Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

30.11.2017 до Голопристанського районного суду Херсонської області надійшла заява КП «Голопристанська ЦРЛ» про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу хворого [PERSON] Заява мотивована тим, що хворий [PERSON] знаходиться на обліку в туб. кабінеті КП «Голопристанська ЦРЛ» з приводу туберкульозу легень з березня 2017 року. Діагноз: вперше діагностований туберкульоз легень (09.03.17) (диссемінований) Дестр + МБТ+ М+МГ-R-К0 Резист0 Гист0 Кат1 Ког1 (2017). У хворого [PERSON] туберкульоз легень виявлений в лютому 2017 р. при зверненні до лікаря за скаргами. 09.03.2017 був на обстеженні в Херсонському обласному протитуберкульозному диспансері, де діагноз туберкульозу підтвердили та розпочав стаціонарне лікування в [PERSON] тублікарні. З 06.03.2017 р. по 07.08.2017 р. отримував стаціонарне лікування. 07.08.2017 хворий самостійно залишив стаціонар,за місцем свого постійного проживання не повернувся. До жовтня 2017 року постійно проживав у селі, але за різними адресами, лікування не отримував. 16.08.22017 було подання голові Новозбурївської сільської ради стосовно того, що хворий [PERSON] постійно змінює адресу проживання та ухиляється від лікування. Відповідно до повідомлення фельдшера Новозбурївської ЛА, хворий зявився до Новозбурївської туб лікарні 20.09.2017, пройшов рентген обстеження, здав аналізи мокроти, але від лікування відмовився, стверджуючи, що він є хвора людина. За результатами аналізу мокроти від 20.09.2017, виявлені МБТ+ хворий являться бактеріовиділювачем та представляє небезпеку для оточуючих, вільно пересуваючись по селу, не отримуючи належного лікування, будучи хворим на заразну форму туберкульозу, порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, у звязку з чим ставиться питання про примусову госпіталізацію хворого до протитуберкульозного закладу. В судовому засіданні представник заявника КП «Голопристанська ЦРЛ» [PERSON] та лікар [PERSON] заяву підтримали та просили задовольнити повністю, надали пояснення, аналогічні викладеним у заяві. [PERSON] у судове засідання не викликався, оскільки становить загрозу розповсюдження хвороби, тому суд вважає, за необхідне в порядку ст. 285 ЦГІК України, розглядати справу за відсутності заінтересованої особи. Заслухавши представника заявника, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з виписки з амбулаторної картки хворого на туберкульоз, хворий [PERSON], 04.06.1963 р. н. знаходиться на обліку в туб. кабінеті КП «Голопристанська ЦРЛ» з приводу туберкульозу легень з березня 2017 року. Діагноз: вперше діагностований туберкульоз легень (09.03.17) (диссемінований) Дестр + МБТ+ М+МГ-R-К0 Резист0 Гист0 Кат1 Ког1 (2017). У хворого [PERSON] туберкульоз легень виявлений в лютому 2017 р. при зверненні до лікаря за скаргами. 09.03.2017 був на обстеженні в Херсонському обласному протитуберкульозному диспансері, де діагноз туберкульозу підтвердили та розпочав стаціонарне лікування в [PERSON] тублікарні. З 06.03.2017 р. по 07.08.2017 р. отримував стаціонарне лікування. 07.08.2017 хворий самостійно залишив стаціонар,за місцем свого постійного проживання не повернувся. До жовтня 2017 року постійно проживав у селі, але за різними адресами, лікування не отримував. 16.08.22017 було подання голові Новозбурївської сільської ради стосовно того, що хворий [PERSON] постійно змінює адресу проживання та ухиляється від лікування. Відповідно до повідомлення фельдшера Новозбурївської ЛА, [PERSON] зявився до Новозбурївської туб лікарні 20.09.2017, пройшов рентген обстеження, здав аналізи мокроти, але від лікування відмовився, стверджуючи, що він є хвора людина. За результатами аналізу мокроти від 20.09.2017, виявлені МБТ+ хворий являться бактеріовиділювачем та представляє небезпеку для оточуючих. Тобто, відповідно до Виписки хворий [PERSON], вільно пересуваючись по території села [PERSON], не отримуючи належного лікування, будучи хворим на заразну форму туберкульозу, порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб. Питання про необхідність стаціонарного лікування хворого на туберкульоз [PERSON] було розглянуто на засіданні комісії з інфекційного контролю а туберкульозом у КП «Голопристанська ЦРЛ» від 27.11.2017. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про протидію захворювання на туберкульоз», заява про примусову госпіталізацію чи про продовження строку примусової госпіталізації хворого на заразну форму туберкульозу, подається до суду представником протитуберкульозного закладу, що здійснює відповідне лікування цього хворого, протягом 24 годин з моменту виявлення порушення хворим протиепідемічного режиму. До заяви додається мотивований висновок лікаря, який здійснює або має здійснювати лікування цього хворого, про необхідність відповідно примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації. Таким чином, суд приходить до висновку, що доводи заявника найшли своє підтвердження та заява про примусову госпіталізацію [PERSON] до протитуберкульозного закладу підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved