Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

31 липня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 359741 грн. 62 коп. Позовні вимоги мотивував тим, що 21.02.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № DN81AR56230007, відповідно до умов якого позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 57259,00 грн. на термін до 20.02.2015 року. Відповідно до умов договору, відповідач повинен був щомісяця в період сплати надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно кредитного договору. Банк свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами договору. Відповідач в свою чергу умови договору щодо повернення кредиту не виконував внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 09.07.2015 року складає 359741 грн. 62 коп. В добровільному порядку заборгованість відповідачем погашена не була. Представник позивача за довіреністю в судовому засіданні позов підтримав з наведених у ньому підстав. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, пояснивши, що дійсно 21.02.2008 року між ним та позивачем було укладено кредитний договір на суму 57259,00 грн. для купівлі автомобіля Chery Amulet. Кредитний договір був забезпечений заставою вказаного автомобіля. До травня 2009 року він умови договору виконував, але потім втратив роботу та кредит повертати перестав. В цьому ж році представники Банку вилучили в нього автомобіль. В подальшому на цей автомобіль Банком було звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості. З 2009 року йому ніхто не повідомляв про наявність у нього заборгованості. Вважає, що вимоги позивача були задоволені за рахунок заставного майна, а саме його автомобіля Chery Amulet. На підтвердження своїх доводів відповідач надав суду копію рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.07.2011 року по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» в особі філії ТОВ «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Дзержинському районі м. Харкова, [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави за кредитним договором. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Частиною 1 статті 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За змістом положень ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). З частини 2 ст. 589 ЦК України вбачається, що за рахунок застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Як встановлено судом, 21.02.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитно-заставний договір № DN81AR56230007, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 57259,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,6 % річних з кінцевим терміном повернення 21.02.2015 року включно, на наступні цілі: 52500 грн. - на придбання автомобіля, 525,00 грн. - на оплату перших страхових платежів, 34,00 грн. - на оплату за реєстрацію предмета застави в Державному реєстрі, 4200,00 грн. - на оплату винагороди за надання фінансового інструменту, що сплачується в момент видачі кредиту (а.с. 7-12). Зобов'язання [PERSON] за вказаним договором були забезпечені заставою автомобіля Chery, модель: A15 Amulet, рік випуску 2008, реєстраційний номер [NUMBER]. Позивачем до позову додано розрахунок заборгованості за договором № DN81AR56230007 від 21.02.2008 року з якого вбачається, що загальна сума заборгованості [PERSON] перед Банком станом на 09.07.2015 року складає 359741,62 грн. (а.с. 4-6). Разом з тим, згідно наданого відповідачем рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.07.2011 року по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» в особі філії ТОВ «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Дзержинському районі м. Харкова, [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави за кредитним договором у розмірі 95686,72 грн., позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» було задоволено. Судом було вирішено, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DN81AR56230007 від 21.02.2008 року у розмірі 95486,72 грн. - звернути стягнення на предмет застави: автомобіль Chery, модель: A15 Amulet, рік випуску 2008, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова\\шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]; що належить на праві власності відповідачу [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Також судом було вирішено стягнути солідарно з ТОВ «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» в особі філії ТОВ «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Дзержинському районі м. Харкова та [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DN81AR56230007 від 21.02.2008 року у розмірі 200 (двісті) гривень 00 копійок. Як пояснив в судовому засіданні відповідач, він передав свій автомобіль представникам ПАТ КБ «ПриватБанк». Вказана обставина була визнана в судовому засіданні представником позивача. Таким чином, вимоги позивача були задоволені за рахунок заставленого майна відповідача, а саме автомобіля Chery, модель: A15 Amulet, рік випуску 2008, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова\\шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], шляхом звернення на нього стягнення. Будь-яких доказів того, що сума, одержана від реалізації вказаного автомобіля як предмета застави, не покрила вимоги позивача, суду надано не було. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, а відтак в задоволенні позову належить відмовити.

Outcome: dismissed