Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

29.09.2020 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною заявою на обгрунтування якої зазначила, що [INFO] померла її матір [PERSON] , яка на день смерті проживала разом із нею по [ADDRESS] , хоча не була зареєстрована за цією адресою. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входять, зокрема, право на земельну часту (пай) колективного СГП «Дружба», що у с. Журавичі Ківерцівського р-ну Волинської обл., майновий пай в цьому ж сільськогосподарському підприємстві, а також житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , та три земельні ділянки загальною площею 0,5520 га. розташовані в с. Домашів Ківерцівського р-ну Волинської обл. Заяви про відмову від прийняття спадщини вона не подавала. Окрім неї спадкоємцями першої черги є її рідні брати [PERSON] та [PERSON] . Незважаючи на те, що [PERSON] за свого життя склала заповіт за яким заповіла все належне їй майно синові [PERSON] та онукові [PERSON] , протягом шестимісячного строку вони спадщину не прийняли і оформляти свої спадкові права не бажають, в свою чергу, її брат [PERSON] також не прийняв спадщину. Встановлення юридичного факту проживання її матері на момент своєї смерті разом з нею необхідне для оформлення спадкових прав. Підтвердити факт прийняття спадщини іншим чином вона не має можливості, у зв`язку з чим просить суд встановити факт прийняття нею спадщини після [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Луцьку шляхом постійного проживання із спадкодавцем. Заявник до початку судового засідання подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, а заявлені вимоги задовольнити (а.с. 43). Від заінтересованих осіб [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до початку судового засідання надійшли аналогічні за своїм змістом заяви, у яких останні зазначили, що заявлені [PERSON] вимоги вони визнають та не заперечують щодо їх задоволення, а розгляд справи просять здійснювати за їх відсутності (а.с. 24, 32, 35). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] . Її матір`ю зазначена - [PERSON] . Зазначене підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , 30.01.1993 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, внаслідок чого прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а.с. 7). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 5). Із наведеного слідує, що померла [INFO] [PERSON] є матір`ю заявниці [PERSON] . Судом також встановлено, що на випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, яким усе належне їй майно, де б воно не було і з чого б не складалося, вона заповіла у рівних частках [PERSON] та [PERSON] кожному (а.с. 12). Однак, як вбачається із нотаріально посвідчених заяв [PERSON] серії 86 АА № 2420113 від 03.08.2019 року та [PERSON] серії 86 АА № 2420106 від 02.08.2019 року, останні від прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] відмовилися (а.с. 13-14). Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Отже, у даному випадку, спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] здійснюється за законом. Із матеріалів справи вбачається, що єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] , яка не заявила відмови від прийняття спадщини, є її донька - заявниця [PERSON] . У своїй заяві [PERSON] зазначила, що станом на 22.10.2014 року її матір [PERSON] проживала разом з нею за адресою: [ADDRESS] , хоча не була зареєстрована за даною адресою, що позбавляє її можливості реалізувати її спадкові права. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Таким чином факт, про вставлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки надає правові підстави для отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом на майно її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Положеннями ст. ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до вимог ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, ст. 1268 ЦК України, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Так, допитані в ході розгляду даної справи свідки [PERSON] та [PERSON] беззаперечно підтвердили ту обставину, що до моменту своєї смерті [INFO] [PERSON] постійно проживала у своєї доньки - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Свідки [PERSON] та [PERSON] попереджені судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від дачі показань за ст. ст. 384, 385 КК України, що підтверджується їх підписами, а тому у суду відсутні підстави ставити під сумнів дані покази (а.с. 41-42). За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що під час розгляду справи, знайшли підтвердження обставини, на які посилається заявниця, і вони є такими, що дозволяють встановити факт постійного проживання заявниці разом зі своєю матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , приймаючи до уваги, що заявниця позбавлена можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved