі спірного будинку в експлуатацію та те, що спірний будинок надійний та безпечний в експлуатації, що він збудований на земельній ділянці, яка належить позивачеві на праві приватної власності та цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved