Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

29 грудня 2017 року, [PERSON] звернулася в суд із вказаним вище позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, які встановлено рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 10.06.2014 року по стягненню з [PERSON], [INFO] в її користь, на утримання неповнолітньої дитини\~[PERSON], [INFO], з 750 гривень щомісяця до 1500 гривень, і до досягнення нею повноліття. 14 травня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду із заявою про збільшення розміру позовних вимог та просить збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 23 травня 2014 року та просить збільшити розмір аліментів, в її користь, на утримання неповнолітньої дитини\~[PERSON], [INFO], у розмірі 3 5000 гривень, щомісячно і до досягнення нею повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що присуджених рішенням суду аліментів у розмірі 750 гривень щомісячно не достатньо для належного утримання дитини, позивач змушена звернутися до суду із позовом про збільшення розміру аліментів розміру стягуваних аліментів. Відповідно\~до\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Неповнолітній син часто хворіє, лікується в гастроентеролога, діагностовано стеноз сигмавидної кишки. Син знаходиться на «Д» обліку вторинна лактоза недостатність, що у свою чергу поступово ослаблює організм дитини, знижує імунітет дитини та сповільнюється перистальтика. Вторинна лактоза недостатність зявляється через пошкодження клітин кишечника. Дитина потребує правильно організованого повноцінного харчування. Дитина перенесла дві операції 06 вересня 2012 року циркумцизія та 04 грудня 2015 року пластика передньої черевної стінки. Неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні у комунальній міській дитячій клінічній лікарні м.Львова у хірургічному відділенні №2. Востаннє був госпіталізований в лікарні із 16 квітня по 03 травня 2018 року. 11 травня 2018 року вчергове дитину скеровано на операцію. Позивач несе витрати на лікування дитини, в тому числі особливе харчування. Зазначені витрати носять не періодичний, а постійний характер. Відповідач відмовляє позивачу у добровільному порядку нести витрати на утримання спільної дитини. На даний час позивач була вимушена звільнитись з роботи 23 жовтня 2017 року за власним бажанням, відповідно не має можливості забезпечити матеріально неповнолітнього сина. Просить позов задовольнити. Позивач та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити. Крім цього, у звязку із зміною прізвища відповідно до рішення Бориславського міського суду від 29 березня 2018 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, позивач просить замінити прізвище позивача з «Кокодиняк» на «Сідлер». Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не зявився, хоча належним чином був повідомлений про судове засідання. Відповідно ч.3 ст.223 ЦПК України, суд розглядає такого учасника у справі. Крім цього, відповідач у справі надав суду 12 січня 2018 року та 13 червня 2018 року відзиви на позовну заяву та заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до яких просить у позові відмовити. Зазначає, що причина звільнення позивача з роботи не повязана із хворобою сина. Від вказаної позивачем хвороби, на думку відповідача, їх неповнолітній син давно вилікувався. На думку відповідача, позивачем взагалі необґрунтовано розмір аліментів у твердій грошовій сумі у позовній заяві у розмірі 1500 гривень, а також у заяві про збільшення позовних вимог у розмірі 3500 гривень. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, з'ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку про доведеність обставин, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог,, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі являються батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується світлокопією свідоцтва про народження серії 1-СГ №196273, виданого 25 вересня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського управління юстиції Львівської області. Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 23 травня 2014 року у справі № 438/333/14-ц вирішено стягувати з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 750 грн. щомісячно, який підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 11.03.2014 р. і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 29 березня 2018 року шлюб між сторонами розірвано. Позивачу [PERSON] після розірвання шлюбу віднослено її дошлюбне прізвище «Сідлер» Відповідно до витягу з єдиного державного реєстру щодо реєстрації місця проживання, номер витягу 4616-1671845-2018 заявник [PERSON] зареєстрована за адресою [INFO]. Відповідно довідки за № 3551 від 20 грудня 2017 року про склад сімї, вбачається що неповнолітній [PERSON] проживає і зареєстрований разом із матірю в [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. Позивач [PERSON], як вбачається із світлокопії трудової книжки 23 жовтня 2017 року звільнена з роботи за власним бажанням. З світлокопії медичних документів, вбачається, що неповнолітньому [PERSON] встановлено діагноз ВВР товстого кишківника стеноз сигмо видної кишки, знаходиться на «Д» обліку: вторинна лактоза недостатність, що зявилась через пошкодження клітин кишечника. Дитина потребує правильно організованого повноцінного харчування. Крім цього, неповнолітньому проведена 04 грудня 2015 року операція, - пластика передньої черевної стінки. Неповнолітній неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні у комунальній міській дитячій клінічній лікарні м.Львова у хірургічному відділенні №2. Востаннє був госпіталізований в лікарні із 16 квітня по 03 травня 2018 року. 11 травня 2018 року вчергове дитину скеровано на операцію. Відповідно до\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини.\~\~ Положеннями\~ст. 180 СК України\~визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 192 СК України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.\~\~Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована\~постановою ВР №789-ХІІ від 27.02.1991 року\~та набула чинності для України 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини». Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів»\~внесено зміни до ч. 2\~ст. 182 СК України\~та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з вимогами\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2\~ст. 184 СК України\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 7\~ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Крім цього, відповідно до ч. 2\~ст. 150 СК України\~батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Далі, відповідно до ч.1\~ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до приписів\~ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2018 рік», встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. З огляду на викладене, суд вважає збільшення розміру аліментів на утримання дитини доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Згідно вимог ст. ст.\~76,\~77,\~79,\~80 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Матеріалами справи встановлено, що після ухвалення вищевказаного рішення про стягнення аліментів, майновий стан сторін змінився. Присуджених судом коштів у сумі 750 гривень не достатньо для забезпечення нормального утримання та розвитку неповнолітньої дитини, яка росте, постійно хворіє, та потребує додаткових грошових витрат на лікування. Вирішуючи питання щодо зміни розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін, зокрема суд враховує ту обставину, що у власності відповідача [PERSON] перебуває житловий будинок загальною площею 58,9 кв.м за адресою Львівська область, Самбірський район, с.Рогізно, вул.Івана Франко,58. У відповідності до вимог\~ст. 182 СК України\~суд враховує, що позивачка, яка не працює, виховує та проживає з неповнолітнім сином, враховуючи майнове становище позивача, на утриманні якої знаходиться неповнолітній син, а також те, що цінова політика на одяг та продукти харчування в порівнянні з 2014 роком (коли було ухвалено первісне рішення про призначення аліментів) неодноразово змінювалася, суд вважає слушним покликання позивача на те, що їй важко повноцінно утримувати сина. Згідно ст.8,12 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини передбачений Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1991р. Відповідно до ч.1, 2ст.185\~Сімейного кодексу\~України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися на перед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Оскільки йдеться про фактично понесені або передбачувані витрати, їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (п. 18\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006\~p.) Судом встановлено, що неповнолітньому [PERSON] встановлено діагноз ВВР товстого кишківника стеноз сигмо видної кишки, знаходиться на «Д» обліку: вторинна лактоза недостатність, що зявилась через пошкодження клітин кишечника, дитина потребує правильно організованого повноцінного харчування. Згідно ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Крім того, на підставі вимог ч. 1\~ст. 200 СК України\~суд застосовує вимоги абз. 2 ч. 2\~ст. 182 СК України, згідно яким мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв'язку з чим розмір стягуваних аліментів не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом України про державний бюджет на відповідний рік. Встановлений Законом України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2018\~рік» прожитковий мінімум для дитини вікoм від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров'я, забезпечення набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Таким чином, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж меншим ніж 972 гривень 00 копійок (на момент ухвалення даного рішення). Разом з тим суд дійшов висновку про те, що подані позивачем докази, в частині передбачуваних витрат на дитину, які повинні постійно фінансуватися повязані із лікуванням неповнолітнього [PERSON] визнані судом належними, допустимими та достовірними, у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування, а тому у зв'язку із збільшенням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а також враховуючи, що утримання неповнолітнього [PERSON] потребує від позивача додаткових зусиль та матеріальних витрат, та визначений у 2013 році розмір аліментів, з урахуванням зростання вартості споживчих товарів і послуг, інфляції тощо, не є достатнім розміром для задоволення потреб дитини, суд дійшов висновку, що є підстави для зміни розміру аліментів. Разом з тим, змінюючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на утримання дитини, суд враховує стан здоров'я дитини, матеріальне становище учасників справи, а тому, приходить до висновку про визначення розміру аліментів, які повинні стягуватись з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO], щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 1\~800 гривень, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та не суперечитиме принципам розумності, рівності та справедливості. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України, яка підлягає застосуванню в силу\~ст. 201 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 704 грн. 80 коп. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial