overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

30 жовтня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з моменту подачі даної позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Свій позов мотивує тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 23.08.2008 року. 14.05.2019 року рішенням Балаклійського районного суду Харківської області шлюб розірваний. Від цього шлюбу є неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що син знаходиться на її утриманні, відповідач ніякої матеріальної допомоги на його утримання не надає, вона просить стягнути з відповідача аліменти на його утримання. Позов просила задовольнити. Від відповідача [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не надходив. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.08.2008 року. 14.05.2019 року рішенням Балаклійського районного суду Харківської області шлюб розірваний. Від цього шлюбу є неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені. Дитина сторін залишається проживати з позивачем, знаходиться на її утриманні. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на її утримання не надає. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Частиною першою ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі викладеного, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 30 жовтня 2019 року. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] судовий збір в дохід держави в сумі 768, 40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

30 жовтня 2019 року позивач звернувся до суду позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 13 грудня 2017 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Подільському районному у м.Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Полтавській області, актовий запис № 256. Від сумісного життя сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Сторони тривалий час не проживають разом, подружнє життя не скалося, подружні стосунки фактично розірвано. Збереження сім`ї неможливе. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду через оголошення на сайті «Судова влада», в судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини неявки. 16.01.2020 року судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду даної цивільної справи. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 грудня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб у Подільському районному у м.Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Полтавській області (а.с. 4,5). Відповідно до положення ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. Суд враховує зміст позовної заяви про те, що тривалий час подружжя проживає окремо, між ними припинені шлюбні відносини, спільного господарства сторони не ведуть, та приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

30 жовтня 2019 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 23 квітня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області згідно актового запису № 111 розірвати. В обґрунтування позову зазначила, що 23 квітня 2013 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені більше року. Причиною розпаду сім`ї є несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно і відновлена бути не може, тому строк на примирення їм не потрібен. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі. Також зазначила, що з відповідачем не проживає більше п`яти років, у неї інша сім`я, та вона вагітна від іншого чоловіка. Просила прізвище не змінювати, та судові витрати не стягувати з відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав, та не заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3, ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 статті 206\~ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони 23 квітня 2013 року уклали шлюб (арк.с.7). Від шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] (арк.с.8). Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть більше п`яти років, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

30 жовтня 2020 року [PERSON] звернулась до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання, посилаючись на те, що після досягнення повноліття вона продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги відповідача, який є її батьком. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/6 частки всіх видів доходу щомісячно на період її навчання. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, відповідач позов визнав. \~ \~Як передбачено\~ст.199\~Сімейного кодексу\~України,\~якщо повнолітні\~дочка,\~син продовжують\~навчання і\~у зв`язку\~з цим\~потребують матеріальної\~допомоги,\~батьки зобов`язані\~утримувати їх\~до досягнення\~двадцяти трьох\~років за\~умови,\~що вони\~можуть надавати\~матеріальну допомогу. Право\~на утримання\~припиняється у\~разі припинення\~навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до свідоцтва про народження (а.с.6) [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . [PERSON] навчається у Фаховому коледжі економіки та бізнесу Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара на денній формі навчання, термін закінчення навчання 28 червня 2022 року, що підтверджується копією довідки №67 від 22 вересня 2020 року (а.с.7). Таким чином повнолітня дочка, яка є студенткою навчального закладу з денною формою навчання, потребує матеріальної допомоги від батька. Будь-яких доказів на спростування зазначених обставин суду не надано. Відповідно до \~ст.198, 200 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку чи сина суд має взяти до уваги можливість батьків надавати матеріальну допомогу. Відповідач має можливість надавати повнолітній дочці матеріальну допомогу, оскільки має постійне місце роботи і стабільний заробіток. У судовому засіданні встановлено, що відповідач має на утриманні ще трьох неповнолітніх дітей. Враховуючи позицію відповідача, який не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дочки на період навчання у розмірі 1/6 частки заробітку щомісячно, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно з ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки право повнолітньої дочки на утримання невід`ємно пов`язане з навчанням, слід стягнути аліменти, починаючи з дня пред`явлення позову 30 жовтня 2020 року до закінчення навчання, тобто до 28 червня 2022 року включно. Позивача звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірах, діючих на день звернення позивача до суду пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

30 жовтня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , вказавши, що дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому просить стягнути з нього на її користь аліменти на неповнолітню доньку в розмірі 1/3 частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття доньки. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Хоча повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд ухвалив винести по даній справі заочне рішення і позивач проти цього не заперечує. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] (а.с. 8). Заочним рішенням Теплицького районного суду від 15.01.2020 було розірвано шлюб між позивачем та відповідачем (а.с. 10). Дитина проживає з матір`ю, що підтверджується довідкою Теплицької селищної ради № 698 від 27.10.2020 (а.с. 9). Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, інформації щодо поганого стану здоров`я чи щодо утримання інших дітей або непрацездатних батьків не надавав. Дані правовідносини регулюються ст. 180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, ст. 182 ч. 2 СК України, яка визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину та ст. 183 СК України, яка передбачає визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу). Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує, що утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання доньки на даний час несе позивач. Приймаючи до уваги, що позивач являється матеріально малозабезпеченою, відповідач являючись батьком дитини, є працездатний, інформації щодо поганого стану здоров`я чи щодо утримання інших дітей або непрацездатних батьків не надавав, тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі і розмір аліментів необхідно визначити у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до повноліття [PERSON] . Судові витрати стягнути з відповідача згідно вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

30 жовтня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 19 липня 2014 року. Шлюб зареєстровано у Старокостянтинівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис №124. Від шлюбу мають малолітню дитину: дочку - [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що подружнє життя не склалось через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, у зв`язку з чим між ними постійно виникали сварки. Спільного господарства не ведуть, відносини не підтримують. Вказуючи на неможливість примирення та неможливість збереження сім`ї, просила шлюб розірвати. Ухвалою суду від 02 листопада 2020 року відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до розгляду на 30 листопада 2020 року. Ухвалою суду від 30 листопада 2020 року сторонам надано строк для примирення два місяці. Ухвалою суду від 01 лютого 2021 року поновлено провадження в справі. Справу призначено до розгляду на 01 лютого 2021 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутності суду не надав. 01 лютого 2021 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення (ч.2 ст. 112 СКУ). Судом встановлено, що 19 липня 2014 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований у Старокостянтинівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис №124, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: дочку - [PERSON] , [INFO] . На час звернення до суду сторони спільного господарства не ведуть, відносини не підтримують, сім`я фактично розпалась, поновлення подружнього життя між сторонами виключається, а тому збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує клопотання позивача, викладене у заяві про покладання таких витрат на неї та відносить їх на рахунок позивача. На підставі викладеного, ч.1 ст.110, ст.112, ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

30 жовтня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги [PERSON] зазначив, що з відповідачем зареєстрували шлюб 16 лютого 2008 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . Вказував, що подружнє життя не склалось, через психологічну несумісність, змінились погляди на життя, з приводу чого постійно виникають сварки та непорозуміння, проживають окремого спільного господарства та побуту не ведуть. 03.11 2020 року позовну заяву ухвалою суду залишено без руху. 23 грудня 2020 року недоліки позивачем усунуто. Ухвалою суду від 12.01.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачці було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. 03.02.2021 року відповідачка [PERSON] подала суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову не заперечувала. Відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. \~ \~ \~ \~ Згідно з ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що між сторонами 16 лютого 2008 року зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Полонського районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №16, від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . Через відсутність спільних інтересів, різні погляди на життя та непорозуміння, сторони припинили сімейні відносини і спільне проживання. Зазначені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожної сторони та їх дітей, тому, відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд знаходить підстави для розірвання між сторонами шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

30 жовтня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів - Комунального КП «Ритуальна служба» Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради, Дніпровського міського голови Філатова Б.А., Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, визначивши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] , із вимогами про визнання трудового контракту продовженим на невизначений строк та зобов`язання вчинити певні дії (а. с. 1-3). В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Дніпропетровської міської ради від 24 грудня 2003 року № 30/14 на базі відокремленої частини комунальної власності територіальної громади міста Дніпра створено КП «Ритуальна служба» Дніпровської міської ради, власником якого є територіальна громада міста Дніпра, в особі Дніпровської міської ради. Діє КП «Ритуальна служба» на підставі Статуту, затвердженого рішенням міської ради № 70/34 від 25 квітня 2018 року. Розпорядженням Дніпровського міського голови Філатова Б.А. від 16 березня 2017 року № 1-16/3-рк, [PERSON] вперше призначено на посаду начальника КП «Ритуальна служба» за трудовим контрактом з 16 березня 2017 року. Упродовж 2017-2019 років відповідний трудовий контракт переукладався на новий строк тричі. Так, зокрема у 2019 році між [PERSON] та Дніпровською міською радою в особі голови Філатова А.Б. в черговий раз було укладено трудовий контракт, відповідно до якого [PERSON] призначено на посаду директора КП «Ритуальна служба». Пунктом 6.1 вказаного контракту встановлено, що він діє з 16 березня 2019 року по 15 березня 2020 року. Натомість, розпорядженням Дніпровського міського голови № 1-6/12-рк від 06 грудня 2019 року [PERSON] було незаконно звільнено з займаної посади за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Вказане розпорядження було оскаржене у судовому порядку та рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2020 року по справі № 204/8766/19, яке залишено без змін рішенням Дніпровського апеляційного суду від 08 липня 2020 року, визнано незаконним розпорядження Дніпровського міського голови № 1-6/12-рк від 06 грудня 2019 року, поновлено [PERSON] на посаді директора КП «Ритуальна служба» та допущено негайне виконання рішення суду в цій частині. Так, на підставі вказаного рішення суду 26 лютого 2020 року [PERSON] звернувся до державного реєстратора із заявою про реєстрацію внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, а саме зміною відомостей про керівника юридичної особи. На підставі відповідної заяви, інших документів та вищевказаного рішення суду, зокрема в частині негайного поновлення [PERSON] на посаді директора КП «Ритуальна служба», державним реєстратором Колтуновою О.О. було внесено зміни до реєстру, та [PERSON] вказано як директора КП «Ритуальна служба». Таким чином, позивач вважає, що рішення суду про його поновлення на посаді було виконано 26 лютого 2020 року, та він приступив до виконання обов`язків директора КП «Ритуальна служба» за контрактом. Крім того, вказує, що

Outcome: dismissed