overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

29 листопада 2019 року АТ «Мегабанк» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 166-214-850-2-17-Г від 11 грудня 2017 року у загальному розмірі 19 267 грн. 74 коп. та судових витрат, які складаються з сплати судового збору, в розмірі 1921 грн. 00 коп. В обґрунтування поданого позову позивач послався на те, що відповідно до укладеного між ПАТ «Мегабанк» /правонаступником якого з 31 жовтня 2018 року є АТ «Мегабанк»/ та [PERSON] 11 грудня 2017 року договору №166-214-850-2-17-Г, останній отримав на споживчі цілі грошові кошти в розмірі 14 013 грн. 45 коп., строком з 11 грудня 2017 року до 10 грудня 2020 року, із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % річних. У зв`язку з неналежним виконанням умов укладеного договору, у відповідача, станом на 08 листопада 2019 року, утворилася заборгованість у загальному розмірі 19 267 грн. 74 коп., яка включає в себе заборгованість за кредитом у розмірі 10 652 грн. 74 коп., заборгованість по відсотках у розмірі 557 грн. 25 коп., заборгованість по комісії в розмірі 1 751 грн. 70 коп., штраф у розмірі 6 306 грн. 05 коп., яку позивач разом з судовими витратами, які складаються із сплати судового збору в розмірі 1 921 грн. 00 коп., просив стягнути з відповідача. 03 грудня 2019 року на виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України до відповідного органу реєстрації місця проживання та перебування особи направлено звернення суду. 11 грудня 2019 року на адресу суду надійшла інформація про те, що відповідач дійсно зареєстрований та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 12 грудня 2019 року позовну заяву АТ « Мегабанк » до [PERSON] прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, її розгляд ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб. При цьому, до відому сторін доведено, що розгляд справи відбудеться у порядку письмового провадження о 09 год. 00 хв. 17 січня 2020 року / а.с. 46 /. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав без поважних причин відзив, суд у відповідності з вимогами ч.8 ст.178 ЦПК України розглядає справу за наявними матеріалами. Дослідивши, наявні в матеріалах справи, докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-09 00:00:00

29 листопада 2019 року до Овідіопольського райсуду Одеської області звернувся позивач з вищеназваним позовом в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком з господарськими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . В ході судового розгляду позивач позов підтримав та просив задовольнити його в повному обсязі. Відповідач, належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Третя особа просить справу розглянути в їх відсутність, прийняти рішення на підставі зібраних доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.391 ЦК України власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Так судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] є власником житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Відповідач не проживає за вищевказаною адресою (а.с.9), при цьому будучи належним користувачем житлового приміщення, проживає за іншою адресою ( [ADDRESS] ). З матеріалів цивільної справи видно, що відповідач тривалий час не проживає у спірному житловому приміщенні. Добровільно врегулювати конфлікт відповідач не бажає. Власник житлового будинку позивач по справі при наявності майна відповідача несе додаткові витрати щодо користування житловим будинком, що обмежує його права як власника житлового будинку. Тому суд вважає, що відповідач перешкоджає здійснювати право власності. Відповідач добровільно врегулювати конфлікт не бажає, а тому суд вважає можливим визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням вищевказаного будинку. При подані позову позивач сплатив судовий збір у повному обсязі, позивач питання про розподіл судових витрат не ставить, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

29 листопада 2019 року позивач [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 05 листопада 2011 року вона, [PERSON] , зареєструвала шлюб з [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1697. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду сім`ї є те, що між нею і [PERSON] склалися неприязні стосунки, які пов`язані з відсутністю взаємоповаги, взаєморозуміння, взаємної любові, а також різні погляди у неї та відповідача на сумісне життя. В зв`язку з цим виникають сварки та різні сімейні непорозуміння, що і призвело до припинення шлюбних відносин. З [PERSON] на даний час вони проживають окремо. Таким чином, їхня сім`я розпалась повністю і перспектив на примирення не має. Шлюб носить формальний характер і зберігати його надалі недоцільно. Просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований 05 листопада 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1697, після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] » (а.с. 3-4). Ухвалою судді від 19 грудня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 17-18). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала до суду заяву, отримана судом 22.01.2020 року за вх. № 2444, в якій просила справу за її позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу розглянути за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Судові витрати просить залишити за нею (а.с. 23). В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, надав до суду заяву, отримана судом 22.01.2020 року за вх. № 2445, в якій просив справу за позовом [PERSON] до нього про розірвання шлюбу розглядати за його відсутності. Позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу (а.с. 24). Враховуючи те, що відповідачем визнано позов в повному обсязі, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

29 листопада 2019 року позивач звернулась до суду з позовом та просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з її навчанням, починаючи з дня пред`явлення позову. Ухвалою суду від 210.12.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони є батьками повнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , яка є студенткою коледжу економіки і технологій Чернігівського національного технологічного університету денної форми навчання. Термін закінчення навчання - 31.01.2021 року. Донька знаходиться на утриманні у позивача. Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні син чи донька продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України, а саме: стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач як батько зобов`язаний приймати участь у наданні матеріальної допомоги доньки у зв`язку з навчанням, тягар його утримання не може бути покладений тільки на матір, то з відповідача підлягають стягненню аліменти на період навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісяця, з моменту звернення до суду. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

29 листопада 2019 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 08 лютого 2018 року Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області згідно актового запису № 284 розірвати. В обґрунтування позову зазначила, що 08 лютого 2018 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені з квітня 2019 року. Причиною розпаду сім`ї є несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно і відновлена бути не може. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі. Судові витрати просила не стягувати з відповідача, прізвище залишити [PERSON] . Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача та на підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони 08 серпня 2018 року уклали шлюб (арк.с.8). Від зазначеного шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] (арк.с.9). Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть з квітня 2019 року, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

29 листопада 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, вимоги, викладені в заяві підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Зазначила, що 08 серпня 2009 року виконавчим комітетом Малинівської сільської ради Малинського району Житомирської області зареєстровано шлюб між нею та [PERSON] . У шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини не склалися, фактичні шлюбні відносини на даний час повністю припинені, спільного господарства не ведуть, майже не спілкуються, до примирення не прагнуть, а тому сім`я розпалася остаточно. Таким чином шлюб носить виключно формальний характер. За таких обставин позивач вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. Отже рішення позивача щодо розірвання шлюбу є виваженим та остаточним. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечив. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 08 серпня 2009 року підтверджується те, що сторони з 08 серпня 2009 року перебувають у шлюбі, про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №38 (а.с.5). Від шлюбу у сторін є спільні діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.6) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Під час розгляду справи судом встановлено, що сторони перебувають в стійких неприязних стосунках і майже не спілкуються, позивач до примирення не прагне, сторони не ведуть спільне господарство, не мають спільного сімейного бюджету, а тому суд вважає, що сім`я розпалася остаточно. Спору щодо місця проживання дітей немає. З відповідача на корить позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

29 листопада 2021 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 16 вересня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 96. Посилаючись на те, що одруження з відповідачем виявилось невдалим через несумісність характерів, різні погляди на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги, подальше сумісне життя і збереження сім`ї є неможливим, просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, на яке змінила своє у зв`язку з реєстрацією шлюбу. Сторони в судове засідання не з`явилися, надавши заяви, в яких просили розглянути справу без їхньої участі; позивачка, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги, відповідач вказав, що позов визнає повністю. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16 вересня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 96. Зазначений факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися. Причинами розпаду сім`ї є втрата взаємної поваги та любові між подружжям, несумісність характерів та різні погляди на сімейні цінності. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався та, що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сім`ї є неможливим, тому в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки за клопотанням останньої. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

29 листопада 2021 року позивач звернулась до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений 14 лютого 2012 року, актовий запис № 51. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю та місця проживання дитини немає. На даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак до суду надала клопотання, в якій просила суд вимоги задовольнити, справу слухати за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі, у зв`язку з чим суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , 14 лютого 2012 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстровано шлюб, актовий запис № 51. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім`ї не можливо, оскільки на протягом довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача, на підставі ст. 141 ЦПК України, на користь позивача судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп., що підтверджено відповідним платіжним дорученням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

29 лютого 2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON], було укладено кредитний договір № б/н про надання кредиту в сумі 8 000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідно до умов кредитного договору позивач свої зобовязання виконав перед відповідачем повністю. В свою чергу [PERSON], в порушення умов кредитного договору не виконує свої зобовязання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитним договором, що у свою чергу призвело до порушення нею прав та інтересів банку виходячи з наступного. Загальний розмір боргу за Кредитним договором станом на 15 червня 2016 року становить 14 074,24 грн. На підставі вищевикладеного позивач просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати. У судове засідання представник позивача не зявився, але подав заяву у якій просить справу розглядати у його відсутності, позов підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання на розгляд справи не зявилась хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку і від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, а тому суд приходить до висновку, що справу слід розглядати в порядку заочного провадження. У відповідності до ст. 197 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Із кредитного договору № б/н від 29 лютого 2012 року вбачається, що Кредитор ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав Позичальнику [PERSON] кредит в сумі 8 000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобовязання Кредитор перед Позичальником виконав і надав йому кредитні кошти. Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором № б/н від 29 лютого 2012 року, станом на 15 червня 2016 року загальна сума заборгованості становить 14 074,24 грн. Відповідно до Кредитного договору, при невиконанні позичальником умов кредитного договору, у разі виникнення простроченої заборгованості проводиться дострокове стягнення загальної суми заборгованості та відсотків за користування кредитними коштами та штрафні санкції передбачені договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статей 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах встановлених договором. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконала в строки взяті на себе зобовязання, щодо умов кредитного договору, то суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Оскільки рішення ухвалено на користь позивача, то у відповідності до ст. 88 ЦПК України із відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved