Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

29 січня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , з яких просить стягнути на його користь аліменти на утримання дитини, яка перебуває під його опікою, у розмірі по ј частини з усіх видів їх заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повнолітнього віку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачі є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 23.12.2016 відповідачів було позбавлено батьківських прав у відношенні їх малолітньої дитини [PERSON] . Відповідно до рішення виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області від 22.01.2019, позивача призначено опікуном над цією дитиною. В зв`язку з тим, що відповідачі у добровільному порядку не надають кошти на утримання дитини, хоча повинні, діючи виключно в інтересах дитини для забезпечення належного рівня життя, позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити, а також, у разі неявки відповідачів у судове засідання, які належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надавали, у зв'язку з чим, зі згоди позивача та на підставі ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів та постановити заочне рішення, на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08.05.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Куп`янську реєстраційної служби Куп`янського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). 23.12.2016 рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області відповідачів було позбавлено батьківських прав у відношенні їх малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області від 21.02.2017 № 64, [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. 22.01.2019 рішенням виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області про встановлення опіки над дитиною, позбавленою батьківського піклування № 34, позивача [PERSON] призначено опікуном над дитиною позбавленою батьківського піклування [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Малолітня [PERSON] проживає спільно з позивачем та перебуває на його утриманні, що підтверджується актом про фактичне місце проживання від 29.01.2020 (а.с. 5). Згідно ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно із ст. 67 ЦК України, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням, вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного, вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного. Крім того, опікун зобов`язаний дбати про збереження та використання майна підопічного в його інтересах. Опікун самостійно здійснює витрати, необхідні для задоволення потреб підопічного, за рахунок пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника, допомоги на підопічну дитину та інших соціальних виплат, призначених на підопічну дитину відповідно до законів України, доходів від майна підопічного тощо (ст. 72 ЦК України). Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 249 СК України, опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Цивільні права та обов`язки опікуна, піклувальника встановлюються Цивільним кодексом України. Отже, позивач, як опікун та законний представник малолітньої дитини, має право на звернення до суду із позовом про стягнення з відповідачів аліментів на утримання дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. За рішенням суду, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі за вибором того, разом з ким проживає дитина (ст. 181 СК України). Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення, і розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, відповідно до положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів, у разі їх сплати, перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Врахувавши, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] , є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , хоча позбавлені батьківських прав, однак це не звільняє їх від обов`язку утримувати дитину, яка перебуває на утриманні опікуна (позивача в справі), суд дійшов висновку про можливість задоволення вимог позивача та присудження аліментів на дитину в розмірі по ј частині заробітку (доходу) відповідачів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а відтак, вимога позивача підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 29 січня 2020 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», з відповідачів на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 840,80 грн., по 420,40 грн. з кожного.

Outcome: approved