Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

29.11.2016 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь ПАТ «Енергобанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 164 406,79 грн. та судові витрати. В обґрунтування вимог покликається на те, що 05.02.14р. року між ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» та [PERSON] укладено договір № 13-002492-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA. Згідно умов договору, банк надає відповідачу кредит, шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії, а держатель зобовязується повернути суму отриманого кредиту на умовах, в строки та в порядку, що передбачені цим Договором. Згідно додаткової угоди №1 та п. 2.1.3 Договору, розмір кредитного ліміту складає 100 000 грн., відсоткова ставка встановлена в розмірі 35 % річних. Проте, відповідач не виконувала належним чином взяті на себе зобовязання, щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків та допустила заборгованість перед позивачем, яка станом на 05.10.2016р. разом із нарахованими відсотками та штрафами становить 164 406,79 грн., а тому змушене звернутись до суду. Представник позивача в судове засідання не зявився, проте подав на адресу суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи у разі повторної неявки відповідача. Відповідач в судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялась про час та місце слухання справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.02.14р. року між ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» та [PERSON] укладено договір № 13-002492-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA. У відповідності до п.2.1.1 договору, банк відкрив відповідачу картковий рахунок № 26258512416101 в гривнях та надав кредитну картку типу Visa Platinum, а також зобовязався виконувати розрахункове обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням даної картки Згідно Додаткової угоди №1 та п. 2.1.3 Договору, розмір кредитного ліміту складає 100 000 грн. У відповідності до п. 3.3.1., 3.3.6. договору, відповідач [PERSON] зобовязалась вчасно та в повному обсязі погашати Банку суму боргових зобовязань. У відповідності до тарифів за відкриття та обслуговування пакету «Кредитна картка VISA» позичальнику було встановлено відсоткову ставка 35% річних, розмір щомісячного мінімального платежу 5% від боргових зобовязань, але не менше 50 грн. та штраф за виникнення простроченої заборгованості 150 грн. + 0,2% в день від суми простроченої заборгованості. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач [PERSON] зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, у звязку з чим допустила заборгованість перед банком, що станом на 05.10.2016р. разом із нарахованими відсотками та штрафами становить 164 406,79 грн.., що стверджується розрахунком заборгованості за вищевказаним кредитним договором в матеріалах справи. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Крім того, згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Положеннями ч. 1 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Неустойкою відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Пенею відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Крім того, в силу дії ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Outcome: approved