Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

29.11.2019 року позивач, [PERSON] ,звернувся до суду із позовом до відповідача, [PERSON] , про поділ майна подружжя. В обґрунтування своєї позовної заяви позивач посилався на те, що він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 19.05.2000 року до 30.11.2016 року, у період якого за спільні кошти ними було набуто майно - квартиру [ADDRESS] . Оскільки вирішити спір з відповідачем щодо поділу вказаного майна у досудовому порядку не вдалось, позивач вимушений був звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач просив визнати за ним право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу в сумі 12000,00 грн. та судовий збір в сумі 3000, 00 грн. Ухвалою суду від 28.12.2019 року відкрито загальне провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання на 28.01.2020 року. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові, судові витрати просив покласти на позивача, відповідач позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.05.2000 року до 30.11.2016 року. Сторонами не заперечується, що у період шлюбу за спільні кошти ними набуто майно - квартиру [ADDRESS] . Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і норма ст.368 ЦК України. Згідно ст. ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до роз`яснень, викладених в абз. 1 п. 22, абз. 1 п. 23, абз. 1 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60,69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.2, ч.3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Ураховуючи те, що квартира [ADDRESS] придбана сторонами за час шлюбу, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд доходить висновку про її поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачем право власності на Ѕ частину квартири.

Outcome: approved