Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

30.07.2018 року позивачка [PERSON] звернулася до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 03.08.2018 року було прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін та відкрито провадження у даній цивільній справі №234/11459/18. Копія вищезазначеної ухвали, а відповідачу- разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї документів, було надіслано в порядку ст.272 ЦПК України, що підтверджується супровідним листом. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляд справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги викладені в позові підтримав та просив їх задовольнити. На підставі ст.ст.280-281 ЦПК України, судом постановлено про заочний розгляд справи. Згідно позову, [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 14.09.1995 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.05.2008 року належить квартира [ADDRESS]. В даній квартирі крім неї зареєстрований її син [PERSON], який з 2013 року в даному житловому приміщенні не проживає, житлом не користуються, власних речей там не зберігає, обовязки по утриманню житла не здійснює, комунальні послуги не сплачує, однак в добровільному порядку з реєстрації не знімається, чим перешкоджає позивачці вільно здійснювати своє право власності щодо житла. Просить суд винести рішення, визнавши відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням- квартирою №1 в будинку №50 по вул.Дружби у м.Краматорську Донецької області. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши позов, надані заяви та докази ксерокопію паспорта [PERSON] та [PERSON], свідоцтво про право власності на квартиру від 14.09.1995 року зареєстрованого в КП «БТІ», відповідно до яких позивачка та [PERSON] набули право власності в рівних долях на квартиру [ADDRESS], копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.05.2008 року та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, відповідно до яких видно, що [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] ? частку квартири [ADDRESS], копію технічного паспорту на квартиру №1 в житловому будинку №50, що розташований по вул.Леніна у м.Краматорську, Донецької області, довідку КП «СЄЗ» про склад сімї та зареєстрований у житловому приміщення осіб, відповідно до відомостей якої за адресою: Донецька область, м.Краматорськ, вул. Дружби (вул.Леніна), 50-1 значить зареєстрованим [PERSON], акт про не проживання від 17.07.2018 року відповідно до якого, відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: [INFO] (вул.Лекніна), 50-1, однак з 2013 року за вищевказаною адресою не проживає, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. На підставі викладеного, враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] з 2013 року не користується житлом квартирою №1 в будинку №50 по вул.Дружби у м.Краматорську Донецької області, яка належить на праві приватної власності позивачці, а також не користується до теперішнього часу, власних речей там не зберігає, обовязки по утриманню житла не здійснює, оплату по комунальним послугам не проводить, чим порушує її право вільно здійснювати своє право власності щодо житла, суд вважає, що відповідача слід визнати таким, що втратив право користування вказаним житлом. Рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, є підставою для зняття цих осіб з реєстрації. Позивачка не наполягала на відшкодуванні судового збору.

Outcome: approved