Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

30.01.2014 року Орган опіки та піклування Шаргородської РДА звернувся до суду з позовом до [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначив, що до нього із заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина - [PERSON], звернулася бабуся дитини - [PERSON] З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] вбачається, що батько дитини записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України - за вказівкою матері - [PERSON] Малолітній [PERSON] є інвалідом дитинства, потребує постійного догляду, лікування. Дитина проживає із бабусею [PERSON] в будинку останньої, що знаходиться в [ADDRESS]. З народження дитини про її здоров'я, фізичний та духовний розвиток, належне утримання, медичне обстеження, лікування піклується бабуся, тоді як матір дитини вихованням, та утриманням останнього не займається, не навідується до дитини, не цікавиться її станом здоров'я. Хлопчик знаходиться на повному утриманні бабусі - [PERSON] Крім того, матір дитини - [PERSON] за місцем свого проживання - в м. Шаргород Вінницької області, зарекомендувала себе з негативної сторони, як особа, яка ніде не працює, часто зникає з дому, провокує сварки та конфлікти у родині, під час яких висловлює погрози на адресу рідних. Комісія з питань захисту прав дитини Шаргородської РДА і Орган опіки та піклування Шаргородської РДА вважають за доцільне та в інтересах малолітньої дитини [PERSON] позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно сина, посилаючись на те, що остання свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно сина, розвитком, здоров'ям, умовами проживання хлопчика не цікавиться, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]; передати неповнолітнього [PERSON] Органу опіки та піклування Шаргородської райдержадміністрації для вирішення його подальшого влаштування. В судовому засіданні представник позивача - Органу опіки та піклування Шаргородської РДА Бабій С.В. позовні вимоги підтримала, просила позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], оскільки відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно сина, розвитком, здоров'ям, умовами проживання, здоров'ям дитини не цікавиться, у зв'язку із чим дитина проживає з бабусею - [PERSON], перебуває на повному утриманні останньої, тоді як відповідачка не може забезпечити дитині належні утримання, виховання, лікування, розвиток. Прокурор Дворжецька О.В. в судовому засіданні вважає, що позов Органу опіки та піклування Шаргородської РДА про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але від неї на адресу суду надійшло електронне повідомлення від 10.02.2014 року за вхідним № 623/14 (а.с.27), в якому вона просить розгляд справи проводити без її участі, щодо позбавлення її батьківських прав не заперечує. Заінтересована особа [PERSON] суду пояснила, що її донька [PERSON] часто зникає з дому, інколи з'являється з друзями в нетверезому стані, вчиняє сварки, бійки, що негативно впливає на розвиток дитини, яка дуже хворіє, має фізичні та психічні захворювання і розлади. Відповідачка приблизно півтора року тому поїхала з місця проживання, з'явилася на один день в листопаді 2013 року, вчинила сварку і знову зникла. Інколи [PERSON] телефонує, але тільки з тією метою, щоб вимагати гроші, так як вона не працює, засобів до існування не має. Відповідачка не займається вихованням та утриманням дитини. Дитина - [PERSON] проживає з нею, а не з матір'ю. Вона опікується його життям, здоров'ям, матеріальним утриманням, оскільки відповідачка цьому не приділяє ніякої уваги, займається влаштуванням свого особистого життя. Дитина - [PERSON] є інвалідом дитинства, потребує постійного догляду, лікування, консультацій у лікарів, але відповідачка не бажає цим займатися. Вона змушена здійснювати догляд за онуком та працювати, щоб забезпечити дитині належне утримання та лікування. Її заняття з дитиною дали результати, оскільки хлопчик навчився ходити, проте, він не може говорити, не може сам вживати їжу. Дитина навчилася вимовляти певні слова, але відповідачка влаштувала чергову сварку і онук перестав говорити взагалі і не розмовляє вже протягом чотирьох років. Оскільки матір дитини свідомо нехтує своїми обов'язками щодо виховання, здоров'я, утримання дитини, то вважає, що відповідачку слід позбавити батьківських прав щодо [PERSON], в інтересах останнього. Вирішуючи спір суд встановив, що [PERSON] має малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.3). Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження батько дитини [PERSON], [INFO], записаний відповідно до частини 1 ст. 135 СК України, тобто за вказівкою матері (а.с.7-8). Судом встановлено, що малолітній [PERSON] постійно проживає із своєю бабусею - [PERSON] у [ADDRESS], що підтверджується показаннями представника позивача, третьої особи та свідків, актом обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини від 9.01.2014 року. Дитина - [PERSON], відповідно до медичного висновку за №57 від 29.08.2013 року про дитину-інваліда віком до 16 років, хворіє на вроджений гіпотиреоз важкої форми в стадії медикаментозної субкомпенсації, гіпотиреоїдну енцефалопатію, гіпотиреоїдну полінейропатію, затримку психомоторного розвитку з відсутністю навичок до самообслуговування (а.с.13). Дитина потребує постійного догляду та лікування. Вихованням, розвитком, лікуванням, утримання дитини - [PERSON] займається бабуся [PERSON] Взаємовідносини в сім'ї бабусі [PERSON], де проживає дитина [PERSON], доброзичливі, остання відповідально ставиться до виховання, розвитку, лікування дитини, забезпечує необхідним одягом, харчуванням, медикаментами, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 9.01.2014 року (а.с.9). Судом встановлено, що матір [PERSON] - [PERSON], [INFO], на даний час проживає окремо від дитини більше півтора року. За місцем проживання в м. Шаргород відповідачка характеризується з негативної сторони, як особа, яка ніде не працювала, часто зникала з дому, провокувала у родині конфліктні ситуації, що підтверджено в судовому засіданні показаннями представника органу опіки та піклування Шаргородської РДА, а також третьої особи та свідків, актом обстеження матеріально-побутових умов проживання відповідачки (а.с.9), рішенням Комісії з питань захисту прав дитини Шаргородської РДА (а.с.15). Також, судом встановлено, що відповідачка працездатна, має вищу освіту, може працювати та утримувати свого сина, проте, протягом тривалого часу не проявляє щодо нього батьківської турботи та піклування, свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, що виявилося у тому, що вона проживає окремо від нього, не здійснює належного догляду за ним, не турбується про його фізичний і духовний розвиток, здоров'я та побут, не утримує його. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] не спроможна забезпечити дитині - [PERSON] належне утримання та виховання. Зазначені факти підтверджено в судовому засіданні висновком органу опіки та піклування Шаргородської РДА від 27.01.2014 року та рішенням Комісії з питань захисту прав дитини Шаргородської РДА від 16.01.2014 року (а.с.14, 15-16), відповідно до яких опікунська рада та Комісія з питань захисту прав дитини вважають за доцільне та в інтересах дитини позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини [PERSON], а також, показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Так, свідок [PERSON] суду пояснила, що є головою опікунської ради при виконкомі Шаргородської міської ради. Знає сім'ю [PERSON] з 1977 року, відповідачка виростала на її очах, добре вчилася, закінчила Вінницький торгово-економічний інститут. Проте, потрапила під негативний вплив компаній. Коли відповідачка народила сина [PERSON], то його вихованням, розвитком, утриманням не переймалася, а залишила на бабусю - [PERSON], яка приділяє дитині належну увагу, забезпечує усім необхідним. Свідок [PERSON] суду пояснила, що дитина [PERSON] проживає з бабусею [PERSON], яка самостійно утримує його, опікується його здоров'ям, щоденним побутом, харчуванням. Дитина регулярно отримує необхідні курси лікування. Матір дитини ухилилася від своїх батьківських обов'язків, займається влаштуванням особистого життя, зі своєю сім'єю проживає періодично, коли з'являється вдома, то вчиняє сварки, бійки, кричить на дитину, не бере участі у його утриманні, лікуванні, не доглядає за ним. Всі обов'язки по вихованню, розвитку, лікуванню дитини несе бабуся - [PERSON] На її зауваження змінити свою поведінку та виконувати свої батьківські обов'язки, відповідачка відповідає, що їй такі проблеми з хворою дитиною не потрібні. Вважає, що є підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав щодо [PERSON] і що це буде в інтересах дитини. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою [PERSON], з якою проживає онук [PERSON] Їй достовірно відомо, що [PERSON] самостійно займається доглядом, вихованням, утриманням та лікуванням онука, їздить з ним на лікування у реабілітаційні заклади. Хлопчик доглянутий належним чином, завжди охайний, нагодований. Мати [PERSON] не проявляє до нього батьківської турботи, не цікавиться його вихованням та здоров'ям, влаштовує особисте життя. Маючи матір, дитина позбавлена її піклування, тому вважає, що є підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] і що це буде в інтересах дитини. Свідок [PERSON] суду пояснила, що працює заступником головного лікаря Шаргородської ЦРЛ з економічних питань. Крім того, перебуває у родинних відносинах з сім'єю [PERSON], знає відповідачку з народження. Відповідачка часто залишала місце постійного проживання і зникала на тривалий час у невідомому напрямку. Коли у відповідачки народився син [PERSON], який був тяжко хворий, то відповідачка всі батьківські обов'язки переклала на плечі своєї матері - [PERSON] Дитина з часу свого народження проживає з бабусею, яка створила належні умови для виховання, розвитку, лікування та утримання онука, тоді як матір свідомо від цього ухилилася, влаштовуючи своє власне життя і не знайшовши взаєморозуміння з сім'єю. Хлопчик саме завдяки зусиллям бабусі, яка за фахом лікар-психіатр, навчився самостійно ходити, проте, не має навичок до самообслуговування, не розмовляє. Ці обставини зумовлюють необхідність прикладати багато додаткових зусиль для його лікування та реабілітації, проте, матір дитини від виконання батьківських обов'язків свідомо самоухилилася. Вважає, що позбавлення відповідачки батьківських прав буде в інтересах дитини. Відтак, судом встановлено факт свідомого ухилення матері неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] від виконання своїх обов'язків, свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками, оскільки вона не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не цікавиться її утриманням, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не проживає та не спілкується з сином, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, умов проживання, побуту, не в змозі створити дитині належний рівень проживання, побуту, фізичного та духовного розвитку. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України. Так, відповідно до ст.ст.51-52 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки батьків…, які відповідають за неї за законом… Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини). Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці Конвенції забезпечують дитині, здатній сформулювати свої власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства (ст.12 Конвенції про права дитини). Згідно із вимогами ст. 150 СК України, батьки зобов'язані займатися вихованням дитини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (ст.164 СК України). Статтею 180 СК України, передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №3 від 30.03.2007 року (з наступними змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст.165 СК України). Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (ст.171 СК України). Оскільки неповнолітній [PERSON] внаслідок своєї хвороби не може висловити свою думку з приводу вирішення питання про позбавлення відповідачки батьківських прав, то його опитування в судовому засіданні є неможливим. Згідно із ч.ч.4,5 ст.167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому із батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Оскільки право малолітнього [PERSON] на належне утримання і виховання, турботу про здоров'я, фізичний та духовний розвиток з боку його матері [PERSON] порушене, то воно підлягає судовому захисту. Так як в судовому засіданні встановлено, що малолітній [PERSON] не може бути переданий другому із батьків, який в актовому записі про народження записаний зі слів матері, згідно з вимогами ст.135 СК України, а також, враховуючи відсутність заяви бабусі хлопчика про передачу дитини їй під оіку, то суд вважає, що його слід передати на опікування органу опіки та піклування Шаргородської РДА для вирішення питання про те, до якого конкретного дитячого закладу слід передати дитину чи кому під опіку слід віддати дитину. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved