Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

29 жовтня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 10 травня 2014 року позивач уклала шлюб з відповідачем, сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Позивач вказує, що подружні відносини між ними припинені з середини 2018 року, спільного господарства сторони не ведуть. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, просить його розірвати. Оскільки дитина проживає з позивачем і перебуває на її утриманні, а відповідач як батько зобовязаний надавати дитині матеріальну допомогу, то позивач просить стягнути з відповідача аліменти на дитину в розмірі ј частини від заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в сумі 704,80 грн. Представник позивача в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов [PERSON] про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. У звязку з неявкою сторін у судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони 10 травня 2014 року зареєстрували шлюб у Ковпаківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 320, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.11). Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, подружні відносини між сторонами фактично припинені, а відповідач визнав позов повністю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 12). Із копії свідоцтва про народження вбачається, що батьком дитини є [PERSON] (а.с.12). Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], він за законом зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання, тому із [PERSON] необхідно стягнути аліменти а утримання неповнолітньої дитини.\~\~\~ Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з ким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; наявність рухомого і нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення. Суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, не має на утриманні інших осіб, має нормальний стан здоров'я, і має об'єктивну можливість виплачувати аліменти на утримання дитини. Будь-яких доказів, які б це спростовували, відповідачем не надано. Крім того, суд враховує, що відповідач визнав позов повністю. Виходячи з принципу пропорціональності та співмірності, суд вважає, що розмір аліментів, визначений позивачем у розмірі ј частини від доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття - буде достатнім та відповідатиме інтересам дитини та відповідача. Таким чином, суд вважає, що з [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у частці від доходу відповідача, а саме: ј частину від доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. В даному випадку позов подано до суду 29.10.2018 року. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням вимог про стягнення аліментів на утримання дитини та в зв'язку\~\~із тим, що за даною категорією справи позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. Крім того, в звязку із задоволення позовної вимоги про розірвання шлюбу, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесений нею та документально підтверджений судовий збір у сумі 704,80 грн. (а.с.2).

Outcome: approved