Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

31.01.2019 року позивач [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Білоцерківської міської ради Київської області про позбавлення батьківських прав, посилаючись на наступні обставини. З 2008 року між нею та відповідачем [PERSON] почалися незареєстровані в законному порядку шлюбні відносини і від спільного життя [INFO] року у них народилась донька - [PERSON] . В свідоцтві про народження дитини батьком зазначений саме відповідач. Життя у неї з відповідачем не склалося і з моменту народження дочки, тобто з 2010 року вона виховує дитину сама. Відповідач знехтував подружнім життям та особистим вихованням дитини та самоусунувся від виховання малолітньої дитини. Залишившись самотньою, вона сама виховує і матеріально забезпечує доньку, не отримуючи допомоги у вихованні дитини з боку відповідача З моменту народження [PERSON] , остання не відчула батьківського тепла, ніжності й турботи, була позбавлена відчуття повноцінної родини. З 2010 року по момент подачі позовної заяви, відповідач не приймав участь у житті дитини. Всі викладені обставини справи відповідач не заперечує та добровільно відмовляється від своїх батьківських прав на дитину, що підтверджується заявою останнього. Згідно характеристики на дитину [PERSON] - дівчина виховується в неповній сім`ї, батько [PERSON] участі у вихованні та матеріальному забезпеченні не приймає. 16 грудня 2015 року виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради було розглянуто її заяву про можливість позбавлення батьківських прав відповідача та вирішено про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] року. Рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 15 листопада 2018 року було розглянуто її заяву про можливість позбавлення батьківських прав відповідача відносно доньки та вирішено про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідач жодним чином не виконує покладені на нього законом обов`язки по вихованню та розвитку дитини. Просила суд позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав щодо його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та стягнути судові витрати ( а. с. 3-4 ). Ухвалою судді від 13.02.2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено в підготовче судове засідання у справі на 11 годину 30 хвилин 21 березня 2019 року ( а. с. 23-24 ). Ухвалою суду від 21 березня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 10 годину 00 хвилин 23 травня 2019 року ( а. с.41-42 ). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала до суду заяву, отримана судом 23.05.2019 року за вх. № 18684, в якій просила справу розглядати без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, отримана судом 22.05.2019 року за вх. № 18461, в якій просив справу розглядати без його участі. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи служби у справах дітей Дишлюк В.О., який діє на підставі довіреності в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, отримана судом 23.05.2019 року за вх. № 18687, в якій просив суд розглядати справу без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини. Згідно наявного в матеріалах справи свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьками останньої є [PERSON] та [PERSON] ( а. с. 5 ). З довідки про місце проживання та склад сім`ї, виданої управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради 02.10.2018 року за вих. № 8049 [PERSON] вбачається, що остання проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . В зазначеному приміщенні зареєстровано 2 особи: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( а. с. 7 ). Згідно Акту обстеження умов проживання від 20 вересня 2018 року комісія вважає, що в родині [PERSON] створені належні житлово-побутові умови для проживання та виховання дитини ( а. с. 9 ). З інформації про результати спостереження практичного психолога за сім`єю дитини [PERSON] , виданої дошкільним навчальним закладом № 26 «Струмочок» вбачається, що [PERSON] відвідувала дошкільний навчальний заклад ( ясла-садок ) комбінованого типу № 26 «Струмочок» з 02.09.2013 року по 31.08.2016 року. За період перебування дитини в дошкільному навчальному закладі, тато, [PERSON] , забирав дівчинку додому лише декілька разів в присутності бабусі [PERSON] . За період перебування дитини в дошкільному закладі можна зробити висновок, що [PERSON] рідко бачився з донькою та не приділяв належної уваги її розвиту та вихованню ( а. с. 10 ). З характеристики, виданої [PERSON] комунальним закладом Київської обласної ради «Центр творчості дітей та юнацтва Київщини» від 02.10.2018 року вбачається, що батько [PERSON] участі у вихованні дочки не приймає ( а. с. 12 ). З наявної в матеріалах справи характеристики, виданої [PERSON] учениці 3-Б класу Білоцерківською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 7 генерал-полковника Геннадія Воробйова Білоцерківської міської ради Київської області вбачається, що адміністрація школи не може надати інформацію про батька, оскільки за період навчання дитини в школі жодного разу останній не з`являвся ( а. с. 13 ). Згідно рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області від 15.11.2018 року за № 696 про вирішення питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його малолітньої дочки [PERSON] , комісія з питань захисту прав дитини дійшла згоди, що в діях [PERSON] вбачаються факти ухилення від виконання батьківських обов`язків ( а. с. 17 ). Орган опіки та піклування Білоцерківської міської ради Київської області дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітньої дочки [PERSON] ( а. с. 16 ). Крім того, з заяви [PERSON] , яка була спрямована службі у справах дітей 05.11.2015 року вбачається, що останній підтверджує той фат, що він перестав спілкуватися з дитиною та сім`єю [PERSON] та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав ( а. с. 15 ). Встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своєї доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таке рішення має бути прийнято з метою захисту інтересів неповнолітньої дитини, яка фактично позбавлена його батьківського піклування. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року ( справа № 631/2406/15-ц провадження № 61-36905св18 ). З отриманою судом заяви від відповідача [PERSON] 22.05.2019 року за вх. № 18461 свідчить про те, що останній не заперечує проти позовних вимог та позовні вимоги позову визнає. Отже, суд приходить до переконання, що відповідач дійсно не бажає виконувати батьківські обов`язки щодо своє дитини [PERSON] та у останнього відсутній інтерес до дитини, так як визнає позовні вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Всі наведені вище факти, як кожен окремо так в сукупності, свідчать проте, що відповідач [PERSON] , свідомо ухиляється від покладеного на нього обов`язку виховання своєї дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї доньки, не надає матеріальної допомоги на її утримання. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Білоцерківської міської ради Київської області про позбавлення батьківських прав є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню понесені останньою при звернені до суду судові витрати у розмірі 768,40 гривень, понесення яких документально підтверджено ( а. с. 2 ). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved