Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

29 листопада 2019 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , просить суд: -встановити факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] на день смерті останнього, тобто на [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , -визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що після смерті [PERSON] спадкоємців першої черги немає. Позивач та відповідач є рідними братами померлого [PERSON] . Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки заява про прийняття спадщини за законом була несвоєчасно подана до нотаріальної контори. Однак позивач є таким, що прийняв спадщину, оскільки фактично постійно проживав разом з братом з вересня 2017 року і до дня його смерті [INFO] . У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги. Позивач [PERSON] , допитаний у судовому засіданні в якості свідка відповідно до ст.234 УПК України, пояснив, що починаючи з вересня 2017 року він постійно проживав разом зі своїм братом [PERSON] у двокімнатній квартирі за адресою [ADDRESS] . Брат страждав на психічну хворобу, і потребував догляду. Після смерті матері він був змушений переїхати до брата, оскільки його нікому було доглядати. Він купував для брата ліки, продукти, готував їжу, сплачував за комунальні послуги. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, пояснив, що може підтвердити факт проживання позивача разом із братом [PERSON] , на спадщину після смерті брата [PERSON] він не претендує, з заявою до нотаріуса не звертався. Від представника третьої особи - Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер [INFO] у м.Павлограді Дніпропетровської області (а.с.11). 09 листопада 2018 року Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області почато спадкову справу № 904/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] на підставі заяви брата померлого [PERSON] про прийняття спадщини за законом. Інших заяв про прийняття спадщини або відмову у її прийнятті не надходило, заповіт померлого [PERSON] відсутній. 09 листопада 2019 року державним нотаріусом було винесено постанову про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки заява про прийняття спадщини за законом була несвоєчасно подана до нотаріальної контори, доказів фактичного прийняття спадщини не надано. Згідно довідки № 1537, виданої 09 листопада 2018 року КП «МІРАЦ №3» м.Павлограда, [PERSON] на час своєї смерті був зареєстрований та проживав один (а.с.20). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 29 червня 2008 року, квартира за адресою [ADDRESS] належала на праві спільної часткової власності [PERSON] (1/2 частка) та [PERSON] (1/2 частка) (а.с.15). 13 вересня 2017 року було зареєстровано право власності [PERSON] на 1/2 частку зазначеної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 1-1999, виданого 13 вересня 2017 року Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області (а.с.16-17). Згідно свідоцтва № 3058, виданого 02 лютого 2018 року Комунальним підприємством «Спеціалізована Агенція Ритуал» Павлоградської міської ради, [PERSON] здійснив поховання померлого [PERSON] (а.с.24). Як передбачено частиною 3 статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 \~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На час відкриття спадщини позивач та померлий спадкодавець [PERSON] були зареєстровані за різними адресами. Фактичне проживання позивача разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини підтвердили у судовому засіданні свідки. Свідок [PERSON] пояснив, що він з 1983 року підтримує дружні стосунки з позивачем, також знав брата позивача [PERSON] , вони часто спілкувалися. Починаючи з 2017 року позивач допомагав своєму брату, який мав проблеми з психікою, постійно проживав з братом в одній квартирі по [ADDRESS] . Свідок [PERSON] пояснив, що померлий [PERSON] проживав у сусідній з ним квартирі, приблизно у серпні-вересні 2017 року разом з [PERSON] став проживати його брат [PERSON] , оскільки [PERSON] у зв`язку з хворобою потребував догляду. Після смерті матері здійснювати цей догляд стало нікому окрім брата. [PERSON] та [PERSON] жили в одній квартирі, але у різних кімнатах, [PERSON] купував продукти та готував їжу. Йому це відомо, оскільки вони з [PERSON] та [PERSON] спілкувались сім`ями, дружили, його брат був однокласником [PERSON] . Таким чином у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт постійного проживання позивача [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину виключно з підстав пропущення строку подання заяви про прийняття спадщини та ненадання доказів фактичного прийняття спадщини. Рішення суду про встановлення факту постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є належним доказом фактичного прийняття спадщини позивачем. У позивача є в наявності правовстановлюючий документ про належність померлому [PERSON] спадкового майна 1/2 частки квартири за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтвами про народження [PERSON] та [PERSON] (а.с.9-10), підтверджується, що позивач є рідним братом померлого [PERSON] і відповідно до ст.1262 ЦК України спадкоємцем другої черги за законом. Таким чином за наявності рішення суду про встановлення факту постійного проживання позивача зі спадкодавцем на час відкриття спадщини позивач має можливість оформити право власності на спадкове майно у позасудовому порядку - шляхом звернення до нотаріуса з заявою про вчинення нотаріальної дії видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Тому позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на спадкове майно заявлені передчасно і не підлягають задоволенню. Судові витрати по справі слід покласти на позивача, оскільки відповідачем не вчинялося ніяких дій, які б порушували спадкові права позивача, спір виник не внаслідок неправомірних дій відповідача, а через відсутність документів на підтвердження факту постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто фактичного прийняття ним спадщини.

Outcome: partial