Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

30 грудня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] міської ради про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що 09 вересня 1971 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. 12 вересня 2010 року [PERSON] (чоловік позивача) помер. На момент відкриття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON], у приватній власності останнього перебувала земельна ділянка, загальною площею 0,0426 га, розташована у м. Вінниці по вул. Гончарова, 18 із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Дана земельна ділянка була успадкована на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою вінницькою державною нотаріальною конторою від 21 грудня 2011 року. Проте, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, з господарськими будівлями, що розташовані на даній земельній ділянці за адресою: м. Вінниця, вул. Гончарова, 18, у звязку з відсутністю державної реєстрації права власності на дане нерухоме майно за спадкодавцем. З огляду на зазначене вище позивач позбавлена можливості документально оформити своє право власності на дане майно після смерті свого чоловіка [PERSON] та просить суд визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями загальною площею 43,0 кв. м. та на земельну ділянку площею 0,0426 га, що розташовані за адресою: м. Вінниця, вул. Гончарова, 18, за [PERSON] в порядку спадкування за законом. Представник позивача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] у судовому засіданні при вирішенні даного спору поклався на думку суду. Представник КП «ВМБТІ» [PERSON], який був залучений при розгляді даної справи у якості спеціаліста, суду пояснив, що з урахуванням положень Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна (п. 3.2.), а також відомостей, які містяться в матеріалах інвентаризаційної справи на будинковолодіння по вул. Гончарова, 18 в м. Вінниці, самочинне будівництво відсутнє. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Як було встановлено судом, що актом про відвід земельної ділянки під будівництво від 18 жовтня 1955 року, на підставі рішення виконкому [PERSON] міської ради депутатів трудящих № 22/798 здійснено в натурі відвід земельної ділянки під індивідуальне будівництво жилого будинку [PERSON] Ділянка розташована в м. Вінниці по 2-му провулку Руданського квартал № 358, загальною площею 600 кв.м. (а.с. 15). Дозволом на вчинення будівельних робіт № 571 інспекція державного архітектурно-будівельного контролю м. Вінниці, дозволила [PERSON] здійснювати будівельні роботи по будівництву індивідуального жилого будинку з господарськими прибудовами на земельній ділянці по 2-му провулку Руданського в кварталі № 358 на підставі генплану, затвердженого Управлінням Головного Архітектора міста Вінниці від 18 жовтня 1955 року (а.с. 18). Згідно з договором про надання в безстрокове користування земельну ділянку для будівництва індивідуального жилого будинку на право особистої власності з числом кімнат від однієї до пяти включно від 22 серпня 1957 року, на підставі рішення виконкому [PERSON] міської ради депутатів трудящих № 22/798 від 24 серпня 1955 року про відвід земельної ділянки, [PERSON] надали на праві безстрокового користування земельну ділянку по 2-му [ADDRESS], загальною площею 600 кв.м. (а.с. 16). 09 вересня 1971 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб у міському бюро ЗАГС в м. Вінниці, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-АМ № 255134, видане 09 вересня 1971 року міським бюро ЗАГС в м. Вінниці (а.с. 9). Як вбачається з державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 235879, виданий 03 березня 2005 року, [PERSON], який проживає за адресою: [INFO] і на підставі рішення [PERSON] міської ради від 21 червня 2004 року № 766 22 сесії 24 скликання є власником земельної ділянки площею 0,0426 у межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована: м. Вінниця, вул. Гончарова, 18, цільове призначення (використання) земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0510100000:02:007:0021 (а.с. 11). Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). 12 вересня 2010 року помер [PERSON] (чоловік позивача), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-АМ № 179926, видане 13 вересня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 10). З листа Департаменту архітектури, містобудування та кадастру спеціально уповноваженого органу містобудування та архітектури орган охорони культурної спадщини місцевого самоврядування № Я-05037550/505-8 від 29 квітня 2016 року, вбачається, що відповідно до «Переліку назв вулиць, проспектів, бульварів, провулків, проїздів, площ м. Вінниці» затвердженому рішенням міської ради від 26 квітня 2013 року № 1262, земельна ділянка площею 0,0426 [PERSON], на яку видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 235879, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею за № 010500100192, якій присвоєно кадастровий номер 0510100000:02:007:0021, знаходиться: вул. Гончарова. Відповідно до рішення виконавчого комітету міської ради депутатів трудящих від 22 квітня 1957 року № 11/469 «Про надання назв новим прорізаним вулицям в м. Вінниці», пр. 2-й Руданського перейменували на вулицю Гончарова. Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 18 по вул. Гончарова в м. Вінниці, виготовленого КП «ВМБТІ» 12 листопада 2014 року, замовником технічної інвентаризації є [PERSON], загальна площа приміщень 43.0 кв.м., при цьому, відомості про обєкти самочинного будівництва, відсутні (а.с. 20). Крім того, з оглянутих в судовому засіданні матеріалів інвентаризаційної справи № 19817 на будинковолодіння по вул. Гончарова, 18 в м. Вінниці, відомості про самочинне будівництво відсутні, що також було підтверджено поясненнями наданими в судовому засіданні, залученим судом в якості спеціаліста, представником КП «ВМБТІ» [PERSON] Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з оглянутої копії спадкової справи до майна померлого № 57/2011, відкритої Першою вінницькою державною нотаріальною конторою внаслідок смерті [PERSON], що [PERSON] (дружина померлого [PERSON]С.) звернулась із заявою про прийняття спадкового майна після смерті [PERSON] у встановлений законом строк. [PERSON] та [PERSON] (діти померлого [PERSON]С.) відмовились від прийняття спадщини після смерті свого батька на користь своєї матері - [PERSON] (а.с. 76-78). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2225/02-31, виданою Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 20 червня 2013 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, розташований в м. Вінниці по вул. Гончарова, буд. № 18, після смерті 12 вересня 2010 року [PERSON], оскільки реєстрація права власності на вищезазначений будинок за [PERSON] не проводилась (а.с. 19). Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обовязковою. Права на нерухоме майно та їх обтяжень, що виникли до набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення (ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Зі змісту статті 182 ЦК України випливає, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. А тому, нотаріус як спеціальний субєкт здійснює функції державного реєстратора, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими правами та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяження. Так, дійсно, померлий за життя не здійснив державну реєстрацію права власності на житловий будинок, розташований в м. Вінниці по вул. Гончарова, № 18, а відтак державний нотаріус дійсно позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом позивачу у звязку з тим, що державна реєстрація права власності на вищевказане спадкове майно не проведена. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого порушеного особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України, передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. Частинами 1, 3 статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на зазначене, суд вважає за доцільне задовольнити вимогу позовної заяви щодо визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями загальною площею 43,0 кв.м. за [PERSON] після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 12 вересня 2010 року. Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги щодо визнання права власності на земельну ділянку площею 0,0426 га, що розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Гончарова, 18 за [PERSON] суд виходив з наступного. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 грудня 2011 року, посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON], спадкоємицею майна [PERSON], [INFO], який помер 12 вересня 2010 року, є його дружина [PERSON], [INFO]. Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з земельної ділянки, загальною площею 0,0426 га в межах згідно з планом, яка розташована в м. Вінниці, по вул. Гончарова, 18, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с. 12). Як вбачається з [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, сформованого 24 листопада 2014 року Реєстраційною службою [PERSON] міського управління юстиції Вінницької області, [PERSON] являється власником земельної ділянки, яка розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Гончарова, 18, кадастровий номер 0510100000:02:007:0021, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площа 0,0426 га на праві приватної власності (а.с. 13). Дослідивши матеріали справи та надавши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що дана вимога позовної заяви не підлягає задоволенню, оскільки земельна ділянка, на яку позивач просить визнати за нею право власності належить їй на праві приватної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов було задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. А тому, з урахуванням того, що позов було задоволено частково, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за вимогу про право власності на житловий будинок, ціна позову якої відповідно до експертної оцінки нерухомості становить 128\~662 грн. 00 коп., а відтак судовий збір, який підлягає стягненню становить 1\~286 грн. 62 коп. (а.с. 24-40). На підставі викладеного,

Outcome: partial