Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

31 серпня 2015 року позивач звернувся з даним позовом, в якому зазначив, що 03 жовтня 2012 року [PERSON] позичив [PERSON] 330000 доларів США згідно розписки. За умовами розписки Відповідач зобовязувався повернути отримані кошти рівними частинами на протязі 9 місяців до 03 липня 2013 року. З метою забезпечення зобовязань за позикою, 02 липня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про солідарну відповідальність, за умовами якого [PERSON] відповідає у межах 1000 доларів США за виконанням [PERSON] свого зобовязання по розписці. 16 грудня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір уступки права вимоги за № 16/12, за умовами якого [PERSON]М, передав право вимоги за розпискою від 03.10.2012 року [PERSON] Відповідач [PERSON] свої зобовязання не виконав в повному обсязі, станом на 01.02.2016 року його заборгованість складає 2702249,84 грн., в тому числі заборгованість по позиці в розмірі 62413,71 долар США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 1594984,17 грн; заборгованість по відсотках в розмірі 38010,07 доларів США, що в еквіваленті становить 971348,44 грн.; та заборгованість по 3% річних в розмірі 5159,59 доларів США, що в еквівалентів становить 135917,23 грн. Тому, з урахуванням поданої заяви про уточнення позовних вимог просять суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість в розмірі 2702249,84 грн., а з [PERSON] стягнути на користь [PERSON] в солідарному порядку 25555,03 грн. що складає 1000 доларів США. 18 листопада 2015 року [PERSON] звернувся з зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON], в якому посилається на те, що договір про відступлення права вимоги від 16.12.2013 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] не відповідає вимогам закону, а саме ч. 1 ст. 638 ЦК України, оскільки в ньому не зазначено предмету договору, вказаний договір не містить жодної згадки про платність, не засвідчений нотаріусом а також укладений без згоди дружини [PERSON]- [PERSON] Тому просить суд визнати даний договір недійсним. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, зустрічний позов заперечив, оскільки на його думку договір про відступлення права вимоги від 16.12.2013 року відповідає вимогам закону в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] первісний позов визнав частково, стосовно суми заборгованості позовні вимоги визнав, однак заперечив в частині нарахованих відсотків, оскільки неналежне виконання [PERSON] своїх зобовязань по розписці сталося не з його вини, а тому, що [PERSON] уникав від отримання коштів. [PERSON] ніхто не повідомив про відступлення права вимоги за розпискою. Крім того вказав, що нараховані відповідачем відсотки не відповідають дійсності, оскільки не визначена сума в національній валюті України. Зустрічний позов підтримав з підстав викладених в зустрічній позовній заяві. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] первісний позов підтримав, проти задоволення зустрічного позову заперечив та пояснив, що дійсно позичив [PERSON] грошові кошти в сумі 330000 доларів США. Вказану суму в повному обсязі [PERSON] не повернув, а тому він уступив право вимоги по розписці [PERSON], оскільки за станом здоровя йому було важко здійснювати дії по поверненню боргу самостійно. Відповідач за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву з проханням розглядати справу без його участі, первісний позов визнав. Заслухавши сторони, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що первісний позов слід задовольнити частково, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 жовтня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] надав [PERSON] в борг 330000 доларів США. На підтвердження цього [PERSON] написав розписку, оригінал якої знаходиться у позивача [PERSON], який досліджувався в судовому засіданні (копія т.1 а.с. 6). За умовами розписки Відповідач зобовязувався повернути отримані кошти рівними частинами на протязі 9 місяців до 03 липня 2013 року. 02 липня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про солідарну відповідальність, за умовами якого [PERSON] відповідає у межах 1000 доларів США за виконання [PERSON] свого зобовязання по розписці. (т. 1 а.с.8). Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 16 грудня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір уступки права вимоги за № 16/12, за умовами якого [PERSON]М, передав право вимоги за розпискою від 03.10.2012 року [PERSON]Є.(т.1 а.с.7). Також, 16.12.13 року до вказаного договору було укладено додаток № 1, за умовами якого сторони домовились, що за відступлення права вимоги за Договором про відступлення права вимоги Новий кредитор сплачує первісному кредитору винагороду в розмірі 50% від суми виконання боржником зобовязань перед новим кредитором. [PERSON] свої зобовязання виконав частково, станом на 03.03.2016 року його заборгованість по позиці становить 62413,71 долар США. Дана обставина визнана сторонами. Згідно із ст.ст.\~1046,\~1047 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ст. ст.\~525,\~526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Суд відхиляє посилання відповідача за первісним позовом на те, що [PERSON] заборгованість за розпискою була не сплачена вчасно і в повному обсязі з поважних причин, а саме у звязку з тим, що заміна кредитора була здійснена без його відома і згоди, а також того, що [PERSON] ухилявся від отримання боргу за розпискою. Вказане спростовується положеннями ст.ст. 516 та 537 ЦК України, де вказано, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо кредитор ухиляється від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку, Боржник має право виконати свій обов'язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори Тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по позиці в розмірі 62413,71 долар США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 01.02.2016 року складає 1594984,17 грн. та в частині стягнення 3% річних в розмірі 5159,59 доларів США, що в еквіваленті станом на 01.02.2016 року становить 135917,23 грн. суд вважає підставними та задовольняє. В частині стягнення заборгованості по відсотках в розмірі 38010,07 доларів США, що в еквіваленті становить 971348,44 грн. суд відмовляє виходячи з наступного. \~Статтею 1048 ЦК України\~визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.\~\~ Відповідно до\~\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов;язана довести\~\~ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо\~\~яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем (т. 2 а.с.50), в його основу покладено подвійну облікову ставку НБУ. Однак облікова ставка Національного банку України не застосовується до валютних зобовязань, виражених у доларах США. Тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні первісного позову в частині стягнення відсотків. Також суд відмовляє в задоволенні зустрічного позову виходячи з наступного. Відповідно до ст.. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобовязанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобовязання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Тому посилання позивача за зустрічним позовом на те, що оскаржуваний договір про відступлення права вимоги повинен був бути нотаріально посвідченим суд відхиляє. Що стосується твердження позивача, що договір про відступлення права вимоги не містить вимоги про його предмет та оплатність, то таке спростовується додатком № 1 від 16.12.2013 року до договору про відступлення права вимоги (т. 2 а.с.2). Крім того суд відхиляє твердження позивача за зустрічним позовом про те, що на укладення договору про відступлення права вимоги необхідно згоду дружини [PERSON]- [PERSON], оскільки відповідно до ст.. 509 ЦК України, право вимоги виникає з зобовязальних правовідносин, а тому не може вважатися обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Питання по судових витратах слід вирішити у відповідності до ст.. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 512, 525, 526, 625, 1046, 1047 ЦК України та

Outcome: partial