overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

29 квітня 2016 року позивач звернувся у суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем по справі 26 листопада 2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку грошових коштів на утримання сина не надає. Позивач у судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява з проханням справу слухати у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява з проханням справу слухати у його відсутність. Позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. По справі встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], видане 16.03.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області) /а.с. 4/. Суд на підставі ст. 183 Сімейного кодексу України вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідно до ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином враховуючи, що від сплати судового збору позивач при подачі позову про стягнення аліментів був звільнений, тому ці витрати стягуються з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

29 квітня 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 15 квітня 2006 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №161 - розірвати. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не з'явилася, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 15 квітня 2006 року. Від шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

29 квітня 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначила, що з грудня 2013 року проживає в незареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо, дитина залишилась проживати з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги дитині не надає, в зв'язку з чим [PERSON] просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до її повноліття. Позивачка свої вимоги підтримала, надавши до суду письмову заяву, просила про розгляд справи за її відсутності. Відповідач проти задоволення позову не заперечував, про що надав письмову заяву, а справу просив розглянути без його участі. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача та відповідача надійшли заяви про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Судом встановлено, що з грудня 2013 року сторони проживають в незареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO] (а.с.4). На даний час торони проживають окремо, дитина проживає з позивачкою, а отже перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, інших стягнень за виконавчими документами не має. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує:1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Доказів про наявність інших утриманців окрім малолітньої доньки та його неспроможність надавати \~матеріальну допомогу дитині відповідач не надав. На підставі викладеного вище, аналізуючи наявні у справі докази, суд доходить висновку про повне задоволення вимог позивачки. Статтею 192 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Також, відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

29 квітня 2016 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє»звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором.З позовної заяви вбачається, що 26 квітня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір № Л71.188.76184, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 6 570,00 грн. зі сплатою 0 % річних з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. 30 жовтня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою «Факторингова компанія «Рантьє»був укладений договір факторингу № 30/10-1. Сума боргу на дату відступлення вимоги складає 5 243,17 грн., що складається простроченого боргу у сумі 5 243,17 грн. Після відступлення права вимоги відповідачем була здійснена оплата на загальну суму 0,00 грн. У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань, передбачених договором, станом на 30 березня 2016 року заборгованість становить 5 243,17 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 5 243,17 грн. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 5 243,17 грн. та судовий збір у сумі 1 378,00 грн. У судове засідання представник позивача не прибув, проте надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника позивача, підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у жодне судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно з частиною першою статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

29 квітня 2016 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє»звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором.З позовної заяви вбачається, що 26 травня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір № С20.001.72386, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 12 212,00 грн. зі сплатою 32,98 % річних з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. 30 жовтня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою «Факторингова компанія «Рантьє»був укладений договір факторингу № 30/10-1. Сума боргу на дату відступлення вимоги складає 22 690,32 грн., що складається простроченого боргу у сумі 11 807,38 грн., прострочених процентів у сумі 10 882,94 грн. Після відступлення права вимоги відповідачем була здійснена оплата на загальну суму 0,00 грн. У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань, передбачених договором, станом на 30 березня 2016 року заборгованість становить 22 690,32 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 11 807,38 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсоткам та комісіями у сумі 10 882,94 грн. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 22 690,32 грн. та судовий збір у сумі 1 378,00 грн. У судове засідання представник позивача не прибув, проте надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника позивача, підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у жодне судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно з частиною першою статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

29 квітня 2016 року померла [PERSON], яка, згідно з заповітом, складеним нею 04 квітня 2016 року та посвідченим в.о. старости с.\~Курилівка Волочиського району Хмельницької області [PERSON], заповіла [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в с.\~Курилівка Волочиського району Хмельницької області по вул. К.Любевича, 4 (який увійшов до складу спадкового майна). Спадкоємець [PERSON] за заповітом [PERSON] звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, однак в оформленні спадкових прав на спірне будинковолодіння йому було відмовлено через відсутність первинної документації на зазначене будинковолодіння. В листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Волочиської міської обєднаної територіальної громади в особі Волочиської міської ради Хмельницької області про визнання права власності на будинковолодіння № 4 (житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами) по вул. К.Любевича в с. Курилівка Волочиського району Хмельницької області, посилаючись на неможливість оформлення спадщини через відсутність правовстановлюючого документу на будинковолодіння. Сторони в судове засідання не зявились. До судового засідання від представника позивача [PERSON] надійшла заява, в якій вона підтримала заявлені вимоги та просила справу слухати у її та позивача відсутності. До судового засідання від представника відповідача надійшла заява з проханням справу слухати у відсутності відповідача, проти позову не заперечив. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. За таких обставин, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

29 квітня 2019 року до Дніпровського районного суду міста Києва разом з ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 11 лютого 2019 року про передачу справи за підсудністю надійшла позовна заява [PERSON] до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про зняття арешту. Відповідно до предмету позовних вимог, позивач просить суд зняти арешт з усього майна, що належить [PERSON] , який було накладено Постановою відділу Державної виконавчої служби Дніпровського управління юстиції у м. Києві від 28.12.2010 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні №21185937. Обгрунтовуючи підстави звернення з позовом до суду посилається на наступне, що 04 лютого 2019 року при здійсненні нотаріальних дій громадянину України [PERSON] стало відомо, що 28 грудня 2010 року відділ державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ у м. Києві постановив накласти арешт на все майно [PERSON] та заборону на його відчуження. 05 лютого 2019 року до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, адвокатом Правдивим В.І. було надано адвокатський запит № 24/19-04 від 05.02.2019, в якому останній просив надати інформацію щодо наявності та стану відкритих Дніпровським РВ ДВС м. Києва виконавчих проваджень відносно боржника (поручителя) [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , а у разі наявності відкритих виконавчих проваджень, просив надати завірену належним чином копію постанови про відкриття виконавчого провадження, а також копії інших постанов про вжиття заходів примусового виконання рішень. 15 лютого 2019 року адвокат Правдивий В.І. від Дніпровського РВ ДВС м. Києва отримав лист-відповідь № 21185937/4970 від 07.02.2019 на вищевказаний адвокатський запит, відповідно до якого. З даного листа-відповіді № 21185937/4970 від 07.02.2019 стало відомо, що у відділі на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 21185937 з примусового виконання виконавчого листа № 2-275 від 04.04.2006, виданого Шполянським районним судом (Чернігівської області, вказано помилково) в дійсності Черкаської області про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Перший інвестиційний банк» заборгованості в розмірі 650482,60 грн. 03.09.2010 року головним державним виконавцем Кирик А.О. відкрито виконавче провадження № 21185937. 28.12.2010 року головним державним виконавцем Кирик А. О. звернене стягнення на майно боржника та винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 14.04.2011 року, головним державним виконавцем Кирик А.О.,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

29 квітня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивувала тим, що від спільно шлюбу з відповідачем мають дочку. Проте відповідач матеріальної допомоги не надає, участі у вихованні дитини не приймає, а тому і просить стягувати з відповідача аліменти. В підготовче судове засідання позивач не з`явився, але надав до суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі. Одночасно наполягав на задоволенні позовних вимог, з наведених у позові підстав. Відповідач в підготовче судове засідання також не з`явився, звернувся до суду із заявою в якій просив справу розглянути без його участі. Вказав, що позовні вимоги визнає повністю. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки сторони в підготовче судове засідання не з`явились то фіксація судового засідання не здійснювалась. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідач є батьком малолітньої дитини позивача дочки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29 березня 2012 року. Дитина знаходиться на утриманні позивача, що стверджується позивачем в позовній заяві, не заперечується відповідачем та підтверджується довідкою квартального комітету №13 від 17 квітня 2020 року№121216. Згідно з ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного, ст. 110, 112, 180, 181, 182 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

29 квітня 2020 року до Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що [PERSON] є споживачем послуг з електропостачання за адресою: [ADDRESS] , на ім`я якого відкритий особовий рахунок споживача електроенергії № [NUMBER]. Фактичне споживання [PERSON] відповідних обсягів електричної енергії свідчить про його приєднання до умов договору постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, з яких виникли зобов`язання. Станом на 01 лютого 2020 року заборгованість відповідача за особовим рахунком № [NUMBER] на показання засобу комерційного обліку 74811 кВт/г становить 10850,16 грн., яка утворилась за період з 01 січня 2019 року по 31 січня 2020 року. У зв`язку із чим,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

29 квітня 2020 року до Корабельного районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивач просить розірвати зареєстрований між ними шлюб, посилаючись на те, що сторони шлюбних стосунків не підтримують і шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 21.05.2020 вказану справу передано за підсудністю до Заводського районного суду м. Миколаєва. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2020 головуючим суддею у справі визначено суддю Сухаревич З.М. 10.09.2020 вказану справу передано судді Сухаревич З.М. 15 вересня 2020 року вказаний позов прийнято до розгляду, призначено судове засідання. Сторони до судового засідання надали заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач позов підтримав, відповідач позов визнала і просила після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11 липня 2008 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 480. У період шлюбу у сторін народилася дитина: [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки сторони припинили, сумісне господарство не ведуть, проживають окремо. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, приймаючи до уваги, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За змістом ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: approved