Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

29 березня 2020 року представник позивача за довіреністю Гусєв П.В. звернувся до Деснянського районного суду міста Києва із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 21 лютого 2018 року о 16 годині 30 хвилин у місті Києві сталася ДТП за участю автомобілів «ВАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та «Renault», реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою Подільського районного суду м. Києва від 27 квітня 2018 року у справі № 758/2896/18 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Потерпіла особа подала заяву про відшкодування шкоди. Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 18227,03 грн. На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому просить стягнути із відповідача на користь позивача завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 18227,03 грн та сплачений судовий збір в розмірі 2270,00 грн. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 12 травня 2020 року позов передано за підсудністю до Згурівського районного суду київської області. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 01 липня 2021 року цивільну справу № 754/4887/21 прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 17 вересня 2021 року у зв`язку зі звільненням [PERSON] з посади судді Згурівського районного суду Київської області від у відставку, суддя Хижний Р.В. прийняв справу до свого провадження. У судове засідання сторони повторно не з`явилися про дату, час і місце його проведення були належним чином повідомлені (відповідач - за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку та шляхом розміщення повідомлення на офіційній вебсторінці суду на вебпорталі Судової влади України), про причини неявки суду не повідомив, своїх заперечень та відзиву на позов не подав. Представник позивача направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Положеннями ст. 280 ЦПК України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзиву до суду не подав та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не проводилось. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що постановою Подільського районного суду міста Києва від 27 квітня 2018 року у справі № 758/2896/18, яка набрала законної сили 14 травня 2018 року, встановлено, що [PERSON] , який керував автомобілем «ВАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] , є винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 21 лютого 2018 року о 16 годині 30 хвилин по вулиці Сирецька, буд. 18 в місті Києві, внаслідок якої автомобіль «Рено», реєстраційний номер [NUMBER] , отримав механічні пошкодження (а.с.5 - копія постанови). Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) вказано, що «преюдиціальність обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акту». Власником автомобіля «Renault» є [PERSON] (а.с.9 - копія свідоцтва). 26 лютого 2018 року водій автомобіля [PERSON] повідомив позивача про ДТП (а.с.6-7 - копія повідомлення). Станом на час ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП [PERSON] на момент вчинення ДТП забезпечена не була (а.с.11 - інформація щодо перевірки чинності поліса внутрішнього ОСЦПВВТЗ), тому [PERSON] звернулася до МТСБУ із заявою від 15 травня 2018 року про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок цієї ДТП (а.с.25 - копія заяви). Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхувальник [PERSON] застрахував транспортний засіб «Renault megane», реєстраційний номер [NUMBER] , у Приватному акціонерному товаристві «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп» строком на один рік з 21 жовтня 2017 року до 20 жовтня 2018 року включно (а.с.10 - копія Поліса ). Відповідно до звіту від 5 березня 2018 року № 1162, складеного оцінювачем, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault megane», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 28678,49 грн (а.с.12-17, 18, 20-23, 27 - копії звіту, протоколу огляду транспортного засобу, фототаблиці, довідки про розмір відшкодування з фонду захисту потерпілих). Згідно з платіжним дорученням від 22 травня 2018 року МТСБУ здійснило виплату [PERSON] у розмірі 17407,03 грн. Крім того, МТСБУ на підставі рахунку № 37 від 5 березня 2018 року оплатило 30 березня 2018 року послуги аварійного комісара у розмірі 820,00 грн (а.с.28, 29, 30, 32, 33 - копії наказу, рахунку, акта виконаних робіт та платіжних доручень). Позивач при пред`явленні позову сплатив судовий збір в розмірі 2270,00 грн (а.с.4 - платіжне доручення). Відповідач Погосян Грігор значиться зареєстрованим по [ADDRESS] (а.с.38 - адресна довідка). Згідно з п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 цього Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою осо\-бою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконан\-ням (стаття 599 ЦК України). До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у справі № 200/13392/13-ц, постанова від 10.01.2019. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Статтею 993 ЦК України передбачено, що перехід до страховика прав страхувальника щодо особи, відповідальної за завдані збитки, а саме до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок доказування та подання доказів, встановлений ст. 81 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю, оскільки в судовому засіданні доведено, що відповідач є винуватцем дорожньо-транспортної пригоди та що його неправомірними діями завдано майнову шкоду майну, за яке позивач в порядку регресу сплатив страхове відшкодування потерпілій особі та оплатив послуги аварійного комісара. На день скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню із відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved