Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

29.08.2017 [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, відповідно до якої просить суд : стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини його заробітку доходу. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 2007 по 2017 рік проживала з відповідачем однією сімєю та мають спільну доньку [PERSON],[INFO]. Позивач стверджує, що донька проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, а відповідач з 01.07.2017 року припинив надавати їй матеріальну допомогу. В судове засідання сторони не зявились, про дату час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Зокрема відповідач повідомлявся за зареєстрованим місце проживання, у судове засідання не зявився повторно, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та заперечень проти позову до суду не направив. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи,. Дослідивши письмові матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] (до зміни прізвища - Ткаченко) [PERSON], [INFO] а [PERSON], [INFO], є батьками малолітньої [PERSON],[INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] 1-ОК № 088366 від 21 березня 2008 року, яке видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с. 4). Та обставина, що неповнолітня донька сторін проживає із позивачем, підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 29.08.2017 року, та відповідачем не оспорюється. З наявних в матеріалах справи даних відповідач зареєстрований та проживає окремо, та згідно позовної заяви не виконує обовязків по утриманню дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання, дана обставина також відповідачем не оспорюється. Будь-яких належних і допустимих доказів на спростування доводів позивача відповідачем нада но не було. Згідно з вимогами ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 1 та 2 ст. 182 Сімейного кодексу України в редакції закону, чинній з 08.06.2017 року, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд дійшов висновку, що за матеріальним станом відповідача, який є особою працездатного віку, інших утриманців не має, заперечень проти позову не подав, він може сплачувати аліменти в визначеному позивачем розмірі 1/4 частки його заробітку. Суд стягує аліменти від дня пред'явлення позову, що передбачено ст.191 Сімейного кодексу України. Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь держави відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved