overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

30 січня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить шлюб розірвати, посилаючись на обгрунтування викладені у позовній заяві. Позивачка в судове засідання не з'явилась, проте в позовній заяві заявила клопотання про розгляд справи у її відсутності, на розірванні шлюбу наполягала. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. З'ясувавши обставини справи, суд уважає за необхідне ухвалити рішення про розірвання шлюбу, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сім`я сторін розпалася остаточно і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного із них. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

30 січня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що вона з 12 жовтня 2002 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований Купичівською сільською радою Турійського району, актовий запис за № 8. Від спільного подружнього життя мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], тривалий час разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вказуючи, що на примирення з відповідачем не згідна, їхній шлюб існує лише формально і його збереження суперечить її інтересам, просила шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує з підстав, викладених у позовній заяві, та просила справу розглядати у її відсутності, судові витрати залишити за нею. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає повністю, згідний на розірвання шлюбу і просив справу розглядати без його участі. Враховуючи, що в судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до положень ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З матеріалів справи вбачається, що сторони з 12 жовтня 2002 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Купичівською сільською радою Турійського району, актовий запис за № 8 (а.с. 3). Від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 4-5). Судом встановлено, що сторони тривалий час разом не проживають, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та їхній шлюб існує лише формально. За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального права, а також враховуючи фактичні взаємини подружжя, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб між ними слід розірвати. Судові витрати по справі суд залишає за позивачем у зв'язку з відповідним її клопотанням. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

30 січня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що вона з 28 травня 2007 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований Ружинською сільською радою Турійського району, актовий запис за № 2. Від спільного подружнього життя мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], понад два роки разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вказуючи, що на примирення з відповідачем не згідна, їхній шлюб існує лише формально і його збереження суперечить її інтересам, просила шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з'явилася, однак подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечує проти заочного розгляду справи, та просила справу розглядати у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки, зміну свого місця проживання суд не повідомляв, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав. Враховуючи, що в судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процессу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. За згодою позивача та відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до положень ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З матеріалів справи вбачається, що сторони з 28 травня 2007 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Ружинською сільською радою Турійського району, актовий запис за № 2 (а.с. 4). Від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 5-6). Судом встановлено, що сторони разом понад два роки не проживають, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та їхній шлюб існує лише формально. За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального права, а також враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

30 січня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В позовній заяві посилається на ту обставину, що з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час син досягнув повноліття, однак продовжує навчатися на першому курсі денного відділення Академії фінансів і бізнесу (Варшава, Республіка Польща) економічного фокультету, на контрактній основі. Термін навчання до 30 вересня 2016 року. Відповідач на утримання сина допомоги не надає, хоча повинен це робити. Однак на даний час син продовжує навчання, а тому потребує додаткових витрат на оплату навчання, придбання літератури, одягу, харчування та прожиття. Відповідач працює вчителем у ЗОШ №1 м. Луцька, а тому має постійний дохід. В зв»язку із цим просить стягнути з нього аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі по 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, оскільки сама вона не може забезпечити дитині належний рівень проживання, а відповідач повинен і може надавати таку допомогу. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просить його задовільнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання для участі у розгляді справи повторно не з»явився з невідомих причин, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за доцільне розгляд справи провести у його відсутності та ухвалити заочне рішення, проти чого позивачка не заперечує. Заслухавши пояснення позивачки, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити повністю з наступних підстав. Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України батьки повинні сплачувати аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23-х річного віку. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач по справі. Дана обставина стверджується копіями свідоцтв про розірвання шлюбу та про народження дитини. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є студентом першого курсу денного відділення Академії фінансів і бізнесу (Варшава, Республіка Польща) економічного фокультету, на контрактній основі. Термін навчання до 30 вересня 2016 року. Оскільки судом встановлено, що відповідач працює вчителем, отримує сталий дохід, то розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини відповідно до ст. 200 СК України, визначає у частці. Враховуючи відповідно до ст. 182 СК України всі істотні обставини, встановлені судом по даній справі, суд визначає розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини у твердій грошовій сумі, на якому наполягає позивачка, у розмірі по 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінуму на дитину відповідного віку щомісячно. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов слід задовільнити повністю. На підставі ст. ст.181-184,199 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

30 січня 2014 року [PERSON] звернулася до Уманського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. Позивач посилається на те, що з 28 липня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 274. У шлюбі в них [INFO] народився син [PERSON], який проживає разом з позивачем [PERSON] та перебуває на її утриманні. Батько проживає окремо, добровільно кошти на утримання сина протягом останнього року не надає. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити позов. Відповідач позов визнав повністю, не заперечує проти стягнення з нього аліментів у вказаному позивачем розмірі. Заслухавши думку відповідача, суд вважає, що рішення про задоволення позову в справі можливо ухвалити відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у зв'язку з визнанням відповідачем позову без подальшого з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і суд приймає таке визнання позовних вимог. На підставі пункту 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 243,60 грн., що відповідає вимогам підпункту 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

30 січня 2014 року [PERSON] (позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (відповідач) про стягнення аліментів на утримання дитини. В позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на те, що з відповідачем приживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 1999 року по 2005 рік; мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]; дитина знаходиться на його утриманні; відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки у добровільному порядку не надає, тому він вимушений був звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача на його користь на утримання малолітньої доньки аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку починаючи від дня пред'явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судові засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій підтримує позов в повному обсязі та просить розглядати справу за його відсутності (а.с. 14) Відповідач у судові засідання не з'явилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином (а.с.13,18), про причину неявки суду не повідомила. Суд ухвалив, у відповідності зі ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України за згодою позивача, провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони приживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 1999 року по 2005 рік. Від сумісного життя сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 2), яка знаходиться на утриманні позивача (а.с. 15). Відповідач матеріальну допомогу на дитину не надає у розмірі, передбаченому Законом, що підтверджується, поясненнями позивача та відсутніми письмовими запереченнями відповідача. Згідно ст. ст. 180, 184 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати і надавати матеріальну допомогу на дитину. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] народження до її повноліття на користь батька [PERSON] у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 30.01.2014 року, оскільки відповідач є мати [PERSON] і зобов'язана матеріально її утримувати. Окрім цього, відповідач не надала суду доказів про надання такої матеріальної допомоги щомісячно та у розмірі встановленому Законом. Таку допомогу вона має можливість надавати, оскільки є працездатною. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при пред'явлені позову була звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

30 січня 2014 року [PERSON] (позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (відповідач) про стягнення аліментів на утримання дитини. В позовній заяві та у судовому засіданні позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на те, що з відповідачем приживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 1999 року по 2005 рік; мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]; дитина знаходиться на його утриманні; відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки у добровільному порядку не надає, тому він вимушений був звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача на його користь на утримання малолітньої доньки аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку починаючи від дня пред'явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Відповідач у судові засідання не з'явилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином (а.с.13,18), про причину неявки суду не повідомила. Суд ухвалив, у відповідності зі ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України за згодою позивача, провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухав пояснення позивача, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони приживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 1999 року по 2005 рік. Від сумісного життя сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 2), яка знаходиться на утриманні позивача (а.с. 15). Відповідач матеріальну допомогу на дитину не надає у розмірі, передбаченому Законом, що підтверджується, поясненнями позивача та відсутніми письмовими запереченнями відповідача. Згідно ст. ст. 180, 184 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати і надавати матеріальну допомогу на дитину. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] народження до його повноліття на користь батька [PERSON] у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 30.01.2014 року, оскільки відповідач є мати [PERSON] і зобов'язана матеріально її утримувати. Окрім цього, відповідач не надала суду доказів про надання такої матеріальної допомоги щомісячно та у розмірі встановленому Законом. Таку допомогу вона має можливість надавати, оскільки є працездатною. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при пред'явлені позову була звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

30 січня 2014 року Дергачівським районним судом Харківської області було ухвалено заочне рішення, згідно якого позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], 3-тя особа: Відділ РАЦС РС Дергачівського РУЮ про визнання шлюбу недійсним - задоволені в повному обсязі. Визнано недійсним шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 26 квітня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції у Харківській області. В Дергачівський районний суд Харківської області 03 червня 2015 року звернулася [PERSON] із заявою про перегляд заочного рішення від 30 січня 2014 року, просить його скасувати, посилаючись на те, що вони не отримували повісток так як за зазначеною адресою у позовній заяві від 18.09.2013 року вул.Ворошилова 24, м.Дергачі на час розгляду справи не проживала, оскільки після смерті її чоловіка [PERSON] 21.06.2013 року вона проживала за місцем своєї реєстрації: [ADDRESS], 61129, що підтверджується копією паспорту. Вся судова кореспонденція, у тому числі ухвала про відкриття провадження, судові повістки направлялися не за місцем її реєстрації та фактичного проживання, через що вона не знала про те, що судом розглядається справа за її участю. Сторони в судове засідання не зявилися, надали до суду заяви згідно яких просять справу розглянути за їх відсутністю. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.2 ч.3 ст. 231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку. Відповідно до ч.1 ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. [PERSON] в судовому засіданні не могла брати участь, тому що не одержувала повідомлень про день і час розгляду справи. Вказує, що в судовому засіданні надасть докази, які мають суттєве значення для вирішення справи по суті. Суд вважає, що вказані обставини мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

30 січня 2014 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області було ухвалено заочне рішення по цивільній справі №175/4595/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод в праві користування приватним житлом шляхом вселення, яким позов було задоволено. Не погодившись з рішенням відповідачкою [PERSON] було подало апеляційну скаргу. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2014 року цивільну справу повернуто до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області для вирішення питання щодо ухвалення додаткового рішення. При ухваленні судового рішення, суд не вирішив питання про розподіл судових витрат, згідно п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України. У відповідності до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно із ч.ч. 1, 4 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави. Позивачем при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 114,70 грн. відповідно до квитанції 45520.131.1 від 19 вересня 2013 року. Таким чином, суд вважає за необхідне винести додаткове рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

30 січня 2014 року до суду звернулася [PERSON] із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, вказуючи, що [INFO] помер її чоловік, [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, яку вона має намір успадкувати. Проте, під час внесення запису у свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) була допущена помилка, а саме: запис імені спадкодавця був внесений як, [PERSON], тоді як необхідно було внести правильний запис імені [PERSON], що перешкоджає їй оформити спадщину. Заявниця в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи (про що свідчить розписка (а.с.13) представник заінтересованої особи не з`явився до суду, не повідомив про причини неявки. Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що заява підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній обґрунтування знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Outcome: approved