Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

31 травня 2018 року позивачі, [PERSON] та [PERSON], звернулися до суду з позовними вимогами до Дунаєвецької міської ради Хмельницької області про визнання права власності на земельну ділянку (ціна позову 73881,44 грн.), свої позовні вимоги мотивують тим, що відповідно до договору дарування від 03 серпня 1995 року за р.№2565, посвідченого приватним нотаріусом Дунаєвецької нотаріальної контори, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар жилий будинок з належними до нього господарськими будівлями, що знаходиться в м. Дунаївці. вулиця Камянецька,4, на земельній ділянці розміром 554,00 кв.м.. що належав дарителю на праві приватної власності. 19 серпня 2002 року [PERSON] ,який є батьком позивачів,помер. 15 липня 2003 року державним нотаріусом Дунаєвецької державної нотаріальної контори [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на жилий будинок з належними до нього господарськими будівлями, що знаходиться в м. Дунаївці, вулиця Камянецька,4, після померлого 19.08.2002 р. батька, [PERSON], в рівних частках його синам [PERSON] і [PERSON]. Однак оформити у власність земельну ділянку, на якій розташований належний позивачам жилий будинок з належними до нього господарськими будівлями, не можуть, оскільки власником земельної ділянки ,розташованої в м. Дунаївці, вул.. Камянецька,4 Хмельницької області, є [PERSON]. 28 жовтня 2016 року [PERSON] помер. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ- 6806458112018 від 08.05.2018 р. року на надану [PERSON] відповідно до рішення органу місцевого самоврядування Дунаєвецької міської ради від 23.02.1995 р. №52 земельну ділянку площею 0,0554 га видно, що виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) 20.04.2018 року, присвоєно кадастровий номер 6821810100:01:027:005, дата державної реєстрації земельної ділянки 08.05.2018 року. У звязку із переходом права власності на нерухоме майно, а саме жилий будинок з належними до нього господарськими будівлями позивачі змушені звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку в якій просять визнати за ними право спільної часткової власності в рівних частках по 1/2 частині кожному на земельну ділянку площею 0,0554 га, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану в м. Дунаївці вул. Камянецька,4 Хмельницької області з кадастровим номером: 6821810100:01:027:0005. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, пославшись на обставини викладені у позовній заяві. Представник відповідача: Дунаєвецької міської ради Хмельницької області в судове засідання не зявився, однак надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив проводити розгляд справи у її відсутності, позов визнав. Суд, заслухавши представника позивачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 19 серпня 2002 року помер [PERSON], а 28 жовтня 2016 року помер [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с.39,40). Відповідно до договору дарування від 03 серпня 1995 року за р.№2565, посвідченого приватним нотаріусом Дунаєвецької нотаріальної контори, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар жилий будинок з належними до нього господарськими будівлями, що знаходиться в м. Дунаївці. вулиця Камянецька,4, на земельній ділянці розміром 554,00 кв.м.. що належав дарувателю на праві приватної власності (а.с.15). У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом на жилий будинок з належними до нього господарськими будівлями, що знаходиться в м. Дунаївці, вулиця Камянецька,4, після померлого 19.08.2002 р. батька, [PERSON], в рівних частках його синам [PERSON] і [PERSON] перейшло у порядку спадкування спадкове майно,яке складається з одного жилого будинку з належними до нього господарськими будівлями, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину серії ВАМ №223548 за р.№2247 від 15 липня 2003 року., копією Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №68953860 від 26.09.2016 р. (а.с.16-19). Судом також встановлено, що оформити у власність земельну ділянку, на якій розташований належний позивачам жилий будинок з належними до нього господарськими будівлями, позивачі не можуть, оскільки власником земельної ділянки розташованої в м. Дунаївці, вул. Камянецька,4 Хмельницької області, є [PERSON], що підтверджується копією Державного акта на право приватної власності на землю серії ХМ №001014 від 10.03.1995 р., виданого Дунаєвецькою міською радою, копією [PERSON] з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6806458112018 від 08.05.2018 р., копією архівного витягу з рішення виконкому №52 від 23.02.1995 р. Дунаєвецької міської ради (а.с.30, 31-35, 47) та відмовою щодо оформлення спадкових прав приватного нотаріуса Ярмолинецького районного нотаріального округу Хмельницької області. Спадкодавець за життя не привів у відповідність до законодавства правовстановлюючі документи на земельну ділянку, що на даний час призвело до порушення прав спадкоємців та неможливості їх оформлення. Відповідно до\~ст. 116 ЗК України\~набуття права на землю здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно ст.\~80\~та ч. 1 ст.\~131 ЗК України\~громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ч.1\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу ч. 1\~ст. 120 ЗК України\~до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно ч. 1\~ст. 377 ЦК України\~до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до\~ст. 125 ЗК України\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ч. 1\~ст. 126 ЗК України\~(в редакція, яка діяла до 01 січня 2013 року) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Згідно ч.1, ч.3\~ст.152 ЗК України\~держава забезпечує громадянам рівні умови захисту прав власності на землю; захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом застосування інших, передбачених законом, способів. В силу\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. ВСУ роз'яснив, що при застосуванні положень\~статті 120 ЗК України\~у поєднанні з нормою\~статті 125 ЗК України\~слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності. Окрім того, пунктом «е» частини першої\~статті 141 ЗК України\~передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій\~статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості(Постанова ВСУ від 11.02.2015 року по справі № 6-2цс15 (№ в ЄДРСРУ 42763573). Крім того, ВСУ роз'яснив, що ухвалюючи рішення, суд повинен враховувати,\~\~що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти нерухомості. Аналогічна правова позиція закріплена у Постанові Верховного суду України від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2099цс16. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. В ході судового розгляду встановлено, що позивачам [PERSON] та [PERSON]А .на праві власності належить житловий будинок по вул. Камянецька,4 в м.Дунаївці Хмельницької області. Житловий будинок, розташований на земельній ділянці площею 0,0554 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, кадастровий номер 6821810100:01:027:0005. Земельна ділянка належала на праві власності власнику житлового будинку [PERSON], який в свою чергу подарував будинок [PERSON], на якій розташована вищезазначена земельна ділянка , право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку посвідчується Державним актом серії ХМ № 001014. Враховуючи набуття позивачами права власності на житловий будинок, до них перейшло також право власності на земельну ділянку, на якій розміщений зазначений будинок.

Outcome: approved