Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

30.11.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] міської ради про встановлення факту її спільного проживання з [PERSON] з 2005 року і до дня смерті останньої 22.11.2014 року; визнання за нею права власності в порядку спадкування на усе майно померлої. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та померла [PERSON] проживали однією сімєю у вказаний період за адресою: [ADDRESS], вели спільне господарство та бюджет. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке позивач має намір успадкувати в порядку четвертої черги за законом, оскільки, заповіт складений не був, спадкоємці попередніх черг відсутні. Позивач та її представники в судовому засідання позов підтримали та просили задовольнити. Надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судовому засіданні 23.12.2015 року проти позову заперечила, в наступні засідання представник відповідача не зявлялася. На адресу суду надійшли письмові заперечення, в яких вказано, що [PERSON] до смерті проживала одна в [INFO]. 26.10.2015 року квартира опечатана працівниками ЛКП «Снопківське», в приміщенні ніхто не проживав та не проживає. Крім того, з оплати житлово-комунальних послуг на момент смерті власника існувала заборгованість. Догляд за [PERSON] здійснювався соціальним працівником [PERSON] міського територіального центру соціального обслуговування на підставі договору. Поховання померлої було також здійснене на замовлення соціального працівника. Представник ЛМР вважає, що факт спільного проживання [PERSON] з померлою відсутній. Допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду показала, що позивач проживала спільно з [PERSON] в квартирі останньої. [PERSON] через хворобу не могла самостійно все робити, тому [PERSON] їй допомагала, купляла продукти харчування, розпоряджалася пенсією. Оскільки свідок спілкується з позивачем, в квартирі померлої вона бувала 2-3 рази на тиждень. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою померлої [PERSON], позивачку та її батьків знає багато років. [PERSON] проживала разом з померлою допомагала їй, прала речі, готувала їжу. [PERSON], який також допитаний судом як свідок, показав, що позивачку він знає з 2005 року. Останні 6-7 років вона займалася допомогою у побуті [PERSON], у зв'язку з погіршенням здоровя останньої змушена була разом з нею проживати. В цей час вони вели спільне господарство: [PERSON] давала гроші, а позивач купувала все необхідне, готувала їжу. Вони разом придбали телевізор. В квартирі померлої він бував приблизно 1 раз на два місяці, допомагав по сантехніці. [PERSON] була доглянута, не голодна. [PERSON] вирішувала всі їх фінансові питання. Вислухавши заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] (а.с.21). [PERSON] померла 22.11.2014 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-СГ № 379003 (а.с.44). Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Відповідно до положень ст. 1264 Цивільного кодексу України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно врахувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Крім того, допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON], яка соціальним робітником Галицького відділення соціальної допомоги вдома, пояснила, що вона обслуговувала [PERSON] більше 10 років до її смерті: 2 рази на тиждень купувала продукти та приносила їй, прибирала квартирі, прала, готувала їжу. З 2013 року стала приходити 4 рази на тиждень до та після обіду, оскільки [PERSON] погано себе почувала. [PERSON] та її речі в квартирі померлої вона ніколи не бачила, старенька проживала сама. В акті від 24.06.2015 року, складеному працівниками ЛКП «Снопківське» та дільничним інспектором міліції, зазначено, що [PERSON] була зареєстрована та проживала одна [INFO] (а.с.76). Після смерті [PERSON] в квартирі ніхто не проживає та не приходить до житла (акт від 26.10.2015 року; а.с.77). Комунальні послуги після смерті власниці квартири не сплачувались, заборгованість станом на 01.10.2015 року становила 975,09 грн. (а.с.79). Згідно з листом [PERSON] міського територіального центру соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян від 17.11.2015 року № 662, [PERSON] була прийнята на обслуговування центру 09.10.1998 року. Надання соціальних послуг здійснювалося відповідно до безоплатних договорів соціальним робітником [PERSON] (а.с.81-90). До того ж, відповідно до договору замовлення № 0021325 від 24.11.2014 року, поховання [PERSON] здійснено на замовлення [PERSON] (а.с.92-93). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. ст. 10 , 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи надані суду письмові докази, показання свідків, суд приходить до висновку, що показання свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] повністю спростовані показами свідка соціального робітника [PERSON] та письмовими документами по справі. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Відтак, суду не надано достатніх доказів ведення позивачем та померлою [PERSON] спільного господарства, наявності спільних витрат, а факт спільного проживання спростований іншими належними і допустимими доказами. Таким чином, відсутні також підстави для задоволення вимоги про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача та не підлягають розподілу.

Outcome: dismissed