Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

30 березня 2020 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач в особі представника - адвокат Климчук В.В., посилаючись на ст. ст. 180-182, 188, 192 України, просить: - зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] згідно рішення Славутицького міського суду Київської області від 27.12.2011 року № 2-510/2011 на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] з 1/4 частки до 1/6 частки його доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття; - зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] згідно судового наказу Славутицького міського суду Київської області від 13.11.2019 року № 377/841/19 на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] з 1/4 частки до 1/6 частки його доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що позивач перебував з [PERSON] , третьою особою у справі, у шлюбі, зареєстрованому [INFO] , який був розірваний згідно рішення Славутицького міського суду Київської області від 02 березня 2011 року. Під час шлюбу в них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Славутицького міського суду Київської області від 05 грудня 2011 року (справа № 2-510/11) з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї четвертої частки заробітку щомісяця. 06 жовтня 2012 року був зареєстрований шлюб з відповідачем [PERSON] , який був розірваний на підставі рішення Славутицького міського суду Київської області від 20 листопада 2018 року. Під час шлюбу в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . На підставі судового наказу Славутицького міського суду Київської області від 13 листопада 2019 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 05 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Причиною звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів стало те, що на сьогоднішній день за двома виконавчими документами з [PERSON] стягуються аліменти на двох дітей в розмірі 1/2 частини його заробітку. [PERSON] , позивач, працює в Республіці Польща за строковим трудовим договором, який укладено до 09.09.2021 року. Його заробітна плата становить 2195 злотих щомісяця, що згідно офіційного курсу злотого до гривні еквівалентно 13170 гривень. Для власного проживання [PERSON] орендує приміщення, за яке договором оренди встановлено щомісячну плату в розмірі 1350 злотих, що еквівалентно 8100 гривень. З метою оперативного матеріального забезпечення дітей, кошти для сплати аліментів позивач надсилає своїй сестрі [PERSON] , яка в подальшому здійснює грошові перекази на ім`я [PERSON] та [PERSON] .. Сплата аліментів здійснюється в однаковому розмірі - 2800 гривень на утримання кожної дитини. Крім того, позивач постійно купує дітям подарунки та інші речі, які передає з Польщі. Таким чином, після сплати аліментів та орендної плати за приміщення, в якому проживає позивач, коштів у нього не залишається взагалі. Зважаючи на те, що батьки позивача проживають з ним в одній квартирі і працюють, вони фінансово допомагають позивачу, зокрема з забезпеченням продуктами харчування. Стягнення аліментів у розмірі 50 % заробітку позбавляє можливості, крім сплати аліментів, ще й своєчасно погашати заборгованість по аліментам, яка виникла перед [PERSON] за виконавчим листом № 2-510/2011 і становить 31882,66 гривень, а перед [PERSON] за судовим наказом № 377/841/19 - 2025,12 гривень. Витрати позивача, у тому числі на дітей, перевищують розмір отримуваних доходів, що є підставою для зменшення розміру аліментів. Ухвалою судді від 24 квітня 2020 року після виконання вимог, передбачених ч.6 ст.187 ЦПК України, позовні вимоги [PERSON] в особі представника - адвоката Климчук Вікторії Володимирівни до [PERSON] , [PERSON] про зменшення розміру аліментів на дітей роз`єднано в окремі самостійні провадження. Виділено в самостійне провадження позовну заяву [PERSON] в особі представника - адвоката Климчук Вікторії Володимирівни до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на дитину( а.с. 41). Ухвалою судді від 27 квітня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, та призначено судовий розгляд справи з викликом учасників справи. Цією ухвалою залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] ( а.с. 46-48). 08 травня 2020 року відповідачем [PERSON] до канцелярії суду подано відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що заявлені позивачем позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підтверджені доказами, які є належними, допустимими, достатніми і достовірними та свідчать про наявність передбачених законом підстав для зменшення розміру аліментів. Доказів, визначених ст. 192 СК України, як підстав для зменшення розміру аліментів, що підтверджують зміну матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я платника або одержувача аліментів позивачем не надано. Часткова сплата аліментів, присуджених з боржника на утримання дітей, та періодичне погашення ним заборгованості з аліментів відбувається не у примусовому порядку, шляхом їх стягнення з заробітку (доходу) платника аліментів за місцем їх отримання, а в добровільному шляхом здійснення поштових переказів. Заборгованість по сплаті аліментів на його дочку від першого шлюбу [PERSON] у позивача утворилася в зв`язку з несвоєчасною сплатою відповідних грошових сум та невиконанням ним обов`язку щодо своєчасного повідомлення про зміну ним його місця проживання (перебування), виїзд за межі України та роботи органи державної виконавчої служби, покладеного на боржника ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження». Часткове погашення заборгованості з аліментів на утримання дитини від першого шлюбу, про яке зазначено у розрахунку заборгованості по сплаті аліментів Славутицьким міським ВДВС, відбулося ще до ухвалення Славутицьким міським судом Київської області судового наказу від 13.11.2019 року про стягнення з [PERSON] аліментів на їх спільну дитину - дочку [PERSON] . З доданих до позову письмових доказів вбачається, що позивач на даний час неодружений, тобто сімейний стан не змінився, а його матеріальний стан навіть за поданими ним документами ( копією строкового трудового договору) є таким же, яким і був при прийнятті судового наказу про стягнення аліментів, у розмірі його щомісячного доходу в сумі 13170 гривень. Будь-яких доказів погіршення його стану здоров`я, як платника аліментів, або поліпшення здоров`я їх спільної дитини, [PERSON] , не надав. Також, позивачем не надано жодного доказу його знаходження в Республіці Польща. Надані позивачем на підтвердження факту його роботи в ТОВ «KOMPOZYTY», отримуваного доходу, та витрат на оренду житла, документи повністю не відповідають вимогам норм процесуального права, оскільки переклад даних документів з польської на українську мову не посвідчений належним чином у формі, визначеній законом. Крім того, вони не можуть бути визнані такими, що підтверджують факт роботи позивача на даний час в ТОВ «KOMPOZYTY» та розмір його доходу, що він отримує на даний час, витрат на оренду житла, оскільки ці документи датовані ще 2018 роком. В той же час, жодного документа, який підтверджує розмір реальних доходів позивача за 2020 рік, їх отримання, та витрати по оплаті оренди житла з відповідним підтвердженням реєстрації договору оренди та отримання орендодавцем оплати у податковій службі за 2020 рік, не надано. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Їх дочка [PERSON] навчається у 1 - му «А» класі ЗОШ № 1 м. Славутича у відповідності до договору за спеціальною програмою «Проект на крилах успіху», що здійснюється частково на платній основі в зв`язку з щомісячним придбанням спеціальних розвиваючих зошитів, за що відповідач щомісячно сплачує по 250 гривень. Харчування дитини у школі є платним, в розмірі 500 гривень щомісяця, з урахуванням навчання дитини на умовах продовженого учбового дня. Також їх дочка займається у гуртках танців та хендмейт (виготовлення саморобних витворів) у Будинку дитячої творчості м. Славутич, розмір оплати за які складає 100 гривень щомісяця. Дитина підвищує свій рівень знань іноземної мови шляхом проведення занять з репетитором - викладачем англійської мови двічі на тиждень, тобто вісім занять у місяць, які є платними з розрахунку 80 гривень за одне заняття, в місяць - 640 гривень. [PERSON] часто хворіє на застудні захворювання: гострий бронхіт, ріносінусід, рінофарінгіт, гайморит та ін. В більшій частині загострення у стані здоров`я дитини відбувається восени, зимою та весною, що тягне за собою необхідність звернення за консультацією до лікарів - педіатра, лора з метою надання необхідної медичної допомоги, проходження обстеження. За рекомендаціями лікарів дитина лікується амбулаторно, що триває по два тижні і більше. Але, окрім вищенаведених витрат, пов`язаних з харчуванням дочки у школі, розвитком її здібностей у Будинку дитячої творчості, лікуванням, відповідач щоденно дбає про належне її утримання, надаючи матеріальну допомогу в повсякденних витратах на харчування вдома, придбання одягу, інших учбових матеріалів і канцелярських товарів, розвиток дитини, надання їй можливості у користуванні Інтернетом, мобільним зв`язком. Згідно доданого до відзиву розрахунку витрат на дитину їх загальний розмір щомісяця складає не менше 6 000 - 7 000 гривень( а.с. 57-63). 19 травня 2020 року від представника позивача - адвоката Климчук В.В. до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив, в якій вона зазначила, що справа про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання спільної дитини була розглянута в наказному провадженні, а повинна була розглядатися у позовному провадженні, зважаючи на викладені в позовній заяві факти. Відповідач [PERSON] не повідомила суд про те, що на момент звернення з заявою про видачу судового наказу з позивача стягувалися аліменти на дитину від першого шлюбу. Таким чином, при винесені судового наказу не було враховано наявність на утриманні позивача іншої дитини (сплата на неї аліментів), а також його матеріальне становище. Відповідачем надано не завірену копію амбулаторної карти дитини, характеристика стану здоров`я якої перебільшується. Розрахунок витрат на дитину, в тому числі на харчування у розмірі 3 000 гривень, у місяць вважає завищеним, а самі витрати не підтверджені доказами. Не підтверджено документально наведені у відзиві та розрахунку витрати на оплату навчання дитини у гуртках та занять з репетитором( а.с. 95-96). 25 травня 2020 року від відповідача [PERSON] до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив представника позивача - адвоката Климчук В.В., в яких нею зазначено, що [PERSON] та його представником так і не надано суду доказів, які б можна визнати належними, допустимими, достатніми і достовірними. Не спростовано дані обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, і поданою відповіддю на відзив на позов. Згідно судового наказу Славутицького міського суду Київської області від 13 листопада 2019 року (справа № 377/841/19), який набрав законної сили, з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання спільної дочки [PERSON] , [INFO] , були стягнуті аліменти в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 05 листопада 2019 року. Доводи представника позивача, викладені у відповіді на відзив, повністю спростовуються приписами норм матеріального і процесуального права, що регулюють спірні правовідносини з даного питання. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Згідно частини другої даної норми закону особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір. Таким чином, законодавець надав право певній категорії осіб з чітко визначених питань альтернативного вибору способу захисту свого право та інтересу, звернутися до суду в наказному або спрощеному позовному провадженні. Про аналогічний підхід у вирішенні питання обрання способу захисту інтересів дитини свідчить і ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України, в якій зазначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Подаючи до суду заяву про видачу судового наказу відповідач не приховувала факту наявності у [PERSON] також ще і дитини від першого шлюбу. Але до появи у суді позову [PERSON] про зменшення розміру аліментів відповідачу не було достеменно відомо, чи сплачує він аліменти на дитину від першого шлюбу, в якому розмірі та у якій спосіб. В той же час, сплата позивачем аліментів на першу дитину за судовим рішенням не позбавляло її права звернутися до суду з заявою в порядку наказного провадження. Надаючи оцінку поданим нею разом з відзивом на позов доказам та доводам щодо розміру витрат на утримання дочки, в тому числі на харчування в сумі 3 000 гривень у місяць, відповідач зазначає що, якщо взяти до уваги розмір оплати за харчування дитини у школі, а також реальні на сьогоднішній день ціни на продукти харчування, в тому числі на фрукти та овочі, що є необхідними для нормального щоденного раціону дитини у такому віці, то ця сума є цілком реальною. Витрати на харчування дитини у школі підтверджено наданими суду письмовими доказами( а.с. 100-103). 08 травня 2020 року від третьої особи у справі [PERSON] надійшли до суду письмові пояснення, в яких вона зазначила, що позовні вимоги про зменшення розміру аліментів є необґрунтованими та такими, що не підтверджені доказами, які свідчать про наявність передбачених законом підстав для зменшення розміру аліментів. Як вбачається з доданих [PERSON] до позову письмових доказів, він на даний час неодружений, а його матеріальний стан у порівнянні з періодом часу присудження з нього аліментів на другу дитину не змінився, оскільки навіть за наведеними у позові розрахунками він отримує дохід в розмірі 13170 гривень за строковим договором від 10.04.2018 року, хоча фактично його дохід скоріше за все значно вищий. Наведений у позові розрахунок доходів позивача під час його роботи у Польщі та розмір витрат на найм житла, сплачених аліментів на двох дітей, з мінусом у 530 гривень, не підтверджений відповідними доказами, які є належними, допустимими, достатніми і достовірними. Заборгованість по аліментам в сумі 31882,66 гривень виникла в зв`язку з тим, що після звільнення позивача з постійного місця роботи, він тривалий час ухилявся від офіційного працевлаштування або взагалі не працював, що і стало причиною накопичення у нього значної суми заборгованості з аліментів на їх дитину [PERSON] ( а.с. 90-93). Представник позивача - адвокат Климчук В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, суду пояснила, що сімейний стан позивача не змінився після винесення судом судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання дочки [PERSON] . Стан здоров`я позивача та матеріальний стан також не змінилися. Проте, стягнення з позивача аліментів на двох дітей в розмірі 1/2 частини від його заробітку, а також його витрати на утримання житла, перевищує його розмір отримуваних доходів. В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Прокопенко О.П. просив відмовити в задоволенні позову мотивуючи тим, що матеріальний стан, сімейний стан та стан здоров`я позивача після винесення судом судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання дочки [PERSON] не змінився. Не змінився також і стан здоров`я, матеріальний стан та сімейний стан відповідача, тому підстави для зміни розміру аліментів відсутні. [PERSON] , третя особа у справі, у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просила проводити судове засідання за її відсутності, позовні вимоги не підтримує та просить відмовити у їх задоволенні( а.с. 113). Вислухавши пояснення представника позивача - адвоката Климчук В.В. та представника відповідача - адвоката Прокопенка О.П., дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали справи № 2-796/10; № 2-94/11; 2-510/11 та № 377/841/19 (П № 2-н/377/75/19), суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено з матеріалів справи, що [PERSON] , позивач у справі, та [PERSON] , відповідач, перебували у шлюбі, зареєстрованому 06 жовтня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київській області, який було розірвано згідно рішення Славутицького міського суду Київської області від 20 листопада 2018 року, що набрало законної сили 21 грудня 2018 року( а.с. 20-21). Під час шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про її народження, копія якого долучена до матеріалів справи ( а.с. 23). Відповідно до довідки Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області від 28.01.2020 року, [PERSON] , позивач у справі, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом з: [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ( а.с. 20). В судовому засіданні встановлено, що дочка [PERSON] , не дивлячись на те, що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що представником позивача не заперечувалося. Згідно з судовим наказом, виданим 13 листопада 2019 року суддею Славутицького міського суду Київської області (справа № 377/841/19; П № 2-н/377/75/19), з [PERSON] , позивача у справі, стягнуто на користь [PERSON] , відповідача, на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 05 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття ( а.с. 22). Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, складеного в.о. начальника Славутицького міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Приліпком В.О., заборгованість по сплаті аліментів, згідно матеріалів виконавчого провадження по виконанню виконавчого документа № 377/841/19, виданого 14.11.2019 року Славутицьким міським судом Київської області про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини на користь [PERSON] , станом на [INFO] становить 2025,12 гривень ( а.с. 24). Як вбачається з вказаного розрахунку, [PERSON] сплачено аліментів за період з 05 листопада 2019 року по лютий 2020 року в сумі 10370,28 гривень. Представник позивача в судовому засіданні пояснила, що позивачем вживаються заходу щодо сплати заборгованості по аліментам, так як він з Республіки Польща надсилає кошти своїй сестрі [PERSON] , яка перераховує кошти відповідачу. Квитанціями АТ «Укрпошта» та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підтверджено перерахування відповідачу аліментів за період з грудня 2019 року по лютий 2020 року ( а.с. 25-27). Згідно з ч.7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Відповідно до частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За змістом положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, підставою для зменшення розміру аліментів може бути таке погіршення майнового стану платника аліментів, яке унеможливлює сплату ним аліментів у попередньо визначеному розмірі. На підтвердження розміру доходу позивача на час розгляду справи його представником надано суду копію строкового трудового договору, укладеного 10.04.2018 року між ТОВ «KOMPOZYTY» та [PERSON] , переклад якого з польської на українську мову зроблено перекладачем Центру іноземних мов «Лондон» [PERSON] , відповідно до п.1 якого даний договір укладено на визначений термін з 10.09.2018 року до 09.09.2021 року ( а.с. 28-29). Згідно з п. 2 строкового трудового договору сторони встановили наступні умови працевлаштування: посада - виробничий працівник; місце виконання роботи: виробничі підприємства фірми в Олавському повіті ( [ADDRESS] ; [ADDRESS] ). Відповідно до п. 3 строкового трудового договору, під час трудових відносин працівник отримуватиме заробітну плату, що виплачується в порядку та на умовах, визначених правилами про оплату праці, включаючи такі моменти: основна заробітна плата в розмірі 2195,00 злотих брутто щомісячно. За змістом п.4 строкового трудового договору працівник зобов`язаний розпочати роботу 10.09.2018 року. На час розгляду справи в суді офіційний курс НБУ злотого до гривні становить за 1 злотий - 6,8101 гривень. Таким чином, згідно копії строкового трудового договору, укладеного 10.04.2018 року між ТОВ «KOMPOZYTY» та [PERSON] , заробітна плата [PERSON] за офіційним курсом НБУ злотого до гривні станом на 16 червня 2020 року становить 14948,17 гривень. Вищенаведені обставини дають всі підстави для висновку, що матеріальний стан позивача на момент розгляду даної справи, в порівнянні з матеріальним станом на час винесення судового наказу - 13 листопада 2019 року про стягнення аліментів із позивача на користь відповідача на утримання дочки [PERSON] , [INFO] (справа № 377/841/19), не змінився. Посилаючись на погіршення матеріального стану позивача, представник позивача надала до суду копію договору оренди житла, укладеного 10 серпня 2019 року між [PERSON] (орендарем), позивачем у справі, та [PERSON] ( орендодавцем), на строк до 10.08.2021 року, переклад якого з польської на українську мову зроблено перекладачем Центру іноземних мов «Лондон» [PERSON] ( а.с. 29-30). За змістом вказаного договору орендодавець надав орендареві у користування квартиру площею 78 кв.м., що складається з 2 кімнат, розташованої в [ADDRESS] . Орендна плата становить 1350 злотих на місяць, що за офіційним курсом НБУ злотого до гривні станом на 16 червня 2020 року становить 9193,64 гривень. Суд вважає, що розмір орендної плати за житло, яким користується позивач, не може впливати на зміну розміру аліментів, які він зобов`язаний сплачувати до досягнення дитиною повноліття, оскільки він є особою працездатного віку і не позбавлений можливості покращити свій матеріальний стан. Однією з обставин, яка на думку представника позивача, є підставою для зменшення розміру аліментів, вона зазначає рішення Славутицького міського суду Київської області від 05 грудня 2011 року ( справа № 2-510/11), яким стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , дочки позивача та третьої особи у справі, у розмірі однієї четвертої частки заробітку щомісяця ( а.с. 10). Згідно з розрахунком заборгованості по сплаті аліментів, складеного в.о. начальника Славутицького міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Приліпком В.О., заборгованість по сплаті аліментів, згідно матеріалів виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 2-510/2011, виданого 27.12.2011 року Славутицьким міським судом Київської області про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини на користь [PERSON] , станом на [INFO] 31882,66 гривень( а.с. 11). Слід зазначити, що наявність у позивача заборгованості по аліментам, які він зобов`язаний сплачувати на утримання іншої дитини [PERSON] , [INFO] , не може бути підставою для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача згідно судового наказу від 13.11.2019 року на утримання дочки [PERSON] , [INFO] . Посилання представника позивача на неспроможність сплачувати позивачем аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частки від свого доходу щомісяця, в зв`язку з тим, що згідно з рішенням Славутицького міського суду Київської області від 05 грудня 2011 року ( справа № 2-510/11) він сплачує аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від свого доходу щомісяця, і це становить разом 1/2 частку від його доходу щомісяця, суд до уваги не приймає, виходячи з такого. Частиною третьою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Таким чином, розмір аліментів, які стягуються на двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не перевищує встановлений законом загальний розмір відрахувань із заробітної плати позивача, встановлений статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження». Як пояснила в судовому засіданні представник позивача, стан здоров`я позивача та його сімейний стан не змінилися. З пояснень представника відповідача вбачається, що сімейний стан відповідача, її стан здоров`я та матеріальний стан не змінилися. Як видно з матеріалів справи № 377/841/19 , [PERSON] працювала на ДСП ЧАЕС на посаді техніка з підготовки технічної документації 1 категорії, і її дохід з травня по жовтень 2019 року становив 87459,47 гривень. На час розгляду даної справи відповідач працює на тому ж підприємстві і на тій же посаді, тому її матеріальний стан не змінився. В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що [PERSON] , дочка позивача та відповідача, часто хворіє на простудні захворювання: гострий бронхіт, ріносінусід, рінофарингіт, гайморит, в зв`язку з чим відповідач систематично звертається за консультацією до лікарів -педіатра, лора з метою надання їй необхідної медичної допомоги, проходжень обстежень, що потребує істотних витрат. Зазначені обставини підтверджені копією амбулаторної карти дитини, оригінал якої був оглянутий судом ( а.с. 68-78). Згідно з наданим позивачем розрахунком загальний розмір щомісячних витрат на утримання дитини складає від 6000 до 7000 гривень на місяць, що включає витрати, пов`язані з харчуванням [PERSON] у школі, лікуванням, заняттям в гуртках танців та хендмейт У Будинку дитячої творчості м.Славутич, придбанням одягу, учбових матеріалів і посібників, користування Інтернетом та мобільним телефоном ( а.с. 79-80). Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] навчається в 1 класі ЗОШ № 1 м.Славутича у відповідності до договору за спеціальною програмою «Проект на крилах успіху», в зв`язку з чим виникає необхідність щомісяця придбавати розвиваючі зошити, які коштують 250 гривень щомісяця ( а.с. 81-84). Наданими суду дублікатами квитанцій АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підтверджено оплату відповідачем харчування в школі [PERSON] за період з вересня 2019 року по лютий 2020 року, вартість якого становить 500 гривень щомісяця ( а.с.85-89). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві, покладається законом рівною мірою на обох батьків і такий обов`язок є безумовним. Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей. За таких обставин, виходячи з інтересів дитини, яка є неповнолітньою і не в змозі сама себе утримувати, обов`язок батьків забезпечувати належний рівень життя своїй дитині, розмір витрат на її утримання та стан її здоров`я, досліджені в судовому засіданні обставини, передбачені ст.192 СК України, які свідчать про те, що матеріальний стан, стан здоров`я та сімейний стан позивача не змінилися, не змінилися також стан здоров`я, сімейний стан та матеріальний стан відповідача, суд вважає, що відсутні підстави для зміни розміру аліментів, визначених судовим наказом Славутицького міського суду Київської області від 13 листопада 2019 року ( справа № 377/841/19). З урахуванням наведеного, у задоволенні позову необхідно відмовити. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За правилом ч. 3 вказаної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як зазначено у п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з п. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. В судовому засіданні встановлено, що адвокат Прокопенко О.П. надавав відповідачу [PERSON] правничу допомогу на підставі договору про надання професійної правничої допомоги № б/н від 29 травня 2020 року ( а.с. 115-117). Як вбачається з п. 4.3 вказаного договору, вартість послуг по наданню правової допомоги визначається та оплачується довірителем в загальній сумі 1000 гривень: за надання консультацій, вивчення та наліз матеріалів справи, підготовка до суду: 1 година - в сумі 500 гривень, представництво в суді: 2 години - в сумі 1000 гривень, з розрахунку 500 гривень за годину. Згідно акту виконаних робіт від 16 червня 2020 року адвокатом Прокопенком О.П. була надана правова допомога за договором про надання правової допомоги № б/н від 29 травня 2020 року по підготовці та представництву інтересів довірителя у справі № 377/280/20 за позовом [PERSON] в особі представника - адвоката Климчук Вікторії Володимирівни до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , про зменшення розміру аліментів на дитину. Відповідно до вказаного акту виконаних робіт правова допомога була надана в такому обсязі: вивчення та аналіз документів, наданих та отриманих довірителем, підготовка заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву, надання консультацій довірителю з питань сімейного та цивільно-процесуального законодавства, що стосується предмету спору - 2 години, вартість наданої послуги - 500 гривень. Представництво інтересів довірителя в суді - з розрахунку 500 гривень за 1 годину. Вартість послуг, наданих довірителю адвокатом Прокопенком О. П . та оплачених довірителем станом на 16.06.2020 року, складає 1000 гривень, які за надану правову допомогу отримані згідно банківської квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 29.05.2020 року. Відповідно до рахунку на оплату № 42 від 29.05.2020 року вартість послуг, наданих довірителю адвокатом Прокопенком О.П. та оплачених [PERSON] з надання правової допомоги - підготовки процесуальних документів та представництва в суді складає 1000 гривень, яка за надану правову допомогу оплачена згідно квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 29.05. 2020 року ( а.с. 119-121). Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. За змістом статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Враховуючи час, затрачений адвокатом Прокопенком О.П. на підготовку заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву, надання консультацій довірителю з питань сімейного та цивільно-процесуального законодавства, що стосується предмету спору, представництва інтересів довірителя в суді, складність справи, обсяг та якість виконаних робіт, значення цієї справи для особи, яка є стороною у справі, суд вважає, що розмір витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою адвоката, в сумі 1000 гривень є обґрунтованим та підтвердженим належними доказами у цій справі. За таких обставин стягненню з позивача на користь відповідача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved