Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

29.11.2016 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з 07.06.2014 року перебуває в шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Дитина знаходиться повністю на утриманні позивачки, відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дитини їй не надає, участі у вихованні дитини не приймає. Тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1500 грн. щомісячно. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання: [INFO], але до суду не зявився, заперечень на позов або заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ст.197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 07 червня 2014 року зареєстрували шлюб у Зарічному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис № 267, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 5). Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З копій свідоцтва про народження вбачається, що батьком дитини є відповідач [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], він за законом зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на його утримання, тому із [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина.\~\~\~ Ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу або в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій статті 16 ЦК України. Позивач має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, а враховуючи ту обставину, що позивач подала позовну заяву про визначення аліментів у твердій грошовій сумі, суд не може вийти за межі позовних вимог, та вважає за необхідне визначити аліменти у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач [PERSON], [INFO], є особою працездатного віку, не має на утриманні інших осіб, має нормальний стан здоров'я, і має об'єктивну можливість сплачувати аліменти, а будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач не надав. Так, відповідно до статті 141 СК України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов'язки по відношенню до дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Враховуючи викладене, суд вважає, що обовязок утримувати дитину лежить також і на позивачці. Однак при цьому суд вважає, що позивачка не обґрунтувала розмір аліментів 1500 грн., оскільки вона не надала суду жодних доказів щодо розміру її доходів, та розміру її витрат на утримання дитини, а також не надала суду будь-якої інформації щодо місця роботи відповідача, розміру його можливого доходу, тощо. Крім того, суд при визначенні розміру аліментів на дитину враховує, що прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років з 1 грудня 2016 року становить 1313\~грн., а з 01 січня 2017 року 1355 грн. При цьому суд враховує, що батьки зобовязані піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, створювати умови для проживання, виховання та розвитку дитини, утримувати дітей на нормальному рівні матеріального забезпечення, За таких обставин, суд вважає, що розмір аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно буде розумним, достатнім і справедливим, та відповідатиме інтересам дитини, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача, та інших осіб. Відповідно до ст. 191 СК, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. В даному випадку позов подано до суду 29.11.2016 року. На підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позовних вимог про стягнення аліментів та в зв'язку\~\~із тим, що за даною категорією справи позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн..

Outcome: partial