Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

31 серпня 2015 року позивач [PERSON] спілка «Буковинський Альянс» звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 27 червня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] спілкою «Буковинський Альянс» був укладений кредитний договір № 1744 від 27 червня 2008 року, згідно якого спілка за рахунок залучених вкладів (внесків) членів спілки на депозитні рахунки надала [PERSON] кредит у розмірі 16000,00 гривень на засадах зворотності, цільового характеру, платності та забезпеченості, що підтверджується кредитним договором та видатковим касовим ордером № 1262 від 27 червня 2008 року. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 1744 від 27 червня 2008 р. між [PERSON] спілкою «Буковинський Альянс» та [PERSON] 27 червня 2008 року був укладений договір поруки № 1744 від 27.06.2008 року, згідно якого [PERSON] поручилася перед кредитною спілкою «Буковинський Альянс» за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № 1744 від 27 червня 2008 року. У зв'язку з невиконанням [PERSON] умов кредитного договору № 1744 від 27 червня 2008 р. КС «Буковинський Альянс» звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області, який 30 вересня 2009 року виніс судовий наказ по справі № 2н-162/09 р. про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості в загальній сумі 15569,70 грн., судовий збір в сумі 77,85 грн. Також, КС «Буковинський Альянс» звернулась до ВДВС Хотинського РУЮ із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі якої державним виконавцем було відкрито виконавче провадження. Оскільки винесення судового наказу від 30 вересня 2009 року про стягнення з [PERSON] та [PERSON] зобов'язання не зупиняють, а фактична заборгованість перед КС «Буковинський Альянс» в повному обсязі за рішенням суду не погашена, тож і правовідносини за зобов'язаннями не є припиненими, а тому, виходячи з вищенаведеного КС «Буковинський Альянс» просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] нараховані підвищені відсотки, інфляційні втрати та пеню, які нараховані вже після винесення судового наказу по справі № 2н-162/09 р. та підставою їх нарахування є саме неналежне виконання [PERSON] зобов'язання щодо повернення коштів, згідно умов договору, та в подальшому і судового наказу. В позовній заяві зазначає, що оскільки винесення судового наказу про стягнення заборгованості не розриває кредитний договір, дію цього договору не зупиняє та правовідносин не припиняє, тому КС «Буковинський Альянс» має право на отримання суми відсотків за неналежне виконання боржником [PERSON] своїх зобов'язань, згідно ст. 611 ЦК України, в тому числі і на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України. Посилається, що якщо договором передбачено підвищені відсотки, у зв'язку із невчасною сплатою, то ці відсотки є саме «іншими відсотками» на застосування ч.2 ст.625 ЦК України. Саме їх разом із нестягнутою пенею КС «Буковинський Альянс» просить позивач стягнути згідно доданого розрахунку, на застосування ст. 625 та ст. 549 ЦК України в межах строку позовної давності. Отже, винесення судового наказу про стягнення заборгованості з боржників [PERSON] та [PERSON] без його реального виконання кредитний договір не розриває, а тому станом на 17 серпня 2015 року нарахована і не сплачена заборгованість відповідачів згідно ст.ст. 611, 625 ЦК України перед [PERSON] спілкою «Буковинський Альянс» складається з наступного: непогашені підвищені відсотки (інші відсотки згідно ч.2 ст.625 ЦК України) 32799,58 грн., пеня 35655,31 грн., інфляційне відшкодування згідно індексу інфляції 8411,27 грн., а всього на загальну суму 76866,16 грн. Таким чином, підтримуючи вищевикладене позивач вважає, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] повинні відшкодувати [PERSON] спілці «Буковинський Альянс» на підставі ст.ст. 553, 611, 625 ЦК України суму заборгованості в розмірі 76866,16 грн. та судовий збір в розмірі 768,66 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, але від нього на адресу суду надійшло клопотання, в якому він просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення в справі заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання неодноразово не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце судового розгляду справи, заяви про розгляд справи у їх відсутності суду не надали, доводів позивача не спростували, тому суд зі згоди представника позивача ухвалює в справі заочне рішення. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 червня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] спілкою «Буковинський Альянс» був укладений кредитний договір № 1744 від 27 червня 2008 року, згідно якого спілка за рахунок залучених вкладів (внесків) членів спілки на депозитні рахунки надала [PERSON] кредит у розмірі 16000,00 (шістнадцять тисяч) гривень на засадах зворотності, цільового характеру, платності та забезпеченості, що підтверджується кредитним договором та видатковим касовим ордером № 1262 від 27 червня 2008 року (а.с. 8-10). Також, як встановлено судом, для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 1744 від 27 червня 2008 року між кредитною спілкою «Буковинський Альянс» та [PERSON] 27 червня 2008 року був укладений договір поруки № 1744 від 27 червня 2008 року, згідно якого [PERSON] поручилася перед кредитною спілкою «Буковинський Альянс» за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № 1744 від 27 червня 2008 року (а.с. 11). Статтею 1054 ч. 1 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч.1 ст. 1048 ЦК України, розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок у зобов'язанні належним чином. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Суд, дослідивши матеріали справи встановив, що у визначений в зобов'язанні строк, відповідачами кредитні кошти у добровільному порядку повернуті не були, у зв'язку з чим Хотинський районний суд Чернівецької області 30 вересня 2009 року виніс судовий наказ по справі № 2н-162/09 р. про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості в загальній сумі 15569,70 грн., судовий збір в сумі 77,85 грн. (а.с. 14) Також судом встановлено, що судовий наказ набрав законної сили 20.10.2009 року, та відповідачами дане рішення суду не виконане. Отже, як підтверджено матеріалами справи, судовим наказом з відповідачів [PERSON] та [PERSON] А,С. вже була стягнута сума заборгованості за кредитним договором, в тому числі за тілом кредиту. Відповідно до вимог закону, зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Так підстави, зокрема, зазначені у ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Так, із ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, разом із тим виникає грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України. Отже, підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що нарахування відсотків за користування кредитом, неустойки поза строком дії кредитного договору законом не передбачено, у зв'язку з чим невиконання відповідачами грошового зобов'язання перед банком після закінчення дії договору дає підстави для застосування до боржника, що прострочив виконання такого зобов'язання, негативних наслідків, встановлених ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не продовження нарахування відсотків за користування кредитними коштами. Крім того, як встановлено судом, кредитна спілка предявила позовні вимоги також з підстав ст. 625 ЦК України. Так, за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розділом 3 кредитного договору № 326-л від 30 серпня 2011 року передбачена плата за користування кредитом та порядок розрахунків. Пунктом 3.1 кредитного договору передбачено, що плата за користування кредитом нараховується спілкою за кожен календарний день на фактичний залишок заборгованості позичальника за кредитом за базовою ставкою 45 % річних або у випадку, передбаченому п.3.4.3 цього договору, за підвищеною ставкою 75 % річних. Пунктом 3.4 кредитного договору передбачено, що у рамках строку дії цього договору можливі відхилення від Графіку, тобто позичальник має право: сплатити пізніше дня сплати за Графіком кредит у розмірі, визначеному Графіком, разом з відсотками, нарахованими по день фактичної сплати включно. При цьому за строк з дня сплати за Графіком до дня фактичної сплати відсотки нараховуються за підвищеною ставкою (п.3.4.3 кредитного договору). Однак, аналізуючи умови кредитного договору, суд прийшов до висновку, що підвищена відсоткова ставка до 75% річних та пеня, яку просить застосувати кредитна спілка, являється платою за користування кредитом в разі відхилення позичальника від Графіка сплати і яка застосовується в межах дії кредитного договору. В той же час, в кредитному договорі не передбачено збільшення розміру процентів у зв'язку з простроченням сплати боргу, що можна було б вважати іншим розміром процентів, встановленим договором в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України. Отже, підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що вказана відсоткова ставка в розмірі 75% та пеня, яку просить стягнути позивач не є заходом цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобовязання відповідачами в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, а тому у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] спілки «Буковинський Альянс» непогашених підвищених відсотків у сумі 32799,58 грн. та пені в сумі 35655,31 грн. позивачу слід відмовити. Крім того, індекс інфляції за період з 17.08.2012 року по 17.08.2015 року становив: серпень 2012 року 99,70 грн.; вересень 2012 року 100,10 грн.; жовтень 2012 року 100 грн.; листопад 2012 року 99,90 грн.; грудень 2012 року 100,20 грн.; січень 2013 року 100,20 грн.; лютий 2013 року 99,90 грн.; березень 2013 року 100 грн.; квітень 2013 року 100 грн.; травень 2013 року 100,10 грн.; червень 2013 року 100 грн.; липень 2013 року 99,90 грн.; серпень 2013 року 99,30 грн.; вересень 2013 року 100 грн.; жовтень 2013 року 100,40 грн.; листопад 2013 року 100,20 грн.; грудень 2013 року 100,50 грн.; січень 2014 року -100,20 грн.; лютий 2014 року 100,60 грн.; березень 2014 року 102,20 грн.; квітень 2014 року 103,30 грн.; травень 2014 року 103,80 грн.; червень 2014 року 101 грн.; липень 2014 року 100,40 грн.; серпень 2014 року 100,80 грн.; вересень 2014 року 102,90 грн.; жовтень 2014 року 102,40 грн.; листопад 2014 року 101,90 грн.; грудень 2014 року 103 грн.; січень 2015 року 103,10 грн.; лютий 2015 року 105,30 грн.; березень 2015 року 110,80 грн.; квітень 2015 року 114 грн.; травень 2015 року 102,20 грн.; червень 2015 року 100,40 грн.; липень 2015 року 99 грн. Отже, як встановлено судом, інфляційні витрати становлять 8411 (вісім тисяч чотириста одинадцять гривень) 27 копійок, а тому у відповідності до ст. 625 ЦК України підлягають стягнення із боржників. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки позов задовольняється частково та з відповідачів стягується сума 8411,27 грн., то відповідно при подачі позовної заяви на цю суму кредитна спілка повинна була би сплатити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 243,60 грн. Оскільки судовий збір солідарно не стягується, а відповідачів є двоє, то з кожного з них на користь кредитної спілки в рівних частках підлягає стягненню судовий збір в розмірі 121,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial