Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

5 липня 2016 року позивач звернулася до суду з названим позовом до відповідача з вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого 27 квітня 1996 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції в Луганській області згідно актового запису № 138, від якого є двоє неповнолітніх дітей, мотивуючи його тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через його зраду, відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Разом як подружжя не живуть з серпня 2014 року, спільне господарство не ведеться. Судова повістка була направлена на адресу місця фактичного проживання відповідача, зазначену у позовній заяві, яка повернута до суду у зв'язку з не витребуванням. Також судовий виклик разом з копією позовної заяви з додатками було направлено для вручення відповідачеві відповідно до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року. Крім того, у зв'язку з неприйняттям підприємством «Укрпошта» поштового відправлення на адресу зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання відповідача в м. Стаханові Луганської області, тимчасово непідконтрольному органам влади України, судовий виклик відповідача було опубліковано на веб-сторінці суду на офіційному порталі «Судова влада України». Враховуючи наявність достатніх відомостей про те, що відповідач фактично не проживає за зареєстрованим в установленому законом порядку місці проживання в Україні, за місцем фактичного проживання в Росії судову повістку не витребував з пошти, відомостей про вручення повідомлення в порядку, передбаченому Конвенцією про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року, до суду не надійшло з невідомих причин, слід вважати, що судовий виклик відповідачеві вручено належним чином згідно правил частини 5 статті 74 ЦПК України. За наявності умов, передбачених статтею 224 ЦПК України, суд вважає можливим і необхідним ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів. В судовому засіданні позивачка просила про задоволення позову, підтвердивши наявність обставин, зазначених у позовній заяві та пославшись на неможливість подальшого збереження шлюбу. Вислухавши пояснення та перевіривши наявні докази, суд вважає необхідним задовольнити позов з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON], який народився [INFO] в м. Стаханові Луганської області, громадянин України і [PERSON], яка народилася [INFO] в м. Стаханові Луганської області, громадянка України, зареєстрували шлюб 27 квітня 1996 року згідно актового запису № 138, зробленого у відділі реєстрації актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON]; дружини - [PERSON]. Подружжя має дітей: сина [PERSON], [INFO]; сина [PERSON], [INFO]; дочку [PERSON], [INFO]. Позивачка перебуває разом з дітьми на обліку як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО з 24 листопада 2014 року, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та проживає разом з дітьми. Права та обов'язки подружжя передбачені статтями 51-56 Сімейного кодексу України, відповідно до яких дружина та чоловік мають рівні права, зокрема, на розподіл між собою обов'язків в сім'ї, спільне вирішення усіх найважливіших питань життя сім'ї на засадах рівності, підтримання та припинення шлюбних відносин, зобов'язані утверджувати повагу до будь-якої праці, яка робиться в інтересах сім'ї, спільно піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї та відповідальні один перед одним за свою поведінку в сім'ї. Обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дітей передбачені статтею 150 Сімейного кодексу України, за змістом якої на батьків покладено обов'язок виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. За змістом ст. 104 і 105 СК України однією з підстав припинення шлюбу є його розірвання за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зазначені у позовній заяві обставини взаємовідносин подружжя та поведінки відповідача не притаманні сім'ї і не відповідають інтересам інших членів сім'ї, тому суд погоджується з тим, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки і вважає необхідним розірвати шлюб. Спору про місце проживання неповнолітніх дітей немає, вони залишаються проживати з матір'ю. Підстав для відновлення дошлюбного прізвища дружини відповідно до статті 113 СК України немає. Відповідно до частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За правилами ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по оплаті судового збору на суму 551 гривня 20 копійок, підтверджені відповідною квитанцією.

Outcome: approved