Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

30 вересня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить: стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у розмірі 1\~836\~000,00 гривень, з яких: 1) за договором позики від 08 лютого 2017 року: 108\~000,00 гривень в якості основної суми боргу (тіло позики), 108\~000,00 гривень штраф за порушення зобов`язань за Договором позики; 2) за договором позики від 03 березня 2017 року: 810\~000,00 гривень в якості основної суми боргу (тіло позики), 810\~000,00 гривень штраф за порушення зобов`язань за Договором позики. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 08 лютого 2017 року позивач та відповідач уклали договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримала від позивача суму у розмірі 108\~000 грн зі строком повного погашення боргу готівкою, не пізніше 03 березня 202 року у місті Бахмут. Також 03 березня 2017 року сторони клали ще один договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримала від позивача суму у розмірі 810\~000 грн зі строком повного погашення боргу готівкою не пізніше 03 березня 2020 року у місті Бахмут. Пунктами 5 вказаних договорів позики встановлений розмір процентів від суми позики за однією із фіксованих ставок один раз на місяць на суму позики у розмірі 10%. Пунктом 10.3 договорів встановлено за порушення будь-якого зобов`язання штраф на користь позикодавця розміром 100% від суми визначеної у пункті 1 договору. Таким чином, оскільки позивач свої зобов`язання виконав повністю, передавши відповідачу, згідно договорів позики вищевказані суми, а відповідач [PERSON] свої зобов`язання не виконала, не повернувши суму основного боргу та не сплативши проценти за вказаними договорами, позивач вимушений звернутися до суду для захисту своїх прав. Оскільки позовну заяву подано з порушенням вимог статті 175 ЦПК України, ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15 жовтня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі. 10 листопада 2020 року позивачем недоліки усунуто, у зв`язку з чим ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 листопада 2020 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, призначено підготовче засідання на 10 годину 00 хвилин 10 грудня 2020 року, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 10 грудня 2020 року ухвалою суду відкладено підготовче засідання на на 10 годину 00 хвилин 20 січня 2021 року у зв`язку з тим, що відповідач у підготовче засідання не з`явилась, однак відомості про вручення їй повідомлення про дату, час і місце судового засідання відсутні. Ухвалою суду від 20 січня 2021 року закрито підготовче провадження по цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 09 годину 30 хвилин 19 лютого 2021 року. До судового засідання позивач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлявся належним чином: у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною у позовній заяві, та у відповідності до частини 11 статті 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-сайті Артемівського міськрайонного суду Донецької області: http://arm.dn.court.gov.ua. 24 листопада 2020 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , яка про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлялась належним чином: у відповідності до пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, та у відповідності до частини 11 статті 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення про її виклик до суду на офіційному веб-сайті Артемівського міськрайонного суду Донецької області: http://arm.dn.court.gov.ua до судового засідання не з`явилась за невідомою суду причиною. Клопотань про відкладення судового засідання або про розгляд справи без її участі, як і відзиву на позовну заяву, від відповідача на адресу суду не надходило. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до\~частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовну заяву належить задовольнити з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ч. 2\~ст. 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передання грошей, а його укладення у належній формі може бути підтверджено\~письмовою формою самого договору. Судом встановлено, що 08 лютого 2017 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики. При укладанні договору сторони досягли домовленості щодо усіх істотних умов: суми позики, сплати відсотків за користування грошовими коштами, порядку і строку повернення позики. Договір сторони оформили у письмовій формі. На укладання договору сторони мали вільне волевиявлення і необхідний обсяг цивільної дієздатності та без збігу тяжких обставин. Згідно договору позивач передав, а відповідач прийняла у свою власність суму в розмірі 108\~000 грн, що підтверджується п. 2 цього договору, згідно якого зазначено, що [PERSON] отримала від позивача всю суму до підписання договору, яку зобов`язалась повернути не пізніше 03 березня 2020 року і сплатити відсотки в розмірі 1,5% у день (10% в місяць), як то передбачено умовами договору позики. Позичальник умови договору позики не виконала грошові кошти не повернула і не сплатила відсотки (а.с. 25). \~ \~ \~ \~Крім того, 03 березня 2017 року сторони уклали ще один договір позики у письмові формі, досягнувши також домовленість щодо усіх істотних умов: суми позики, сплати відсотків за користування грошовими коштами, порядку і строку повернення позики. На укладання договору сторони мали вільне волевиявлення і необхідний обсяг цивільної дієздатності та без збігу тяжких обставин. Згідно договору позивач передав, а відповідач прийняла у свою власність суму в розмірі 810 000 грн, що підтверджується п. 2 цього договору, згідно якого зазначено, що [PERSON] отримала від позивача всю суму до підписання договору, яку зобов`язалась повернути не пізніше 03 березня 2020 року і сплатити відсотки в розмірі 1,5% у день (10% в місяць), як то передбачено умовами договору позики. Позичальник умови договору позики не виконала грошові кошти не повернула і не сплатила відсотки (а.с. 26). \~ \~ \~ \~Пунктом 4 як договору позики від 08 лютого 2017 року, так і договору позики від 03 березня 2017 року, визначено, що договір повинно бути виконано у м. Бахмут Донецької області, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю грошові кошти у сумі, визначеній у пункті 1 договору (108\~000 грн за договором від 08 лютого 2017 року, 810\~000 грн за договором від 03 березня 2017 року) не пізніше 03 березня 2020 року. Згідно пункту 5 вищевказаних договорів, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики по одній з фіксованих процентних ставок, вказаних у цьому пункті один раз на місяць на суму позики. Проценти сплачуються позикодавцю один раз на місяць у готівковій формі до фактичної дати повернення позики по одній з фіксованих процентних ставок: а) 1,5% у календарний день за період, за який проценти не були сплачені достроково; б) 10% за 30 календарних днів, надалі місяць. Позичальник має право обрати одну з фіксованих процентних ставок (альтернативне зобов`язання) та зобов`язаний сплачувати проценти один раз на місяць по одній з фіксованих процентних ставок згідно п. 4 договору у повному обсязі. Пунктом 6 договорів встановлено, що підтвердженням виконання позичальником своїх зобов`язань за договором є розписка складена позикодавцем, а договір вважається виконаним позичальником лише після отримання ним від позикодавця відповідної розписки. Згідно п. 10.3 обох договорів, у разі порушення позичальником будь-якого зобов`язання за договором, він зобов`язується сплатити на користь позикодавця штраф у розмірі ста відсотків від суми, визначеної в пункті 1 договору. Відповідно до ст. 1049, 1048 ЦК України Відповідач зобов`язаний повернути Позивачу позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору позики від 08 лютого 2017 року утворилася заборгованість за сумою позики у розмірі 108 000 грн та заборгованість за договором позики від 03 березня 2017 року в сумі 810\~000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 статті 624 ЦК України визначено, що якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Судом встановлено, що при укладенні договорів позики сторони погодили за порушення будь-якого зобов`язання за договором штраф у розмірі ста відсотків від суми, визначеної у пункті 1 договору. За таких обставин, ураховуючи, що позивач надав належні та допустимі докази існування між ним та [PERSON] зобов`язальних правовідносин, невиконання зобов`язань відповідачем, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦК України, ураховуючи, що при зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у розмірі 1,5% від суми задоволених позовних вимог, який дорівнює 27\~540 грн за наступним розрахунком: 1\~836\~000 грн х 1,5% / 100%, слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved