Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

30.09.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON] на житловий будинок (літ.-А-1), загальною площею 50,9м.кв, літню кухню (літ.-Б), сарай (літ.-В), сарай (літ.-Г), погріб (літ.-Д), паркан №1, водопровід №2, вбиральню №3, розташовані за адресою с. Асіївка Балаклійського району Харківської області вул. Садова б.77. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що [PERSON] 04.02.1983 р. уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з «Караченцева» на «Ляшенко». 07.07.2015 р. померла мати позивача [PERSON], яка на день смерті була зареєстрована та проживала в [INFO]. Позивач є єдиною спадкоємицею усього майна, яке залишилось після смерті матері на підставі заповіту. Про прийняття спадщини позивач в установлений законом термін звернулась до нотаріуса, де була заведена спадкова справа № 57700480. [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК№596179, належала земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 6320280401:00:001:0057 площею 0,1524 га, розташована в с. Асіївка по вул. Садовій б.77. Крім того, померлій належав житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований на вказаній земельній ділянці, право власності на який мати позивача не зареєструвала. Державний нотаріус відмовила позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа. Позивач у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання також не зявився, сільським головою надано до суду заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, проти задоволення позову не заперечував. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється на підставі ст.197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно зі ст.49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. У відповідності до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є у тому числі неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, а також судовий захист цивільного права та інтересу. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема визнання права. У відповідності до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження серії І-ВЛ № 419952, виданим повторно 10.07.2015 р., [PERSON] [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу ІІ-ВЛ № 399520, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «Ляшенко». Згідно зі свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 501096 виданим 07.07.2015 року, [PERSON] померла 05.07.2015 року в с.Асіївка Балаклійського району Харківської області. [PERSON] на день смерті 05.07.2015 р. була зареєстрована за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою Асіївської сільської ради Балаклійського району Харківської області від 22.06.2016 р. № 319. Відповідно до заповіту від 25.09.2014 р., [PERSON] усе майно, яке буде належати на день смерті або на яке вона матиме право, де б таке не знаходилось та з чого б воно не складалось, заповіла своїй доньці [PERSON] Вказаний заповіт було зареєстровано за №24 у спадковому реєстрі, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 29.09.2014 р. № 38491106. Також у Спадковому реєстрі було зареєстровано спадкову справу №393/2015, заведену 17.07.2015 р., що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 17.07.2015 р. № 40965867. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] ЯК№596179, [PERSON] на підставі рішення ХХХVIII сесії V скликання Асіївської сільської ради Балаклійського району Харківської області від 29.01.2010 р. №317-V, є власником земельної ділянки площею 0,1524 га, розташованої за адресою: Харківська область Балаклійський район с. Асіївка вул. Садова б.77 для ведення особистого селянського господарства. Головою домогосподарства по вул. Садовій б.77 в с. Асіївка є [PERSON], що підтверджується обліковою карткою обєкта погосподарського обліку на 2011-2015 року. Відповідно до архівного витягу, наданого архівним відділом БРДА від 15.09.2016 р. № 01-53/174, рішенням виконкому Асіївської сільської ради народних депутатів Балаклійського району Харківської області «Про оформлення права власності на житлові будинки, розташовані в с. Асіївка» № 60 від 01.04.1987 р., вирішено просити Балаклійський районний виконавчий комітет народних депутатів про оформлення права власності [PERSON] на житловий будинок в с. Асіївка по вул. Миру. Згідно з довідкою Асіївської сільської ради від 22.09.2016 р. № 464, померлій [PERSON] належить домоволодіння за адресою Харківська область Балаклійський район с. Асіївка по вул. Садова б.77 (колишня вул. Миру). Із довідки Балаклійського БТІ від 16.06.2016 р. № 327 вбачається, що житловий будинок за адресою по вул. Садова б.77 в с. Асіївка Балаклійського району Харківської області має загальну площу 50,9 кв.м та житлову площу 18,9 кв.м, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами станом на 31.12.2012 р. не зареєстроване. Згідно з технічним паспортом, виготовленим 03.06.2016 року, домоволодіння, розташоване за адресою с. Асіївка Балаклійського району Харківської області вул. Садова б.77 складається з житлового будинку (літ.-А-1), загальною площею 50,9м.кв, літньої кухні (літ.-Б), сараю (літ.-В), сараю (літ.-Г), погребу (літ.-Д), паркану №1, водопроводу №2, вбиральні №3. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.09.2016 р. державним нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в с. Асіївка Балаклійського району Харківської області по вул. Садовій б.77, оскільки право власності на вказаний будинок не зареєстроване. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для задоволення позову в частині визнання за позивачем права власності на житловий будинок. Разом із тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання права власності на надвірні будівлі і споруди, оскільки вказані об`єкти призначені для обслуговування іншої (головної) речі, якою є сам житловий будинок. Право приватної власності на житловий будинок включає в себе права на усі додаткові (допоміжні) будівлі та споруди (які є приналежністю головної речі) як складники одного об'єкта (ст.186 ЦК України).

Outcome: partial