Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

31.05.2017 року позивач [PERSON] звернувся в Пустомитівський районний суд Львівської області з цивільним позовом до відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Львівської області, в якому просить визнати його спадкоємцем і правонаступником права власності на земельну ділянку в 0,06 га, видану для ОСГ [PERSON] і приватизовану на [PERSON] згідно архівних документів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 13 лютого 1992 року виконавчий комітет Водянської сільської ради народних депутатів Пустомитівського району Львівської області надав батькові позивача, [PERSON], земельну ділянку під город площею 0,06 га. Власником суміжної земельної ділянки є громадянин [PERSON] (вул. Франка Бічна, 8, с. Зимна Вода, Пустомитівського району). 03 вересня 1993 року батько позивача написав заяву з проханням приватизувати його ділянку на імя голови виконкому сільської ради с. Зимна Вода п. Шмілика Андрія Михайловича. 10 лютого 1994 року цю ділянку було безплатно передано у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства [PERSON], матері позивача [PERSON], а його батько [PERSON] за кілька днів до цього помер. Матір позивача хворіла і тимчасово через [PERSON] (вул. Ів.Франка, 6, с. Зимна Вода, Пустомитівського району, Львівської області) дозволила [PERSON] садити на цій ділянці картоплю, що він робив до 2015 р. включно. Матір позивача померла у 1995 році, не оформивши необхідні документи на земельну ділянку. 07.02.2009 року [PERSON] РДА письмово відповіла позивачу, що земельна ділянка сільською радою с. Зимна Вода у позивача не вилучалась (добровільної відмови від земельної ділянки не було - ст. 142 Земельного Кодексу України). Позивач звертався в сільську раду с. Зимна Вода з проханням надати йому якусь земельну ділянку в 2010 р., однак йому було відмовлено. Ухвалою судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 02.06.2017 року провадження у справі відкрито. Позивач в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав та просив такі задовольнити, пояснив, що спірна земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту, він такою користується вже більше 15-ти років, тобто набув право на спірну земельну ділянку за набувальною давністю. Надав письмові заперечення, щодо поданих заперечень на позов представником відповідача, у яких зазначив наведені вище мотиви. Представник відповідача в судове засідання зявилася, щодо задоволення заявлених позовних вимог заперечила, та пояснила, що за відсутності документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку за гр. [PERSON], дана земельна ділянка не може стати предметом спадкування. Виходячи з позовної заяви, позивач [PERSON] просить суд визнати його спадкоємцем права власності на земельну ділянку, передану у приватну власність [PERSON] для ведення особистого підсобного господарства. В позовній заяві не вказане місце розташування земельної ділянки, яка стала предметом спору, та не додано картографічних матеріалів її розташування. Однак виходячи з цільового призначення земельної ділянки, остання відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення. Отже, [PERSON] районна державна адміністрація Львівської області вважає, що позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, не вважає себе належним відповідачем по даній справі. Надав письмові заперечення від 28.07.2017 року. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 19 ЦПК України, встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Рішенням виконавчого комітету Водянської сільської Ради народних депутатів Пустомитівського району від 13.02.1992 №22 «Про виділення земельних ділянок під городи мешканцям сіл [PERSON] сільської Ради народних депутатів» надано земельні ділянки під городи мешканцям сіл [PERSON] сільської Ради народних депутатів з земель запасу сільської Ради. Згідно архівного витягу з вищевказаного рішення виданого Державним архівом Львівської області 22.07.2015 №3204/4.2, у списку жителів с. Зимна Вода, які отримали земельні ділянки під городи, під номером 357 значиться [PERSON] вул. Гоголя, 121, 0,06 га. Відповідно до архівного витягу, виданого архівним відділом [PERSON] районної державної адміністрації Львівської області 28.07.2015 №260 Протоколу Чотирнадцятої сесії [PERSON] сільської ради народних депутатів Пустомитівського району Львівської області від 10 лютого 1994 року, [PERSON] сільська Рада народних депутатів надала безоплатно у приватну власність громадянам, які працюють чи працювали в сільському господарстві земельні ділянки до 0,06 га. У списку жителів села Зимна Вода, яким надається земля у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства під номером 685 значиться [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 2 ст. 83 ЦК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до ч. 7 ст. 82 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійснені учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обовязків щодо доказів, а також інших випадків передбачених законом. Частиною 6 статті 81 ЦК України, передбачено, що доказування не може грунтуватися на припущеннях. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (\~Закон України від 17.07.1997 року № 475/97\~- ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. Суд вважає, що в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів, заявлення клопотань та витребування додаткових доказів. Проте позивачем всупереч зазначеним нормам закону не надано доказів на підтвердження свої покликань як на підставу для задоволення заявлених позовних вимог, не надано доказів того, що він їх не може здобути, не заявлено в судовому засіданні клопотання про витребування таких. Крім цього, позивачем не надано жодного доказу, які з власної ініціативи суд не вправі здобувати, щодо місця розташуваня спірної земельної ділянки, з метою визначення належного відповідача чи третьої особи, що могли б бути залучені судом до участі у справі. Також невірним є обраний спосіб захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, оскільки доказування в частині спадкоємства та правонаступництва є взаємовиключними з доказуванням в частині набувальної давності, які регулюються різними нормами цивільного законодавства. Враховуючи наведене, в задоволенні позовних вимог слід відмовити, за недоведеністю таких. Щодо клопотання представника відповідача про виключення їх з числа відповідача та залучення в якості відповідача [PERSON] сільську Пустомитівського району Львівської області чи Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, то в задоволенні такого протокольною ухвалою суду відмовлено, оскільки заміна відповідача відбувається за згодою позивача, який в судовому засіданні заперечив щодо заміни такого.

Outcome: dismissed