Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

29.10.2018 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком, в якій просить визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він являється єдиним і повноправним власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказаний будинок до 12 жовтня 2012 року належав його батьку - [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті батька він в установлений законом строк прийняв спадщину, володів і користувався спадковим майном. При житті 06 березня 1993 року батько дав згоду на реєстрацію в цьому будинку відповідача [PERSON] з якою проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу, при цьому жодні угоди з нею не укладалися. За вказаною адресою вони спільно проживали до 2000 року, після чого відповідач виїхала за межі України на заробітки, де перебуває по даний час, а починаючи з 2014 року вони взагалі з відповідачкою будь-яких стосунків не підтримують. Тому, вважає, що відповідач вже на протязі більше одного року в будинку не проживає. У серпні місяці 2018 року відповідач у присутності представників органу місцевого самоврядування відвідувала вказаний будинок з метою забрати належні їй речі, але в будинку жодного дня не проживала та на даний час речей в її будинку немає. Крім того, зазначає, що відповідач не виконувала жодних дій з утримання житлового будинку, проведення поточного ремонту, та сплати комунальних платежів. Однак, зазначає, що факт реєстрації відповідача за його адресою створює для нього великі незручності, оскільки у випадку продажу будинку в нього його ніхто не захоче придбати з будь-якими обтяженнями. В зв`язку з тим, що відповідач не укладала з ним ніяких угод, не брала участі в утриманні будинку, не проживає в ньому, і не користується ним без поважних причин більше одного року, тому вважає, що вона втратила право на користування цим будинком і повинна бути знята з реєстрації за цією адресою. Підтримуючи вищевикладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 22.12.2018 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні будинком - шляхом вселення. В якій він просить усунути перешкоди в користуванні будинком, що знаходиться в [ADDRESS] та зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] в користуванні будинком, що знаходиться в [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в провадженні Хотинського районного суду Чернівецької області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком, в якому посилається на те, що [PERSON] проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що вбачається із довідки № 498-02-20 від 15.08.2018 року, яка видана виконкомом Бочковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області. При цьому зазначає, що у відповідності до довідки про склад сім`ї № 500-02-20 від 15.08.2018 року за адресою: [ADDRESS] до складу сім`ї входять: [PERSON] , 1965 року народження, [PERSON] , 1993 року народження. Також зазначає, що вищевказане будинковолодіння належить на праві власності її цивільному чоловіку [PERSON] , 1965 року народження. Зазначає, що у вказаному будинковолодінні вона зареєстрована з 06.03.1993 року, як його цивільна дружина, а починаючи з 1992 року вони із [PERSON] проживали однією сім`єю, вели спільне господарство аж до 07.09.2018 року. Також зазначає, що [INFO] у них народився син - [PERSON] , що визнається частково самим [PERSON] , оскільки в первісному позові він вказує, що «При житті 06 березня 1993 року батько дав згоду на реєстрацію в цьому будинку відповідача [PERSON] , з якою проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу». Також зазначає, що коли черговий раз вона приїжджала на територію України та намагалася потрапити у помешкання де вона постійно проживала та проживає, однак [PERSON] не впустив її до помешкання, що підтверджується постановою Хотинського районного суду Чернівецької області від 07 вересня 2018 року в справі № 724/1478/18, хоча вважає, що так як вона зареєстрована та проживала за вказаною адресою, а тому має право там проживати і на даний час, крім того іншого приміщення для проживання у неї немає. Зазначає, що так як [PERSON] була зареєстрована 06.03.1993 року у вказаному будинковолодінні в [ADDRESS] , при цьому [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, вели спільне господарство аж до 07.09.2018 року, [PERSON] вселилася у вищевказане будинковолодіння як член сім`ї та вела з [PERSON] спільне господарство, а тому вважає, що у відповідності до ст. 65 ЖК України та ст. 405 ЦК України вона набула таких самих прав на користування житлом, як і [PERSON] . Однак, вказує, що на сьогоднішній день, незважаючи на те, що [PERSON] зареєстрована в будинку, вона не може там проживати та користуватися ним, оскільки [PERSON] забороняє їй там знаходитися та чинить перешкоди в користуванні житлом, хоча як вбачається із довідки № 498-02-20 від 15.08.2018 року за даною адресою вона проживала з 06.03.1993 року до 2001 року, з 2001 року по 2018 рік перебувала на роботі за кордоном (Греція), щорічно приїжджала та утримувала сім`ю. Тому, просить усунути перешкоди в користуванні будинком, що знаходиться в [ADDRESS] шляхом вселення [PERSON] в будинок, що знаходиться в [ADDRESS] та зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] в користуванні будинком, що знаходиться в [ADDRESS] . Підтримуючи вищевикладене, просить задовольнити зустрічні позовні вимоги в повному обсязі, в задоволенні первісних позовних вимог відмовити. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 26 лютого 2019 року прийнято до провадження зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про вселення та усунення перешкод в користуванні житловим будинком до спільного розгляду із первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком та об`єднано в одне провадження. 26.02.2019 року згідно ухвали Хотинського районного суду Чернівецької області здійснено перехід з розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком, за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом вселення в порядку спрощеного провадження, в розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 09 квітня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному порядку у відкритому судовому засіданні на 07 травня 2019 року о 10:30 годині. 10.05.2019 року на адресу суду від представника позивача за первісним позовом [PERSON] - [PERSON] надійшло клопотання, в якому він просив зупинити провадження у даній справі у зв`язку з тим, що рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 04.04.2019 року у справі № 724/2024/18 за заявою [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу відмовлено, а тому прийняття рішення у даній справі не представляється можливим до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 724/2024/18. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 10.05.2019 року в задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] про зупинення провадження у цивільній справі № 724/1783/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком, за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом вселення до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 724/2024/18 за заявою [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу - відмовлено. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі, в задоволенні зустрічних позовних вимог просив відмовити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні первісні позовні вимоги не визнав, зустрічні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги про визнання особи такою що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється єдиним і повноправним власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності . Згідно матеріалів справи, вказаний будинок до 12 жовтня 2012 року належав батьку позивача - [PERSON] , який помер [INFO] , та після смерті якого позивач [PERSON] в установлений законом строк прийняв спадщину, та володів і користувався спадковим майном. Також судом встановлено, що за життя батько позивача дав згоду на проживання в цьому будинку [PERSON] , при цьому жодні угоди із нею не укладалися. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи № 818-02-20 від 20.08.2018 року встановлено, що згідно відомостей виконавчого комітету Бочковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області [PERSON] , [INFO] зареєстрована в будинку за адресою: [ADDRESS] з 06.03.1993 року по теперішній час. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] проживав у спірному будинку разом із [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За вказаною адресою, як на те вказує позивач та його представник сторони спільно проживали до 2000 року. Згідно довідки № 819-02-20 від 20.08.2018 року виданої виконкомом Бочковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області встановлено, що [PERSON] , 1974 року народження, жителька с. Бочківці, Хотинського району, Чернівецької області дійсно зареєстрована в [ADDRESS] з 06.03.1993 року. З 2000 року та по даний час знаходиться за межами України. До 2017 року періодично приїжджала та проживала за вказаною адресою. У 2018 році також приїжджала додому, але між [PERSON] та [PERSON] створились конфлікті ситуації. Так, згідно матеріалів справи, а саме копії постанови Хотинського районного суду Чернівецької області від 07 вересня 2018 року в справі № 724/1478/18 встановлено, що позивач [PERSON] 15 серпня 2018 року о 15:30 годині по місцю свого проживання, а саме в [ADDRESS] , вчинив відносно своєї колишньої співмешканки гр. [PERSON] домашнє насильство, а саме не надав доступу до житлового господарства, в якому вона була прописана, чим перешкоджав перебуванню останньої в будинку проживання, порушивши при цьому вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». За результатами розгляду вказаної справи [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень. Отже, як встановлено судом, до часу винесення вказаної постанови в справі про адміністративне правопорушення у відношенні гр. [PERSON] , [PERSON] не проживала тривалий час, а саме більше одного року за адресою місця реєстрації проживання в [ADDRESS] . Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Крім того, згідно матеріалів справи, а саме копії закордонного паспорта гр. [PERSON] взагалі неможливо встановити, в який саме період перетинала державний кордон гр. [PERSON] . Також судом, за клопотанням представника позивача [PERSON] ухвалою суду від 18.12.2018 року було витребувано з Державної прикордонної служби України відомості про те, чи перетинала гр. [PERSON] державний кордон України в зазначений період, та із Витягу наданого до суду на виконання ухвали, вбачається інформація про те, що гр. [PERSON] , [INFO] , документ [NUMBER], перетинала державний кордон в наступний період: а саме: пункт пропуску Порубне, дата перетину 27.07.2014 року (12:03 год) в`їзд; 20.08.2014 року (16:26год.) - виїзд; 10.08.2015 року (03:29год.) - в`їзд; 30.09.2015 року (15:47год.) - виїзд. Іншої інформації щодо перетинання державного контролю відносно вказаної громадянки немає. При цьому, згідно наданої інформації Державної прикордонної служби України, вбачається, що інформація у базі даних осіб щодо відомостей про громадян України, іноземців та осіб без громадянства у відповідності до п. 29 положення про базу даних «Відомості про осіб які перетнули державний кордон України» зберігається протягом п`яти років, з чого випливає, що гр. [PERSON] з дати останнього виїзду, а саме з 30.09.2015 року (Порубне) взагалі не перетинала державний кордон. Інших відомостей про перетин державного кордону гр. [PERSON] , тобто про періодичність приїзду додому за адресою місця реєстрації проживання в [ADDRESS] , як те зазначено у вищевказаній довідці сільської ради та поясненнях представника відповідача [PERSON] суду не надано. При цьому, поясненнями свідка [PERSON] , який проживає по сусідству із [PERSON] в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] виїхала за кордон у 2000 році, додому приїжджала дуже рідко, була вдома коли було весілля у сина, коли він запитував у [PERSON] де [PERSON] то той йому відповідав, що вона у сестри. Ремонт у будинку [PERSON] проводив сам особисто, власними силами. Що також підтверджується і поясненнями свідка [PERSON] , яка також підтвердила в судовому засіданні, що [PERSON] проживала разом із [PERSON] до 2000 року, а з 2000 року та виїхала за кордон. До 2014 року [PERSON] приїжджала, а після 2014 року взагалі перестала приїжджати додому. Гроші [PERSON] передавала додому перші два роки як поїхала. Брат сам робив ремонти вдома, йому в цьому допомагали батьки. Також вказала, що коли [PERSON] приїжджала на весілля до сина, то вона ночувала у своєї сестри, після весілля одразу поїхала за кордон. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] разом із [PERSON] проживали з 1991 року, зареєстрували [PERSON] у вказаному будинку у 1992 році, разом вони проживали до 2000 року, а потім [PERSON] виїхала за кордон, відробляти борги. Також вказала, що [PERSON] приїжджала додому у 2005 році, а потім щороку. У 2017 році у сина [PERSON] було весілля, вона приїжджала додому за місяць до весілля, яке робила в ресторані. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] почала проживати разом із [PERSON] в 1991 році, з 1992 року її прописали в с. Бочківці, також вказав, що [PERSON] у 2014 році за згодою чоловіка виїхала за кордон в Грецію, перші роки перебування в Греції додому не приїжджала, так як робила документи, але постійно передавала додому гроші. В листопаді місяці 2017 року приїжджала додому перед весіллям сина, потім син з невісткою їхали до неї в Грецію, весь цей час проживала в с. Бочківці, всі її речі були в будинку, а у 2018 році [PERSON] не впустив її до будинку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона являється дружиною [PERSON] , який є братом [PERSON] , вказала, що [PERSON] поїхала за кордон у 2000 році, але додому приїхала аж через пару років, у 2017 році приїхала на весілля сина, за тиждень до весілля і проживала в [ADDRESS] , там і ночувала. Проте, суд ставиться критично до показів свідків [PERSON] та [PERSON] , оскільки [PERSON] являється рідним братом [PERSON] , а свідок [PERSON] є його дружиною, і їхні покази не тільки не підтверджуються матеріалами справи, а взагалі спростовуються іншими доказами, зокрема показами інших свідків та довідкою з Державною прикордонної служби. При цьому, як встановлено судом, відповідач [PERSON] відмовляється добровільно знятись з місця реєстрації проживання за адресою: [ADDRESS] , та в свою чергу подала до суду зустрічний позов до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим будинком - шляхом вселення. Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи, а також враховуючи той факт, що відповідач не укладала з позивачем ніяких угод, не бере участі в утриманні будинку, не проживає в ньому і не користується ним без поважних причин більше одного року, вважає, що [PERSON] втратила право на користування цим будинком. Стаття 7 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. В силу ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 16 січня 2012 року, прийнятої в порядку п. 1 ч. 1 ст. 360-3, ч. 1 ст. 360-4, яка є обов`язковою до виконання всіма судами України, вбачається, що виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання». Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації особи можливе на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що причини не проживання відповідача [PERSON] у спірному житловому будинку внаслідок її проживання в іншій місцевості у зв`язку з роботою не ґрунтується на нормах закону (статті 3, 6 Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні») та спростовується матеріалами справи. А тому, підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що первісні позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком слід задовольнити в повному обсязі. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути судові витрати в розмірі 704,80 гривень. Щодо зустрічних позовних вимог про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом вселення [PERSON] у спірний житловий будинок, суд вважає, що в їх задоволенні слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом, позивач [PERSON] в обґрунтування зустрічних позовних вимог посилається на те, що вона проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що вбачається із довідки № 498-02-20 від 15.08.2018 року, яка видана виконкомом Бочковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області. Відповідно до довідки про склад сім`ї № 500-02-20 від 15.08.2018 року за адресою: [ADDRESS] встановлено склад сім`ї: [PERSON] , 1965 року народження, [PERSON] , 1993 року народження. Вказане будинковолодіння належить на праві власності [PERSON] . Також, [PERSON] в обґрунтування позовних вимог зазначає, що у вказаному будинковолодінні за адресою: [ADDRESS] вона була зареєстрована 06.03.1993 року, як його цивільна дружина, та починаючи з 1992 року вони із [PERSON] проживали однією сім`єю, вели спільне господарство аж до 07.09.2018 року. [INFO] у сторін народився син - [PERSON] , що визнається і самим [PERSON] . Також зазначає, що коли вона в черговий раз приїхала на територію України та намагалася потрапити у помешкання де вона постійно проживала, то [PERSON] не впустив її, що підтверджується постановою від 07 вересня 2018 року Хотинського районного суду Чернівецької області в справі № 724/1478/18, чим вчинив відносно неї домашнє насильство, а саме не надав доступу до житлового приміщення, в якому вона прописана, чим перешкоджав її перебуванню в будинку де вона проживає. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним в будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи вимоги законодавства, факт того, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим будинком - шляхом вселення є взаємовиключними, а також той факт, що [PERSON] вже визнано судом такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , тому суд вважає, що в задоволенні зустрічних позовних вимог слід відмовити. Згідно ст. 141 ЦПК України, в разі відмови в задоволенні позовних вимог судові витрати стягненню не підлягають. На підставі викладеного, та

Outcome: approved