Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

31.05.2019 [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на свою користь три відсотки річних у розмірі 448138,36грн. та судові витрати у справі. 19.06.2020 суддею Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Л.М. було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження. 26.09.2020 розпорядженням керівника апарату Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 342 від 26.09.2020 року призначено повторний автоматизований розподіл справи, оскільки у головуючого судді Кошель Л.М. закінчилися повноваження, в зв`язку з відставкою судді, тому 28.09.2020 року, відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи та 29.09.2020 року справу передано судді Бондаренко О.В. до провадження. 30.09.2020 справу прийнято до провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 04.02.2021 року судом зупинено провадження у справі на підставі п. 15.12 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України , 30.06.2021 судом поновлено провадження у справі. 15.09.2021 рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області задоволено частково позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , про стягнення трьох відсотків річних, та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] три відсотки річних у розмірі 158385,40 грн. та судовий збір у розмірі 1732,44 грн..У задоволенні решти вимог відмовлено. 20.09.2021 року представник позивача, адвокат Батура Павло Олександрович, подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат мотивуючи тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.09.2021 року у справі №357/6015/19, позов задоволено частково. В зв`язку з розглядом даної справи позивач понесла витрати на професійну правничу допомогу на загальну суму 15000,00 грн. Розмір витрат на професійну правничу допомогу визначені умовами договору №65/ЦС від 29.05.2019 року, додатком №1 до нього від 29.05.2019 року, детальний їх опис визначений розрахунками витрат на правничу допомогу від 12.11.2020 року, 16.09.2021 року; факт їх надання позивачу підтверджується актами про надання правничої допомоги від 12.11.2020 року, 16.09.2021 року; оплата - платіжними документами від 16.11.2020 року, 17.09.2021 року. З розрахунків витрат на правничу допомогу від 12.11.2020 року, 16.09.2021 року вбачається, що на: вивчення та аналіз документів, пов`язаних зі стягненням 3% (трьох відсотків) річних за прострочення повернення грошових коштів за договорами позики від 19.06.2012 року та від 04.04.2014 року, укладених між [PERSON] та [PERSON] ; вивчення чинного законодавства та судової практики щодо існуючого спору, обрання тактики та стратегії захисту прав Клієнта; підготовку та складання позовної заяви до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області про стягнення інфляційних втрат за неповернення грошових коштів за договорами позики від 19.06.2012 та від 04.04.2014, укладених між [PERSON] та [PERSON] було витрачено 4 год. на загальну суму - 4000,00 грн. (1000,00 гри. за годину); підготовку та подачу клопотання про долучення до матеріалів справи №357/6015/19 додаткових доказів було витрачено 1 год. на загальну суму - 1000,00 грн.; підготовку та подачу заяви про забезпечення позову у справі №357/6015/19 було витрачено 3 год. на загальну суму - 3000,00 грн. (1000,00 грн. за годину); підготовку письмових пояснень у справі №357/6015/19 було витрачено 2 год. на загальну суму - 2000,00 грн. (1000,00 грн. за годину); підготовку відзиву на апеляційну скаргу, подану на ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову від 11.01.2021 у справі №357/6015/19 було витрачено 2 год. на загальну суму - 2000,00 грн. (1000,00 грн. за годину); участь адвоката у 2 судових засіданнях Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі №357/6015/19 на загальну суму 3000,00 грн. (по 1500,00 грн. за один судодень згідно п.3 додатку №1 до договору №65/ЦС від 29.05.2019). Таким чином, витрати Позивача на професійну правничу допомогу у справі №357/6015/19 склали 15000,00 грн.. Виходячи з вищевикладеного, витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн. у справі №357/6015/19 є співмірними з складністю справи та виконаних адвокатським об`єднанням робіт (наданих послуг); часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг); ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Враховуючи те, що справа №357/6015/19 розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження, тобто без проведення судових дебатів, згідно ч. 8 ст.279 ЦПК України, представником позивача у судовому засіданні 15.09.2021 року при наданні пояснень по суті спору була зроблена відповідна заява щодо понесення позивачем витрат на правничу допомогу, докази понесення яких подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Крім того, на виконання п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України, в позовній заяві позивач також зазначала, що орієнтовно очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00грн. Тому, просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн. 30.09.2021 відповідач [PERSON] подала до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, обґрунтовуючи тим, що вона заперечує щодо задоволення заяви представника позивача з наступних підстав. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.09.2021 року у справі №357/6015/19, позов задоволено частково та 20.09.2021 представник позивача, адвокат БатураП.О. подав заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Між тим, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених витрат, понесених у зв`язку із наданням такої допомоги.Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження). Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності. Згідно ч.3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1)чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для «конкретної справи» (п. 4.16. постанови Верховного Суду від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19).У постанові Верховного Суду від ЗО. 11.2020 у справі № 922/2869/19 зазначено, що «суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони». Тому, дослідивши зміст наданих доказів в підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, враховуючи, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.09.2021 року у справі №357/6015/19, позов задоволено частково, просила зменшити судові витрати на професійну правову допомогу, що заявлені позивачем до стягнення. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, 29.09.2021 представник позивача, адвокат Батура П.О. подав до суду заяву, в якій просив розгляд заяви проводити у відсутності позивача та її представника, 30.09.2021 відповідач [PERSON] у клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги просила заяву розглядати у її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали додані до заяви, дійшов до наступних висновків. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Встановлено, що позивач відповідно до положень ст. 134 ЦПК України надала попередній розрахунок судових витрат, який міститься у позовній заяві (а.с. 2-4). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу. Судом встановлено, що заява про ухвалення додаткового рішення подана протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду та представник позивача - адвокат Батура П.О. зробив відповідну заяву у судовому засіданні - 15.09.2021 про те, що докази щодо понесених відповідачем судових витрат будуть надані до суду у передбачений термін. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За змістом ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. У п 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року, справа № 1-23/2009, щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки:1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;6) Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Тобто, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18. Згідно ч.4 ст. 263 ЦПУ України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Представник позивача, на підтвердження стягнення судових витрат надав: копію договору про надання правової допомоги №65/ЦС від 29.05.2019, копію додатку № 1 до Договору про надання правової допомоги №65/ЦС від 29.05.2019, розрахунок витрат на правову допомогу від 12.11.2020, копію акта про надання правничої допомоги від 12.11.2020, розрахунок витрат на правову допомогу від 16.09.2021, копію акта про надання правничої допомоги від 16.09.2021, копії квитанцій від 16.11.2020 року та 17.09.2021 року на суму 15 000,00 грн., що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до п. 8 договору про надання правової допомоги №65/ЦС від 29.05.2019, розмір та порядок оплати гонорару встановлюється в додатку 1 до даного договору, яким і визначається вартість послуг адвоката за одну годину. З розрахунків витрат на правничу допомогу від 12.11.2020 та 16.09.2021 вбачається, що на: вивчення та аналіз документів, пов`язаних зі стягненням 3% (трьох відсотків) річних за прострочення повернення грошових коштів за договорами позики від 19.06.2012 та від 04.04.2014, укладених між [PERSON] та [PERSON] ; вивчення чинного законодавства та судової практики щодо існуючого спору, обрання тактики та стратегії захисту прав Клієнта; підготовку та складання позовної заяви до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області про стягнення інфляційних втрат за неповернення грошових коштів за договорами позики від 19.06.2012 та від 04.04.2014, укладених між [PERSON] та [PERSON] було витрачено 4 год. на загальну суму - 4000,00 грн. (1000,00 грн. за годину); підготовку та подачу клопотання про долучення до матеріалів справи №357/6015/19 додаткових доказів було витрачено 1 год. на загальну суму - 1000,00 грн.; підготовку та подачу заяви про забезпечення позову у справі №357/6015/19 було витрачено 3 год. на загальну суму - 3000,00 грн. (1000,00 грн. за годину); підготовку письмових пояснень у справі №357/6015/19 було витрачено 2 год. на загальну суму - 2000,00 грн. (1000,00 грн. за годину); підготовку відзиву на апеляційну скаргу, подану на ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову від 11.01.2021 у справі №357/6015/19 було витрачено 2 год. на загальну суму - 2000,00 грн. (1000,00 грн. за годину); участь адвоката у 2 судових засіданнях Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі №357/6015/19 на загальну суму 3000,00 грн. (по 1500,00 грн. за один судодень згідно п.3 додатку №1 до договору №65/ЦС від 29.05.2019). Таким чином, загальна сума витрат позивача на професійну правничу допомогу у справі №357/6015/19 складає 15000,00 грн. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем [PERSON] було здійснено фактичні витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн., що підтверджується квитанціями від 16.11.2020 та від 17.09.2021 на суму 15 000,00 грн., платник [PERSON] , отримувач АО «Компаньйон та партнери», призначення платежу: плата за надання правової допомоги згідно договору про правову допомогу №65/ЦС від 29.05.2019. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання. Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19. Крім того, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду, від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Так, від відповідача в порядку ч. 5 ст. 137 ЦПК України (у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами), надійшла заява про необґрунтованість витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, відповідач належних та допустимих доказів на підтвердження неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу, до заперечень не надала. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, враховуючи вищевикладене, суд при вирішенні питання про розподіл судових витрат враховує, що позов задоволено частково, вказані витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір обґрунтований, приймає до уваги конкретні обставини справи, принципи співмірності та розумності судових витрат та виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, приходить до висновку, про ухвалення додаткового рішення, тому стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 5301,45 грн..

Outcome: partial