Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

29.07.2019 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові позивач посилалася на те, що 12.07.2017 року шлюб між сторонами був зареєстрований актовим записом №1273, від якого вони мають дитину: доньку [PERSON] , [INFO] , спільне життя не склалося через несумісність поглядів та характерів, фактичні стосунки припинені з 01.07.2019 року, примирення неможливе, посилаючись на ст.ст. 104, 105, 110-112 СК України прохала розірвати шлюб, стягнути з відповідача на її користь судовий збір в сумі 768,40 грн. 11.10.2019 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Яроша С.О. позов прийнято до провадження, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкрите підготовче засідання на 06.11.2019 року. Відзив на позов до суду не надійшов. 06.11.2019 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області закрито підготовче провадження і справу призначено до розгляду по суті в судове засідання на 09.12.2019 року за участю сторін. 09.12.2019 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області задоволено клопотання сторін про надання строку для примирення, провадження у справі зупинено до 09.05.2020 року. 12.05.2020 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області провадження у справі поновлено та призначено у відкрите судове засідання на 15.06.2020 року. В судовому засіданні позивач позов підтримала, суду пояснивши, що вони спільно проживали з грудня 2019 року по березень 2020 року, проживали два тижні у придбаній квартирі у м. Києві і були плани закінчити ремонт цієї квартири та проживати у м. Києві, працевлаштуватися, однак працевлаштуватися у м. Києві їй не вдалося, відповідач працевлаштувався і працює до цього часу, а вона вимушена повернутися з дитиною до батьків, вона дізналася, що у відповідача борги по кредитам, останньому відомо про дату, час і місце розгляду справи про розірвання шлюбу, однак останній цим не переймається, якийсь відсторонений від проблем сім`ї, прохала розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », стягнути з відповідача на її користь судовий збір в сумі 768,40 грн. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився повторно, про причини неявки суду не повідомив повторно, заяву про розгляд справи без його участі не надав, відзив на позов не подав. Ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області призначено заочний розгляд справи за відсутності відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи судом, який не з`явився в судове засідання та не повідомив про причину своєї неявки до суду, а позивач не заперечував проти заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, встановив наступні обставини: [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є сторони у справі, що підтверджується копією свідоцтва про її народження. 12.07.2017 року у Дніпровському районному у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві сторони зареєстрували шлюб актовим записом №1273, після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. В період спільного проживання сімейні відносини між сторонами не складалися. З 01.07.2019 року сторони мешкали окремо, що підтверджується позовом. З грудня 2019 року по березень 2020 року сторони мешкали разом, що підтверджується поясненнями позивача, потім припинили спільне проживання. Донька мешкає з позивачем, що підтверджується поясненнями позивача. Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного: Судом встановлено, що до суду звернувся позивач як член подружжя з вимогою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між сторонами укладено шлюб, від якого вони мають дитину: доньку, шлюбні відносини не склалися з вини відповідача, який перестав піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що призвело до припинення сімейних відносин у квітні 2020 року, вважає примирення неможливим, спільне проживання та збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача та дитини. Правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються Сімейним Кодексом України. Так відповідно до ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік повинні піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як заявлений одним з подружжя, сімейні відносини не склалися з вини відповідача, який в порушення вимог ч.1 ст.55 СК України перестав піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. А тому суд доходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так як позивач у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила своє прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », а після розірвання шлюбу бажає іменуватися цим прізвищем, то суд відповідно до ст.113 СК України після розірвання шлюбу залишає [PERSON] прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позов задоволено в повному обсязі, то суд відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України покладає витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 768,40 грн. на відповідача та стягує їх на користь позивача. Позов підлягає задоволенню як такий, що ґрунтується на підставах, передбачених законом, підтверджений обставинами, встановленими судом під час їх перевірки достовірними, належними та допустимими доказами.

Outcome: approved