overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

31 березня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 07 березня 2014 року у виконкомі Ставчанської сільської ради, Хотинського району, Чернівецької області за актовим записом № 01, між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу 25 липня 2014 року у сторін народився син [PERSON] який проживає біля позивача та знаходиться на її утриманні. Причиною розпаду сімї, є те, що у сторін виникають постійні сварки, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на життя та ведення господарства. Вказує, що подружні відносини припиненні, проживають окремо. Позивач заперечує щодо примирення з відповідачем. Спільне господарство не ведуть. Підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб. Після реєстрації розірвання шлюбу бажає залишитися на шлюбному прізвищі «Надурак». Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, але суду заяву в якій вона просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але від нього на адресу суду надійшла заява про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнає на розірвання шлюбу згідний. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 07 березня 2014 року, зареєстрованому у виконкомі Ставчанської сільської ради, Хотинського району, Чернівецької області за актовим записом № 01 (а.с.5). Від шлюбу 25 липня 2014 року у сторін народився син [PERSON] (а.с.6). Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо. Спільне господарство не ведуть. Наміру зберегти шлюбні відносини сторони не мають а тому суд вважає, що його необхідно розірвати. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

31 березня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м.\~Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 13 жовтня 1990 року перебуває із відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактично шлюбні відносини припинені з початку 2000 року. Протягом 15 років спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки відсутні, примирення неможливе. Позивач, вважає, що подальше сумісне життя і збереження сімї між ними є неможливим, вона навіть не знає де відповідач мешкає. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем (а.с.2-3). Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позові та просила задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Зазначила, що не проживає з відповідачем понад 15 років, з 2000 року. Відповідач в судове засідання на слухання по справі не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, зокрема через засоби масової інформації газету «Вісті Придніпровя», випуску № 42 (1741) від 09.06.2016р. (а.с.19), причини неявки суду не відомі. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та ухвалити по справі заочне рішення. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що 13 жовтня 1990 року позивач [PERSON] (до шлюбу Черненко) зареєструвала шлюб із відповідачем [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії IV-КИ № 337816 від 13 жовтня 1990 року, актовий запис 566 (а.с.4). Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи небажання позивача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

31 березня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 27.01.1985 року, який зареєстрований Виконавчим комітетом Водичківської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області. Від даного шлюбу у подружжя неповнолітніх дітей немає, проте відповідач відмовляється від добровільного розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу одне до одного, у них різні погляди на сімейне життя, шлюб фактично припинили з 2009 року. Збереження сім'ї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. В заяві також зазначила, що з відповідачем не проживає з 2009 року, спільного господарства не веде. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав. В заяві також зазначив, що з позивачем не проживає з 2009 року, спільного господарства не веде. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 27.01.1985 року Виконавчим комітетом Водичківської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 23.03.2016 року, актовий запис № 1, серія [NUMBER]. Від даного шлюбу у подружжя є повнолітня донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи сторони припинили шлюбні відносини з 2009 року, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, вважають примирення неможливим, позивач наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

31 березня 2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог, [PERSON] зазначає, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 08 травня 2015 року. Від даного шлюбу у подружжя дітей немає. [PERSON] в позовній заяві зазначив, що спільне життя між ним та [PERSON] не склалося у звязку різними поглядами на сімейне життя, відсутністю взаєморозуміння та подружньою зрадою відповідачки. Спору майнового характеру між сторонами немає. Спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини між сторонами припинено з липня 2015 року. Позивач, [PERSON], в судове засідання не зявився, надавши заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідачка, [PERSON], в судове засідання не зявилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином у відповідності до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України. Відповідно до положень ст. ст 77, 224 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 травня 2015 року. Шлюб зареєстровано Малоперещепинською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області, актовий запис- № 1 (а.с.3). Від даного шлюбу у подружжя дітей немає. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки це суперечило б інтересам сторін. Позивач не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не надав суду жодних заперечень, позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідачки на користь позивача на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

31 березня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 28 вересня 2007 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання подав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та просить не стягувати з відповідача судові витрати. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28 вересня 2007 року, актовий запис № 2117 (а/с 5). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а/с 4). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить його інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

31 березня 2016 року позивач звернулась до Комсомольського районного суду м. Херсона з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 22.04.2006 року шлюбу, в якому вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], який народився 15.08.2006 року, мотивуючи тим, що сімейні відносини між ними припинені з 20.03.2013 року через відсутність взаєморозуміння, довіри, втратити почуття любові. Вважає, що подальшого сумісного проживання і збереження сімї неможливе, тому, що між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Указом Президента України від 19 січня 2016 року № 15/2016 «Про ліквідацію та утворення місцевих загальних судів» ліквідовано Дніпровський районний суд міста Херсона, Комсомольський районний суд міста Херсона, Суворовський районний суд міста Херсона та утворено Херсонський міський суд Херсонської області, який розпочав роботу з 04 квітня 2016 року. 21 червня 2016 року відповідно до ст. 11-1 ЦПК України за протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, передана в провадження судді Ус О.В. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, розглянувши заяви позивача і відповідача про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

31 березня 2016 року позивач звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що вони уклали шлюб 31.08.2000 року, який був зареєстрований Слов'янським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис №378, від цього шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею. З відповідачем шлюбні стосунки не підтримують з жовтня 2015 року, спільного господарства не ведуть, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально, прізвище залишити та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак до суду надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про укладення шлюбу, 31.08.2000 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) зареєстровано шлюб Слов'янським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис №378, від цього шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

31 березня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про розірвання договору найму квартири [ADDRESS], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачі зареєстровані у спірній квартирі, однак [PERSON] з 2012 року, а [PERSON] з 2013 року в квартирі не проживають, комунальні послуги не сплачують, особистих речей в квартирі не мають. У судове засідання позивач не з'явилася. У поданій суду письмовій заяві позивач дала згоду на заочний розгляд справи, просила задовольнити позов, а справу слухати за її відсутності. Відповідачі до суду також не з'явилися, про час і місце розгляду справи оповіщені у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомили, у зв'язку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] належить квартира [ADDRESS] (а.с. 5). 10 жовтня 2012 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір найму жилого приміщення, відповідно до умов якого позивач здала відповідачеві в найм для проживання квартиру за адресою: [ADDRESS]. 31 жовтня 2012 року [PERSON] та [PERSON] також уклали договір найму жилого приміщення, відповідно до умов якого позивач здала відповідачеві в найм для проживання кімнату площею 17,44 кв.м у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки № 1415 від 16.05.2016 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Згідно акта ОЖБК від 02.03.2016 [PERSON] та [PERSON] зареєстровані, але не мешкають з 2013 за даною адресою. Як убачається з положень ст. ст. 383, 391 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Таким чином, суд вважає, що вимога позивача про розірвання договору найму ґрунтується на законі та підлягає задоволенню, оскільки матеріалами справи підтверджується вибуття наймачів в інше жиле приміщення. Враховуючи сплату позивачем при подачі позову 551,20 грн. судового збору, з відповідачів на користь позивача та держави належить стягнути судовий збір у розмірі по 275,60 грн. з кожного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

31 березня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивувала тим, що вона з 22 серпня 2009 року з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] народився син [PERSON]. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Її коштів для повноцінного утримання їх спільної дитини не вистачає. Відповідач на даний час працює в Роменській виправній колонії № 56, регулярно отримує заробітну плату, має задовільний стан здоров'я, інших дітей чи непрацездатних батьків на утриманні не має. За таких обставин просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/ 4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON], [INFO], починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка до суду не з'явилася, надавши заяву про задоволення позову та про розгляд справи у її відсутності. Відповідач також не прибув в судове засідання і надав заяву про визнання позову, а справу просив розглядати без його участі. Судом встановлено, що сторони з 22 серпня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] народився син [PERSON]. Відповідач є батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про її народження (а. с. 5). Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Матеріально забезпечувати сина в добровільному порядку відповідач відмовляється. [PERSON] на даний час офіційно працевлаштований, працює в Роменській виправній колонії № 56 в с. Перехрестівка, Роменського району і регулярно отримує заробітну плату, на його утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків немає. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст. ст. 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про задоволення позову. В силу ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

31 березня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення сином [PERSON], [INFO] трирічного віку. Позов мотивує тим, що з відповідачем перебувала у фактично шлюбних відносинах з вересня 2009 року по березень 2016 року та [INFO] в них народився син [PERSON]. В свідоцтві про народження дитини, батьком записаний відповідач. Син проживає з нею та перебуває на її утриманні. Позивачка на даний час не працює, в зв'язку з доглядом за дитиною, відповідач не надає їй матеріальну допомогу, хоча має таку можливість, оскільки працездатний, фізично здоровий, аліментних зобов'язань на користь інших осіб не має. Тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, і до досягнення дитиною - [PERSON], [INFO] трирічного віку. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у фактично шлюбних відносинах з вересня 2009 року по березень 2016 року. [INFO] у сторін народився син [PERSON], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. В свідоцтві про народження дитини, батьком записаний відповідач [PERSON] Позивачка на теперішній час не працює, знаходиться в відпустці по догляду за дитиною Згідно ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню на користь позивачки, суд враховує стан здоров'я дитини, її вік, а також стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, який працездатний, фізично здоровий, аліментних зобов'язань на користь інших осіб не має, тому вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини його заробітку щомісяця, до досягнення дитиною - [PERSON], [INFO] трирічного віку. Згідно ст.367 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved