Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

29 січня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], вказуючи на те, що останній 31 березня 2014 року в селищі Шишаки Полтавської області позичив у нього 80 000 грн.00 коп., про що склав власноручну розписку, відповідно до якої зобов'язувався повернути взяті у борг кошти до 30 грудня 2014 року включно. Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим позивач просив стягнути з останнього на його користь основну суму боргу, що становить 80 000 грн., а також понесені по справі судові витрати в загальному розмірі 800 грн. 00 коп. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надіславши на адресу суду заяви про підтримання позову та розгляд справи у їх відсутність. При цьому, на підтвердження своїх позовних вимог просили долучити до матеріалів справи оригінал розписки від 31 березня 2014 року. Не з'явився в судове засідання й відповідач [PERSON], який подав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Перевіривши фактичні обставини справи, наявними в ній доказами, суд з урахуванням того, що визнання відповідачем позову не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, приходить до висновку про обґрунтованість позову [PERSON], виходячи з наступного. Так, з матеріалів справи слідує, що 31 березня 2014 року [PERSON], діючи добросовісно, передав у [ADDRESS], [PERSON] 80 000 грн., про що останній написав розписку, відповідно до якої він взяв у займи обумовлену суму коштів без сплати будь - яких процентів за користування ними з зобов'язанням повернути кошти до 30 грудня 2014 року включно / а. с. 7 /. На підтвердження укладення договору позики, позивач [PERSON] надав суду оригінал написаної [PERSON] розписки про отримання ним у борг 80 000 грн. Вказана розписка є належним і допустимим доказом по справі, яка, як борговий документ, свідчить про існування між сторонами невиконаних зобов'язань по договору позики. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона / позикодавець / передає у власність другій стороні / позичальникові / грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. За правилами ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Як убачається із змісту боргової розписки, яка є безпроцентною, що прямо слідує з її змісту, позичальник мав повернути позикодавцю взяту суму боргу до 30 грудня 2014 року включно. Однак, на день розгляду справи у суді відповідачем позика не повернута. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, що визначено положеннями ч. 1 ст. 1050 цього ж Кодексу. Таким чином, загальна сума боргу за договором позики від 31 березня 2014 року становить 80 000 грн., яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON], а від так позов [PERSON] є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved