Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

29.08.2018 позивач звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що є власником житлового будинку [ADDRESS] що стверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.02.2017. Право власності на вказаний будинок набуте на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року, виданого державним нотаріусом Городоцької державної нотаріальної контори Шаравара В.В. Житловий будинок складається з двох кімнат, кухні, двох коридорів, підсобного приміщення, житловою площею 22,5 кв.м., загальна площа будинку складає 70,4 кв.м. (а.с.13-15) У цьому будинку зареєстровані, але фактично не проживають колишня невістка власника [PERSON] та онуки [PERSON] і [PERSON]. Зазначає, що відповідачі понад десять років проживають в новозбудованому будинку по [ADDRESS]. Окрім того, вони не несуть жодних витрат по утриманню її будинку, в т.ч. по оплаті комунальних послуг, у будинку відсутні будь - які їх особисті речі, одяг, документи, втратили будь - який зв»язок із спірним житлом. Вказує, що добровільно скасувати свою реєстрацію відповідачі відмовляються. Просила суд постановити рішення, яким визнати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим будинком [ADDRESS] В судове засідання позивач не з»явилася, 12.12.2018 подала заяву про розгляд справи у її відсутності за станом здоров»я, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.35) Відповідачі до суду не з»явилися, відзиву на позов не подали, причини неявки суду не повідомили, хоча належно були повідомлені про час та дату судового засідання (а.с.37-38) Треті особи у справі - [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з»явилися, у підготовчому засіданні не висловили заперечень у задоволенні позовних вимог [PERSON] 13.12.2018 третя особа [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності (а.с.36) Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з»явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши підстави позовної заяви, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню. Відповідно до приписів статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У статті 5 ЦПК України зазначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності. Матеріалами справи та судом встановлено, що [PERSON], позивач у справі, є власником житлового будинку [ADDRESS] що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №80305598 від 14.02.2017 (а.с.7) на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом зареєстрованого в реєстрі за №87 від 14.02.2017, виданого державним нотаріусом Городоцької державної нотаріальної контори Шаравара В.В., що також підтверджено інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інше №136250835 від 01.09.2018 (а.с.24-25) Актами обстеження житлово - побутових умов від 23.01.2018, 06.03.2018 та 11.05.2018 комісії Городоцької міської ради (а.с.17-19) встановлено, що у будинку [ADDRESS] дійсно зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], але фактично за даною адресою не проживають. Проживають на [ADDRESS] Згідно записів в будинковій книзі відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в житловому будинку [ADDRESS] з 04.02.2008 року (а.с.8-11). Також це підтверджено копією довідки про склад сім»ї, виданої виконавчим комітетом Городоцької міської ради Львівської області від 23.08.2018 №2571 (а.с.16) Статтею 137 Конституції України гарантується право на житло. Згідно ч.3 цієї статті ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У постанові Верховного суду України від 16.01.2012р. зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред»явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.383 ЦК України встановлено право власника житлового будинку, квартири використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у спірному будинку, який належить позивачу понад десять років не проживають, речей особистого вжитку та документів відповідачів у житловому будинку немає, суд приходить до висновку, що їх слід визнати такими, що втратили право на користування жилим приміщенням. Також підлягають стягненню з відповідачів судові витрати по сплаті судового збору, виходячи з вимог ст.141 ЦПК України. На підставі ст.391 ЦК України та

Outcome: approved