Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

3 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В заяві зазначає, що шлюб з відповідачем, [PERSON], було зареєстровано 21 жовтня 2006 року, від шлюбу 20 січня 2007 року народилася донька [PERSON]. 24 листопада 2014 року Радехівським районним судом Львівської області шлюб з [PERSON] було розірвано. З листопада 2014 року відповідач ухиляється від матеріального утримання доньки, не цікавиться її навчанням та здоровям, дитина знаходиться виключно на утриманні позивача. Сталого заробітку відповідач не має, оскільки їздить на заробітки за межі України, а тому, аліменти на утримання дитини, необхідно стягувати у твердій грошовій сумі, оскільки вона не має змоги сама утримувати доньку. Просить постановити рішення, яким стягувати з [PERSON], [INFO], жителя [INFO] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі 1500 гривень на дитину щомісячно починаючи з дня подачі заяви і до її повноліття. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та пояснила, що відповідач не забезпечує дитину, просила постановити рішення про задоволення позовних вимог. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково, погоджується сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1200 гривень. Вислухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги, необхідно задовольнити частково із наступних міркувань. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд встановив, що 24 листопада 2014 року Радехівським районним судом Львівської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.6). Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-СГ № 083949 (а.с.5.). Відповідно до довідки видана комунальним підприємством «Радехівське міське водоканалізаційне господарство» від 11.07.2016 року №2543 [PERSON], зареєстрована і проживає в [INFO] з своєю дочкою, батьками, братами та колишнім чоловіком (а.с.7). Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, обовязок надавати утримання неповнолітньої дитини, тобто дитини, яка не досягла 18 років, покладається на батьків. Виходячи з норм вказаної статті, приймаючи до уваги, що неповнолітня дитина позивача проживає разом із останньою та перебуває на повному її матеріальному утриманні і домовленості між нею та відповідачем про способи виконання обовязку утримувати дитину не досягнуто, суд вважає вимоги позивача про стягнення із відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини є правомірними. Згідно із ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги, тому з нього необхідно стягувати аліменти в примусовому порядку. Визначаючи розмір аліментів, судом враховано те, що дитина потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працездатними та може таку надати. У звязку з тим, що відповідач є працездатного віку, тому суд прийшов до висновку, що стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1200 гривень щомісячно (з проведенням індексації, відповідно до закону), буде відповідати інтересам дитини обставинам справи і вимогам закону. Враховуючи вищенаведене, вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів; обовязок обох батьків утримувати дитину до досягнення повноліття; суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, а відтак підлягають до часткового задоволення. У відповідності до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При наявності у позивача доказів про одержання відповідачем доходів у більшому розмірі, а також документального підтвердження додаткових витрат на особливі потреби дітей, вона не позбавлена у майбутньому заявити вимогу про збільшення розміру аліментів. У відповідності із вимогами с т.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати стягнути із відповідача.

Outcome: partial