Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

5 березня 2018 року уповноважений представник позивачів звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що рішенням Згурівського районного суду Київської області від 18.10.2017 визнано недійсним заповіт, складений 26.12.2003 від імені померлого [INFO] [PERSON] на користь [PERSON] Останній 15.04.2005 отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, а саме, на житловий будинок із надвірними будівлями по [ADDRESS] та на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Зоря», розміром 2,92 в умованих кадастрових гектарах. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті спадщину прийняла [PERSON] Про своє порушене право позивачі дізналися в серпні 2016 року під час продажу спадкового будинку відповідачем. Як спадкоємці першої черги за законом, позивачі позбавлені права на отримання спадщини після смерті їхнього батька, тому просять визнати недійсними спірні Свідоцтва про право на спадщину, судові витрати покласти на відповідача. З метою забезпечення позову просить накласти арешт на спірне спадкове майно та заборонити відповідачу вчиняти дії по його відчуженню. Ухвалою судді Згурівського районного суду Київської області від 02.04.2018 заяву представника позивачів про забезпечення позову повернуто. Під час підготовки справи до розгляду уповноважений представник позивачів уточнив позовні вимоги, додавши, що [PERSON] не заперечує, щоб [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини після смерті їхнього батька. Вона пропустила цей строк з поважних причин, так як вони з братом не знали про підроблення спадкових документів. З 2002 року вона разом із братом доглядали батька, проживали в [ADDRESS], з березня 2004 року лікували батька в міській лікарні м. Теплодар та відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважали себе спадкоємцями першої черги за законом та просять визнати поважними причини пропуску ними строку подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], встановити їм тримісячний термін для подання заяви про прийняття спадщини після його смерті. Визнати недійсними Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.04.2005 (бланк № [NUMBER]), номер запису 1441, від 15.04.2005 (бланк № [NUMBER]), номер запису 1443, Свідоцтво про право на спадщину за законом від 25.05.2014 та від 13.07.2013. Ухвалою судді Згурівського районного суду Київської області від 02.04.2018 клопотання позивачів про витребування від Згурівського районного суду Київської області цивільної справи № 365/538/17 для огляду, від Згурівської районної державної нотаріальної контори Київської області - Витягу із Єдиного реєстру спадкових справ щодо спадкової справи щодо майна померлого [INFO] [PERSON], від [PERSON] - свідоцтва про смерть [PERSON], померлого [INFO], свідоцтва про право на спадщину [PERSON], а саме, на житловий будинок по вулиці [ADDRESS], та на земельну частку (пай) розміром 2,92 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності КСП «Зоря», розташовану на території Правожовтневської сільської ради Згурівського району Київської області, що належала [PERSON] на підставі Сертифіката серії [NUMBER], виданого Згурівською районною державною адміністрацією 30 грудня 1996 року та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 21 липня 1997 року за № 17, отриманого [PERSON] після смерті [PERSON], від Згурівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області - копій документів, на підставі яких 6 травня 2004 року було видано свідоцтво про смерть та повторне свідоцтво про смерть [PERSON] від 7 листопада 2017 року, від Любомирівської сільської ради Згурівського району Київської області - копій документів, на підставі яких Виконавчий комітет Правожовтневської сільської ради Згурівської області Київської області 6 травня 2004 року видав свідоцтво про смерть [PERSON] за № [NUMBER], задоволені повністю. В судовому засіданні представник позивачів позов підтримав повністю, відповідач в судове засідання повторно не зявилася, про дату, час і місце судового засідання була належним чином повідомлена за адресою її місця проживання чи місця перебування, відповідне оголошення було розміщене також на сайті «Судова влада», про причини неявки суду не повідомила, своїх заперечень та відзиву на позов не подала. Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. В судовому засіданні представник позивача надав пояснення, які повністю відтворюють зміст позовних вимог. Оцінюючи наведені у справі аргументи, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно зясованих обставин, об'єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що рішенням Згурівського районного суду Київської області від 18.10.2017 у цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Старооржицька сільська рада Згурівського району Київської області, про визнання заповіту недійсним встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом померлого [INFO] [PERSON], спадщину не приймали. Заповіт, складений 26 грудня 2003 року від імені [PERSON], посвідчений секретарем Старооржицької сільської ради Бойко Л.П. та зареєстрований в реєстрі за № 35, визнаний недійсним. Це рішення суду набрало законної сили 22.11.2017 (цивільна справа № 365/538/17). Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз Національної академії наук України від 06.07.2012 № 056/422-ц записи прізвища [PERSON] та [PERSON] є ідентичними (а.с.95 копія експертного висновку). Відтак право позивачів на спадкування встановлено вищезазначеним рішенням Згурівського районного суду Київської області від 18.10.2017, що набрало законної сили, ніким не спростовано та відповідачем не оспорено, не підлягає доказуванню при розгляді цієї справи, у якій беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини,що є підставою для визначення позивачам додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Згурівська районна державна нотаріальна контора Київської області відмовила позивачам у прийнятті заяви про прийняття спадщини [PERSON] у звязку із пропуском строку звернення із такою заявою. Спадкова справа до майна померлого [PERSON] відкрита (а.с.166-183 копія спадкової справи). [PERSON] 15 квітня 2005 року отримав у Згурівській районній державній нотаріальній конторі Київської області Свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] від 26 грудня 2003 року на житловий будинок з надвірними будівлями за [ADDRESS], що належав померлому на підставі Акту про передачу житлового будинку садибного типу з надвірними будівлями згідно з постановою Ради Міністрів УРСР від 30.06.1990 за № 143 та рішення правління колгоспу «20 партзїзду» с. Право Жовтня від 2 листопада 1990 р. Зареєстрував своє право власності на це домоволодіння за реєстраційним номером [NUMBER], номер запису в реєстрі нотаріальних дій № 1441 (а.с.102, 103-111 копії Свідоцтва та Витягів). 15 квітня 2005 року [PERSON] отримав у Згурівській районній державній нотаріальній конторі Київської області й Свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] від 26 грудня 2003 року на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Зоря», місцезнаходження якого Правожовтневська сільська рада Згурівського району Київської області, у розмірі 2,92 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлому на підставі Сертифіката серії [NUMBER], виданого Згурівською районною державною адміністрацією 30 грудня 1996 року та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 21 липня 1997 року за № 17, номер запису в реєстрі нотаріальних дій за № 1443 (а.с.179, 180 копії Свідоцтва та довідки). [PERSON] помер [INFO] (а.с.91зв. копія свідоцтва про смерть). Після його смерті спадщину за законом прийняла [PERSON] Спадкова справа відкрита (а.с.90-125 копія спадкової справи). 13 липня 2013 року Пятнадцята київська державна нотаріальна контора видала [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS], зареєстроване за № 4-498, та 30.07.2013 зареєструвала своє право власності на житловий будинок за реєстраційним номером [NUMBER] (а.с.114зв, 118 копії Свідоцтва та Витягу). 29 травня 2014 року Пятнадцята київська державна нотаріальна контора видала [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) в КСП «Зоря» Правожовтневської сільської ради Згурівського району Київської області, у розмірі 2,92 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КСП «Зоря», що знаходиться на території Правожовтневської сільської ради Згурівського району Київської області, який належав померлому на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Згурівською районною державною адміністрацією 21.07.1997, згідно з рішенням Згурівської РДА від 17 червня 1997 року № 205 та зареєстрованого за померлим на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 1443 від 20.04.2005 Згурівською районною державною адміністрацією 22 квітня 2005 року (а.с.123, 124 копії Свідоцтва та Витягу). Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до розяснень, наданих у п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК). Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Згідно з п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Відповідно до вимог ст. 69 Закону України «Про нотаріат» нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. Нотаріус також перевіряє коло осіб, які мають право на обов'язкову частку в спадщині. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із врахуванням вимог ст. 80 ЦПК України надані позивачами докази вбачаються достатніми для встановлення обставин, що мають значення для справи. Заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши письмові докази у справі, оглянувши цивільну справу № 365/538/17, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, так як в судовому засіданні доведено, що судовим рішенням від 18.10.2017, яке набрало законної сили, встановлено право позивачів на спадкування майна [PERSON], відтак це є підставою для визначення позивачам додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі ст. 1301 ЦК України позовні вимоги про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину також підлягають до задоволення, оскільки підставою їх видачі був заповіт, визнаний рішенням суду від 18.10.2017, яке набрало законної сили, недійсним. Позивачі звільнені від сплати судового збору як особи, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Категорія 1 (а.с.9, 16 - копія посвідчення та довідки). Відповідно ст. 141 ЦПК України у звязку із задоволенням позову підлягає стягненню із відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 7048,00 грн (704,80 грн х 5 вимог немайнового характеру х на 2 (кількість позивачів), який мав бути сплачений у звязку з розглядом справи. Відповідач є потерпілою від Чорнобильської катастрофи, Категорія 2, та такою, що не звільнена від сплати судового збору як відповідач (а.с.122 зв. копія посвідчення). На підставі викладеного,

Outcome: approved