Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

30.07.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] про визнання автомобіля [NUMBER], 2009 року спільною сумісною власністю подружжя, стягнення на її користь із [PERSON] грошової компенсації вартості 1/2 частки автомобіля [NUMBER], 2009 року та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 07.10.2006 року по 12.11.2014 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від шлюбу мають дитину доньку [PERSON], [INFO]. Під час шлюбу ними придбаний автомобіль [NUMBER], 2009 року, який був зареєстрований на відповідача. Згідно звіту про оцінку майна, вартість спірного автомобілю складає 88460 гривень. Зазначений автомобіль знаходиться у фактичному користуванні відповідача. У звязку з тим, що згоди про сумісне користування зазначеним автомобілем або наданні їй компенсації половини його вартості між нею та відповідачем досягнуто не було вона вимушена звертатися до суду. Просила суд визнати даний автомобіль обєктом спільної власності та стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію вартості ? частки автомобіля [NUMBER], 2009 року, в сумі 44230 грн. У ході слухання справи позивач уточнила свої позовні вимоги в частині суми грошової компенсації та просила стягнути із [PERSON] на її користь грошову компенсацію вартості ? частини автомобіля [NUMBER], 2008 року, в сумі 29750 грн. В іншій частині залишила позовні вимоги без змін. У судовому засіданні [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги в остаточній редакції, просила їх задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково пояснила, що суму грошової компенсації вони узгодили із відповідачем і вона не проти залишення даного транспортного засобу в його користуванні, так як не має прав на керування транспортним засобом. Також вказувала, що не проти, щоб відповідач сплачував їй грошову компенсацію щомісячно за виконавчим листом, так як останній не має даної грошової суми для сплати одноразовим платежем. Просила задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, вказував, що спірний автомобіль вони з позивачкою придбали у шлюбі та він був зареєстрований на нього. Дійсно позивачка не має прав на керування транспортним засобом і їм користується він. Вони разом із позивачем прийшли до згоди про його вартість і відповідно вартості 1\\2 частки даного транспортного засобу. Він не проти сплачувати позивачу грошову компенсацію 1/2 частки автомобіля, але щомісячними платежами, так як не має змоги сплатити її однім платежем. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] за наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували з 07 жовтня 2006 року по 12 листопада 2014 року у шлюбі. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 12 листопада 2014 року шлюб між ними розірваний. ( а.с.7-8). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.9). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 10 лютого 2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1\\4 частки від усіх видів його заробітку (доходів) щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.01.2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.11-12). У судовому засіданні сторони не заперечували, що у період шлюбу придбали транспортний засіб автомобіль [NUMBER], 2008 року, на підставі біржової угоди № 6680 від 11.03.2010 року, який був зареєстрований на імя [PERSON], відповідача по справі, що підтверджується довідкою Управління державної автоінспекції центру ДАІ та документами на транспортний засіб (а.с.15). Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України (далі за текстом СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За змістом положень ст. 61 ч. 1 СК України і ст. 368 ч. 3 ЦК України транспортний засіб автомобіль [NUMBER], 2008 року, що був набутий в період шлюбу [PERSON] та [PERSON] - є обєктом права їх спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 70 СК України та за змістом ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В даному випадку за відсутності домовленості між подружжям і шлюбного договору щодо визначення часток в спільному майні, у суду є всі підстави вважати квартиру обєктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] Відповідно до звіту про оцінку вартості автомобіля ВАЗ 211010, станом на 04.07.2015 року вартість автомобіля становить 88460 грн. (а.с.16-32). Як зазначила у судовому засіданні позивачка при проведенні оцінки, транспортний засіб експертом не оглядався, з даною оцінкою відповідач був не згодний. В судовому засіданні позивачка зменшила вартість транспортного засобу автомобіля ВАЗ 211010 та зазначила її у розмірі 59500 грн., з даною сумою вартості транспортного засобу був згодний у судовому засіданні відповідач. Право подружжя на поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). У звязку з тим, що транспортний засіб є неподільною річчю та сторони прийшли до згоди про необхідно залишити його відповідачу, який має право на його керування, який в свою чергу сплатить позивачці ? частку вартості транспортного засобу, в якості грошової компенсації. Отже, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] визнавши транспортний засіб автомобіль [NUMBER], 2008 року та стягнути із відповідача на користь позивача грошову компенсацію вартості ? частки автомобіля [NUMBER], 2008 року випуску в сумі 29750 гривень. Відповідно до ст..88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно задоволеним вимогам в сумі 297,50 грн.

Outcome: approved