Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

30.10.2018 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ КБ «Приватбанк» про визнання виконавчого напису №8448 посвідченого 10.08.2017 про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] вказує, що 18.01.2018 Тернівським ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження №55560951 з примусового виконання виконавчого напису №8248, посвідченого 10.08.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №KRXRRX10670017 від 10.05.2007 в сумі 112975,27 грн. Але рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.02.2015 скасовано рішення Терівського районного суду міста кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за вищезазначеним кредитним договором №KRXRRX10670017 від 10.05.2007 та відмовлено в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» у зв`язку із спливом строку позовної давності. Таким чином при вчиненні нотаріального напису, нотаріус не взяв до уваги існуюче рішення апеляційного суду та не пересвідчився в безспірності існуючої заборгованості, що свідчить про незаконність вчиненого напису, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат». На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 10.08.2017, який вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. та зареєстрований у реєстрі під №8248, на підставі якого з [PERSON] стягнуто на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №KRXRRX10670017 від 10.05.2007 в сумі 112975,27 грн. Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позивачу було надіслано письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором, в справах щодо оспорювання виконавчого напису боржник може оспорити в позовному проваджені лише правильність вимог, зазначених у виконавчому написі, жодних доказі про невідповідності заборгованості її розрахункам або взагалі про її відсутність позивачем не надано, а також при вчиненні виконавчого напису, АТ КБ «Приватбанк» було надано нотаріусу усі необхідні на це документи. А тому у задоволенні позову просить відмовити (а.с.78-80). Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши письмову заяви про розгляд справи за її відсутності, відповідь на відзив не надала. Третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. в судове засідання не з`явився, надавши письмову заяви про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що постановою державного виконавця Тернівського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області від 18.01.2018 відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в сумі 112975,27 грн. (а.с.8). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, передбачено, що стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172» (пункт 3 глави 16 Порядку вчинення виконавчих дій нотаріусами України). Згідно п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий висновок відповідає, зокрема, правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17. Оскільки рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.02.2015 скасовано рішення Терівського районного суду міста кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №KRXRRX10670017 від 10.05.2007 та відмовлено в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.9-10), тому в даному випадку нотаріус при вчиненні спірного напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Крім того, відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» не надано суду доказів надіслання та отримання позичальником [PERSON] письмових вимог про усунення порушень за кредитним договором. Таким чином, у нотаріуса не було підстав для висновку про погодження (не заперечення) боржником розміру нарахованої банком заборгованості. Крім того, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не врахував пропуск банком строку позовної давності на що в своєму рішенні від 10.02.2015 посилався Апеляційний суд Дніпропетровської області (а.с.9-10). Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Виходячи з викладеного, встановивши, що стягнута за виконавчим написом заборгованість є спірною, приймаючи до уваги, що нотаріус, при вчиненні виконавчого напису, не мав повного обсягу документів, зокрема, доказів підтвердження отримання боржником вимоги про погашення заборгованості, не перевірив відсутність спору між кредитором та позичальником щодо розміру заборгованості, а також у зв`язку із спливом строку позовної давності на час звернення банку до нотаріальної контори, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Також, при задоволенні позову у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути на користь позивача [PERSON] 704,80 грн. сплаченого при подачі позову судового збору та 5084 грн. витрат на правову допомогу (а.с.111).

Outcome: approved