Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

31.01.2017 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], за участю третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Слов'янської міської ради, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вони з відповідачем [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.04.2014 року до 30.08.2016 року, та від шлюбу мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. В березні 2016 року, у зв'язку з постійними конфліктами з відповідачем, позивач була вимушена виїхати з донькою до своєї матері [PERSON] [PERSON] неодноразово зверталася до відповідача з проханням допомагати матеріально донці, але в добровільному порядку він цього не робив. 25.07.2016 року [PERSON] написав заяву, якою відмовився від утримання та виховання своєї малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Донька [PERSON] мешкає разом із своєю матір'ю та перебуває на повному утриманні матері. Відповідач не цікавиться дитиною, не забезпечує доньку матеріально, не приймає участь у її вихованні та духовному розвитку. Зважаючи на те, що позивач може самостійно утримувати дитину, посилаючись на ст. ст.ст. 164, 165 Сімейного кодексу України, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO] року народження. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали повністю, наполягали на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Слов'янської міської ради в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував, просив прийняти рішення, враховуючи інтереси дитини. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. Згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську реєстраційної служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області 28.10.2014 року, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON]. (а. с. 7) Заочним рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 30 серпня 2016 року по цивільній справі № 2/243/3267/2016 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було розірвано шлюб між позивачем та відповідачем. (а. с. 10) Відповідно до заяви від 25.07.2016 року, засвідченої приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], зареєстрованої в реєстрі за № 2500, [PERSON] відмовився від утримання та виховання своєї малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Проти всиновлення його доньки не заперечував. (а. с. 8) Згідно з довідкою від 27.09.2016 року № 3211, виданою ТОВ «Ліра ЛТД», малолітня [PERSON] мешкає разом із своєю матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. (а. с. 9) Відповідно до трудового договору № 2 від 05 вересня 2016 року, [PERSON] працює менеджером по збуту у підприємця [PERSON], отримує заробітну плату у розмірі 2000,00 грн. на місяць. (а. с. 11) У відповідності до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Слов'янської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав від 27.02.2017 року № 29/01-386, дитина [PERSON] мешкає разом з матір'ю [PERSON], яка займається вихованням та утриманням дитини, захищає права та інтереси доньки. Татко дитини [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не цікавиться успіхами доньки, не турбується про її стан здоров'я, фізичний та духовний розвиток. [PERSON] не утримує доньку, не надає жодної матеріальної допомоги, протягом тривалого часу не виконує свої батьківські обов'язки та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Зазначені фактори можна розцінювати як свідоме нехтування батьком своїми обов'язками. Окрім того, відповідач добровільно подав заяву, засвідчену у нотаріуса, з якої вбачається, що він відмовляється від батьківства стосовно своєї доньки [PERSON]. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Слов'янської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO] року народження. (а. с. 23) Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з вимогами ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Судом встановлено, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї малолітньої доньки [PERSON], її виховання, матеріальне забезпечення, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на її фізичний та психічний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає донці доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, що суд розцінює як ухилення від виховання дитини та свідоме нехтування своїми батьківськими обов'язками. Окрім того, відповідач добровільно подав заяву, засвідчену у нотаріуса, з якої вбачається, що він відмовляється від батьківства стосовно своєї доньки [PERSON]. На підставі наданих сторонами доказів суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки відповідач свідомо нехтує своїми обов'язками і, виходячи з інтересів дитини та конкретних обставин справи, немає можливості попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання своєї доньки, відповідач повинен бути позбавлений батьківських прав відносно доньки [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн. мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача. На підставі Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 81, 150, 155, 164, 180, 182, 183 СК України, ст. ст. 10, 11, 82, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

Outcome: approved