Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

29 квітня 2021 року, представник позивача Мотуз Олександр Володимирович, в інтересах [PERSON] , звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача грошове відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, у розмірі 270000,00 гривень. В обґрунтування позову вказав, що позивач, протягом тривалого часу (з 01 вересня 1998 року по 20 листопада 2015 року) на різних посадах працював у Виробничому об`єднанні «Кривбасруда» та Публічному акціонерному товаристві «Криворізький залізорудний комбінат». За час роботи на підприємстві відповідача 21 лютого 2007 року з позивачем стався нещасний випадок, що пов`язаний з виробництвом. Згідно наряду на першу зміну, виданого начальником дільниці № 4 [PERSON] через гірничого майстра дільниці [PERSON] ланка гірничих робітників очисного вибою в складі позивача та [PERSON] повинні були виконувати роботи по скреперуванню руди в блоці в осях 152-156 гор. 1140 м., позивач по штреку скреперування в осях 156-154 гор. 1140 м, а [PERSON] по орту 157 осі гор. 1140 м. О 05 год. 45 хв. під час скреперування руди скреперною лебідкою 30ЛС-2С, на холостий барабан намотувався трос, який відкинув запобіжний щиток, з-під якого відскочив шматочок прядки тросу та травмував праве око позивачу, він зазнав проникаюче поранення роговиці з випаданням радужки, гифема правого ока. Причинами нещасного випадку є неналежне утримання діючих механізмів; допуск та виконання скреперування при наявності не заводського виготовлення та незафіксованого запобіжного щитка лебідки. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 07 червня 2007 року серії ДНА-02 № 013755 позивачу первинно встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 30% та встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з трудовим каліцтвом. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 20 травня 2009 року серії ДНА-02 № 027928 позивачу повторно безстроково встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 45% та встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з трудовим каліцтвом. Позивач зазначає, що у зв`язку з ушкодженням здоров`я йому завдано моральну шкоду, оскільки порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання травми, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманої травми, що супроводжується значною втратою працездатності в відносно молодому віці, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Ушкодження ока має негативний вплив не лише на працездатність позивача, а й загалом на можливість організовувати своє життя. Ця набута внаслідок виробничої травми вада нагадує про себе позивачу щохвилини та створює для нього постійний безперервний дискомфорт. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування. Позивач вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у нього травми. Розмір грошового відшкодування завданої моральної шкоди позивач оцінив у 270000,00 гривень. Ухвалою суду від 05 травня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 25 травня 2021 року судом отримано клопотання відповідача про об`єднання справ в одне провадження, яке за результатами розгляду ухвалою суду від 03 червня 2021 року залишено без задоволення. 02 червня 2021 року відповідач подав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що комісією з розслідування нещасного випадку було встановлено вину самого позивача у настанні нещасного випадку, а тому відповідач не може відповідати за шкоду завдану нещасним випадком.\~Також вказав, що позивачем не доведений факт спричинення моральної шкоди, а надані останнім докази лише свідчать про відсоток втрати професійної працездатності. Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Позивач з 01 вересня 1998 року по 20 листопада 2015 року на різних посадах працював у Виробничому об`єднанні «Кривбасруда» та Публічному акціонерному товаристві «Криворізький залізорудний комбінат», що підтверджується його трудовою книжкою. За час роботи на підприємстві відповідача 21 лютого 2007 року з позивачем, який на той час працював гірничим робітником очисного вибою, стався нещасний випадок, що підтверджується актом № 3 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, форми Н-1 від 23 лютого 2007 року та актом розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 23 лютого 2007 року. Пункт 3 акту форми Н-5 вказує на обставини, за яких стався нещасний випадок, а саме: згідно наряду на першу зміну, виданого начальником дільниці № 4 [PERSON] через гірничого майстра дільниці [PERSON] ланка гірничих робітників очисного вибою в складі позивача та [PERSON] повинні були виконувати роботи по скреперуванню руди в блоці в осях 152-156 гор. 1140 м., позивач по штреку скреперування в осях 156-154 гор. 1140 м, а [PERSON] по орту 157 осі гор. 1140 м. О 05 год. 45 хв. під час скреперування руди скреперною лебідкою 30ЛС-2С, на холостий барабан намотувався трос, який відкинув запобіжний щиток, з-під якого відскочив шматочок прядки тросу та травмував праве око позивачу. Пункт 4 зазначеного акту вказує на причини нещасного випадку: неналежне утримання діючих механізмів; допуск та виконання скреперування при наявності не заводського виготовлення та незафіксованого запобіжного щитка лебідки. В акті форми Н-1 у пункті 9 вказані характер травм, отриманих позивачем: проникаюче поранення роговиці з випадання радужки, гифема правого ока. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 07 червня 2007 року серії ДНА-02 № 013755 позивачу первинно встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 30% та встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з трудовим каліцтвом. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 20 травня 2009 року серії ДНА-02 № 027928 позивачу повторно безстроково встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 45% та встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з трудовим каліцтвом. Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. \~Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.\~ Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності.\~ Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням трудового каліцтва, професійного захворювання, та встановленням стійкої втрати працездатності у розмірі 50%, з яких 30% по радикулопатії, 5% по трудовому каліцтву 2007 року, і встановленням групи інвалідності, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого трудового каліцтва, професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, він відчуває больові почуття, швидку втому, загальну слабкість. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд враховує наявність вини самого позивача у настанні нещасного випадку, період роботи позивача на підприємстві відповідача протягом 8 років 5 місяців, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що позивачу первинно та повторно встановлено 30% та 45 %, відповідно, втрати професійної працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом, та встановлено 3 групу інвалідності безстроково, і, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 90000,00 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 908,00 гривень.

Outcome: partial