Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

31.08.2015 року, а уточнивши вимоги 15.03.2016 року, [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] та просить: 1.Вселити [PERSON] в належні їй на право власності 2/3 частини квартири [ADDRESS], а саме: в приміщення виділені їй в користування рішенням Подільського районного суду м.Києва від 28 травня 2013 року: дві ізольовані кімнати площею 20,3 кв.м. та 9,8 кв.м. та в приміщення, які залишені в спільному користуванні - кухню площею 9,1 кв.м, ванну кімнату площею 3,1 кв.м, вбиральню 1,4 кв. м, коридори площею 5,6 кв.м. та 2,4 кв.м. відповідно, вбудовану шафу 1,1 кв.м. та балкон площею 0,87 кв.м. та належать на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON]. 2. Зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у користуванні та розпорядженні належними їй на праві власності 2/3 частини приміщення квартири [ADDRESS], які виділені їй в користування рішенням Подільського районного суду м.Києва від 28 травня 2013 року, а саме: двома ізольованими кімнатами площею 20,3 кв.м. та 9,8 кв.м. та приміщеннями залишеними у спільному користуванні: кухнею площею 9,1 кв.м, ванною кімнатою площею 3,1 кв.м, вбиральнею 1,4 кв.м, коридором площею 5,6 кв.м. та 2,4 кв.м. відповідно, вбудованою шафою 1,1 кв.м. та балконом площею 0,87 кв.м. квартири та належать на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON].» (а.с.а.с.2-4, 53-54) Свої вимогу мотивує тим, що 2/3 частини [ADDRESS] належить їй , а 1/3 частина - відповідачу. Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 28.05.2013 року, встановлено порядок користування квартирою, згідно з яким ій виділено в користування кімнату площею 20,3 кв.м. та кімнату площею 9,8 кв.м., а відповідачу - кімнату площею 13,5 кв.м.. Місця загального користування: кухню площею 9,1 кв.м, ванну кімнату площею 3,1 кв.м, вбиральню площею 1,4 кв. м, коридори площею 5,6 кв.м. та 2,4 кв.м., вбудовану шафу площею 1,1 кв.м. та балкон площею 0,87 кв.м., залишено в спільному користуванні. Відповідач чинить їй перешкоди у користуванні належним їй майном, не надаючи доступ до квартири, а тому вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні представник позивачки - [PERSON] позов підтримала, за винятком вимоги про вселення в місця загального користування. Відповідач та його представник - [PERSON] позов не визнали, мотивуючи тим, що перешкоди у здійсненні позивачкою її права власності на належне їй майно не здійснюються. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.319 ч.1,2 ЦК України, яка передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону та ст.321 ч.1 ЦК України, яка передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, як вбачається зі Свідоцтва про право власності на житло, [ADDRESS] належить позивачці, відповідачу та [PERSON].(а.с.6) Згідно зі Свідоцтвом про право на спадщину за законом, після смерті [INFO] року [PERSON], належну йому 1/3 частину вищевказаної квартири успадкувала позивачка.(а.с.44) Як вбачається з рішення Подільського районного суду м.Києва від 28.05.2013 року, встановлено порядок користування квартирою, згідно з яким позивачці виділено в користування кімнату площею 20,3 кв.м. та кімнату площею 9,8 кв.м., а відповідачу - кімнату площею 13,5 кв.м.. Місця загального користування: кухню площею 9,1 кв.м, ванну кімнату площею 3,1 кв.м, вбиральню площею 1,4 кв. м, коридори площею 5,6 кв.м. та 2,4 кв.м., вбудовану шафу площею 1,1 кв.м. та балкон площею 0,87 кв.м., залишено в спільному користуванні.(а.с.5) Оцінивши зібрані по справі докази суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню, оскільки вважає, що позивачці чиняться перешкоди у здійсненню нею права власності на належне їй майно. Пояснення ж позивача та його представника про те, що відповідачці перешкоди у здійсненню нею права власності не чиняться, спростовуються наявністю самого позову та висновком службового розслідування Подільського РУ ГУ МВС України в м.Києві від 11.02.2014 року за скаргою відповідача на дії дільничного інспектора Подільського РУ ГУ МВС України в м.Києві - Тимощука С.М., в якому встановлені факти такого перешкоджання.(а.с.12-14) З урахуванням зробленого висновку, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки кошти в сумі 243,60 грн, у вигляді сплаченого судового збору за звернення до суду, що становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. Такого висновку суд дійшов на підставі ст.88 ч.1 ЦПК України, яка передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, з урахуванням вимог ст.4 ч.2 п.1 п.п.2 Закону України «Про судовий збір», в редакції, яка діяла на час звернення до суду та передбачала, що за звернення до суду з позовною заявою немайнового характеру, сплачується судовий збір - 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. Так, як вбачається з квитанції №39 від 31.08.2015 року, за звернення до суду сплачено судовий збір в сумі 243,60 грн..(а.с.1). На підставі викладеного, -ст.ст.319,321 ЦК України, -ст.4 Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved