Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

31.05.2016р. Гопка - [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 06.07.2016р. провадження по справі було зупинено та сторонам надано строк для примирення 6 міс., після спливу якого, ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 16.01.2017р. провадження по справі було відновлено (а.с. № 26). Позивачка у позовній заяві в обґрунтування вимог посилалася на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 05.06.2009р. у Заводському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції під актовим записом № 107. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], 27.08.2009р. народження. Причиною припинення шлюбних відносин стали відсутність в родині взаєморозуміння, різні погляди на життя з питань ведення господарства, виховання дитини, втрата почуття любові та поваги. Позивачка вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. В наданій суду заяві від 22.02.2017р. представник позивачки [PERSON] (діє на підставі довіреності від 14.07.2016р.) підтримав позовні вимоги позивачки та зазначив, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами остаточно припинені з квітня 2016р., коли сторони стали проживати окремо. Крім того, просив шлюб розірвати та винести рішення в судовому засіданні за його відсутності та позивачки, без фіксування процесу технічними засобами. Після розірвання шлюбу позивачка прізвище змінювати не просила (а.с. № 30). Представник відповідача [PERSON] (діє на підставі довіреності від 06.08.2016р.) проти задоволення позову не заперечувала, період (з квітня 2016р.) та причину припинення шлюбних стосунків, вказані позивачкою визнала в повному обсязі. Просила строк для примирення не надавати, шлюб розірвати та винести рішення суду в судовому засіданні за її відсутності та відповідача, та без фіксування процесу технічними засобами, про що 22.02.2017р. надала відповідну заяву (а.с. №32). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України ухвалити рішення в судовому засіданні за відсутності сторін (представників) та без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05.06.2009р. у Заводському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції під актовим записом № 107 (а.с. №7). Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], 27.08.2009р. народження. Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через відсутність в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства, виховання дитини, втрату почуття любові та поваги. Сторони проживають окремо, мають роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені з квітня 2016р., тобто більше півроку тому і з цього часу більше не відновлювалися, наданий судом максимальний строк для примирення шість місяців позитивних результатів не дав, позивачка та її представник від позову не відмовилися, а представник відповідача визнала позовні вимоги та не заперечувала проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. При винесенні рішення суд також приймає до уваги положення ст. 61 ЦПК України, оскільки представник відповідача визнала позовні вимоги та погодилася на розірвання шлюбу між сторонами. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.( а.с. №2). На підставі викладеного,

Outcome: approved