Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

30 вересня 2020 року представник позивачки [PERSON] - адвокат Поляк М.В. звернулася до суду із клопотанням про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу. Своє клопотання мотивувала тим, що 28 січня 2020 року між АО «Поляк та партнери», в особі керуючого партнера Поляк М.В. та [PERSON] , укладено договір №14/20 про надання юридичної (правничної) допомоги. На підставі вказаного договору нею надавалися ряд юридичних послуг. Зокрема: складання позовної заяви, заяв про забезпечення позову, виклик свідків, долучення доказів, відповіді на відзив, підготовка та представництво інтересів клієнта у судовому засіданні. Згідно звіту про наданні послуги, за надання правничої допомоги [PERSON] було витрачено 19:30год. Таким чином, враховуючи п.4.1 Договору про надання юридичної (правничої) допомоги №14/20, ЗУ «Про державний бюджет України на 2000 рік», вартість наданої нею правничої допомоги становить 36839,40грн. Оскільки у визначений законом строк, вона заявила суду про стягнення витрат на професійну правничу допомогу із наданням відповідних доказів, просила клопотання задовольнити. Крім того, 02 жовтня 2020 року (поштове відправлення) представник [PERSON] - адвокат Валешна О.А. звернулася до суду із заявою стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Посилалась на те, що її довірителем [PERSON] було понесено витрати на надання адвокатом професійної правничої допомоги у розмірі 16 800грн., на підтвердження чого надала відповідні докази. Просила заяву задовольнити та встановити розмір витрат, які поніс відповідач [PERSON] за наслідком розгляду даної цивільної справи.. Розгляд справи відбувався у відсутність учасників справи, які в судове засідання не з`явилися, незважаючи на те, що належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. 13 жовтня 2020 року представник [PERSON] - адвокат Валешна О.А. подала до суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. Вважає, що адвокатом Поляк М. заявлено завищену суму витрат за годину роботи адвоката, оскільки вона не відповідає критеріям розумності, співмірності, дійсності та урахування складності справи та фінансового стану учасників справи. Більше того, позивачка не довела суду належними доказами щодо свого фінансового стану та спроможності оплатити такий гонорар адвокату. Просила клопотання задовольнити. Крім того, адвокат Валешна О.А. надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність та у відсутність її довірителя [PERSON] Відповідно до ч.4 ст. 270 ЦПК України присутність сторін не є обов`язковою під час ухвалення додаткового рішення. Дослідивши частково матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку: Так, рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 29 вересня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Встановлено факт спільного проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу з літа 2004 року по липень 2017 року. Визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частину: транспортного засобу марки «Lexus RX», 2006р.в., н.з. [NUMBER] ; двокімнатної квартири [ADDRESS] ; нежилих приміщень [ADDRESS] , загальною площею 85,30кв.м.; майнових прав на паркомісце (підземний паркінг), загальною площею 21,80 кв.м. будівельний [ADDRESS] . Адвокатами Поляк М., Валешною О.А. у судовому засіданні 29 вересня 2020р. заявлено про надання протягом встановленого ЦПК України строку доказів щодо понесених витрат сторін на професійну правничу допомогу. Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1). Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст.141 ЦПК України). Частинами 1-4 ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (п.80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п.34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Так, адвокатом Поляк М.В. на підтвердження наданих нею послуг позивачі [PERSON] та їх оплату надано суду договір про надання юридичної (правничої) допомоги №14/20 від 28.01.2020р., ордер на надання правничої (правової) допомоги, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, звіт (акт) про надані послуги у зв`язку з розглядом справи та квитанції до прибуткового касового ордера. Згідно п. 4.1 Договору про надання юридичної (правничої) допомоги №14/20 від 28 січня 2020 p., укладеного між АО «Поляк і партнери» та [PERSON] вартість послуг, що надаються Адвокатським об`єднанням становить 40 відсотків розміру місячної мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня поточного року, за годину роботи особи, яка надавала правову допомогу, якщо інший порядок розрахунків не зазначений в дорученні (угоді). Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» визначено, що мінімальна заробітна плата становить 4 723 грн. Таким чином, у відповідності до вимог Договору про надання юридичної (правничої) допомоги №14/20 від 28 січня 2020 p. та ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» година роботи адвоката становить 1 889,20грн. Як вбачається із звіту (акту) про надані послуги у зв`язку з розглядом справи, адвокатом АО «Поляк і партнери» надано [PERSON] правничу допомогу (складання позовної заяви, відповіді на відзив, заяв про забезпечення позову, виклик свідків, долучення доказів, підготовка та представництво інтересів клієнта у судовому засіданні). Кількість затраченого часу становить 19:30год. Отже, враховуючи вартість роботи адвоката та кількість затраченого ним часу, витрати [PERSON] понесені на правничу допомогу становлять 36 839,40 грн. Факт сплати [PERSON] вказаних послуг АО «Поляк і партнери» підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера №08/04/2020 від 10.04.2020р. на суму 10 000грн.; №13/04/2020р. від 30.04.2020р. на суму 9800грн.; №05/09/2020 від 29.09.2020р. на суму 10 939,40грн.; №03/06/2020 від 15.06.2020р. на суму 6100грн., всього на суму 36 839,40грн. Таким чином, з огляду на приписи ЦПК України вказані документи є належним документальним підтвердженням розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу. У разі недотримання вимог частини четвертої ст.137 суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.5,6 ст.137 ЦПК України). Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Втім, відповідачем [PERSON] та його представником - адвокатом Валешною О.А. не доведено вказані у своєму клопотанні обставини щодо зменшення витрат на правничу допомогу. Згідно матеріалів цивільної справи, вказана справа перебувала на розгляді суду з лютого 2020 року. Відповідач позовні вимоги щодо встановлення факту проживання однією сімє`ю та визнання права власності за позивачкою на 1/2 частину набутого сторонами майна не визнавав, що тягло за собою тривалий розгляд справи, виклик свідків, забезпечення позову, надання інших доказів, тощо. Не заслуговує увагу суду посилання адвоката Валешної О.А. на те, що позивачка [PERSON] не підтвердила під час розгляду справи належними доказами фінансову спроможність сплатити адвокату гонорар у розмірі 36 839,40грн., так як згідно квитанцій до прибуткового касового ордера кошти за надання правничої допомоги були сплачені [PERSON] , на них наявні підписи бухгалтера та печатка відповідної установи, сумнівів у їх достовірності у суду немає. При цьому жодних доказів про важке матеріальне становище [PERSON] , незадовільного стану його здоров`я, у зв`язку із чим він не може сплатити позивачці, понесені нею витрати на правову допомогу, адвокатом Валешною О.А. не надано. Крім того, як вже було вище зазначено судом, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (ч.2 ст.141 ЦПК України). Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] , заява адвоката Валешної О.А. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на правову допомогу у розмірі 16800грн. задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved