Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

29 квітня 2015 р. [PERSON] звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом (а.с.3-4), в якому просить стягнути на його користь з [PERSON] борг за договором позики у розмірі 173484,50 грн. та судові витрати, посилаючись на ті обставини, що 25 березня 2011 р. [PERSON] взяла у нього в борг 8481 дол. США, які повинна була повернути до 31 березня 2013 р., сплачуючи щомісячно 2792 грн., однак у повному обсягу ці зобовязання відповідач не виконала. В судове засідання позивач та його представник не зявилися, надавши клопотання про розгляд справи у їх відсутності (а.с. 92, 114) та письмові пояснення (а.с. 93-94). Відповідач в судове засідання не зявилась, надавши клопотання про розгляд справи у її відсутності (а.с. 115), в якому підтримала письмові пояснення на а.с. 78-79, в яких просить застосувати строки позовної давності до щомісячних платежів за період до квітня 2011 р., врахувати, що згідно договору в борг передані грошові кошти і зобовязання виражене в національній валюті України, та в яких відповідач визнала позовні вимоги частково у розмірі 30712 грн. Судом винесена ухвала про розгляд справи у відсутності нез?явившихся учасників судового розгляду. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі факти та відповідні правовідносини. 25 березня 2011 р. сторони уклали договір позики (а.с. 5), відповідно до якого відповідач отримала у борг у позивача 67000 грн. на термін до 31.03.2013 р. та зобовязалась щомісячно сплачувати в рахунок погашення боргу 2792 грн. При цьому сторони договору позики визначили еквівалент позиченої суми коштів у доларах США, щомісячних платежів у погашення боргу, що станом на 25 березня 2011 р. становило 8481 дол. США та 353 дол. США відповідно. Сторони визнали факт виконання зобовязань відповідачем у розмірі 1400 дол. США. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) надає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості. Позичальник, як передбачено ст. 1049 ЦК України, зобовязаний повернути позикодавцеві позику (в т.ч. грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, то сума, що підлягає оплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов. Згідно правових позицій, викладених Верховним Судом України (а.с. 80-81) і які є обовязковими відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають із порушення боржником умов договору (графіку погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починаються щодо кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення; позовна давність у цих випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню у розмірі заборгованості, яка виникла з квітня 2012 р. по березень 2013 р. (12 місяців) та з урахуванням курсу НБУ на день звернення з позовом (1 дол. США 22,89 грн), а саме у розмірі 96962,04 грн. При цьому, суд бере до уваги, що оскільки сторонами у зобовязанні визначено грошовий еквівалент у іноземній валюті, то сума, що підлягає стягненню у гривнях, має визначатися за офіційним курсом відповідної валюти на день подачі позову, як просив позивач. На підставі викладеного,

Outcome: partial