overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

31 липня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому зазначає, що вона з відповідачем по справі перебуває у шлюбі з 14.02.2004 року, який було зареєстровано Ржавчицькою сільською радою Первомайського району Харківської області, за актовим записом № 3. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося через те, що відповідач зловживає спиртними напоями, внаслідок чого в сімї виникають сварки, відповідач ображає і принижує дружину. Все вищевикладене призвело до розпаду сімї, шлюбних стосунків подружжя не підтримує з липня 2015 року та спільного господарства не веде. Позивач у судове засідання не прибула, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Від відповідача до суду надійшла заява, з якої вбачається, що він згоден на розірвання шлюбу, просить розглянути справу без його участі. Враховуючи, що обидві сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сімї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

31 липня 2015 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося і вони розійшлися. В позовній заяві вказує, що 04 серпня 2009 року сторони уклали між собою шлюб. Від даного шлюбу сторони мають спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося через відсутність взаємопорозуміння та різні погляди на сімейне життя, наслідком чого ставали постійні сварки, у звязку із чим позивач звернулася до суду з даним позовом, яким просить суд розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивач позовні вимоги повністю підтримала та наполягала на задоволенні позову. Відповідач в судове засідання не зявився, проте надав письмову заяву, в якій зазначив, що позов визнає у повному обсязі та не заперечує проти його задоволення (а.с.16). Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши представника позивача, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] з відповідачем [PERSON] перебуває у шлюбі, зареєстрованому 04 серпня 2009 року Петропільською сільською радою Шевченківського району Харківської області, актовий запис № 4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ № 121011 від 04.08.2009 року в матеріалах справи (а.с.3). Від даного шлюбу сторони мають спільних дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії І-ВЛ № 178009 від 29.09.2009 року та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 291320 від 06.09.2012 року в матеріалах справи (а.с.5). Шлюб з відповідачем виявився невдалим через відсутність взаємопорозуміння, поваги один до одного, різні погляди на сімейне життя, наслідком чого ставали постійні сварки, свідком яких ставала дитина. Фактично сімя сторін розпалася, шлюб існує лише формально, спільно сторони не проживають. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе, а отже сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню відповідно до ст. 112 СК України, так як подальше життя подружжя у шлюбі буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

31 липня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1939 р. н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 31.07.2016 р. о 17 год. 13 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хвора є безпорадною у зв'язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 31.07.2016 р. о 17 год. 13 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» за направленням лікаря-психіатра [PERSON], КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР». При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хвора напружена, тривожна, метушлива. Виказує маячення переважно на адресу абстрактних осіб. Мислення в'язке, тугорухоме. Пам'ять знижена на поточні події. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічний тривожно-маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

31 липня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 31.07.2016 р. о 13 год. 48 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хворий є безпорадним і не може забезпечувати свої життєві потреби на рівні, необхідному для підтримання життєдіяльності, у зв'язку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР» не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 31.07.2016 р. о 13 год. 48 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» за направленням лікаря-психіатра [PERSON], КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хворий зазнає вербальних псевдогалюцинацій у вигляді чоловічих «голосів» коментуючого характеру, які «чує» в голові, виказує аморфні маячні ідеї відношення на адресу оточуючих. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

31 липня 2017 року [PERSON] (далі заявник, [PERSON]Я.), заінтересована особа Садівська сільська рада Луцького району Волинської області, звернулася в суд із заявою про встановлення факту родинних відносин. Заява мотивована тим, що 14 серпня 2004 року помер її батько [PERSON]. Після смерті батька залишилася спадщина за заповітом. Однак позивач позбавлений можливості оформити спадщину за пільговою нульовою ставкою оподаткування, оскільки у свідоцтві про народження заявника батьком записаний [PERSON]. З наведених мотивів просить суд встановити факт родинних відносин за ступенем споріднення батько-донька між [PERSON], який помер 14 серпня 2004 року згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №149794, виданого Садівською сільською радою Луцького району Волинської області та [PERSON], [INFO] (РНОКПП [NUMBER]). У судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали повністю та просили суд її задовольнити. Представник заінтересованої в судове засідання не зявився, однак у заяві від 10 серпня 2017 року проти задоволення заяви не заперечує, просить слухати справу за відсутності представника сільської ради. Заслухавши пояснення заявника, допитавши свідка та дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити повністю, з наступних мотивів. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії ІV-УР №1044794 батьком [PERSON] значиться [PERSON] (а.с.10). Наразі [PERSON] у звязку з одруженням змінила прізвище на Палюх (а.с.14). Натомість, у свідоцтві про смерть серії І-ЕГ №149794, виданого Садівською сільською радою Луцького району Волинської області, значиться що 14 серпня 2004 року помер [PERSON] (а.с.12). Пунктом 1 частини першої статті 256 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною першою статті 259 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Проаналізувавши надані заявником документи, суд дійшов висновку, що різниця у написанні по батькові та імені батька заявника виникла у звязку з невірним перекладом з російської мови та українську імені «Ефим» на «Юхим», а також у звязку з різницею у написанні імені «Святослав» та «Ярослав», яка виникла у звязку із традиційним та вживаним у побуті іменем «Славік». Факт того, що заявник є саме дочкою померлого 14 серпня 2014 року [PERSON] підтверджується і іншими документами, зокрема свідоцтвом про одруження батьків заявника, з якого слідує, що матір заявника та дружина померлого, [PERSON], є однією і тією ж особою, а також витягом з погосподарської книги с. Кошів, з якого слідує, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були відповідно чоловіком, жінкою та дочкою (а.с.16). Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою, а встановлення факту родинних відносин необхідно для можливості пільгового оподаткування спадщини, що відповідає законній меті, а тому заяву слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

31 липня 2017 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON]В (далі відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 15 червня 2005 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від спільного шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя, ведення справ сімї, виховання дітей. Подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. У судове засідання позивач не зявилася, проте в резолютивній частині позову просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач у судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 червня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії 1-АМ № 005062 (а.с. 5). Від спільного шлюбу у сторін народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії 1-АМ № 042737 та № 170422 відповідно (а.с. 6, 7). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною її рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння. Збереження шлюбу між ними неможливе. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

31 липня 2017 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 04 липня 2010 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу в сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя, утримання сім'ї, ведення господарства. Подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. У судове засідання позивач не з'явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 липня 2010 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про одруження Серії [NUMBER] (а.с. 6). Від шлюбу в сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується повторним свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] (а.с. 7). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною її рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя, утримання сім'ї, ведення господарства. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. У зв'язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в сумі 640 грн, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

31 липня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 19 жовтня 2013 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №438. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з червня 2017 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 19 жовтня 2013 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №438(а.с. 6) Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO](а.с.7). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з червня 2017 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

31 липня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 30 травня 2014 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 171. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини між ними припинені з грудня 2015 року у зв'язку з несумісністю характерів, виникненням постійних сварок. Вони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідач позов не визнав, пояснив, що бажає зберегти сім'ю, для чого просив надати стром для примирення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 травня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 171. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з грудня 2015 року у зв'язку з несумісністю характерів, виникненням сварок між подружжям. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. Вжиті судом відповідно до положень ст.111 СК України строк заходи для примирення подружжя, не дали позитивних результатів. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

31 липня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони з 19 липня 2002 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу мають двох дочок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач, посилаючись на те, що вони з відповідачем не проживають, не ведуть спільного господарства, відновлювати сімейні стосунки не бажає, звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах про розірвання шлюбу наполягав. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав повністю. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 19 липня 2002 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження 1-СР №071449 від 19 липня 2002 року. Від спільного шлюбу мають двох дочок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Позивач спільно з відповідачем не проживає, не ведуть спільного господарства, шлюбні стосунки припинено, відновлювати сімейні стосунки не бажає. Отже суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Витрати, пов'язані з розірванням шлюбу, слід покласти на позивача, за його згодою.

Outcome: approved