overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

30 березня 2015 року до Любешівського районного суду з позовом звернулась [PERSON]. Просить ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей у розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку щомісячно. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що від шлюбу з відповідачем мають двоє дітей, які проживають з нею. [PERSON] з часу розриву шлюбно-сімейних стосунків участі в їх утриманні не бере, хоча має на це змогу, адже працює військовослужбовцем Луцького прикордонного загону. В судовому засіданні позивач позов підтримала в межах заявлених вимог. Додала, що у даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, її єдиним доходом є державна соціальна допомога. Відповідач позов визнав частково. Вважає справедливим стягувати з нього аліменти у розмірі 1/3 від його доходів щомісячно. При цьому просить взяти до уваги наявність у нього захворювань, необхідність доїзду на власному транспорті з села Велика Глуша Любешівського району за місцем служби у село Самари Ратнівського району Волинської області тощо. Дослідивши докази, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного. На підставі частини 1 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд визнає доведеними наступні обставини: що спільні діти сторін проживають з позивачем; що розмір доходів відповідача складає приблизно 2,5 тисячі гривень у місяць. Сторони перебувають у шлюбі, від якого мають двоє дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], яка народилась 28 січня 2015 року. Згідно з довідкою Великоглушанської АЗПСМ Любешівського району Волинської області відповідач [PERSON] перебуває на диспансерному обліку з хронічним пієлонефритом, сечокам'яною хворобою, сечосольовим діабетом. Статтею 180 Сімейного кодексу України (далі -- СК) встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частинами 1, 2 статті 183 СК визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно з статтею 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Частиною 1 статті 191 СК визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи дослідженні у судовому засіданні обставини в їх сукупності,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

30 березня 2015 року до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла заява Комунальної лікувально-профілактичної установи «Міська психіатрична лікарня № 7» в особі головного лікаря Калугіна І.В., завідуючої відділенням № 2 Статкевич Г.П., завідуючої відділенням № 9 Ларіонової Л.В., про примусову госпіталізацію [PERSON], [INFO]. У заяві зазначено, що 25 березня 2015 року об 11-25 годині у відділення № 2 КЛПУ «Міська психіатрична лікарня № 7 міста Маріуполя» була госпіталізована [PERSON], [INFO]. Остання проживає в [ADDRESS], є інвалідом 2 групи, недієздатна. Госпіталізована за направленням лікаря приймального відділення через погіршення психічного стану: не спала, розмовляла із собою, проявляла агресію відносно батька, не приймала медикаменти. Свідому згоду на лікування дати не може, оскільки визнана недієздатною через свій психічний стан. У зв'язку з цим комісія лікарів психіатрів прийшла до висновку, що хвора потребує лікування у примусовому порядку в умовах стаціонару. У судовому засіданні представник КЛПУ «Міська психіатрична лікарня № 7 міста Маріуполя» - лікар Статкевич Г.П., яка діє на підставі довіреності, доводи заяви підтримала у повному обсязі, дала суду пояснення, аналогічні викладеним у заяві та додала, що хвора за своїм психічним станом потребує лікування у примусовому порядку в умовах стаціонару, вона визнана недієздатною саме через психічний стан, та при відмові від лікування та його відсутності може уявляти реальну загрозу як для себе так і для оточуючих. На підставі викладеного, просила заяву задовольнити. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, думку прокурора, яка вважала доцільним госпіталізувати хвору до стаціонару, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно висновку комісії лікарів у складі: завідуючої відділенням № 2 КЛПУ «Міська психіатрична лікарня № 7» Статкевич Г.П., завідуючої відділенням № 9 установи Ларионової Л.В., складеного за результатами комісійного огляду, [PERSON], [INFO] виявляє ознаки загострення важкого психічного захворювання у формі шизофренії, яке супроводжується агресивними тенденціями, мареними переживаннями, відсутністю сну. За своїм психічним статусом свідому згоду на госпіталізацію [PERSON] дати не може, але потребує лікування в умовах стаціонару та у випадку ненадання медичної допомоги, хвора може бути небезпечна для себе та оточуючих. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

30 березня 2015 року до Слов'янського міськрайнного суду Донецької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування Слов'янської міської ради про позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON] є батьком її дитини, [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Практично одразу після народження дитини відповідач з ними він не проживав, вихованням дитини не займався, не виявляв батьківської турботи до дитини, ніяких грошових коштів на дитину не сплачує, з позовом до суду про стягнення аліментів вона не зверталася. Вона самостійно виховує дитину, піклується про неї. Тому просить суд позбавити відповідача батьківських прав, відносно дитини [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак в матеріалах справи знаходиться нотаріально посвідчена заява [PERSON], в якій він просить справу розглянути у його відсутності, не заперечує проти задоволення вимог позивачки. Третя особа: Представник Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Зі свідоцтва про народження дитини [PERSON], [INFO], вбачається, що її батьком є [PERSON], матір'ю - [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свободи інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. З висновку органу опіки та піклування Слов'янської міської ради про позбавлення батьківських прав № 29/01-379 від 22.04.2015 року, вбачається, що орган опіки вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON], оскільки батько дитини на протязі довготривалого часу не спілкується з дитиною, у вихованні дитини участі не приймає. Таким чином, враховуючи ті обставини, що [PERSON] з дитиною [PERSON] не проживає, не спілкується з нею, не приймає участі у її вихованні, не цікавиться її станом здоров'я, а позивачка піклується про дитину, виховує її, то суд приходить до переконань, що [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

30 березня 2015 року до суду заявлено позов [PERSON], в якому вона вимагає розірвати шлюб між нею і відповідачем, зареєстрований Виконкомом Збаржівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області 14.09.2013р., актовий запис № 2. Позивачка в судовому засіданні якій заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. За таких обставин суд визнає, що сім`я сторін розпалася остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

30 березня 2015 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] з позовною заявою, в якій просила розірвати укладений нею шлюб з [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 27.09.2009 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу вони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Між ними відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, подружні обов'язки тощо. Відповідач через необґрунтовані ревнощі вчинює сварки та скандали, через що їх спільне життя не можливі. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Зазначила, що у 2009 році вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають спільну дитину - сина [PERSON], 2011 року народження. В неї з'явився інший чоловік та через це між ним стали виникати сварки. У січні 2015 року вони фактично припинили шлюбні стосунки. Дитина проживає разом з нею та з цього приводу спору не має. Вважає, що їх сім'я розпалася остаточно та відновленню не підлягає. Після розірвання шлюбу просила відновити її дівоче прізвище «[PERSON]». Відповідач позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Вказав, що дійсно перебуває у шлюбі з позивачкою, який був зареєстрований у 2009 році. Від шлюбу є спільна дитина - син [PERSON], [INFO]. У грудні 2014 року він дізнався, що у його дружини є інший чоловік. З січня 2015 року вони фактично припинили шлюбні стосунки. Вважає, що їх сім'я розпалася остаточно та відновленню не підлягає. Спору стосовно місця проживання спільної дитини не має. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з таких підстав. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що шлюб може бути розірвано у разі встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 27 вересня 2009 року між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований у Ружичанській сільській раді Хмельницького району Хмельницької області, про що у книзі реєстрації шлюбів був зроблений відповідний актовий запис № 05. Сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. На даний час родина розпалася остаточно, відновити її неможливо: сторони втратили почуття взаємоповаги, кохання. З січня 2015 року вони фактично припинили шлюбні стосунки. Причиною припинення шлюбних відносин стала подружня зрада дружини. Сторони категорично заперечували проти надання часу на примирення, вважали що воно є неможливим. За таких обставин, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам сторін та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу, зважаючи на заявлене позивачкою клопотання, [PERSON] відновити її дівоче прізвище «[PERSON]». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

30 березня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 29.03.2015р. о 13 год. 55 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора становить небезпеку для себе і оточуючих. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000 р. №1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 29.03.2015р. о 13 год. 55 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради без направлення. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора вербально агресивна, виказує маячні ідеї відношення, впливу до оточуючих, сусідів, матері. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцінаторно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

30 березня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 28.03.2015р. о 11 год. 21 хв. [PERSON] була госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. №1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 28.03.2015р. о 11 год. 21 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора доступна контакту, під час бесіди місця не тримається. Вважає, що рідна сестра і мати відвідують релігійну секту - «высасывают энергию» з її доньки, хочуть нею заволодіти. Каже, що в рідну сестру уселився «Бес, сестра подбрасывает домой иголки», «нашептывает дочери». Мислення паралогічне, різнопланове, з зісковзуванням. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

30 березня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 29.03.2015р. о 21 год. 50 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий створює небезпеку для себе ті оточуючих, є безпорадним і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. №1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 29.03.2015р. о 21 год. 50 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий збуджений, агресивний, гнівливий, висловлює маячні ідеї величі, стосунків, взаємодії. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічний маячний шизофреноподібний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

30 березня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій посилається на те, що 09.03.2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Хотинського районного управління юстиції Чернівецької області, за актовим записом № 12, між ним та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу в них з відповідачкою дітей немає. Спільним подружнім життям з [PERSON] не проживає з березня місяця 2012 року. Причиною розпаду сімї є те, що відповідачка часто виїжджає за кордон, а він з цим не погоджується, так як залишається вдома один. Вказує, що відповідачка його не поважає, обманює, в звязку з чим між ними склалися неприязні відносини. З квітня 2012 року він став проживати однією сімєю з [PERSON], з якою бажає узаконити свої відносини, так як вважає, що у них створена нормальна сімя. Таким чином він вважає, що їхня сімя з [PERSON] розпалася і шлюб носить лише формальний характер так як вони з відповідачкою не проживають однією сімєю тривалий час і він створив іншу сімю. Оскільки у них з відповідачкою дітей від шлюбу немає, то він запропонував відповідачці розірвати шлюб через органи РАЦС, однак остання на розірвання шлюбу не погодилась. Тому він вважає, що їхня сімя розпалася остаточно і шлюб носить лише формальний характер, а тому його необхідно розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримав, просив задовольнити її в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено, в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 09 березня 2004 року зареєстрованому у відділі реєстрації актів цивільного стану Хотинського районного управління юстиції Чернівецької області, за актовим записом № 12 (а.с.3). Від шлюбу у сторін дітей немає. Як встановлено судом сторони в даний час шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам однієї із сторін. Крім того, як встановлено судом позивач з квітня місяця 2012 року проживає з [PERSON] з якою бажає узаконити свої відносини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір по справі у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved