Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

29.09.2014р. ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що згідно кредитного договору №б/н від 01.10.2007р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 8000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У добровільному порядку відповідач не виконує зобов'язання за договором, через що станом на 31.08.2014р. утворилась заборгованість в сумі 8535,27грн., яка складається з: заборгованість за кредитом 7111,62грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 779,11рн., штраф 250грн. та 394,54грн. Просить стягнути з відповідача на користь позивача сума заборгованості за кредитом, понесені позивачем судові витрати в сумі 243,60грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просить справу слухати в його відсутність та позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Правовідносини по даній справі регулюються Цивільним Кодексом України (далі за текстом - ЦК України). Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст.615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. Згідно ст.1054 ч.1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н від 01.10.2007р., [PERSON] отримав кредит у розмірі 8000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Як вбачається з розрахунку позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 31.08.2014р. утворилась заборгованість в сумі 8535,27грн., яка складається з: заборгованість за кредитом 7111,62грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 779,11рн., штраф 250грн. та 394,54грн. Суд бере до уваги основну суму заборгованості у розмірі 7111,62грн., й вважає, що саме ця сума підлягає стягненню з відповідача, бо на час розгляду справи вказана сума позивачу не повернена. Суд також бере до уваги в обґрунтування позову 779,11грн., несплачених процентів на прострочену заборгованість, бо вони нараховані відповідно до договору й відповідає вимогам ст.536 ЦК України, де йдеться про те, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У даному випадку проценти встановлені Кредитного договору. Таким чином, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача й суму 779,11грн. Суд також бере до уваги в обґрунтування позову 250грн. та 394,54грн., штрафи за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, бо вони нараховані відповідно до договору. Тому суд вважає, що позов обґрунтований й з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 8535,27грн. Крім того, на користь позивача підлягає стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved