overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

29.08.2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою у нього не склалося. Відносини між ними погіршились, виникають непорозуміння, сварки, вони проживають окремо біля 2 років. Мають неповнолітню дитину, яка проживає із відповідачкою. Спільних поглядів на сімейне життя не мається, що ускладнює їх відносини. Дослідивши матеріали справи, суд доходить такого висновку. Встановлено, що сторони перебували у шлюбних відносинах з 14.01.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Відповідачка будучи належним чином повідомленою про місце та час слухання справи в судове засідання не з»явилася, однак погодилася із вимогами повідомивши про це суд письмовою заявою. Як показав позивач вона знає про місце і час слухання справи. Позивач просить про постановлення у справі рішення, наполягаючи на задоволенні своїх вимог. За таких обставин, суд приходить до висновку, що факт збереження сімї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу зважаючи на їх доведеність і обгрунтованість. Позивач звільнений від сплати судового збору, тому він покладається на відповідачку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

29.08.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб укладеним між ним та відповідачем 14.02.2012 року. Посилається на те, що протягом сумісного життя у них виникали непорозуміння, різні погляди на сімейні проблеми та життя, що призвело до втрати почуттів любові та поваги, спільно господарства не ведуть, разом не проживають. Спроби примиритися не дали позитивних результатів, фактичні шлюбні відносини припинені, відновлення шлюбу вважає неможливим, шлюб існує формально. Від сумісного проживання дітей не мають. Він вимушений звернутися до суду, оскільки відповідачка не з*явиляється в органи РАЦС для розірвання шлюбу. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити, фактичні шлюбні відносини припинені в травні 2015 року, на припинення не згодний. Відповідач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечувала, фактичні шлюбні відносини припинені в травні 2015 року, на примирення не згодна, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як зазначено в Свідоцтві про шлюб, 14 лютого 2012 року [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 92. Подружжя спільних дітей немає. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини між сторонами припинені в травні 2015 року, примирення неможливе, сумісного господарства сторони не ведуть, спільно не проживають. Оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, шлюб фактично розпався та існує формально, позов підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

29.08.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 10.06.1995 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис за № 828. Від шлюбу мають трьох дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та доньку Анну, [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Між ними часто виникали сварки та суперечки з суттєво важливих питань, що робило спільне життя нестерпним. Вказує, що шлюбні відносини припинені з червня 2016 року, відповідач проживає окремо, спільне господарство не ведеться, діти проживають з позивачем. Між ними втрачені почуття поваги та взаєморозуміння. Вважає подальше сумісне життя, примирення та збереження сімї неможливими. Просить суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. (а.с.14) Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином (а.с. 12-13), клопотання про відкладення слухання справи до суду не надходило. Суд вважає за можливе розглядати справу у її відсутність. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10.06.1995 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис за № 828. (а.с.4). Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з червня 2016 року. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Також, суд вважає за доцільне не надавати сторонам строк для примирення і на основі повно та всебічно зясованих обставин справи, досліджених в судовому засіданні, встановивши правовідносини та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

29.08.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 25.09.1999 в Нововолинському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Волинської області. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на життя, відсутності між сторонами спільних інтересів, внаслідок протилежних понять щодо розуміння сімї та відносин між чоловіком та дружиною. Тривалий час сторони не підтримують шлюбних стосунків, ведуть окремо свої господарства. Вважає, що спільне проживання та примирення і збереження сім?ї є неможливим. Оскільки сторони мають неповнолітніх дітей, і не можуть розірвати шлюб через відділ РАЦС, тому позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги визнає. В судовому засіданні встановлено, що сумісне життя подружжя є неможливим, збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, які тривалий час не живуть однією сім'єю, не підтримують подружніх взаємин, тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, суд позов задовольняє.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

29.08.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 30.09.1989 року Степовою сільською радою Роздільнянського району Одеської області, актовий запис № 5, мотивуючи тим, що вони 30.09.1989 року уклали шлюб. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Зазначає, що з початку 2010 року вони не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що вони мають несумісні характери та різні погляди на життя. Вважає примирення неможливим. В судове засіданні позивач не з'явилась, надала до суду заяву про підтримання позовних вимог та просить розглянути справу за її відсутності, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. В судове засідання відповідач не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення в газеті «Одеській вісті» № 76 від 27.09.2016 року, заяв про відкладення справи або слухання справи за його відсутністю не направляв, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 30.09.1989 року, що підтверджується записом акту про укладення шлюбу № 5, складеним 30.09.1989 року виконавчим комітетом Степової сільської ради Роздільнянського району Одеської області. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сторони з 2010 року не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що вони мають несумісні характери та різні погляди на життя. Спору щодо розподілу спільного майна немає. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сім'єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

29.08.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх дитини. В обґрунтування своїх вимог вказує, що вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах. 20.10.2013 року у них народилася донька [PERSON]. В наступний час вона з відповідачем не проживає однією сімєю. Дитина мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/3 частки від заробітку відповідача. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та просить його задовольнити. Також, просила розглянути справу на попередньому судовому засіданні. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Також, просив розглянути справу на попередньому судовому засіданні. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як видно із копії свідоцтва про народження, сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. (а.с.5). Відповідно до ст.ст. 180, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Позов також підтверджується копіями довідок від 11.07.2016 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що [PERSON] раніше постійно проживала в [INFO], та перемістилася разом з неповнолітньою дитиною [PERSON], [INFO] року народження, з тимчасово окупованої території до м. Краматорська Донецької області. (а.с.4). У судовому засіданні встановлено, що відповідач, будучи батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], у добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі, вимоги позивачки про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) на утримання дитини є законними і підлягають задоволенню. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

29.08.2016 року [PERSON] звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 16 березня 2009 року Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеській області, актовий запис №8, мотивуючи тим, що шлюбні стосунки між ними припинені з 2011 року, спільне життя не склалося через різні погляди на життя, у відносинах втрачено почуття любові, поваги, шлюб має формальний характер оскільки сторони проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведеться. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Примирення позивач вважає неможливим. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просили суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 16 березня 2009 року між позивачем - [PERSON] (дошлюбне прізвище Плахотнюк) та [PERSON] було зареєстровано шлюб Шабівською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеській області, актовий запис №8, що підтверджується виданим 16 березня 2009 року свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД № 096470. Від сумісного шлюбу у сторін 21.05.2009 року народився син [PERSON], про що 04.06.2009 року складено відповідний актовий запис за № 51, що підтверджується виданим 04.06.2009 року виконавчим комітетом Шабівською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеській області свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 180699. Шлюбні стосунки припинені з 2011 року, сторони не проживають однією сім'єю, спільне життя не склалося через різні погляди на життя, у відносинах втрачено почуття любові, поваги, шлюб має формальний характер оскільки сторони проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведеться. Примирення позивач вважає неможливим. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, а також з огляду на те, що відповідач позов визнав, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

29.08.2016 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В направленому на адресу суду позові позивачка [PERSON] зазначила, що у них з відповідачем є спільна неповнолітня дитина -дочка [PERSON] [INFO]. Дочка перебуває на її утриманні, оскільки відповідач ухиляється від матеріального забезпечення дитини. Просить суд стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини -дочки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, але направила на адресу суду заяву про проведення розгляду справи у її відсутності (а.с. 28). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але направив на адресу суду заяву з якої вбачається, що позов ним визнається, а справу він просить розглянути у його відсутності (а.с.31). Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони мають спільну неповнолітню дитину -дочку [PERSON] [INFO]. Дитина перебуває на утриманні матері -позивачки по справі (а.с.4). Згідно ст.ст. 180; 181; 182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на вище викладене, позов підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

29.08.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтуванні позову вказує, що з відповідачем по справі 20.08.2014 року було укладено шлюб, від даного шлюбу мають доньку Дар»ю, [INFO], батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач, [PERSON] добровільно надавати кошти на утримання дитини не бажає. У звязку з даними обставинами позивач була вимушена звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/4 частин всіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до її повноліття на користь матері дитини. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що з 20.08.2014 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, а.с. 5, відповідач [PERSON] є батьком дитини позивача, доньки Дар»ї, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, а.с. - 6. [PERSON], а.с. - 7, дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. За таких обставин суд вважає необхідним задовольнити позов і відповідно до ст.ст.180, 183 Сімейного кодексу України, стягувати на користь [PERSON] аліменти з [PERSON] на утримання доньки Дар»ї, [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. [PERSON] зі\~ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 180,182,183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

29.08.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтуванні позову вказує, що з відповідачем по справі з 2009 року було перебуває у фактичних шлюбних відносинах, від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач, [PERSON] добровільно надавати кошти на утримання дитини не бажає. У звязку з даними обставинами позивач була вимушена звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/4 частин всіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до її повноліття на користь матері дитини. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, та не заперечує щодо зменшення розміру аліментів . Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнає частково, просить стягнути з нього аліменти у розмірі 1/6 частини, та просить суд розглядати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що з 2009 року сторони перебувають фактичних шлюбних відносинах, відповідач [PERSON] є батьком дитини позивача, сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, а.с. - 6. Згідно довідки, а.с. - 7, дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. За таких обставин суд вважає необхідним задовольнити позов і відповідно до ст.ст.180, 183 Сімейного кодексу України, стягувати на користь [PERSON] аліменти з [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно зі\~ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 180,182,183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: partial