Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

6 листопада 2013 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з вищевказаним позовом. В обгрунування позовних вимог зазначив , що 11 травня 1999 року між ним та [PERSON], який діяв від імені [PERSON] за довіреністю, в м.Харкові на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна» був підписаний договір купівлі-продажу ,квартири [ADDRESS]. Нещодавно звернувшись з питання приватизації земельної ділянки, з'ясувалось, що укладений договір не має юридичної сили, враховуючи зміни в законодавстві України та введення в дію Цивільного кодексу України в 2004 році. Враховуючи, що між позивачем та відповідачем відбулося повне виконання умов договору купівлі-продажу, а саме: позивачем передано [PERSON] 12 869.00 гривень, а [PERSON] передав йому ключі від будівель та технічну документацію на квартиру та надвірні будівлі , він вимушений звернутися до суду за захистом свого права та просить визнати укладений на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна» договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] дійсним та визнати за ним право власності на вищевказане нерухоме майно. Позивач в судове засідання не з'явився надав до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи у своєї відсутності, в зв'язку з погіршенням стану здоров'я та просить позов задовольнити в повному обсязі. В судове засідання відповідач та представник третьої особи не з'явились ,надавши до суду письмові заяви з клопотанням про розгляд справи у своєї відсутності, та проти задоволення позову [PERSON] не заперечували. Суд вважає можливим продовжити розгляд справи у відсутності повідомлених належним чином сторін, що відповідає положенням ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України за неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно договору купівлі-продажу № Н9-302 від 11 травня 1999 року, засвідченого на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна» в м.Харкові, позивач придбав у відповідача квартиру [ADDRESS] ,з надвірними будівлями. З п.9 зазначеного договору вбачається ,що на підставі ст. 15 Закону України « Про товарну біржу « ,що діяв на час підписання договору , угода зареєстрована на біржі нотаріального посвідченню не підлягає. Пунктом 10 договору зазначено ,що даний договір підлягає реєстрації в органах технічної інвентаризації. Даний договір було зареєстровано в Шевченківському ПТІ за №937 12 травня 1999 року, що підтверджується довідкою №44 ,директора КП «Шевченківське БТІ» від 07 жовтня 2013 року. За [PERSON], зареєстрована квартира [ADDRESS] надвірними будівлями. На підставі вищевказаного договору купівлі-продажу [PERSON], який діяв від імені відповідача за довіреністю, отримав від позивача грошові кошти в розмірі 12 869.00 гривень, та в свою чергу передав позивачу технічну документацію на квартиру та ключі від квартири та господарчих будівель. З 1 січня 2004 року набув чинності Цивільний кодекс України , відповідно до умов якого угоди пов'язані з нерухомим майном підлягають нотаріальному посвідченню. Закон України « Про товарну біржу « припинив свою дію. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За правилами ст. 203 Цивільного кодексу України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.. За змістом ст. 219 Цивільного кодексу України, суд може визнати правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України суд може визнати такий договір дійсним, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове їх виконання. Статтею 316 Цивільного кодексу України встановлено поняття права власності: правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судом встановлено, та не оспорюється сторонами той факт ,що в порядку ст. 655 Цивільного кодексу України позивач на підставі правочину став власником приміщення, причому презумпція правомірності зазначеного речового права визначена законом - статтею 328 Цивільного кодексу України. Статтею 334 Цивільного кодексу України передбачено ,що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна , якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу вищевказаного майна та повністю його виконали.З огляду на наведене, означене право власності у позивача на приміщення виникло на законних підставах. За змістом ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідально до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. З до довідки (серія МСЕ № 024250, виданої на ім'я [PERSON] ) позивач за справою є інвалідом першої групи.На підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Оцінивши надані суду докази у їх сукупності , надавши їм належну правову оцінку , суд дійшов до висновку ,що позовні вимоги [PERSON] є доведеними та такими ,що підлягають задоволенню.

Outcome: approved