Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

31 травня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначає, що шлюб з відповідачем зареєстрований 26.07.2005 року Березівською сільською радою Радехівського району Львівської області, актовий запис за № 5. Від даного щлюбу народилося двоє неповнолітніх дітей. З лютого 2016 року в шлюбі не проживають. Справа про розірвання шлюбу знаходиться на розгляді в Радехівському районному суді Львівської області. Відповідач ухиляється від утримання дітей, діти знаходяться виключно на утриманні позивача. Сталого заробітку відповідач не має, а тому аліменти на утримання дітей необхідно стягувати у твердій грошовій сумі. Позивач сама не має змоги утримувати дітей, а тому змушена ставити питання про стягнення аліментів з відповідача. Просить стягувати з [PERSON], [INFO], жителя [INFO], аліменти в її користь на утримання дітей: доньки [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі по 1000 гривень на кожну дитину щомісячно, з дня подачі заяви і до повноліття дітей. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити, зазначила, що відповідач надав їй 400 гривень на куртку дитині та 2000 гривень в липні 2016 року на утримання дітей. Крім цього повідомила суду, що відповідач має значно більший неофіційний дохід. 18.07.2016 року на адресу суду надійшло заперечення відповідача про стягнення аліментів в якому [PERSON] просить - постановити рішення про відмову у задоволенні позову про стягнення аліментів за його безпідставністю (16,17) Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, суду пояснив, що з позовом не погоджується тому, що надавав кошти на школу, одяг, лікарню. Щомісячний заробіток його становить 1500 гривень, а тому погоджується сплачувати аліменти у розмірі 30-40 відсотків від доходу. Суд, вислухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов необхідно задовольнити частково, виходячи із наступних міркувань. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд встановив, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 26.07.2005 року Березівською сільською радою Радехівського району Львівської області, актовий запис за № 5, після одруження дружина присвоїла прізвище [PERSON] (а.с.4) Від шлюбу народилося двоє неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с.5,6). Діти проживають разом із позивачем та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою виданою виконкомом Лопатинської селищної ради від 23.05.2016 року (а.с.7). Відповідно до довідок виданих виконкомом Березівської сільської ради про те, що [PERSON] є батько двох неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] з якими він постійно зустрічається, бере участь у їх вихованні і не ухиляється від їх утримання та про те, що він проживає з безробітними батьками і є основним джерелом доходу сімї. (а.с.18,20) Згідно з довідки виданої ДФСУ від 7.07.2016 року вбачається, що згідно поданих декларацій [PERSON] отримав дохід: за 1 квартал 2016 року 4647 гривень, за 2 квартал 2016 року 4543 гривень (а.с.19). Відповідно до виписки із медичної карти вбачається, що [PERSON] хворіє на гіпертонію (а.с.21-23) Як визначено ст.155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, обовязок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Виходячи з норм вказаної статті, приймаючи до уваги, що неповнолітні діти проживають разом із позивачем та перебувають на повному матеріальному утриманні позивача і домовленості між нею та відповідачем про способи виконання обовязку утримувати дітей не досягнуто, суд вважає вимоги позивача про стягнення із відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей є правомірними. Згідно із ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, судом враховано те, що діти потребують матеріальної допомоги, а відповідач є працездатними, офіційно працює та може таку надати. Відповідач є працездатного віку, тому суд прийшов до висновку, що стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 липня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття, з проведенням індексації розміру аліментів, відповідно до Закону. Враховуючи вищенаведене, вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів; обовязок обох батьків утримувати дитину до досягнення повноліття; суд робить висновки про те, що позовні вимоги [PERSON]В необхідно задовольнити частково. У відповідності до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При наявності у позивача доказів про одержання відповідачем доходів у більшому розмірі, а також документального підтвердження додаткових витрат на особливі потреби дітей, вона не позбавлена у майбутньому заявити вимогу про збільшення розміру аліментів. У зв»язку з тим, що відповідач сплатив позивачу 2000 гривень на утримання дітей у липні 2016 року, тому суд прийшов до висновку про стягнення аліментів з дня постановлення судом судового рішення. У відповідності із вимогами ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати стягнути із відповідача.

Outcome: partial