Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

9 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач є його батьком, який за рішенням суду сплачував на корить його матері [PERSON] аліменти на його у тримання в розмірі 1/4 частини всіх видів свого доходу до досягнення ним повноліття. З 1 вересня 2015 року він є студентом медичного факультету Донецького Національного медичного університету ім. М. Горького денної форми навчання, який знаходиться в м. Лиман Донецької області, підстава навчання держбюджет, по 1 липня 2021 року. У звязку із навчанням у вищому навчальному закладі він потребує матеріальної допомоги, оскільки потрібен сплачувати за проживання в гуртожитку з 23 серпня 2016 року в розмірі 3250 грн., оплачувати проїзд до місця навчання та додому близько 80 грн. в одному напрямку, купувати продукти харчування, одяг, підручники, засоби особистої гігієни. Також для використання в начальному процесі ним було придано ноутбук для економії коштів на придбання певних підручників. Навчання для нього в теперішній час є основним заняттям, у звязку з чим він не має можливості працювати та заробляти собі на життя, щомісячно стипендію не отримує, за період з липня 2016 року по жовтень 2016 року його дохід склав 664,12 грн. Його мати [PERSON] працює в ДП «ВК «Краснолиманська» фельдшером поверхні, отримує заробітну плату в розмірі близько 2785 грн. на місяць, у звязку з чим не має можливості в достатній кількості надавати йому матеріальну допомогу. Йому відомо, що відповідач офіційно не працює, отримує пенсію та страхові виплати, сукупний розмір яких складає близько 10000 грн., тобто має можливість надавати йому матеріальну допомогу. На підставі наведеного, позивач просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на період навчання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, починаючи з моменту звернення до суду з позовом і до досягнення ним 23 років. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутності. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, пояснивши суду, що позивач навчається у ВНЗ на денній формі навчання, несе витрати на проїзд у транспорті, проживання в гуртожитку, придбання продуктів харчування, одягу, предметів особистої гігієни, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач може надавати своєму синові матеріальну допомогу, оскільки отримує пенсію та страхові виплати. Йому відомо про існування рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22 лютого 2016 року про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, і після ухвалення цього рішення матеріальний, сімейний стан та стан здоровя сторін не змінилися, але він вважає, що то було ухвалено рішення між іншими сторонами (матірю позивача та відповідачем), яке не позбавляє повнолітню особу, яка продовжує навчання, самостійно звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на своє утримання. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій позовні вимоги не визнав, просив справу розглянути за його відсутності, за участю його представника [PERSON] Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22 лютого 2016 року, яке набрало законної сили, з відповідача вже стягуються аліменти на утримання позивача в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., і ніяких змін у матеріальному, сімейному стані та стані здоровя не відбулось. Відповідач є непрацездатним, інвалідом 2 групи, має на утриманні також двоє неповнолітніх дітей від другого шлюбу, утримує дочку, яка також продовжує навчання у ВНЗ. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] суду пояснила, що її син [PERSON] є студентом медичного факультету Донецького Національного медичного університету ім. М. Горького, стипендію не отримує, оплачує витрати за проживання у гуртожитку, електропостачання, проїзд на транспорті, послуги Інтернету, купує продукти харчування, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Щотижня вона надає синові гроші в сумі близько 450 грн. Крім того, для процесу навчання син придбав ноутбук разом із сумкою. Позивач має щільний графік навчання, у звязку з чим не має можливості підробляти у вільний від навчання час. Їй також відомо про існування судового рішення, яким стягуються аліменти з відповідача на користь позивача в розмірі 500 грн. щомісячно, але особисто вона не згодна з таким розміром аліментів, вважаючи його замалим. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підставі. Судом встановлені такі обставин та відповідні ним правовідносини. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.4). Позивач є студентом 2 курсу медичного факультету Донецького Національного медичного університету ім. М. Горького за спеціальністю лікувальна справа, підстава навчання держбюджет, форма навчання денна, строк навчання в університеті з 1 вересня 2015 року по 1 липня 2021 року (а.с.5). Позивач за період навчання з липня 2016 року по жовтень 2016 року отримав дохід в сумі 664,12 грн. (а.с.11), несе витрати по оплаті вартості проживання у гуртожитку в сумі 3250 грн. на рік (а.с.12, 19), проїзду в громадському транспорті до місця навчання та додому в сумі близько 150 грн. (а.с.16-18), засобів особистої гігієни в сумі близько 300 грн. щомісячно (а.с.15), 26 серпня 2015 року придбав ноутбук та сумку для ноутбуку, які використовує в процесі навчання (а.с.20). Відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с.59), від шлюбу з якою має двох неповнолітніх дітей, є інвалідом П групи за трудовим каліцтвом безстроково (а.с.62), перебуває на обліку в Красноармійському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області як отримувач пенсії за віком працівникам провідних професій на підземних і відкритих гірничих роботах і в металургії в розмірі 3394,62 грн. щомісячно (а.с.55), а також у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Покровську Донецької області як отримувач страхових виплат в сумі 5491,47 грн. щомісячно (а.с.68), має на утриманні малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.61), та неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с.60), яка навчається на 1 курсі факультету підготовки вчителів початкових класів денної форми навчання Державного вищого навчального закладу «Донбаський державний педагогічний університет» з 1 вересня 2016 року по 30 червня 2020 року, загальна вартість освітньої послуги становить 45400 грн. (а.с.63-67), а також оплачує вартість проживання у гуртожитку в сумі 3960 грн. на рік (а.с.67). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] працює на посаді фельдшера поверхні дільниці МОС ДП «ВК «Краснолиманська», і отримує заробітну плату в середньому розмірі 2937,71 грн. (а.с.13, 14). Відповідно до положень ст. 199 СК України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (ч.1). Право на утримання припиняється у разі припинення навчання (ч.2). Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3). Згідно ч.ч.1, 2 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно розяснень Верховного Суду України, що містяться в п.20 постанови Пленуму від 15.05.2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що викають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. В матеріалах справи міститься копія рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22 лютого 2016 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 17 листопада 2016 року, ухваленого у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, третя особа [PERSON], яким з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] в розмір 500 грн. щомісячно, починаючи з 14 січня 2016 року до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку, тобто до 1 грудня 2020 року (а.с.29, 30, 72, 73). Зазначене рішення суду набрало законної сили 17 листопада 2016 року і згідно ст.14 ЦПК України є обовязковим для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України. Отже, вищезазначеним рішенням суду було вирішено спір щодо участі [PERSON] в утриманні його повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання. Позивач питання про зміну розміру аліментів не ставить. На підставі наведеного, в задоволенні позову необхідно відмовити повністю. Суд не може погодитись з позицією представника позивача про те, що згідно положень сімейного законодавства він також не позбавлений права звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на період навчання, оскільки не дивлячись на те, що у справі № 235/216/1-ц позивачем і виступала [PERSON], з якою проживає її син [PERSON], - судом було ухвалено рішення про стягнення аліментів з [PERSON] саме на користь [PERSON], який є студентом ВНЗ. Відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України оскільки обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, судовий збір підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. ст.199-201 СК України,

Outcome: dismissed