Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

31.03.2014р. [PERSON] в особі представника адвоката [PERSON] звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради, виконкому Харківської міської ради, [PERSON], в якому просив визнати ордер №148935, виданий 15.05.2013р. на ім'я [PERSON] на вселення у спірну кімнату житловою площею 16,9 кв.м. в квартирі [ADDRESS] недійсним в частині надання у користування цієї кімнати; визнати рішення виконкому Харківської міської ради №269 від 24.04.2013р., на підставі якого виданий ордер №148935 на вселення у спірну кімнату житловою площею 16,9 кв.м. в квартирі [ADDRESS] недійсним в частині надання у користування цієї кімнати [PERSON]; зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у праві користування ним житлом - кімнатою житловою площею 16,9 кв.м. в квартирі [ADDRESS], та звільнити дану кімнату; вселити його у вищевказану кімнату; зобов'язати виконком Харківської міської ради видати йому ордер на вказану квартиру. /а.с. 2-5/ В позові вказано, що позивач отримав житлову кімнату у гуртожитку в користування в 1987 році та постійно був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Після виключення будинку [ADDRESS] з числа гуртожитків, рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради №232/9 від 11.07.2006р. за позивачем закріплено одна кімната житловою площею 16,9 кв.м. в квартирі [ADDRESS] та відкрито особовий рахунок. Позивач за даною адресою постійно зареєстрований та проживає, іншого житла не має. За місцем проживання отримував медичну допомогу, отримує поштову кореспонденцію. [PERSON] має будівельну спеціальність і працює на будівництві часто за межами міста і може бути відсутній за місцем проживання протягом трьох-чотирьох місяців поспіль, і тимчасово проживати за місцем роботи доки не виконає умови замовлення. 16.02.2011р. заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова [PERSON] був визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Про існування даного рішення позивач дізнався коли повернувся з чергового відрядження, отримував довідку з місця проживання в ДП «Промжитлосервіс-2» і звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд вказаного заочного рішення. [PERSON] з'ясував, що його кімнату самовільно зайняла родина [PERSON], які мешкали в сусідніх кімнатах. Вони змінили замки, ключів йому не дали та перешкоджають йому у користуванні свого житла. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 10.12.2013р. заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 16.02.2011р. скасовано та у задоволенні позову відмовлено. Після ухвалення даного рішення судом апеляційної інстанції [PERSON] знову намагався вселитися в свою кімнату, однак родина [PERSON] його не впустила і повідомила, що вони мають ордер на дану кімнату. Вважав, що виданий 15.05.2013р. ордер на житлове приміщення №148935, на підставі рішення виконкому Харківської міської ради від 24.04.2013р. №269, є недійсним в частині надання у користування [PERSON] житлової кімнати площею 16,9 кв.м., яка перебувала у користуванні позивача. Посилаючись на ст. 58 ЖК України, вважав, що ордер може бути виданий лише на вільне жиле приміщення. Кімнату житловою площею 16,9 кв.м. в квартирі [ADDRESS] не можна вважати вільною, оскільки відносно права користування нею був спір між сторонами, який на цей час вирішено на користь позивача. Тому виданий ордер на житлове приміщення на підставі рішення виконкому, а також рішення виконкому повинні бути визнані недійсними в частині надання у користування [PERSON] житлової кімнати площею 16,9 кв.м. Не погодившись з позовом [PERSON], [PERSON] подала до суду зустрічний позов до [PERSON], в якому просила визнати ордер №148935, виданий 15.05.2013р. на ім'я [PERSON] на вселення у спірну кімнату житловою площею 16,9 кв.м. в квартирі [ADDRESS], виданим на законних підставах та дійсним, а також визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловою площею - кімнатою розміром 16,9 кв.м. в квартирі [ADDRESS]. /а.с.53-56/ В позові [PERSON] вказала, що вона з родиною перебувала на квартирному обліку у пільговій черзі на житло. За вищевказаною адресою вона з родиною із 5 осіб зареєстрована та постійно мешкає з 1991 року, та до 15.05.2013 року займала дві кімнати загальним розміром 23,8 кв.м., та потребувала поліпшення житлових умов, оскільки відповідно до медичного висновку, її донька не може проживати у комунальній квартирі та в одній кімнаті з іншими членами родини по медичним показникам, а також чоловік позивача є інвалідом 2 групи. 11.07.2006р. рішенням виконкому Московської райради м. Харкова за [PERSON] було закріплено житлове приміщення - кімната за вказаною адресою, площею 16,9 кв.м. [PERSON] був зареєстрований за цією адресою. На підставі заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 16.02.2011р. [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням. Зазначене приміщення було вільним, оскільки на час отримання ордеру вищевказане рішення набрало законної сили, та [PERSON] був виселений та знятий з реєстраційного обліку. 15.05.2013 року на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 24.03.2013 року №269 на ім'я позивача був виданий Ордер на житлове приміщення площею 23,8-16,9 кв.м.3, яке складається з 3-х кімнат в ізольованій квартирі будинку [ADDRESS]. Рішення та ордер видані без порушення норм чинного законодавства. На протязі тривалого часу, з 2006 року по 15.05.2013 року в цій кімнаті [PERSON] не проживав. Сплату за комунальні послуги він теж не сплачував. На даний час існує велика заборгованість. [PERSON] просила задовольнити її позов, а у задоволені позову [PERSON] відмовити. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] наполягала на задоволенні первісного позову, а у задоволенні зустрічного позову просила відмовити, оскільки вважала його необґрунтованим. Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] заперечували проти задоволення первісного позову, оскільки вважали його необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсності, а на задоволенні зустрічного позову наполягали, посилаючись на обставини, що зазначені у ньому. Представник Харківської міської ради [PERSON], який діє на підставі 30.12.2013р. №08-11/5927/2-13 /а.с. 34/, в судове засідання не з'явився. 09.07.2014р. представником ХМР подано до суду заперечення на позовну заяву [PERSON], в якому він вказав, що питання надання [PERSON] зі складом сім'ї 5 осіб кімнати житловою площею 16,9 кв.м. було винесено на розгляд міської громадської комісії з житлових питань 18.04.2013р. та в подальшому затверджено рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 24.04.2013року №269 на підставі довідки ДП «Промжитлосервіс-2» від 28.01.2013р. №61. Відповідно до вказаної довідки кімната житловою площею 16,9 кв.м. в комунальній квартирі [ADDRESS] є вільною. [PERSON] був виданий ордер на вказане житлове приміщення. За таких умов ордер на спірне житлове приміщення - кімнату житловою площею 16,9 кв.м. в комунальній квартирі [ADDRESS], видано з дотриманням та у відповідності до ст. 51, 52, 54, 58 ЖК України, Представники третіх осіб - ПАТ «Промбуд-2» і ДП «Промжилсервіс-2» в судовому засіданнях заперечували проти задоволення первісного позову та не заперечували проти задоволення зустрічного позову. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що рішенням №232/9 від 11.07.2006р. виконавчого комітету Московської районної ради м. Харкова за [PERSON] було закріплено одну кімнату житловою площею 16,9 кв.м., загальною площею 27,2 кв.м. в квартирі [ADDRESS], а також відкрито особовий рахунок. /а.с. 7/ В даній квартирі [PERSON] мешкав з 1987 року. /а.с. 9/ Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16.02.2011 року визнано [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. /а.с. 10/ Відповідно до Ордеру на житлове приміщення №148935 від 15.05.2013 року виданого виконкомом Харківської міської ради, родині [PERSON], яка складається з 5 членів було надано житлове приміщення площею 23,8 кв.м. + 16,9 кв.м., яке складається з 3-х кімнат в ізольованій квартирі будинку [ADDRESS]. /а.с. 16/. Вказаний ордер був виданий на підставі рішення виконкому Харківської міської ради від 24.04.2014р. №269. Відповідно до ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Відповідно ст. 59 ЖК України ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. На час ухвалення рішення виконком Харківської міської ради та ввидачі ордеру кімната житловою площею 16,9 кв.м., загальною площею 27,2 кв.м. в квартирі [ADDRESS] була вільною, оскільки заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 16.02.2011 року на той час набрало законної сили. [PERSON] та її родина перебували на квартирному обліку у пільговій черзі на житло. Відповідно до медичного висновку, донька [PERSON] [PERSON], 1982 р.н. не може проживати у комунальній квартирі та в одній кімнаті з іншими членами родини по медичним показникам /а.с. 51/. Таким чином, суд вважає, що рішення виконкому Харківської міської ради від 24.04.2014р. №269, на підставі якого видано ордер на житлове приміщення №148935 від 15.05.2013 року, було прийнято відповідно до чинного законодавства України. Ордер виданий на жиле приміщення, яке на час видачі було вільне та сім'я [PERSON] потребувала поліпшення житлових умов. Оскільки на даний час [PERSON] з родиною займають житлове приміщення на підставі ордеру, який є дійсним та відповідає чинному законодавству України, то у суду не має підстав для задоволення вимог [PERSON] про зобов'язання [PERSON] звільнити кімнату та вселити його в неї, а також зобов'язати Харківську міську раду видати позивачу ордер. За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову [PERSON] до Харківської міської ради, Виконкому Харківської міської ради, [PERSON], треті особи: ПАТ «Промбуд-2», ДП «Промжилсервіс-2» про визнання ордеру недійсним, усунення перешкод у користуванні житлом та вселення - у повному обсязі. Що стосується зустрічного позову, то суд дійшов наступного. Як зазначено вище у рішенні, судом встановлено, що ордер 148935 від 15.05.2013 року виданий у відповідності до чинного законодавства України та є дійсним, а тому він додаткового визнання таким, що виданий на законних підставах та дійсним не потребує. Таким чином, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову у частині визнання ордеру дійсним належить відмовити. Як вже зазначено вище, рішенням суду [PERSON] визнано таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 12.02.2014 року заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 16.02.2011 року скасовано, а у задоволенні позову ПАТ «Промбуд-2» до [PERSON], третя особа дочірнє підприємство «Промжитлосервіс-2» про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - відмовлено. /а.с. 12-13/ Підставою для відмови у задоволенні позову ПАТ «Промбуд-2» стало те, що позивачем не надано актів комісії ВАТ «Промбуд-2», ДП «Промжитлосервіс», які б свідчили, що [PERSON] на час звернення ВАТ «Промбуд-2» з позовом до суду не мешкав у житловій кімнаті житловою площею 16,9 кв.м., квартири [ADDRESS]. Як убачається з актів комісії ДП «Промжитлосервіс-2» від 12.09.2012р., 18.04.2013р. та 14.08.2013р. [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не мешкає з липня 2010 року. Дані обставини також підтверджуються актом державного виконавця від 26.09.2012р., яким встановлено, що [PERSON] виселився зі спірної кімнати добровільно, зі своїми речами, кімната порожня. /а.с. 50/ Суд також приймає до уваги й надані відповідачкою [PERSON] копії квитанції про наявну заборгованість за житлово-комунальні послуги, а також повідомлень про відключення від послуг, що надаються КП «Харківводоканал». /а.с. 61-65/ Частиною 1 статті 72 ЖК України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частиною третьою вказаної статті встановлено перелік підстав, за яким жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців. Представником [PERSON] у якості докази поважності причини відсутності у жилій кімнаті надано довідку директора фірми «ІКАР-БІЗНЕС» від 07.02.2014р. №18, в якій вказано, що [PERSON] працює на їхньому підприємстві за договором підряду «прорабом»та виконує нагляд за проведенням будівельних та ремонтних робіт на різних об'єктах за межами м. Харкова. В період з 01.06.2006р. по 01.10.2013р. знаходився на об'єкті, розташованому в [ADDRESS], в якості прораба при капітальному ремонті нежитлової будівлі. /а.с. 124/ Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт тривалого не проживання [PERSON] у спірній кімнаті. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За таких обставин, суд вважає доведеним, що [PERSON] у спірній кімнаті без поважних причин не проживав протягом шести місяців, внаслідок чого зустрічний позов у цій частині підлягає задоволенню.

Outcome: partial