Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

30 жовтня 2015 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], який зареєстровано 02.06.2012 року, стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що подружнє життя з відповідачем виявилось невдалим, через несумісність характерів виникали сварки, що призвело до втрати почуттів. На протязі останніх двох років сумісне проживання остаточно припинено. Позивачка вважає, що примирення не можливе, оскільки це суперечить інтересам її та їхньої дитини. Крім того, відповідач не бере участі у вихованні сина, матеріальної допомоги на його утримання не надає, а позивачка сама не в змозі належним чином забезпечувати сина. В судове засідання позивач не зявиласяь, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище [PERSON]. Відповідач, який про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, повторно в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, тому суд за згодою позивача вважає можливим вирішити справу за правилами частини 1 статті 224 ЦПК України за відсутності відповідача, на підставі наявних у ній даних і доказів, з ухваленням заочного рішення. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог (\~стаття 11 ЦПК України\~) встановив наступне. 02.06.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського МРУЮ Київській області зареєстрований шлюб між [PERSON] та Рашківською (після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON], про що зроблений відповідний актовий запис № 116, свідоцтво про одруження серії І-ОК №130696 (а.с.6). Від спільного подружнього життя сторони мають: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК №229201, виданим 06.11.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського МРУЮ Київській області (а.с. 7). Згідно довідки, що видана комітетом самоорганізації населення мікрорайону Заріччя 30.10.2015 року №1787, за адресою м.Фастів, вул.Пролетарська, 25 проживає [PERSON] разом з сином [PERSON], який знаходиться на її утриманні (а.с.8). Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання\~ шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сімї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх спільної дитини, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до\~статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в заяві просила залишити їй прізвище «Сьомченко». Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~і\~ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (\~ст. 181 Сімейного кодексу України). За правилами\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу.\~\~ Як зазначає позивачка, [PERSON] офіційно не працює. Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обов'язку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини та порядку сплати аліментів не досягнуто. З огляду на наведене, суд вважає, що визначений позивачкою розмір аліментів у частковому відношенні не перевищує засад розумності та виваженості, відповідає встановленим судом фактичним обставинам по справі, тому, враховуючи наведені обставини, сімейний та майновий стан відповідача, суд встановлює аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі однієї четвертої частини від заробітку (доходу) її батька [PERSON] Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку\~ст. 60 ЦПК України\~докази в їхні сукупності, суд визнає, що [PERSON] не виконує в повному обсязі у відношенні свого неповнолітнього сина передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки з її утримання, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення аліментів є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до положень частини 1\~статті 79 Сімейного кодексу України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей за один місяць, згідно вимогам\~статті 367 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Позивача, на користь якого ухвалене судове рішення, у встановленому законом порядку звільнено від оплати судових витрат при зверненні до суду, тому відповідно до положень частини 3\~статті 88 ЦПК України\~при постановленні рішення вони підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved