Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

29 грудня 2020 року позивач звернувся до Личаківського районного суду м. Львова з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] 4500 гривень заборгованості та судових витрат. Позов мотивує тим, що 1 березня 2019 року між сторонами було укладено договір № 16/2 про надання послуг з паркування транспортних засобів, а саме: транспортного засобу «Dacia Logan» р.н. [NUMBER] . За умовами пункту 3 договору, відповідач зобов`язується попередньо сплачувати вартість послуги з паркування у розмірі 600 гривень за наступних 30 календарних днів на рахунок університету. Позивач виконав свої зобов`язання згідно з договором, надавши послугу паркування, а відповідач нею скористався, проте взятих на себе згідно умов п. 3 договору, а саме - не сплатив повністю кошти у розмірі 4500 гривень за період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2019 року. За випискою до відомості з дебету рахунку 21/2111/7/87, [PERSON] мав сплатити 10820 гривень. За випискою до журналу-ордеру з кредита рахунку 21/2111/7/87, відповідачем сплачено лише 6320 гривень. В обґрунтування позовних вимог посилається на додані до позовної заяви письмові докази, які підтверджують право вимоги до відповідача та розмір заборгованості останнього. Як на підставу задоволення вимог вказує на положення ст.ст. 526, 626, 610, 611, 638 ЦК України. Позов надійшов на адресу суду 30 грудня 2020 року. Ухвалою суду від 2 лютого 2021 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справи неодноразово відкладався у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення сторін у справі про час і місце проведення судового розгляду, а також у зв`язку з неявкою сторін у справі в судові засідання. Представник позивача Кравець В.Ю., який діяв на підставі довіреності від 15 лютого 2021 року № 158-19, в судове засідання не з`явився, подав клопотання відповідно до якого позов підтримує в повному обсязі, розгляд справи просить проводи у відсутності представника позивача та у випадку повторної неявки відповідача в судове засідання відносно ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судові засідання 16 червня 2021 року, 19 серпня 2021 року та 27 вересня 2021 року не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце їх проведення, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов або клопотання про відкладення розгляду справи не подав. За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності сторін у справі та ухвалити рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи. Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 1 березня 2019 року між сторонами укладено договір № 16/2 про надання послуг з паркування транспортного засобу, а саме: транспортного засобу «Dacia Logan» р.н. [NUMBER] . За умовами пункту 3 договору, відповідач зобов`язується попередньо сплачувати послуги за наступний місяць до першого числа даного місяця у розмірі 600 гривень за 30 календарних днів на рахунок університету. Як вбачається із долучених до позовної заяви виписки до відомості з дебета рахунку 21/2111/7/87 та виписки до журналу-ордеру з кредита рахунку 21/2111/7/87, позивачем нараховано відповідачу 10820 гривень вартість послуги з паркування за період 1 січня 2018 року по 31 грудня 2019 року, з яких відповідачем сплачено лише 6320 гривень, що свідчить про існування заборгованості у розмірі 4500 гривень. З акту від 1 грудня 2020 року про користування автостоянкою університету вбачається, що позивач надав відповідачу послуги з паркування та останній користувався парко місцем на стоянці університету на вул. Тершаківців для паркування транспортного засобу «Dacia Logan» р.н. [NUMBER] з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2019 року. Отже, позивачем було надано належним чином послуги відповідачу за договором про надання послуг з паркування транспортного засобу, дані обставини стороною відповідача жодним чином не спростовано. В той же час, відповідач належним чином свої обов`язки щодо оплати послуги за даним договором не виконала в повному обсязі, що призвело до утворення заборгованості у розмірі 4500 гривень. Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з положеннями ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Суд бере до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості як належний доказ у справі, оскільки будь-яких доказів на спростування такого відповідачем не надано. З огляду на те, що відповідач не виконав взятих за договором зобов`язань, суд приходить до висновку, що заборгованість за договором № 16/2 про надання послуг з паркування транспортного засобу від 1 березня 2019 року в розмірі 4500 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. При цьому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 2102 гривні судового збору.

Outcome: approved