overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

30 вересня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилався на те, що 20 грудня 2008 року Виконавчим комітетом Володимирівської селищної ради Волноваського району Донецької області був зареєстрований шлюб між ним та відповідачем, актовий запис № 50. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що з вересня 2014 року він та дружина не проживають спільно, не ведуть спільного господарства, в звязку із сварками, непорозуміннями, різницею характерів, дружина проживає з іншим чоловіком, він втратив до дружини почуття любові та поваги, подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. В звязку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, просила суд розірвати шлюб. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 20 грудня 2008 року Виконавчим комітетом Володимирівської селищної ради Волноваського району Донецької області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 50, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з вересня 2014 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, [PERSON] проживає з іншим чоловіком, позивач втратив почуття довіри та поваги до дружини, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

30 вересня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вона обґрунтовувала свої вимоги тим, що 17 грудня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції м.Донецька зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який після розлучення залишиться у неї на вихованні. Влітку 2013 року шлюбно-сімейні відносини між нею і відповідачем були припинені через відсутність порозуміння, постійних суперечок з питань сімейного життя. Примирення з відповідачем вона вважає неможливим і просила шлюб розірвати. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання на виклик не явився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи судом і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. У зв'язку з наведеним суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони 17 грудня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції м.Донецька зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який після розлучення залишиться на вихованні у позивачки. Влітку 2013 року шлюбно-сімейні відносини між сторонами були припинені. Подальші їхні дії свідчать про те, що відновляти сімейні відносини вони не мають наміру. Суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їхніх малолітніх дітей. У зв'язку з задоволенням позову, у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме, судовий збір в розмірі 487грн.20коп., витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, в розмірі 420грн., а всього 907грн.20коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

30 вересня 2015 року [PERSON] звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в позовній заяві посилалась на те, що вони з відповідачем одружені з 26 лютого 1994 року. Між сторонами було припинено подружні стосунки та ведення спільного господарства, через відсутність взаєморозуміння, відсутність довіри в родині. Враховуючи вищевикладене, позивач зберігати шлюб з відповідачем не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливе та суперечить її інтересам, тому позивач звернулась до суду та просила суд шлюб розірвати (а.с. 3). Позивач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, у поданій через канцелярію суду заяві позов підтримала повністю та одночасно клопотала про розгляд справи у її відсутність. (а.с. 1). Відповідач у судовому засіданні проти заявленого позову не заперечував. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 лютого 1994 року, шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 178 (а.с. 5). Також у судовому засіданні встановлено, що понад рік між сторонами по даній цивільній справі були припиненні подружні стосунки, ведення спільного господарства через відсутність взаєморозуміння, відсутність довіри в родині. Зберігати сімю сторони не бажають й вважають, що це не можливе, а також суперечить їхнім інтересам, дані обставини підтверджуються поясненнями сторін у судовому засіданні. Відповідач підтвердив свою вину в розпаді сім'ї. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного Кодексу України. Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд при розгляді справи про розірвання шлюбу з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд визнає доведеними обставини, вказані позивачкою, що шлюбні відносини припинені сторонами остаточно, сімя розпалась і фактично не існує. Неповнолітніх дітей сторони не мають. Суд вважає недоцільним надання строку на примирення, на чому наполягають і самі сторони, доводи позивачки про втрату любові та поваги до відповідача суд визнає обґрунтованими, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

30 вересня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі, який було розірвано 28 січня 2015 року. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], який мешкає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Також зазначає, що батько дитини не надає матеріальної допомоги на її утримання. У судове засідання сторони не з'явилися. Позивач [PERSON] надала суду заяву, у якій просила розглянути справу без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав суду заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 1000 грн. до досягнення дитиною повноліття визнає, також просив розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 30 вересня 1999 року, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційно служби Харківського міського управління юстиції). Син проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, з урахуванням вимог ст. 182 СК України, суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У силу положень п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи те, що позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року звільнений від сплати судового збору, розмір якого у справах даної категорії складає 487 гривні 20 копійок, відповідно до положень ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача вказану суму судового збору в дохід держави у повному обсязі.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

30 вересня 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свій позов тим, що перебуває з відповідачем в шлюбі з 23 вересня 2006 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1456. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Збереження сім'ї вважає неможливим. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує з наведених у позовній заяві мотивів. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов визнає. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі з 23 вересня 2006 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 23 вересня 2006 року. Від даного шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати та стягнути з відповідача в користь позивача сплачений останньою судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

30 вересня 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на період його навчання. В обґрунтування позову посилається на те, що перебувала з відповідачем у шлюбі, в якому [INFO] народився син [PERSON]. Шлюб із відповідачем розірвано, до виповнення дитині 18 років відповідач сплачував на його утримання аліменти, син зараз навчається у Національній академії Національної гвардії України. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу для дитини на період навчання, тому позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина на період навчання у розмірі ? частини від його доходів щомісячно. Судом до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача залучено [PERSON]. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги уточнила, просила розмір аліментів визначити у твердій сумі 1000 грн. Відповідач у поданій суду заяві проти позову не заперечив. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 12 серпня 1995 р. по 10 серпня 2012 року, в якому [INFO] у них народився син [PERSON]. [PERSON] зараз навчається на 1-му курсі Національної академії Національної гвардії України. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідач у поданій суду заяві не заперечив проти заявленого позову, тому він підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 199-200 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

30 вересня 2015 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулася заявниця із заявою окремого провадження, в якій просила суд встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], для оформлення спадщини. В обґрунтування заяви посилалася на те, що 01 травня 2015 року померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина, усе рухоме та нерухоме майно. У встановлений законом термін заявниця мала намір прийняти спадщину, але при вивченні документів, виявилося, що є розбіжності у написанні прізвищ заявниці та померлої матері. В судовому засіданні представник заявниці підтримала заяву в повному обсязі та просила суд її задовольнити. Заінтересована особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення заяви не заперечувала (а.с.29). Заслухавши пояснення представника заявниці, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] (російською «Орлинськая Ольга Викторовна») народилася 06\~липня 1954 року, її батьками є [PERSON] (російською «Орлинский Виктор Вадимович») та [PERSON] (російською «Орлинськая Людмила Васильевна»), що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого знаходиться в матеріалах справи\~(а.с.\~14) Згідно довідки з КП «ЖГ Кіровського району» ДМР №7085 (а.с. 39), [PERSON] була зареєстрована за адресою [INFO], що збігається з місцем реєстрації померлої [PERSON] (а.с. 9 на зв.) Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-КИ №\~636618 [PERSON] померла 01 травня 2015 року (а.с.\~8). Відповідно до ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Статтею 256 ЦПК України передбачено перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в порядку окремого провадження, де серед іншого зазначено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно зі ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.\~\~ Заявницею надані достатні докази в підтвердження викладених нею обставин, що померла [PERSON] є її матірю. Внести зміни до документів немає можливості. Встановлення зазначеного факту безпосередньо породжує для заявниці юридичні наслідки стосується її прав на спадщину. Враховуючи наведене, заяву про встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

30 вересня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Нікопольський р-н, пгт. Червоногригорївка, вул. Пугачова, 26/А. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 30.09.2015р. о 13 год. 10 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 30.09.2015р. о 13 год. 10 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «[PERSON] клінічна психіатрична лікарня» [PERSON] обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «Марганецька ЦРЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора злобна, афективно заряджена, висловлює маячні ідеї відносини, переслідування, матеріального збитку. Не спить. За дітьми не слідкує. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, параноїчний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

30 вересня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 29.09.2015 р. о 11 год. 00 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, 29.09.2015 р. о 11 год. 00 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «[PERSON] клінічна психіатрична лікарня» [PERSON] обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «КЦРЛ ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що на запитання відповідає не в плані заданого, збуджений. Контакт носить формальний характер. При розмові легко дратується, озлобляється, кричить. До чогось прислухається. Злобно висловлюється на адресу матері. Мислення аморфне, паралогічне, з розірваністю. Афективно заряджений на адресу матері, викрикує погрози на її адресу. Інструкції виконує після неодноразових повторень. Адекватної оцінки свого стану немає. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Є інвалідом 2 групи. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved