Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

31.05.2019 року позивачка звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, у якій просить суд стягнути аліменти на утримання сина, який продовжує навчання, посилаючись на те, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, тому позивачка звернулася до суду із відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Медведському М.Д. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.07.2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження. Представником відповідача [PERSON] - [PERSON] на адресу суду направлено відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу сину, в зв`язку тим, що на утриманні відповідача знаходяться маленька донька від іншого шлюбу- [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження, яка хвора і потребує щомісячного коштовного лікування. Дитина перебуває на диспансерному обліку у лікаря-гастроентеролога з діагнозом: «Харчова непереносимість білка коров`ячого молока, глютену, лактози», що підтверджується довідкою від 26.07.2019 року № 1227. В зв`язку із захворюванням доньки, відповідач два рази на місяць замовляє дитині спеціальне харчування, бо перебуває на безглютеновій дієті, що підтверджується замовленням покупця № 3595 від 12 квітня 2019 року на суму 1142,05 грн. та замовленням покупця № 6988 від 23 липня 2019 року на суму 902,93 грн. Окрім того, в 2016 доньці відповідача був виставлений діагноз - «Остаточні прояви невропатії лицевого нерва ліворуч. Гіпердінамічний сіндром, нейрогенний сечовий міхур», що підтверджується довідкою із медичного закладу «Добробут тому, в період з 2016 року по 2019 рік дитина додатково перебуває наглядом лікарів і отримувала коштовне лікування та проходила лікувального масажу, що також підтверджується відповідними випискам медичного закладу «Добробут». Кожна консультація невролога або іі спеціаліста коштує відповідачу від 500 до 550 грн., що підтверджується відповідними квитанціями з клініки. Донька відповідача зростає, потребує посиленого та спеціального харчування (бо дитина перебуває на безглютеновій дієті), навчається потреби постійно збільшуються і відповідач, як батько, зобов`язаний забезпечити дитині мінімальний прожитковий мінімум до досягнення дитиною 18 років, бо це є обов`язок відповідача за СК України. Разом з цим, донька відповідача додатково займається в музичній школі і відповідач сплачує на її навчання щомісяця 400 гривень, що також підтверджується відповідними квитанціями. А тому, позиція позивачки в позові про те, що повнолітній син потребує значно більших витрат ніж неповнолітня дочка відповідача є незрозумілою і не відповідає дійсним обставинам справи. На даний час витрати на неповнолітню дитину, яка перебуває під суворим наглядом лікарів, під постійною лікувальною дієтою (безглютеновою), потребує значних витрат від відповідача і забезпечити доньку має відповідач, бо остання не повнолітня. Утримання повнолітнього сина це право відповідача, а не обов`язок. Відповідач виконав обов`язок перед сином і в рахунок аліментів передав йому частку власності, а саме 1/2 частки квартири, яка йому належала. Більш того, не дивлячись на те, що відповідач передав сину частку квартири у власність в рахунок аліментів, він все одно допомагав сину і по можливості сплачував йому додаткові кошти, які останній мав використати саме на навчання. А тому, турбуючись про навчання сина, в період з 2017 року по 2018 рік відповідач передав сину 22500 грн. В подальшому, в 2019 році відповідач передав сину 9100 грн. Таким чином, відповідач відчуваючи свій обов`язок перед сином, добровільно надав на навчання дитині 31600 грн., що підтверджується відповідними квитанціями. Твердження позивача в позові, що вона самостійно оплатила за навчання сина в 2018 та 2019 році є неправдою. Відповідач був впевнений в тому, що ці гроші син та його мати- позивач по справі використають для навчання сина, який вже на той час навчався. Проте, сталося інакше. Позивач гроші використала, напевно на інші потреби, а на даний час вимагає, щоб відповідач, маючи неповнолітню хвору дитину, хвору дружину та хворого батька, продовжив утримувати сина на період навчання. На утриманні відповідача перебуває хвора дружина- [PERSON] Факт перебування у шлюбі з [PERSON] підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 04 вересня 2009 року. Дружина відповідача з 2000 року перебуває на «Д» обліку з приводу аутоімунного тиреоідиту, багато вузлового зобу та потребує отримання щоденної постійної замісної гормональної терапії. В 2019 році, а саме 14.06.2019 року дружині відповідача була проведена операція- тіреоїдектомія (повне видалення щитовидної залози), що підтверджується випискою із історії хвороби № 2718 та довідкою від 24.07.2019 року № 104. На даний час, дружина відповідача перебуває під наглядом лікарів та готує документи для встановлення відповідної групи інвалідності, а тому перебуває на утриманні відповідача. На утриманні відповідача також перебуває хворий батько- пенсіонер- [PERSON] . Факт того, що [PERSON] є рідним батьком відповідача підтверджується свідоцтвом про народження, відповідача. Пенсійним посвідченням [PERSON] підтверджується, і є пенсіонером за віком. В 2014 році батько відповідача переніс інсульт (ГПМК). З цього часу батько відповідача, має виражені когнітивні розлади, а тому потребує постійного догляду та лікування. Довідкою № 4214 від 25.07.2019 підтверджується, що батьку відповідача був виставлений «Церебросклероз наслідки ГПМК 2014 р., лівобічний парез. ДЄП виражені когнітивні розлади.» В даному випадку, на відповідача, як на сина, покладений обов`язок доглядати хворого батька та утримувати його у старості, бо він самостійно себе не обслуговує, не пересувається без сторонньої допомоги. Внаслідок паралізації, батько відповідача прикутий до ліжка і відповідач сплачує кошти доглядальниці, яка чергує біля нього вночі. Окрім того, для підтримки життєдіяльності батька відповідач йому продукти харчування та ліки, що також є коштовним для нього іншого шляху немає, бо відповідач відчуває обов`язок перед б доглядати його у старості та непрацездатності. Здоров`я відповідача на даний момент є також поганим, а тому йому самому для підтримки його життєдіяльності необхідні ліки, консультація періодичні контрольні обстеження. Стан здоров`я відповідача не дозволяє йому працювати на додаткових роботах та отримувати додатковий дохід, щоб утримувати повнолітнього сина. В даному випадку, якщо сину відповідача не вистачає грошей на бажання, одяг та спеціальну форму для футболу, то він має можливість заробляти та працювати, перейшовши на іншу форму навчання. - вимагати гроші з відповідача, яких він на даний час не має, бо на утриманні перебувають інші члени його родини і тим паче, що відповідач вже допоміг сину, добровільно передавши йому гроші. З позовної заяви вбачається, що сам повнолітній син відповідача має гарний стан здоров`я, бо займається професійно футболом, що дозволяє йому працювати у вільний від навчання час та отримувати заробітну плату, щоб забезпечити себе на період навчання. Відповідач, є звичайним лікарем і надає консультаційні послуги. Так, за договором про надання консультаційних послуг в період з 08.01.2019 року по 26.03.2019 року його заробіток склав 31500 грн., тобто 10500 грн. в місяць, що підтверджується договором про надання консультаційних послуг та актом № 1 здачі-приймання консультаційних послуг. Зазначений щомісячний дохід відповідача не великий, а тому вважати його забезпеченою людиною, яка має можливість утримувати повнолітнього сина, який може вже самостійно себе утримувати, не можна. Інша частина вимог стосується стягнення з відповідача судових витрат, як витрат на правничу допомогу, в сумі 6000 грн. На підставі викладеного вважає, що заявлена сума в грн. є занадто великою, через не відповідність виконаних робіт затраченим часом адвоката на справу, а тому, вважаю, що суд має в задоволенні цієї частини вимог.В задоволенні позову про стягнення аліментів на дитину, продовжує навчання відмовити в повному обсязі. 16 серпня 2019 року через канцелярію суду від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, яка обґрунтована тим, що вона не заперечує, що суд повинен врахувати наявність у відповідача неповнолітньої доньки. Однак вказувати, що утримання повнолітнього сина студента це право, а не обов`язок батька , а також пропонувати сину перейти на заочну форму навчання і влаштуватися на роботу, то це по меншій мірі не коректно та й спростовується положенням ст. 199 СК України, де зазначено про обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина, доньку до 23 річного віку у разі продовження навчання. Другою обставиною для застосування вказаної статі є встановлення можливості надання матеріальної допомоги. Зазначає, що відповідач не є інвалідом, має лікарську спеціальність та місце роботи, займається підприємницькою діяльність, розмір якої може встановити судовий виконавець. Надані відповідачем медичні документи свідчать про наявність у нього деяких захворювань, що в 45 років є у кожної людини. Ніяких підтверджуючих документів про витрати на його лікування відповідач не надав. Відповідач не довів, що на його утриманні перебуває хвора дружина, не надав підтверджуючі документи про це. З наведеної виписки з історії хвороби вбачається, що його дружина, [PERSON] , працює із ІСЗЗІ КПІ, ім. Ігоря Сікорського,м. Київ. На період лікування їй оплачується лікарняний. Обставини, викладені відповідачем щодо батька, [PERSON] , якому виконалося 80 років, не підтверджуються ніякими доказами щодо витрат на його утримання , розміру та інше. Крім того відповідач не вказав, що має старшу сестру, яка фактично піклується про батька. Відповідач зазначає, що він виконав свій обов`язок перед сином і в рахунок аліментів передав 1/2 частку однокімнатної квартири. Однак вказана частка була передана в рахунок великої заборгованості по аліментам на неповнолітнього і сина станом на травень 2017 року ( п.2 Договору). А також відповідач знає, що ця частка була номінальною, бо вказана квартира була придбана за кошти її батьків, але неналежно оформлена. З червня 2017 року відповідач продовжував сплачувати добровільно аліменти на неповнолітнього сина по 1 000 грн. щомісячно, що нижче прожиткового мінімуму на дитину. Таким чином, їх син [PERSON] продовжує навчатися у Державному вищому навчальному закладу « Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана», у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. З приводу витрат на правову допомогу зазначає, що вона не є юристом по професії, тому написати позовну заяву, складати процесуальні документи і вести справу вона не можу, тому і скористалась послугами адвоката, які не є безкоштовними. Тому на підставі вищевказаного просила суд позовні вимоги задовольнити та стягнути на користь позивача на утримання сина, який продовжує навчання аліменти у розмірі 1/ 4 частини з усіх видів заробітку доходу, до закінчення навчання. У серпні 2019 року представником відповідача [PERSON] подано письмові заперечення на відповідь на віз вив, відповідно до яких зазначає, що відповідач не зможе надавати матеріальну допомогу на утримання сина, який продовжує навчання, оскільки не має матеріальної змоги, тому що є звичайним лікарем і його заробіток у місяць становить 10500 грн. Також зазначила, що позивачка [PERSON] могла самостійно здати позовну заяву до суду і не нести витрат на правову допомогу адвоката, тому просила у задоволенні позову відмовити. Представник позивача у судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання з`явилася, позов не визнала, просила відмовити у повному обсязі. Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти у розмірі 1/ 4 частини з усіх видів заробітку (доходу), до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки №29790 від 15.05.2019 [PERSON] дійсно є студентом 1 курсу денної форми навчання факультету Міжнародної економіки і менеджменту, ДВНЗ «Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана», з терміном навчання до 30.06.2022 року. Позивач посилається на те, що відповідач не надає допомоги на утримання доньки, яка продовжує навчання, хоча має змогу це робити. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У відповідності до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням того, що відповідач в добровільному порядку не надає допомоги на утримання своєї повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, хоча повинен і може це робити, а [PERSON] потребує такої допомоги, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання спільного сина, який продовжує навчання, є правомірними. Враховуючи наведене, суд вважає, що виходячи з того, що син сторін проживає разом із позивачем, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останнього полягає не тільки у її матеріальному забезпеченні, а ще й у вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат, а також беручи до уваги перебування на утриманні відповідача малолітньої дитини та дружини, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 31.05.2019 і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2022 року. Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 141 ЦПК України. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Позивачем до заяви надано договір про надання правової допомоги від 30.05.2019 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] та квитанцію прибуткового касового ордеру від 30.05.2019 року, та розрахунок витрат на професійну правничу допомогу на суму 6000,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. Частиною 3 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову на відповідача, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на правову допому у розмірі 6000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial