Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

2 жовтня 2017 року, позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила суд, стягнути з відповідача, свого колишнього чоловіка і батька їхніх дітей, на свою користь, на утримання дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] - аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн. щомісячно на кожну дитину до повноліття дітей, мотивуючи це, знаходженням дітей, з якими вона проживає окремо від відповідача, тільки на її утриманні, і відсутністю з боку відповідача батька дітей матеріальної допомоги дітям, яким потрібне нормальне повноцінне харчування, одяг, ліки та багато інших речей, потрібних дітям, чим вона самостійно не може забезпечити дітей у звязку з тяжким матеріальним становищем. Позивачка в судовому засіданні повністю підтримала позов та просила суд, його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, на суму аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх видів його щомісячного заробітку на двох дітей до їх повноліття, посилаючись на розмір своє офіційної зарплати, яка в середньому становить 4432,16 грн. Заслухавши думку та пояснення сторін і дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 3 ЦПК України). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України. Згідно із ст.ст. 10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які як і інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи : роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частинами 3,4 статті 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до ст. 121 СК України, права та обовязки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Одночасно, стаття 183 СК України зазначає частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із приписами ст. 184 СК України якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частку доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до Закону. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Суд встановив, що шлюб між сторонами, в якому народились діти : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей серії І-ЖД № 404652 від 26.10.2002 р. та серії 1-ЖД № 214319 від 20.05.2010 р. відповідно, в яких батьком обох дітей вказаний відповідач, був розірваний рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 20.09.2017 р., яке набрало законної сили 02.10.2017 р. (а.с. 4,5,7). Сторони підтвердили суду, на сьогодні вони не проживають разом, а позивачка проживає окремо від відповідача разом з дітьми у найманому будинку і відповідач матеріально не забезпечує своїх дітей, хоча діти потребують для нормального повноцінного життя грошей на харчування, ліки, одяг та багато інших речей, потрібних дитині для розвитку, а позивачці, одній важко забезпечувати дітей всіма необхідними речами. Суд встановив, що відповідач офіційно працевлаштований на посаді оператора мийної установки в ПАТ «Іллічівський олійножировий комбінат» та його загальна сума доходів з 01.05.2017 р. по 31.10.2017 р. за винятком утримань становить 22160,83 грн., тобто в середньому 4432,16 грн. Однак, враховуючи вимоги ст. 182 СК України, щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, Закон України «Про державний бюджет на 2017 рік», яким встановлений прожитковий мінімум на дитину відповідного віку у 2017 р., а також, беручи до уваги приписи ст. 184 СК України, згідно якої, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частку доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, суд дійшов висновку, що відповідач має стабільний, немінливий регулярний дохід у розмірі 4432,16 грн., що має істотне значення для вирішення даного спору, з рахуванням відсутності у відповідача іншого стороннього заробітку, суд, беручи до уваги фінансову можливість відповідача утримувати своїх дітей, дійшов висновку про часткове задоволення позову і можливості присудження стягнення з відповідача аліментів не в твердій грошовій сумі, як просила позивачка, а у розмірі 1/3 частини усіх видів місячного заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 2 жовтня 2017 р. і до повноліття кожної дитини.

Outcome: partial