Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

31.08.2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути на її користь з відповідача суму боргу за договором позики в розмірі 15000 доларів США в національній валюті України за курсом НБУ, встановленим на день ухвалення рішення. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.08.2012 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], відповідно до умов якого вона позичила відповідачу суму в розмірі 15000 доларів США, з встановленим терміном повернення до 20.12.2012 року. Однак, відповідач, в порушення взятих на себе зобов'язань ані у визначений строк ані до теперішнього часу позичені кошти не повернула, від спілкування ухиляється, через що вона вимушена звернутися з даним позовом до суду. Позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала письмову заяву, в якій підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити, справу розглядати без її участі. В разі неявки відповідача не заперечувала проти ухвалення рішення при заочному розгляді. Відповідач [PERSON] на судове засідання не зявилася, про причину неявки не повідомила, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованою кореспонденцією, яку долучено до матеріалів справи. Представника, якій би діяв від її імені до суду не направила, доказів, що підтверджують неявку з поважної причини, письмових заперечень проти позову, заяви про перенесення розгляду справи або заяви про розгляд справи за її відсутністю не представила. Оскільки з причини неявки відповідача неодноразово відкладалися судові засідання, суд вважає, що підстави для відкладення розгляду справи у відповідності вимог до ст. 191 ЦПК України, відсутні та продовжує розгляд справи за відсутністю відповідача. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст. 169, ст. ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом справи встановлено, що 21.08.2012 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], відповідно до умов якого позивач позичила відповідачу суму в розмірі 15000 доларів США, що на момент укладення договору в гривневому еквіваленті становила 12000 грн., з встановленим терміном повернення до 20.12.2012 року. Але, в порушення взятих на себе цивільно-правових зобов'язань у визначений строк відповідач не повернула позичені кошти. На даний час ухиляється від спілкування з цього приводу, кошти не повертає. Сума боргу за договором позики складає 15000 доларів США. Згідно з даними наданої довідки, курс НБУ станом на 23.12.2015 року складає 23,146841 грн. за 1 USD. Сума боргу в гривневому еквіваленті становить 15000х23,146841=347 202,62 грн. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачена письмова форма укладення договору позики. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з положеннями ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з положеннями ст. 530 ЦПК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ст.. 533 ЦК України встановлено: 1.Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. 2.Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до вимог ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з положеннями ч.1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч.1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивачів суми боргу за договором позики (письмовою розпискою). Зважаючи на те, що відповідач свої зобов'язання у визначений термін не виконала, добровільно грошові кошти не повернула, у позивача виникло право на звернення до суду з дійсним позовом. Судові витрати, понесені позивачем при зверненні з позовом до суду і документально підтверджені, підлягають стягненню на його користь з відповідача в порядку, передбаченому ч.1 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved