Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

29.10.2014 року до Краматорського міського суду звернулася [PERSON] з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Актив - Банк» про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з 19.12.2007 року по 18 вересеня 2014 року позивач перебував у трудових відносинах з ПАТ КБ «Актив - Банк». Наказом № 398 п від 03.09.2014 року позивач був звільнений 18 вересня 2014 року на підставі ст. 40 ч. 1 КЗпП України за скороченням штату. При звільненні позивачу не виплатили компенсацію за 27 календарних днів невикористаної щорічної відпустки, вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку та заборгованість по заробітній платі за серпень та вересень 2014 року у сумі 21 220 грн. 74 коп. Діями відповідача позивачу було спричинено моральну шкоду, яка виразилася в тому, що в період невиплати зарплати позивач був змушений докладати додаткові зусилля для організації свого життя, не мала можливості годувати свою сім'ю. Моральну шкоду позивач оцінює у 20 000 грн. Також на підставі ст. 117 КЗпП України відповідач повинен сплатити позивачу середній заробіток з дня звільнення по день винесення рішення. Просить винести рішення, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі при звільненні у розмірі 21 220 грн. 74 коп., середній заробіток за час затримки з ним розрахунку при звільненні за період з 19.09.2014 року по дату ухвалення рішення та моральну шкоду у сумі 20 000 грн. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Крім того, зазначила, що заборгованість по заробітній платі у розмірі 5 472,50 коп. відповідачем їй сплачена. У судове засідання представник відповідача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разi неявки в судове засiдання вiдповідача, який належним чином повiдомлений i вiд якого не надiйшло повiдомлення про причини неявки, або якщо зазначенi ним причини визнанi неповажними, суд може ухвалити заочне рiшення на пiдставi наявних у справi доказiв, якщо позивач не заперечує проти такого вирiшення справи. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному , повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Правовідносини по даному позову регулюються Кодексом законів про працю України. Перевірив надані докази, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій частині строк виплатити не оспорювану ним суму. В судовому засіданні встановлено, що на підставі наказу № 23 к від 19.12.2007 року [PERSON] 19.12.2007 року прийнятий на роботу керуючою відділення № 14 філії Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив - банк». (а.с. 7) Наказом № 398-п від 03.09.2014 року позивачка була звільнена 18.09.2014 року за скороченням штату за ст. 40 п. 1 КЗпП України (а.с. 8). Згідно довідки ПАТ «Комерційний банк «Актив - банк» станом на 23.10.2014 року заборгованість перед позивачем по невиплаченій заробітній платі становить 21 220 грн. 74 коп. (а.с. 9) Згідно виписки ПриватБанка позивачу заборгованість по зарплаті перед позивачем частково було виплачено заробітну плату у розмірі становить 5 472 грн. 50 коп. (а.с. 23 - 25). Суд вважає, що відповідач порушив законні права позивача на оплату його праці. Тому, суд приходить до висновку, що на користь позивача підлягає стягненню з відповідача сума заборгованості по зарплаті 21 220 грн. 74 коп. - 5 472 грн. 50 коп. = 15 748 грн. 24 коп. за вирахуванням податків та інших обов'язків платежів. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові №13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про працю» суд, установивши під час розгляду справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку у разі звільнення, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації, суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступний після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не звільняє його від відповідальності. Підставою відповідальності власника (підприємства) - є склад правопорушення, який включає два юридичних факти - порушення власником строків розрахунку при звільненні (ст. 116 КЗпП) та вина власника. Не слід думати, що вина власника виключається при відсутності грошей на розрахунковому рахунку, фінансових труднощах підприємства тощо. Водночас не можна вважати, що вину власника виключає лише непереборна сила, що розуміється як надзвичайна і невідворотна за даних умов подія. Усяке явище, яке перешкоджає власникові належне виконати свої обов'язки перед працівником, якщо власник проявляв належну дбайливість щодо цього, виключає вину власника. Суду відповідачем не надано належних та допустимих доказів щодо відсутності вини власника у невиплаті належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. Також у судовому засіданні встановлено, що власником порушенні строки розрахунку з позивачем при звільненні. Згідно з п. 2, п. 4 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995р. № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно з п. 8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати» нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. На час винесення рішення суду відповідачем фактичного розрахунку з позивачем належних при звільненні сум у повному обсязі не здійснено. Враховуючи, що позивач був звільнений 18.09.2014 року, середньомісячна заробітна плата повинна обчислюватися виходячи з виплат за серпень та липень 2014 року. Як вбачається з довідки ПАТ «Комерційний банк «Актив - банк» (а.с. 26), загальна заробітна плата позивача за серпень та липень 2014 року складає 8 358 грн. 09 коп. + 9 595 грн. 03 коп. = 17 953 грн. 12 коп. Таким чином, середньоденна заробітна плата при 8 годинному графіку роботи та 5 днях роботи на тиждень складає 17 953, 12 /43 робочих дня = 417,51 грн. Отже, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, що складає 61 робочих днів ( з 19.09.2014 року по 12.12.2014 рік) х 417,51 грн. (середньоденна заробітна плата) = 25 468 грн. 11 коп. У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування морального збитку працівникові провадиться у випадку, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди передбачений ст. 23 ЦК України, згідно ч.3 якої розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Зважаючи на вищевикладене суд вважає, що внаслідок порушення з вини відповідача строків розрахунку при звільненні позивачу була завдана моральна шкода, але заявлена позивачем сума моральної шкоди є завищеною. Враховуючи обставини справи, вимоги розумності та справедливості, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню у відшкодування моральної шкоди 1 000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати в сумі 412,16 грн.

Outcome: partial