Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

29 жовтня 2019 року представник комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» (далі КПТМ «Криворіжтепломережа») звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії. Позовна заява мотивована тим, що 01.10.2006 між позивачем та фізичною-особою підприємцем [PERSON] було укладено договір №4916 на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари. Згідно таблиці 2, яка є невід`ємною частиною договору №4916 об`єктом теплоспоживання на час укладення договору був комп`ютерний клуб, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке належить відповідачу відповідно до витягу з реєстру прав власності від 23.05.2006 №10716839. Будинок [ADDRESS] є багатоквартирним, подання теплоносія до будинку здійснюється від теплових мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) позивача (у відповідності до п .5.23 наказу Державного комітету України з будівництва та архітектури №80 від 18.05.2005 «Державні будівельні норми України. Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення ДБН В.2.2-15-2005», де зазначено, що житлові будинки повинні обладнуватися опаленням і вентиляцією, що проектуються згідно зі СРІиП 2.04.05) які є внутрішньобудинковим комплексом трубопроводів та обладнання для забезпечення опалення споживачів житлового будинку. На виконання своєї статутної мети КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює постачання теплової енергії у вигляді централізованого опалення відповідачу за адресою: [ADDRESS] . Облік споживання теплової енергії здійснюється згідно приладів обліку розрахунковим способом, за їх відсутності, що передбачено п. 2.1 договору. Тариф за період з 24.02.2017 по 04.01.2018 за 1 Гкал складає 1917,64 грн. (згідно постанови НКРЕКП №151 від 01.02.2017 для потреб інших споживачів); за період з 05.01.2018 по 27.10.2018 за 1 Гкал - 2018 грн. (згідно постанови НКРЕКП №1529 від 28.12.2017 для потреб інших споживачів); за період з 28.10.2018 по 31.12.2018 за 1 Гкал - 2040 грн. (згідно постанови НКРЕКП №239 від 27.02.2018 для потреб інших споживачів); за період з 01.01.2019 по теперішній час за 1 Гкал - 1715,15 грн. (згідно постанови НКРЕКП №1715 від 10.12.2018 для потреб інших споживачів). Згідно п. 3.1 договору, оплата за відпущену теплову енергію проводиться щомісячно, самостійно, в грошовій формі, не пізніше 15 числа місяця наступного за розрахунковим. Однак, відповідачем не було здійснено належне виконання зобов`язань, внаслідок чого за період з 31.10.2017 по 06.04.2019 утворилась заборгованість у розмірі 24282,82 грн. Разом з тим, з грудня 2017 року по вересень 2019 року сума інфляції складає 1829,39 грн.; 3 % річних за період з 16.11.2017 по 15.10.2019 складають 945,30 грн.; а також 1542,49 грн. - сума нарахованої пені за період з 21.03.2018 по 10.02.2019. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача загальну суму заборгованості в розмірі 28600 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в заочному порядку позов підлягає задоволенню. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 01.10.2006 між КПТМ «Криворіжтепломережа» та [PERSON] укладено договір на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водоспоживання і пари, до комп`ютерного клубу за адресою: [ADDRESS] (а.с.4-6), згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.05.2006, нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с.7). КПТМ «Криворіжтепломережа» надавало послуги теплопостачання за вищевказаною адресою, однак плата за послуги теплопостачання не проводилась своєчасно на розрахунковий рахунок підприємства. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб. Пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 67, 68, 162 Житлового Кодексу України передбачено, що споживач зобов`язаний: оплачувати житлово-комунальні послуги у строки передбачені договором або Законом. Відповідно п. 18 Постанови КМУ №630 від 21.07.2005 «Про затвердження Правил надання послуг з центрального опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення», плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим». Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно п. 20 Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа. Разом з тим, зміст вимог ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», передбачає, що обов`язок укладання договору на постачання теплової енергії покладено на споживача, тому даний договір є публічним, що відповідає вимогам ст. 633 ЦК України. Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Як вбачається з рахунку, заборгованість відповідача за теплову енергію за період з 31.10.2017 по 06.04.2019 складає 24282,82 грн. (а.с.41-42). Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачу нараховано з грудня 2017 року по вересень 2019 року суму збитків від інфляції в розмірі 1829,39 грн.; 3 % річних за період з 16.11.2017 по 15.10.2019 в розмірі 945,30 грн.; а також пеню за період з 21.03.2018 по 10.02.2019 в розмірі 1542,49 грн. Таким чином, відповідачем було порушено зобов`язання з оплати за отримані послуги за постачання теплової енергії, внаслідок чого, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості інфляційних втрат, 3 % річних та пені є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, та для позивача при зверненні до суду з даним позовом, станом на 2019 рік, складала 1921 грн. З урахуванням задоволення позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в вищевказаному розмірі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved