Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

29 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом про позбавлення права користування житловим приміщенням [PERSON], обґрунтувавши свої вимоги тим, що їй на праві приватної власності належить квартира під № 28 в будинку № 5 по вул. Ясній в м. Словянську на підставі договору купівлі продажу від 17 грудня 2015 року. 17 грудня 2015 року право власності на вказану квартиру було зареєстровано в належному порядку. В даній квартирі зареєстрована відповідачка [PERSON], але фактично з листопада 2010 року відповідач за вказаною адресою не проживає, за вказаною адресою відсутні її особисті речі. Просить суд визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 28 в будинку № 5 по вул. Ясна в м. Словянську Донецької області та стягнути з неї понесені судові витрати по справі. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У судове засідання представник позивача [PERSON], який діє на підставі ордеру серії ДН № 4147 та витягу з договору про надання правової допомоги від 28 грудня 2015 року, не зявився. Надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про день, час та місце судового розгляду, через оголошення у друкованих засобах масової інформації, у судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, з заявою про розгляд справи у її відсутності не зверталася, у звязку з чим, суд відповідно до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечувала. Суд, дослідивши надані докази і вивчивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі договору купівлі продажу від 17 грудня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 5109, позивачу на праві приватної власності належить квартира під № 28 в будинку № 5 по вул. Ясній в м. Словянську Донецької області (а.с.11-12). Згідно довідки про склад сімї, виданої ЖБК № 7 «Ювілейний» від 28 грудня 2015 року, за адресою: [ADDRESS] значаться зареєстрованими: [PERSON], [INFO], її донька [INFO] та [PERSON], [INFO]. Як зазначено в довідці, [PERSON] прописана, але не проживає (а.с.9). Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями статті 405 Цивільного кодексу України, відповідно до якої члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положення статті 405 ЦК України та статті 71 ЖК України однаково регулюють правовідносини\~\~щодо визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме не проживання без поважної причини в приміщенні понад встановлений законом строк. За правилами статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК). У підтвердження відсутності відповідача в будинку понад рік суду надано акт від 28 грудня 2015 року, складений головою правління житлово будівельного кооперативу «Ювілейний» [PERSON] в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що громадянка [PERSON], [INFO], дійсно не проживає за адресою: [INFO] з листопада місяця 2010 року по теперішній час, а саме: станом на грудень місяць 2015 року. ЇЇ особисті речі в квартирі відсутні (а.с.10). Відповідач не надала доказів поважності причин її відсутності у квартирі понад один рік. У статті 6 Закону України від 11 грудня 2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що громадянин України, а також, іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, у судовому засіданні належними доказами встановлено, що відповідач за власною ініціативою і у добровільному порядку залишив будинок. На протязі тривалого часу - більше одного року за даною адресою не проживає, тому втратив право користування ним, у зв'язку з чим вимоги позивача підлягають задоволенню. Статтею 7 закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Зі змісту нормативно-правового акта убачається, що рішення суду про позбавлення права користування жилим приміщенням за законом є самостійною підставою для зняття особи з реєстраційного обліку місця проживання. Позивач просить стягнути понесені по справі судові витрати. Оскільки, суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог, згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню, понесені та підтверджені документально, судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп., та витрати повязані з публікацією оголошення у пресі в сумі 180 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved