Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

29.12.2016 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява від Публічного Акціонерного Товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної Філії «Придніпровська залізниця» Публічного Акціонерного Товариства «Українська залізниця» до [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи в ньому понад шість місяців без поважних причин. У позові йдеться про те, що квартиру у вказаному будинку було надано, як службове житлове приміщення за спільним рішенням адміністрації регіональної філії «Придніпровська залізниця» та відповідного профспілкового комітету (Дорпрофсожу). На підставі посвідчення на право зайняття службової житлової площі від 21.04.1978 № 6, яке було видано [PERSON] він та його дружина [PERSON] поселились у квартирі [ADDRESS]. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані у цій же квартирі, як дочка та онука основного квартиронаймача та залишилися проживати у вказаному житлі після смерті батьків, про що є довідка з місця проживання та записи у Будинковій книзі. На [PERSON] було відкрито особовий рахунок № 2501010 для проведення оплати за користування жилою площею і за комунальні послуги. З 2010 року відповідачі не зявляються у квартирі, не підтримуюють житло в належному стані, оплату за користування жилою площею та комунальні послуги не сплачують, кореспонденцію не отримуюють, тобто не проживають у [INFO]. Місцезнаходження їх не відоме. Ця обставина перешкоджає позивачу як власнику квартири розпоряджатися нею на власний розсуд та порушує права інших працівників підприємства, які мають право на отримання житла. За таких обставин позивач просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими особами, які втратили право на користування житловим приміщенням, а саме: [ADDRESS]. Представник позивача за довіреністю [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. (а.с.85,86). Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не зявилась. Про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про що долучено повістки про виклик її до суду, які направлялись на адресу її проживання та конвертами, що були повернуті до суду з написом «через не запит» (а.с.75). Причини неявки суду невідомі. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не зявилась. Про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про що долучено повістки про виклик її до суду, які направлялись на адресу її проживання та конвертами, що були повернуті до суду з написом «через не запит» (а.с.76). Причини неявки суду невідомі. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило. Також, відповідно до вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України виклик позивачів до суду здійснювався через оголошення у пресі газету «Вісті Придніпровя» № 11 (1810) за 16.02.2017 р. (а.с.98). На підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню через наступне. Судом встановлено, що будинок № 1 по вул. Залізнична в смт Курилівка Петриківського району Дніпропетровської області є загальнодержавною власністю в особі Кабінету Міністрів України, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області від 13.01.2005 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.01.2005 року (а.с. 43,44). Закріплений вищевказаний житловий будинок на праві господарського відання за ПАТ «Українська залізниця», балансоутримувач структурний підрозділ «Дніпровське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», що підтверджується копією зведеного переліку майна\~ від 18.08.2015 року (а.с. 37-43), де під номером 25 зазначений житловий будинок по вул. Залізнична, 1, смт Курилівка Петриківського району Дніпропетровської області. Згідно з копією посвідченням № 6 від 21.04.1978 року на право зайняття службової житлової площі, виданого [PERSON] та його дружині [PERSON], вказаним особам було надано право а заняття квартири № 10 будинку № 1 р. Крутой. З довідки виданої Дніпровським будівельно-монтажним експлуатаційним управлінням\~ регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO]. [PERSON] не проживання особи в житловому приміщенні, згідно яких комісією Дніпровського будівельно-монтажного експлуатаційного управління\~ регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» проведено обстеження обєкту [ADDRESS], де сусідами було підтверджено факт не проживання відповідачів за вказаною адресою з 2010 року. Розглядаючи позовні вимоги суд виходив із наступного. Статтею 16 ЦК України закріплено право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. \~Виходячи з положень ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 71 ЖК УРСР визначено: якщо особа не проживає в житловому приміщенні понад 6 місяців без поважних причин, така особа за рішенням суду може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а у ст. 72 ЖК УРСР визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На основі викладеного та враховуючи те, що відповідачі дійсно зареєстровані, але не проживають у кв. 10, б. 1 по вул. Залізничній в смт Курилівка Петриківського району Дніпропетровської області з 2010 року, місце знаходження їх невідоме, суд вважає, що даний позов має бути задоволений в повному обсязі, шляхом визнання [PERSON] та [PERSON] такими особами, які втратили право користування житловим приміщенням: кв. № 10, у б. № 1 по вул. Залізничній у смт Курилівка Петриківського району Дніпропетровської області. Представником позивача до суду надано клопотання від 21.02.2017 року з проханням включити до витрат, повязаних із розглядом справи, стягнення з відповідачів суми витрат позивача повязаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, в розмірі 500.00 (пятсот) грн. 00 коп. [PERSON] рахунок № ВП0059 від 27.01.2017 р., за публікацію оголошення в газеті «Вісті Придніпровя» (виклик до Петриківського районного суду [PERSON]В.) на суму 500.00 грн., де покупцем вказано Регіональну філію «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» та платіжне доручення № 159/296 від 09.02.2017 року, згідно якого платник р.філія «Придніпровська залізниця» оплатила 500.00 грн. за публікацію оголошень згідно вказаного вище рахунку № ВП0059 від 27.01.2017 року. Статтею 79 ЦПК України, а саме її п. 6 ч. 3 встановлено, що до витрат, повязаних з розглядом судової справи належать витрати, повязані з публікацією в персі оголошення про виклик відповідача. До матеріалів справи долучено документ, яким підтверджено факт сплати позивачем судового збору у розмірі 1\~378,00 грн. (а.с.8) Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідачів, солідарно на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 1 378 грн. 00коп. та судові витрати по справі, повязані з публікацією в персі оголошення про виклик відповідача у розмірі 500.00 грн.

Outcome: approved