Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

29 травня 2020 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач посилається на те, що 14 лютого 2013 року вона уклала шлюб з [PERSON] , який вони зареєстрували в Індустріальному відділі ДРАЦС реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №51. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Донька проживає разом з нею і перебуває на спільному утриманні батьків. На момент розриву відносин подружжя, життя в сім`ї розладналося через несхожість їхніх характерів і різних поглядів на життя, з боку чоловіка мали місце факти подружньої зради, між ними постійно стали виникати конфліктів ситуації. Стало зрозуміло, що вони абсолютно різні люди і з травня 2020 року сім`я фактично розпалася, вони стали проживати окремо, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Відповідач співмешкає з іншою жінкою. Вважає, що любов і взаємопорозуміння між ними повністю були втрачені, а такій ситуації збереження сім`ї неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. Суперечок про розподіл майна, яке є їх спільною сумісною власності немає. Просить розірвати шлюб. 29 травня 2020 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків (а.с.10-12). 16 червня 2020 року позивачем подано уточнену позовну заяву з додатками (а.с.16-22). 16 червня 2020 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська по справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження (а.с.23). Від позивача надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, в якій зазначає, що дітей віком до 1 року на утриманні вони не мають, в стані вагітності вона не перебуває, зберегти шлюб не бажає, строк для примирення не потрібен, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити позов, а також змінити прізвище на дівоче [PERSON] . Від відповідача надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, в якій позовні вимоги визнає та погоджується на розірвання шлюбу. Приймаючи до уваги позицію позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14 лютого 2013 року, шлюб зареєстрований Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №51 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Також судом встановлено, що між сторонами по даній справі сімейні стосунки припинились. Зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно з ч.5 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положенням ч.ч.3, 4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст.51 Конституції України. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.48, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені, суд дійшов висновку про те, що сім`я сторін розпалася остаточно, примирення бути не може і шлюб підлягає розірванню. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved