Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

30.07.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, де просить розірвати кредитний договір № 00007/FP від 19 червня 2008 року, укладений між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Марфін Банк» з 22.01.2009 р. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Представник відповідача позов не визнав та прохав в його задоволенні відмовити, посилаючись на те , що позивачем не доведено істотність зміни умов , якими він керувався укладаючи кредитний договір. Інвалідність та зменшення фінансових потоків позичальника не є підставою для розірвання кредитного договору. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов не підлягає до задоволення із наступних підстав. Судом встановлено, що 19 червня 2008 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Марфін Банк» було укладено кредитний договір № 00007/FP, згідно з яким зі всіма додатковими угодами до нього, [PERSON] отримав кредит у вигляді не поновлювальної кредитної лінії на суму 280129 дол. США, із терміном погашення по 06.05.2024 р. На момент укладення договору, офіційний курс НБУ становив 485,34 грн. за 100 дол. США, в яких був отриманий кредит, а станом на 30.07.2015 р. офіційний курс становить 2203,96 грн. за 100 дол. США. [PERSON] звернувся до суду із позовом до ПАТ «Марфін Банк» про розірвання кредитного договору № 00007/FP від 19 червня 2008 року з 22.01.2009 року, мотивуючи тим, що з 2008 року змінилися істотні обставини котрими керувалися сторони договору при його укладенні, він являється інвалідом ІІ групи, а також те, що курс долара США по відношенню до гривні зріс в 4,5 рази. За таких обставин вважає можливим розірвати кредитний договір з моменту встановлення [PERSON] інвалідності, а саме з 22.01.2009 р. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Згідно ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Зобов'язання по погашенню заборгованості за основним боргом за кредитом, по сплаті відсотків, інших платежів, що випливають з кредитного договору № 00007/РР від 19.06.2008 року позичальником порушені. Банк, будучи фінансовою установою, має право здійснювати кредитування як валютну операцію, при наявності банківської ліцензії та письмового дозволу [PERSON] банку України. Доводи позивача стосовно істотної зміни обставин, зокрема, посилання на те, що курс гривні зріс у чотири з половиною рази, він отримує доходи в гривні, а в звязку з подорожчанням долара США став винен банку в чотири рази більше грошей ніж передбачено було договором, спростовуються наступним. Діючим законодавством не передбачений стабільний курс долару США до національної валюти - гривні. Відповідно до ст.36 Закону України «Про [PERSON] України» офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється [PERSON] банком. Згідно з ч.1 ст.8 Декрету Кабінетів Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю»валютні курси встановлюється [PERSON] Банком України за погодженням з Кабінетом міністрів України. Поряд з цим, Положення «Про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів», затвердженого Постановою Правління [PERSON] України № 496 від 12.11.2003 року, визначається, що офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долару США установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют станом на останню дату. З наведеного, можливо зробити висновок, що стабільність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена. Таким чином, при укладенні цього договору в іноземній валюті (доларах США) та беручи на себе певні обов'язки щодо погашення цього кредиту саме в доларах США, сторони за договором, повинні були усвідомлювати, що курс національної валюти України до долару США не є незмінним, та те що зміна цього курсу можливо настане, а тому повинні були передбачити та врахувати підвищення валютного ризику за цим договором. Крім того, відповідно до п. 3.9. кредитного договору, позичальник під час виконання зобовязань по кредитному договору несе валютні ризики. Позивач, мав право не укладати кредитний договір в доларах США, або укласти його в гривні. Окрім того, відповідно до п. 6 ст.14 Закону України «Про захист прав споживачів» у позичальника існувала можливість в 14-денний термін відмовитись від кредиту, проте цим правом він не скористався, отже, оцінюючи всі фінансові ризики, позивач не відмовився від надання кредиту саме у валюті доларах США. Позичальник свідомо обрав валюту кредитування долар США виходячи з більш низької процентної ставки за користування кредитом порівняно з національною валютою. При цьому усі ризики, повязані з валютними коливаннями позичальник свідомо прийняв на себе. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Підписання договору свідчить про погодження сторонами всіх його умов. Договір є обовязковим для виконання сторонами, оскільки це прямо передбачено ст. 629 Цивільного кодексу України. Слід зазначити, що ПАТ «Марфін Банк» не є монополістом на ринку фінансових послуг України, позичальник не був позбавлений можливості оформити кредит в національній валюті як у відповідача, так і в будь-якому іншому банку України, тим більше, що право остаточного вибору виду та валюти кредиту належить виключно позичальнику, який свідомо зважає на зручність тих чи інших умов кредитування для нього. Відповідальність за валютні ризики при отриманні кредиту в іноземній валюті при знеціненні курсу національної валюти лежить на позичальнику і виходить із змісту положень статей 1046, 1054 ЦК України - повернення суми позики позикодавцю. Згідно з ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншої сторони (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики). Стан економічної ситуації впливає на можливість виконання позичальником своїх зобовязань по договору кредиту, але ніяк не є підставою для звільнення від відповідальності та розірвання правочину на цій підставі. Кошти в обовязковому порядку повинні бути повернуті в тій самій валюті, що і бралися та в кількості, що відповідає умовам договору разом з нарахованими процентами та іншими платежами. Відповідно до п. 3.9. умов кредитного договору позичальник попереджався, що зміна обставин щодо курсу долара може змінюватися та не передбачає фіксування одного і того ж курсу по відношенню до гривні. По-друге, саме на позичальника покладався ризик зміни обставин, про що його було попереджено та відповідальність з цього несе він. Таким чином в даному випадку не існує наявності всіх чотирьох умов передбачених ст. 652 ЦК України , а тому розривати кредитний договір підстав немає. Відповідно до ст. 14 ЗУ «Про захист прав споживачів» у позичальника існувала можливість в 14-денний термін відмовитися від кредиту, проте цим правом він не скористався , отже оцінюючи всі фінансові ризики, позивач не відмовився від надання кредиту саме у валюті-доларах США Враховуючи вищевикладене, позивачем не доведено істотність зміни умов якими він керувався укладаючи кредитний договір, про зміну коливання курсу позичальник повідомлявся так як ризики були покладені саме на нього, інвалідність та зменшення фінансових потоків позичальника не є підставою для розірвання кредитного договору, а тому позов є необгрунтованим та в його задоволенні слід відмовити. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed