Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

30 червня 2020 року Кам`янсько-Дніпровська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проживає за адресою: [ADDRESS] у відношенні [PERSON] , [INFO] та передати йогу органу опіки та піклування для подальшого влаштування. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачка по справі є матір`ю [PERSON] . Державна реєстрація народження дитини проведена відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. [PERSON] з 02.12.2019 року знаходиться на облік служби у справах дітей райдержадміністрації, як дитина, що опинилася в складних життєвих обставинах. Позивач вважає, що відповідачка неналежно виконує свої батьківські обов`язки, що виражається у тому що [PERSON] без діє у вирішенні питань подолання складних життєвих обставин, зловживає спиртними напоями, не працює із міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, адміністрацію навчального закладу, ігнорує поради, зауваження з боку служби у справах дітей, як наслідок - мати не приділяє належну увагу дитині, дитина майже постійно перебуває без нагляду дорослих. Постановою Кам`янсько-Дніпровського районного суду від 30.04.2020 року [PERSON] притягалася до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 184 КУпАП. З моменту постановки дитини на облік у родині постійно проводилися профілактична, роз`яснювальна робота щодо належного виконання батьківських обов`язків, створення належних умов для виховання та розвитку дитини, пройти лікування від алкогольної залежності. [PERSON] розпивала спиртні напої, не приділяла свій час синові, вчиняла сварки та бійки з співмешканцем в присутності дитини, дитина боїться проживати разом з ними, мешкає часто у сусідів, своєї тітки або бабусі. За результатом проведеної тривалої роботи направленої на зміну ставлення [PERSON] до виконання батьківських обов`язків, питання щодо соціально-правового захисту [PERSON] розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини про райдержадміністрації 02.12.2020 протокол №24, але відповідних висновків [PERSON] не зробила. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Кам`янсько-Дніпровській райдержадміністрації від 24.06.2020 року протокол №8 прийняте рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно, [PERSON] . Ухвалою від 27 липня 2020 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 17 вересня 2020 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. Ухвалою від 11 січня 2021 року залучено у справу за позовом органу опіки та піклування Кам`янсько-Дніпровської райдержадміністрації, яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON] , третя особа: КУ «Кам`янсько-Дніпровський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді» про позбавлення батьківських прав - психолога. Ухвалою від 06.04.2021 року здійснено процесуальне правонаступництво Органу опіки та піклування Кам`янсько-Дніпровської райдержадміністрації на орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янсько-Дніпровської міської ради. У судове засідання 11 жовтня 2021 року з`явились: представник позивача - начальник служби (відділу) у справах дітей виконавчого комітету Кам`янсько-Дніпровської міської ради [PERSON], відповідачка [PERSON] , представник третьої особи КУ «Кам`янсько-Дніпровський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді» Ходоренко С. А. Представник позивача у судовому засіданні позовну заяву підтримала на підставах, викладених в позові та наполягала на його задоволені. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі та просила відмовити у їх задоволенні. Вона пояснила, що любить свою дитину та не бажає з нею розлучатися. На даний час вона не вживає алкогольні напої та не перебуває на «Д» обліку у лікаря нарколога, постійно проживає разом з дитиною в [ADDRESS] без реєстрації, зареєстрована по [ADDRESS] . Наразі дитина навчається у КЗ «Великознам`янська ЗООШ І-ІІ ступенів №4» у 2 класі, забезпечена всім необхідним для навчання. Має позитивну характеристику. Просить суд не позбавляти її батьківських прав відносно її єдиного улюбленого сина, в подальшому запевнила суд, що буде ще більше приділяти уваги сину. Представник третьої особи позовні вимоги підтримав, пояснив, що під соціальним супроводом, як сім`я, що опинилась в складних життєвих обставинах, з 14.09.2020 року перебуває родина [PERSON] яка виховує малолітнього сина [PERSON] . Метою соціального супроводу було формування навичок у матері відповідального батьківства, належного ведення домашнього господарства та сприяння відмови від вживання алкогольних напоїв, соціальний супровід з родиною було завершено 14.09.2021 р. Станом на сьогоднішній час ситуація в родині [PERSON] не змінилася, вона продовжує вживати алкогольні напої, не приділяє належного догляду за дитиною, не створила належних умов проживання для повноцінного розвитку та виховання сина, хлопець наданий сам собі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов наступних висновків. Так, судом встановлено, що відповідачка по справі є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.23). В матеріалах справи наявні акти обстеження умов проживання від 27.02.2020, 02.04.2020 (а.с.15, 16), відповідно до яких встановлено, що умови проживання дитини задовільні, будинок обкладений необхідними меблями, є запас продуктів харчування, для дитини створені належні умови, дитина забезпечена одягом, взуттям, шкільним приладдям; а також акти обстеження умов проживання від 14.05.2021 (а.с. 128), відповідно до якого встановлено, що санітарно-гігієнічні умови не задовільні, в будинку не прибрано, речі розкидані, постільна білизна брудна, запас продуктів харчування в достатній кількості, умови проживання не задовільні, у дитини є спільна кімната разом з матір`ю та бабусею, в ній розташовані: два ліжка, шафа, письмовий стіл, стілець, одяг та взуття в наявності. Кам`янсько-Дніпровською районною державною адміністрацією як органом опіки та піклування, 25.06.2020 року складений Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні сина [PERSON] (а.с.5-7), проте на думку суду даний Висновок є передчасним, оскільки він зроблений без повного з`ясування ставлення відповідачки до дитини. Відповідачка не проживає за місцем реєстрації. На момент розгляду справи, відповідачка проживає без реєстрації разом з сином за адресою: [ADDRESS] . Той факт, що відповідачка проживає разом зі своїм сином, підтверджує небайдуже ставлення відповідачки до свого малолітнього сина та бажання турбуватися про нього. Відповідно до довідки КНП «Кам`янсько-Дніпровська міська лікарня» від 03.09.2021 р. [PERSON] не перебуває на «Д» обліку в наркологічному кабінеті, за медичною допомогою до лікаря нарколога не зверталася. Згідно громадської характеристики виконавчого комітету Кам`янсько-Дніпровської міської ради від 01.09.2021 року [PERSON] проживає без реєстрації за адресою [ADDRESS] , на території ради в трудових відносинах з роботодавцем не перебуває, підприємством не займається, працює по найму, мешкає разом з сином [PERSON] , 2012 р.н., зі слів односельців останнім часом не помічена у вживанні спиртних напоїв, відомостей про судимість не має, письмових скарг від сусідів, односельців до ради не надходило. Згідно характеристики Великознам`янської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів №4, [PERSON] навчається у 3 класі, має навчальні досягнення середнього рівня, навчається не в повну міру своїх сил, потребує постійного контролю, за допомогою вчителя здатний аналізувати, порівнювати узагальнювати та робити висновки, дає неповні, односкладові відповіді на поставлені питання. Домашнє завдання виконує неохоче і не систематично. Має хороший фізичний розвиток. [PERSON] має все необхідне: підручники, зошити, ручки та інше приладдя. Мати перевіряє готовність до навчальних занять. Хлопець має охайний вигляд, одяг відповідає погоді. Мати батьківські збори відвідує, успіхами сина цікавиться, на прохання класного керівника та вчителів відкликається. Згідно абзацу 2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Для встановлення таких обставин суду потрібно ретельно перевіряти докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, обов`язково здійснювати необхідні дії для залучення відповідача у справі та з`ясування його позиції й обґрунтувань. Згідно з ч. 1 ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована Україною 27.02.1991 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 8 ст.7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, встановлені ст. 166 СК України, як для матері (батька), так і для дитини. З вищезазначеного випливає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ч.6 ст.19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Отже, висновок Органу опіки та піклування суд вважає передчасним та таким, що не відповідає інтересам малолітньої дитини, яка позбавляється можливості мати повну сім`ю, проживаючи разом з біологічною матір`ю, яка висловлює бажання брати участь у вихованні своєї дитини. З викладено вбачається, що в судовому засіданні не був доведений той факт, що матір`ю [PERSON] без діє у вирішенні складних життєвих питань, а також, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків, на що посилався позивач. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Суд, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Крім того, статтею 9 Конвенції ООН про права дитини від 27.02.1991 року визначено неможливість розлучення дитини з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків коли таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» (Заява №39948/06), встановлено, що вирішуючи питання про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватись вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки та піклування на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні даного питання. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Проаналізувавши усі наявні докази по справі в їх сукупності, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, суд вважає, що позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її дитини не буде відповідати меті цього заходу, яка полягає передусім у захисті інтересів дитини. На думку суду, позбавлення батьківських прав відповідачки відносно її малолітнього сина [PERSON] у даному випадку є не доцільним, оскільки відповідачка приймає активну участь у вихованні дитини, виявляє стійке бажання у виконанні батьківських обов`язків, а позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Таким чином, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Однак, суд наголошує відповідачці, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а тому відповідачу необхідно у повному обсязі виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки у випадку ухилення нею від їх виконання у майбутньому вона може бути позбавленою батьківських прав, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне попередити [PERSON] про необхідність зміни ставлення до виховання дитини [PERSON] , [INFO] , та покласти на органи опіки і піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Судові витрати по справі слід віднести на рахунок держави. На підставі ст. 7, 19, 151, 166 СК України,

Outcome: dismissed