overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

29 лютого 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], в якій позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, який зареєстрований 11.08.2001 р. Старояричівською сільською радою Кам'янка-Бузького району Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 9. Свої вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачкою не склалося у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, а мотивом для розірвання шлюбу є різні погляди на життя. Вказує, що в шлюбі з відповідачкою в них народилась дочка [PERSON], [INFO], однак сім'ю зберегти їм не вдалось. Останні дев'ять років разом вони не проживають, не поєднані спільним побутом, примирення між ними не відбудеться, а тому збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме його інтересам. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, також подала заяву про розгляд справи в її відсутність, позов визнала. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 11 серпня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, про що Старочричівською сільськогю радою Кам'янка-Бузького району Львівської області в Книзі реєстрації шлюбів 11.08.2001 р. зроблено відповідний актовий запис №9 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 11.08.2001 р. Після реєстрації шлюбу позивачка отримала прізвище [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились, від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO], останні дев'ять років разом не проживають, спільним побутом не поєднані, сторони не виявили бажання примиритись, то суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а подальше існування шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім'ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов'язках подружжя. Відтак, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Враховуючи положення ст. 113 СК України після розірвання шлюбу відповідачці слід визначити прізвище [PERSON]. На підставі ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

29 лютого 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], про розірвання шлюбу. Позивачка в обґрунтування своїх вимог за позовом, зазначила, що перебуває у шлюбі, який був зареєстрований 16 квітня 1988 року, Великоновосілківським відділом ДРАЦс Донецької області, актовий запис № 22. Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. У своїй позовній заяві позивачка вказує, що між нею та відповідачем постійно виникали непорозуміння та сварки з різних причин, шлюбні відносини фактично припинились 7 років тому, після чого сторони однією сім'єю не проживають та спільного господарства не ведуть. Спору, відносно належності спільного майна між позивачкою та відповідачем не виникло. У судове засідання позивачка не з'явилась, вказавши в позові про те, що просить суд розгляд справи проводити у її відсутність, та що вона наполягає на розірванні шлюбу. Позивачка впевнена, що сім'я розпалась остаточно і відновлена бути не може. Відповідач, в судове засідання не з'явилася, але згідно надісланої до суду заяви повідомив, що з'явитися в судове засідання не має можливості. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву про розірвання шлюбу такою, що належить задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження, яке було видане 16 квітня 1988 року Великоновосілківським відділом ДРАЦс Донецької області, актовий запис № 22, серії [NUMBER], сторони по справі знаходяться у зареєстрованому шлюбі (а.с. 9). Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, сторони мешкають окремо. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що їх сім'я розпалась остаточно і поновлена бути не може. Таким чином, встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення. Також згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однак позивачка, у своїй позовній заяві, не ставить питання про стягнення з відповідача на її користь сплачені судові витрати, а тому суд це питання й не розглядає. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

29 лютого 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровська область, м.Тернівка, вул.Перемоги, 29/59. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 26.02.2016 р. о 12 год. 03 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хвора страждає тяжким психічним розладом, який обумовлює її безпорадність і неможливість самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 26.02.2016 р. о 12 год. 03 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради» за направленням лікаря-психіатра КЗ «ПМЛ №1» ДОР». При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора активно висловлює маячні ідеї переслідування, збитку, відношення, вбивства. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний маячний (шизофреноподібний) розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

29 лютого 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська область, м.Орджонікідзе, вул.Калініна, 69-28. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 28.02.2016 р. о 08 год. 25 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хворий є безпорадним у звязку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, небезпечний для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 28.02.2016 р. о 08 год. 25 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за заявою дружини. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хворий тривожний, напружений, не спить, агресивний, погрожує розправою, має слухові галюцинації. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

29 лютого 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], який мешкає за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Усенко, 9/26. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 27.02.2016 р. о 10 год. 56 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хворий є небезпечний для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 27.02.2016 р. о 10 год. 56 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра КЗ «ДСШМД» ДОР». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хворий тривожний, напружений, агресивний до оточуючих, побив матір, зловживає алкоголем. [PERSON] було поставлено попередній діагноз помірна розумова відсталість з порушеннями емоцій та поведінки. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

29 лютого 2016 року заявник звернулася до суду із вищезазначеною заявою, посилаючись на те, що її син [PERSON], [INFO], є інвалідом 1 групи з дитинства, має стійкий психічний розлад здоров'я, внаслідок чого не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Виконавчий комітет Згурівської селищної ради визнав за доцільне призначити її опікуном над сином, тому просить визнати [PERSON] недієздатним, призначити її опікуном над сином та призначити судово-психіатричну експертизу. В судовому засіданні заявниця заяву підтримала повністю, представник заінтересованої особи заяву визнав повністю. В судовому засіданні заявниця пояснила, що [PERSON], [INFO], є її сином та інвалідом 1 групи з дитинства довічно. Внаслідок психічного захворювання він позбавлений здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Вона здатна здійснювати опіку над сином. В судовому засіданні представник заінтересованої особи пояснив, що виконком селищної ради вважає за необхідне визнати [PERSON] недієздатним та призначити заявницю опікуном над сином. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку, що всі докази є належними, допустимими та достовірними, а також достатні і взаємно пов'язані. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] (а.с.5, 15 - копії паспорта та свідоцтва про народження), є інвалідом 1 групи з дитинства довічно (а.с.14 - копія довідки МСЕК), йому встановлено діагноз: глибока розумова відсталість, двобічний анофтальм (а.с.13 - виписка з медичної картки). Згідно з актом амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи [PERSON] страждає на глибоку розумову відсталість. За своїм психічним станом розуміти характер та значення своїх дій та керувати ними не може (а.с.41-42 - акт). [PERSON] проживає із матір»ю [PERSON], яка опікується ним (а.с.10, 12 - акт, довідка). Батько [PERSON] помер [INFO] року. Виконавчий комітет Згурівської селищної ради Київської області як орган опіки та піклування вважає за доцільне призначити заявника опікуном над [PERSON] (а.с.8 - подання). Згідно зі ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, думку прокурора та представника органу опіки і піклування Згурівської районної державної адміністрації, які вбачають за можливе визнати недієздатним [PERSON] та призначити опікуном над ним заявника, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення повністю, так як в судовому засіданні доведено, що [PERSON] не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними та заінтересована особа вбачає за доцільне призначити заявника опікуном над ним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

29 лютого 2016 року ПАТ КБ ПриватБанк звернулось до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 53\~615,51 гривень. Відповідно до укладеного договору № б/н від 05.06.2012 р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 20\~000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Але зобовязання відповідачем, щодо сплати кредиту та відсотків за користування кредитом за кредитним договором виконувались з порушенням умов договору та на час подання позову до суду залишаються такими. Станом на 31.01.2016 р. відповідач має заборгованість 53\~615, 51 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. На задоволенні позовних вимогах наполягає в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання без поважної причини не зявився, хоча про дату, час, та місце слухання справи був повідомлений належним чином шляхом оголошення у газеті «Урядовий Курєр» № 55 від 23 березня 2016 року. Заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

29 лютого 2016 року ПАТ КБ ПриватБанк звернулось до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 53\~994, 94 гривень. Відповідно до укладеного договору № б/н від 11.11.2010 р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 25\~000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27, 60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Але зобовязання відповідачем, щодо сплати кредиту та відсотків за користування кредитом за кредитним договором виконувались з порушенням умов договору та на час подання позову до суду залишаються такими. Станом на 31.01.2016 р. відповідач має заборгованість 53\~994,94 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. На задоволенні позовних вимогах наполягає в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання без поважної причини не зявився, хоча про дату, час, та місце слухання справи був повідомлений належним чином шляхом оголошення у газеті «Урядовий Курєр» № 55 від 23 березня 2016 року. Заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

29 лютого 2016 року ПАТ КБ ПриватБанк звернулось до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 14\~454,83 гривень. Відповідно до укладеного договору № б/н від 28.05.2013 р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Але зобовязання відповідачем, щодо сплати кредиту та відсотків за користування кредитом за кредитним договором виконувались з порушенням умов договору та на час подання позову до суду залишаються такими. Станом на 31.12.2015 рік відповідач має заборгованість 14\~454,83 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі. На задоволенні позовних вимогах наполягає в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання без поважної причини не зявився, хоча про дату, час, та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення в матеріалах справи. Заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

29 лютого 2016 року ПАТ КБ ПриватБанк звернулось до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 18\~299,09 гривень. Відповідно до укладеного договору № б/н від 17.12.2012 р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 1800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Але зобовязання відповідачем, щодо сплати кредиту та відсотків за користування кредитом за кредитним договором виконувались з порушенням умов договору та на час подання позову до суду залишаються такими. Станом на 31.01.2016 рік відповідач має заборгованість 18\~299,09 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі. На задоволенні позовних вимогах наполягає в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання без поважної причини не зявився, хоча про дату, час, та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення в матеріалах справи. Заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

29 лютого 2016 року по вказаній цивільній справі було винесене рішення, яким позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] міської ради, Управління [PERSON] міської ради по управлінню майном колишнього селища міського типу Таромське, Головного управління держкомзему у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю та визнання права власності на земельну ділянку задоволено. Не погодившись з рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, відповідачем [PERSON] міською радою було подано апеляційну скаргу. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2016 року цивільну справу було повернуто до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська для ухвалення додаткового рішення по справі. В судове засідання сторони не з'явились. Про день, час та місце судового засідання повідомлялись у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки у судове засідання не повідомили, письмових заяв про розгляд справи за їх відсутністю до суду не надходило. Згідно ч.3\~ст. 220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу на підставі ст. 197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Встановлено, що 29 лютого 2016 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] міської ради, Управління [PERSON] міської ради по управлінню майном колишнього селища міського типу Таромське, Головного управління держкомзему у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю та визнання права власності на земельну ділянку постановлено рішення. Однак, згідно\~ст. 88 ЦПК України\~не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, а саме, стягнення судового збору. Згідно п.4 ч.1\~ст. 220 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові\~\~витрати. Таким чином, оскільки дійсно в частині розподілення судових витрат не постановлено рішення суду, суд вважає за необхідне винести додаткове рішення, яким стягнути з [PERSON] міської ради, Управління [PERSON] міської ради по управлінню майном колишнього селища міського типу Таромське, Головного управління держкомзему у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області на користь [PERSON] в рівних частках судовий збір в розмірі 243,60 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved