Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

30 січня 2020 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості. 10 лютого 2020 року відкрито провадження в справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження на 01.04.2020. 01 квітня 2020 року в судове засідання сторони не з`явилися: представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності; представник відповідача - адвокат Салівон В. І. надав суду відзив на позов, в якому прохав відмовити в задоволенні вимог позивача, а також заяву про його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Оболонським районним судом м. Києва на 01.04.2020, яка надійшла до суду з порушенням строку на її подання, а саме 31.03.2020. 01.04.2020 розгляд справи був відкладений на 16.06.2020. 16 червня 2020 року в судовому засіданні представник відповідача надав пояснення по суті позову, в яких позов не визнав та зазначив, що на підтвердження вимог банку, позивач не надав відповідних доказів. Представник позивача, будучи належним чином повідомлений про час і місце слухання справи, в судове засідання не з`явився, заперечення проти наданого відповідачем відзиву не надавав. Представник відповідача - адвокат Салівон В. І. звернувся з клопотанням про проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції за його участю, а саме з Оболонським районним судом м. Києва. Ухвалою суду від 16.06.2020 відкладено розгляд справи на 31 серпня 2020 року в режимі відеоконференції з Оболонським районним судом м. Києва. Позивач вказував, що в зв`язку з невиконанням [PERSON] умов укладеного між ними Кредитного договору № 490917360 від 11.06.2014, в нього утворилася заборгованість в сумі 55 599,91 грн, якуТОВ «Вердикт Капітал» прохав стягнути з відповідача. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» - адвокат Радченко В. Ю., будучи належним чином повідомленою про час і місце слухання справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення йому судової повістки , в судове засідання не з`явилася. В заяві до суду прохала справу розглядати за її відсутності та повністю задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Салівон В. І. в судовому засіданні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» не визнав та прохав відмовити в їх задоволенні за недоведеністю, застосувати строк позовної давності до позовних вимог позивача та стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] суму понесених судових витрат згідно поданого розрахунку. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено такі фактичні обставини та спірні правовідносини. В матеріалах справи зазначається, що згідно з Кредитним договором № 490917360 від 11.06.2014 Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», в особі [PERSON] , надало кредит [PERSON] в сумі 13 327,86 грн з процентною ставкою за користування кредитом 39,90%. Дата остаточного повернення кредиту -12.06.2017. Всі відносини між Позичальником та Банком, що виникають на підставі цього договору врегульовані Розділом 2 «Загальними умовами рефінансування кредитної картки ПАТ «Альфа-Банк», які є невід`ємною частиною цього Договору та визначають інші істотні умови цього Договору. Підписання цього Договору Позичальник підтверджує, що він попередньо ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та іншим (а.с. 10-11,12,13). Відповідно до довідки про умови кредитування та орієнтовну вартість кредиту на Реструктуризацію заборгованості по кредитній картці від 11.06.2014 [PERSON] надано кредит для погашення кредитної заборгованості за кредитною карткою ПАТ «Альфа-Банк» (а.с.16). У витягу з договору факторингу № 1 від 21.06.2016 вказано, що ПАТ «Альфа-Банк» відступило свої права грошової вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи», а останнє його набуло ( а.с.25). За договором факторингу № 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» домовились про відступлення прав вимоги, відповідно ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «ФК «ВЕСТА», а останнє набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за договором кредиту № 490917360 від 11.06.2014( а.с. 26-36). За договором відступлення прав вимоги № 16-01/19/1 від 16.01.2019 ТОВ «ФК «ВЕСТА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а останнє набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за договором кредиту № 490917360 від 11.06.2014, укладеного між ТОВ «Кредитні ініціативи» та Боржником (а.с. 37-46). Згідно з розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 27.12.2019 включно, сума заборгованості [PERSON] становить 46 464,35 грн та складається з: - заборгованості за кредитом (за тілом кредиту) - 12 469,33 грн; - заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги - 11 563,30 грн; - заборгованості за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору ( з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 4 781,72 грн; - заборгованості з пені - 17 650,00 грн (а.с. 24). Загальний розмір заборгованості по сплаті інфляційних втрат та 3% річних за користування кредитом станом на 27.12.2019, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 55 599,91, з яких: - нараховані 3% річних - 1 123,25 грн; - втрати від інфляцій - 3 753,27 грн; - подвійна облікова ставка НБУ - 4 259,04 грн; - заборгованості за кредитом (за тілом кредиту) - 12 469,33грн; - заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги - 11 563,30 грн; - заборгованості за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору ( з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 4 781,72 грн; - заборгованості з пені - 17 650,00 грн (а.с.20,21,22,23,24). Перевіривши всі надані позивачем копії договорів та витягів з договорів, а також розрахунки заборгованості, судом встановлено, що згідно витягу з договору факторингу № 1 від 21.06.2016 неможливо встановити за якими конкретно кредитними договорами передано права грошової вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи». Також немає можливості визначити, чи має фактор право наступного відступлення прав вимоги за кредитними договорами, переданими йому за договором факторингу (а.с.25). Згідно з ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 1083 ЦК України, наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлене договором факторингу. Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень глави 73 ЦК України. В подальшому, а саме 26.12.2018 ТОВ «Кредитні ініціативи» укладають договір факторингу з ТОВ «ФК «ВЕСТА», за яким за плату останній отримує право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в Додатку 1-1, який позивачем не додано до матеріалів справи, що позбавляє суд можливості встановити, чи були права вимоги за кредитним договором № 490917360 від 11.06.2014, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , предметом договору факторингу № 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018. Положеннями п. 2.3 розділу 2 Договору факторингу № 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 сторони визначили, що право вимоги вважається відступленим з дати повної (остаточної) оплати Фактором (ТОВ «Фінансова компані «ВЕСТА») ціни прав вимоги відповідно до п. 4.2. договору ( ас.27,29). До суду позивачем не надано доказів на підтвердження здійснення ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» повної (остаточної) оплати ціни прав вимоги за вказаним вище договором факторингу, тому немає можливості встановити момент набуття цим товариством прав вимоги за кредитними договорами, які були відступлені за договором факторингу № 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018. Положеннями п. 2.3 розділу 2 Договору від 16.01.2019 за № 16-01/19/1, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Веста» та позивачем, відступлення прав вимоги сторони визначили, що право вимоги вважається відступленим з дати підписання договору, але не раніше дати здійснення повної оплати позивачем ціни прав вимоги відповідно до п. 4.2 цього Договору (а.с.38,40). У зв`язку з ненаданням позивачем доказів на підтвердження здійснення повної оплати ціни прав вимоги за вказаним вище договором, суд позбавлений можливості встановити момент набуття позивачем прав вимоги за кредитними договорами, які були відступлені за договором відступлення прав вимоги № 16-01/19/1 від 16.01.2019. Набуття позивачем прав кредитора за кредитним договором № 490917360 від 11.06.2014, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем, як вказує позивач, здійснено за договором відступлення прав вимоги, який за своєю правовою природою є договором цесії, а не за договором факторингу, що є порушенням вимог ст. 1083 глави 73 «Факторинг» ЦК України. За ст. 79 ЦПК Ураїни, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. При цьому, в ст. 81 ЦПК України зазначається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. У ст. 77 ЦПК України вказано, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України). Обґрунтуванням вимог заборгованості [PERSON] за кредитом (тілом кредиту) в розмірі 12 49,33 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 11 563,30 грн, розміру пені у сумі 17 650,00 грн, позивач обґрунтовує виключно договорами відступлення прав вимог та розрахунком заборгованості, які у свою чергу не містять інформації про нарахування саме такої суми, її складових, даних про внесення відповідачем платежів та строку розрахунку заборгованості, а фактично є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може бути доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Доказами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та п. 2.1.1 Постанови НБУ «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України» від 30.12.1998 № 566, оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Проте, ТОВ «Вердикт Капітал» не надало суду первинних бухгалтерських документів стосовно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки , та інше), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку, є правильними. Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов`язком позивача, який не довів суду належними та допустимими доказами її розмір. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Згідно з п.п. 2.3 п. 2 Розділу 1 «Базові умови кредитування» Кредитного договору, дата остаточного повернення Кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків є 12.06.2017. Вимоги щодо стягнення суми заборгованості за процентами за користування кредитом обмежуються датою їх нарахування, а саме 12.06.2017. Відповідно до умов кредитного договору, долученого позивачем до позову як доказу позовних вимог, банк припиняє нарахування процентів з 12.06.2017. Вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за нарахованими відсотками згідно Кредитного договору, з моменту відступлення права вимоги по дату розрахунку заборгованості в сумі 4 781,72 грн не підлягають задоволенню. Разом з тим, відсутність у позивача права нарахування відсотків (процентів) за користування кредитом вбачається з умов п.п.2.1 Договору факторингу № 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018. Так, згідно з цим договором, його предметом є право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1-1 до договору. Сторони погодили, що до Фактора переходять всі права, які належать Клієнту за основними договорами, на умовах передбачених основними договорами, за виключенням права нарахування відсотків, комісії, неустойки, що передбачені умовами Основним договорів. До позивача не перейшло право нарахування відсотків та пені, як виду неустойки, згідно умов кредитного (основного) договору. У зв`язку з викладеним, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за нарахованими відсотками відповідно до Кредитного договору в сумі 4 781,72 грн, а також пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в сумі 4 259,04 грн не підлягають задоволенню, оскільки такі права не передавалися позивачеві, як новому кредитору за договором відступлення прав вимоги. Відповідно до наданих позивачем розрахунків заборгованості, зокрема інфляційних втрат та 3% річних, останнім здійснено розрахунок заборгованості виходячи з суми заборгованості за кредитом (тілом кредиту) в розмірі 12 469,33 грн, однак не доведено факту наявності заборгованості відповідача за кредитним договором саме в такому розмірі, про який зазначається вище. У зв`язку із недоведеністю, а саме відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження існування заборгованості за кредитним договором в розмір 12 469,33 грн, а також наявності у позивача прав кредитора за кредитним договором, позовні вимоги щодо стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних є такими, що не підлягають задоволенню у зв`язку з недоведеністю. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні всіх позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». В порядку ст. 141 ЦПК України здійснити розподіл судових витрат. Оскільки в задоволенні позову ТОВ «Вердикт Капітал» відмовлено, то судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. За ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо (частина 3 статті 141). Для підтвердження понесених витрат на послуги адвоката, йому необхідно: укласти у письмовій формі договір; включити до договору умови про порядок визначення вартості наданих послуг за ведення відповідної судової справи (почасова оплата, фіксована сума тощо); включити до договору посилання на реквізити або сторін судової справи, у якій надається правнича допомога; детально фіксувати послуги, які надаються у рамках ведення відповідної судової справи, їх обсяг (витрачений час) та вартість (якщо окремі послуги мають різну вартість); детально фіксувати витрати, які понесені адвокатом у зв`язку із наданням послуг щодо ведення відповідної судової справи (витрати на відрядження, нотаріальні послуги, переклад документів тощо); належно оформляти та зберігати документи, що підтверджують такі витрати; належним чином оформляти платіжні документи під час здійснення оплати послуг адвоката. Адвокатом Салівон В. І. надано суду Додаткову угоду № 1 до Договору № 1/03.2020 про надання правничої допомоги від 20.03.2020, де зазначено розцінки його послуг, а саме: надання усної консультації з попереднім вивченням документів - 5000,00 грн, підготовка відзиву на позов - 10 000,00 грн, представництво інтересів клієнта в суді - 5000,00 грн, однак розрахунку витрат та затраченого часу про надану ним правничу допомогу клієнтові не пред`явлено суду (а.с.92). Згідно з Актом приймання-передачі від 23.09.2020, клієнт прийняв вказані послуги (а.с.93), а адвокат надав квитанцію на суму виконаних робіт - 20 000,00 грн (а.с.94). Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Суд вважає, що заявлена адвокатом Салівон В. І. сума гонорару за надану правову допомогу не є співмірною з вимогами ст. 137 ЦПК України та не відповідає складності цієї справи. Тому потрібно стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (код ЄДРПОУ 36799749, юридична адреса: 04053 м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз,5-Б), на користь [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , судові витрати за надання правничої допомоги в сумі 4000,00 (чотири тисячі) грн, - достатній для виконання перелічених у наданих представником відповідача доказах про надання ним послуг та виконаних робіт. На підставі викладеного та

Outcome: approved