Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

29 листопада 2019 року позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовом до Маразліївської сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області, про визнання права власності на спадкове майно, уточнивши свої позовні вимоги 11.12.2019 року остаточно просить суд: встановити факт сумісного проживання [PERSON] разом з батьком [PERSON] , який помер [INFO] , на момент відкриття спадщини, визнати за нею, в порядку спадкування за законом, право на земельну частку /пай/ розміром 6,5 в умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї частки в натурі/на місцевості/, яка розташована в с. Широке Білгород-Дністровського району Одеської області та перебувала у колективній власності КСГП «Прогрес», що належала померлому [PERSON] відповідно до сертифікату на право на земельну частку/пай/ серії [NUMBER] , виданого Білгород-Дністровською РДА 20.05.1997 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку за № 341. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько спадкодавець - [PERSON] , який до дня смерті мешкав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] . Після смерті батька відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай), розміром 6,5 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована в с. Широке Білгород-Дністровського району Одеської області в землях реформованого КСГП «Прогрес» та належала померлому [PERSON] відповідно до сертифікату на право на земельну частку/пай/ серії [NUMBER] , виданого Білгород-Дністровською РДА 20.05.1997 року. Вона фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] , оскільки до дня його смерті мешкав разом з ним за однією адресою, була зареєстрована та вони вели спільне господарство, надавала йому матеріальну та фізичну допомогу, здійснила його поховання, на даний час користується всім належним йому майном. Проте, листом приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Базан Т.П. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вказані вище обставини позбавляють її в оформленні спадкових прав в нотаріальному порядку, а тому вона і звернулася до суду з даним позовом. 12 грудня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження та вона призначена до підготовчого судового розгляду. 15 січня 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. Позивач в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи наявна її заява про розгляд справи у її відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити з підстав, наведених у позові. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, згідно чинного законодавства. Суд розглядає справу за відсутність позивача, представника відповідача, відповідно наданих заяв, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що дійсно [INFO] помер батько позивача - спадкодавець - [PERSON] , який до дня смерті мешкав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай), розміром 6,5 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована в с. Широке Білгород-Дністровського району Одеської області в землях реформованого КСГП «Прогрес» та належала померлому [PERSON] відповідно до сертифікату на право на земельну частку/пай/ серії [NUMBER] , виданого Білгород-Дністровською РДА 20.05.1997 року. Позивач є рідною донькою померлого [PERSON] , що підтверджується її свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . У відповідності до довідки № 547, виданої виконавчим комітетом Маразліївської сільської ради 14.11.2019 року, на момент смерті [PERSON] , померлого [INFO] за адресою: [ADDRESS] , проживала його дочка [PERSON] , яка організувала його поховання. Згідно довідки № 582 від 09.12.2019 року, виданої Маразліївською сільською радою, на день смерті [PERSON] , померлого [INFO] з ним була зареєстрована його дочка [PERSON] , яка його доглядала. Таким чином, та на підставі вищенаведених письмових доказів, достовірно встановлено факт сумісного проживання [PERSON] разом з батьком [PERSON] , померлим [INFO] , а тому позовні вимоги [PERSON] в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, позивач, бажаючи прийняти спадщину після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте листом № 412/01-16 від 10.12.2019 року приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Базан Т.П. повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] не можливо та роз`яснено право звернення до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин діяв Цивільний кодекс України від 18 липня 1963 року, (надалі ЦК України 1963 року), то до спірних правовідносин слід застосовувати норми вказаного Закону. Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК України, 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У відповідності до ст. 529 ЦК України, 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 548 ЦК України, 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України, 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерством юстиції України від 14 червня 1994 року №18/5, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що позивач по справі є спадкоємцем І черги за законом до майна померлого [INFO] [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину після смерті батька, оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном, а саме прийняла на зберігання документи після смерті спадкодавця, в т.ч. і копію Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого на ім`я [PERSON] , користується всім належним йому майно, окрім того звернулася до нотаріальної контори з приводу оформлення своїх спадкових прав, не відмовилася від її прийняття, інших спадкоємців судом не встановлено, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved