Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

8 січня 2019 р. позивач звернувся до суду з позовною заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Сторони мешкають окремо, шлюб розірвано 13 червня 2016 р. в судовому порядку, дитина мешкає з матір`ю. Позивач стверджує, що відповідач тривалий час перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною, брати участь в її вихованні. Він звернувся до органу опіки та піклування, розпорядженням якого від 2 березня 2018 р. встановлено дні побачення з дитиною: перша та третя субота кожного місяця з 16 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. в присутності матері. Розпорядження органа опіки і піклування відповідач не виконує, чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, у визначені дні дитину для побачення не дає, на телефонні дзвінки не відповідає. З наведених підстав позивач просить суд усунути перешкоди у спілкуванні з дочкою, встановити спосіб його участі у вихованні дочки шляхом надання побачень з дочкою першої та третьої суботи кожного місяця з 16 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. в присутності матері, зобов`язати відповідача не чинити йому перешкоди у побаченнях з дочкою у визначений час. Ухвалою суду від 5 лютого 2019 р. відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження, встановлено строк для подачі заяв по суті позову. У встановлений судом строк відповідач надала відзив на позов, в якому вимоги позивача не визнала, посилаючись на те, що вона не перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною, позивач з самого народження дитини не виявляв бажання приймати участь у її вихованні. Ухвалою суду від 10 квітня 2019 р. підготовче провадження закінчено, призначено судовий розгляд справи. Позивач в судовому засіданні підтвердив позовні вимоги та їх обґрунтування, наполягаючи на задоволені позову. Відповідач позов не визнала, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов. Представник органа опіки і піклування в судовому засіданні просила вирішити спір з урахуванням інтересів дитини. Позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Наданими сторонами документами встановлено, що 12 листопада 2011 р. сторони уклали шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану (а.с. 5-зв.), мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . (а.с. 7) Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 червня 2016 р. шлюб між сторонами розірвано; рішенням того ж суду від 6 травня 2015 р. з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки. (а.с. 8, 30-32) В судовому засіданні встановлено та не оспорюються сторонами, що вони мешкають окремо, дитина проживає з матір`ю. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 152 СК право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. За змістом ч.1-3 ст. СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 2 березня 2018 р. за заявою [PERSON] йому встановлено побачення з неповнолітньою дочкою першої та третьої суботи кожного місяця з 16 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. в присутності матері. (а.с. 9) Між тим в судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від виконання вказаного рішення органу опіки та піклування, перешкоджає у спілкуванні позивача з дитиною. Вказаний висновок суду ґрунтується такими доказами. Свідок [PERSON] суду пояснив, що знайомий з позивачем. Він неодноразово разом з позивачем приходив за місцем мешкання відповідача, щоб поспілкуватись з дочкою. Однак відповідач двері не відчиняла, до них не виходила, на телефонні дзвінки не відповідала. В суботу 18 травня 2019 р. о 16 год. (визначений для спілкування день і час) вони прийшли до квартири відповідача, вона їм не відкрила, на телефонні дзвінки не відповіла, в зв`язку з чим позивач не зміг поспілкуватись з дитиною. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є вихователем в дитячому садку, в якому виховується дочка сторін. Дитиною опікується лише її матір, батько в дитячий садок не приходить, дитину не забирає. Він не зазначений у книзі обліку батьків, дані в яку занесені зі слів матері дитини. Пояснення свідка [PERSON] свідчать про те, що відповідач перешкоджає спілкуванню батька з дитиною, не допускає його до дитини, яка виховується в дитячому садку, не занесла дані про нього в книгу обліку батьків в дитячому садку. Крім того, постановою Запорізького апеляційного суду від 12 березня 2019 р. у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, встановлено, що розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 2 березня 2018 р. про встановлення [PERSON] порядку побачень з дочкою, не виконується відповідачем. Згідно з ч.5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідно до ч.1-2 ст. 159 СК України вирішення судом спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання про те, що відповідач чинить перешкоди позивачеві у спілкуванні з дочкою та у її вихованні, що порушує законні права позивача як батька дитини. Для поновлення порушеного права позивача суд вважає за необхідне усунути перешкоди у спілкуванні батька з дочкою, встановити спосіб участі батька дитини у її вихованні шляхом надання побачень з дочкою першої та третьої суботи кожного місяця з 16 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. в присутності матері, зобов`язати відповідача не чинити перешкоди позивачеві у побаченнях з дочкою у визначений судом час. Заперечення відповідача про те, що вона не перешкоджає позивачеві у спілкуванні з дитиною судом не приймаються до уваги, оскільки не відповідають дійсності і спростовуються наведеними вище доказами, зокрема постановою Запорізького апеляційного суду від 12 березня 2019 р., якою встановлено факт невиконання відповідачем розпорядження органу опіки та піклування про встановлення батьку дитини порядку побачень з дочкою. Суд не приймає до уваги пояснення свідків з боку відповідача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про те, що вони ніколи не бачили позивача біля квартири відповідача, що він не спілкується з дочкою, оскільки вони не спростовують факту перешкоджання відповідачем у спілкуванні позивача з дитиною.

Outcome: approved