Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

8 квітня 2021 року [PERSON] звернувся до суду із вказаною заявою про встановлення факту помилкового запису в офіційних документах та належності вказаних документів, одній особі. Вимоги заяви обґрунтовувались тим, що при перекладі його прізвища в паспорті громадянина України [NUMBER] , виданого Печерським РУ ГУ МВС України в місті Києві 23.10.1998, допущено помилку-з літери «ы» на «и», а саме - правильне прізвище - « [PERSON] », а при перекладі в паспорті вказано - « [PERSON] ». Також, під час видачі диплому про вищу освіту, в перекладі анкетних даних по-батькові, пропущено літеру «в», тобто правильно - « [PERSON] », а зазначено « [PERSON] ». Позивач посилається на те, що він має право на пенсію за віком і при зверненні до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, під час призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не зараховано до загального стажу період навчання згідно диплому, оскільки дані вказані в дипломі не відповідають даним вказаним в паспорті громадянина України. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до наступного висновку. У свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 09.03.1961р., зазначено « [PERSON] ». У свідоцтві про укладення шлюбу [NUMBER] від 29.07.1983 р., зазначено - « [PERSON] ». При видачі диплому про вищу освіту заявнику [PERSON] була допущена помилка в по-батькові - пропущенно літеру «в», тобто правильно - « [PERSON] », а зазначено « [PERSON] », в той же час у 1998 році була допущена помилка в перекладі його прізвища з української на російську мову. Дані записи зроблено внаслідок вільного перекладу прізвища « [PERSON] » в паспорті вказано - « [PERSON] » і є перепоною для оформлення пенсії. У зв`язку із розбіжностями у документах заявник вимушений звернутися до суду для захисту цивільного права, шляхом встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до Постанови Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до частини першої, другої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб. Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти до висновку про те, що не можуть розглядатися в порядку окремого провадження заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, якщо чинним законодавством передбачений інший порядок його встановлення. Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту помилкового запису в офіційних документах та належності вказаних документів, одній особі, [PERSON] посилалася на те, що встановлення такого факту необхідно для зарахування трудового стажу та отримання пенсії. В судовому засіданні на підставі письмових доказів, наявних у матеріалах справи встановлено, що [PERSON] , паспорт: [NUMBER] , виданий 23.10.1998 р. Печерським РУ ГУ МВС України в м. Києві, належать вказаній у заяві документи: диплом [NUMBER] , виданий в м. Києві 23.02.1984 р. [NUMBER], трудова книжка [NUMBER] , видана Київським механічним заводом 23.04.1984 р., свідоцтво про народження [NUMBER] , видане Богандинською селищною радою Тюменської області СРС 09.03.1961 р. №21, свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER] від 29.07.1983 р. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що існують підстави, передбачені законом, для задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved