overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

6 липня 2017 року до суду подано цю заяву, в якій вказано, що 12.06.208 року Погребищенською міською радою Вінницької області заявнику були видані Державні акти на право власності на земельні ділянки серії [NUMBER] та серії [NUMBER], в яких прізвище заявника помилково зазначена як «[PERSON]», що не відповідає запису в її паспорті, згідно з якими вона «[PERSON]». В судове засідання [PERSON] не з'явилася, подала заяву в якій справу просила розглядати у його відсутності, просила встановити факт належності їй державних актів. Представник Погребищенської міської ради в судове засідання не з'явився також, у телефонному режимі повідомив, що заявлені вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував, справу просив розглядати за його відсутності. З'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд визнає за необхідне задовольнити заявлені вимоги з таких міркувань. Достовірно доведено, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий 12.06.2008р. Погребищенською міською радою Вінницької області на ім'я [PERSON] та Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий 12.06.2008р. Погребищенською міською радою Вінницької області на ім'я [PERSON], належать [PERSON], [INFO], іншого порядку встановлення цього факту законом не передбачено, що не дає можливості заявнику належним чином розпорядитися земельними ділянками, то його необхідно встановити на підставі п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

6 листопада 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачем вони перебувають зареєстрованому шлюбі з 3 листопада 1999 року, актовий запис № 452, від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. З листопада 2013 року сімейні відносини між сторонами припинено в зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими з побутових причин сварками. Позивачка вважає неможливим примирення і подальше збереження сім'ї, тому просила розірвати шлюб з відповідачем, залишивши за нею шлюбне прізвище. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені у позові обставини. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином у порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України (а.с. 16). За таких обставин зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 3 листопада 1999 року зареєстрували шлюб (а.с. 5), від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). З листопада 2013 року шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено в зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, сварками, постійно виникаючими з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Судом були вжиті заходи щодо примирення подружжя, передбачені ст.111 СК України, однак його досягнуто не було. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, з*ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сім'ї [PERSON] суперечить інтересам сторін, інтересам їхньої дитини, які мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

6 листопада 2013 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач, будучи батьком дитини матеріальної допомоги на її утримання в добровільному порядку не надає, для забезпечення її потреб, позивач вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на утримання дочки в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу. Представником позивача в судовому засіданні позовні вимоги було підтримано в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, зазначив, що [PERSON] згідний сплачувати аліменти в розмірі ? частини всіх видів його доходу. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відповідач, будучи батьком дитини матеріальну допомогу на її утримання не надає, хоча відповідно до вимог ст.180 СК України зобов'язаний таку допомогу надавати і за станом свого здоров'я та матеріальним становищем в змозі її надавати. Відповідач є працездатним, має постійний дохід, інших утриманців не має. Згідно довідки комітету самоорганізації населення мікрорайону Ружична, малолітня [PERSON] проживає разом із матір'ю по [ADDRESS] Судом враховуються, що [PERSON] працює диспетчером управління повітряного руху Луганської служби обслуговування повітряного руху Харківського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, має постійний дохід у виді заробітної плати, тому розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] на утримання малолітньої [PERSON], суд, відповідно до вимог ст.ст. 181-183 СК України, з урахуванням матеріального стану платника аліментів, визначає в розмірі ? частини всіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судові витрати по справі - судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. слід стягнути з [PERSON] на користь держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

6 листопада 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами 29 квітня 1995 року. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу позивач вказав погіршення сімейного життя, в результаті чого з 2011 року між ними фактично припинено шлюбні відносини, проживають вони окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляду справи за його відсутності (а.с. 17). Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про визнання позовних вимог та просила розглядати справу за її відсутності (а.с. 21). Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Оцінивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 29 квітня 1995 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Ленінським відділом ЗАГС м. Луганськ, а/з № 113, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 20). Причиною розірвання шлюбу є погіршення сімейного життя, в результаті чого з 2011 року між сторонами фактично припинено шлюбні відносини, проживають вони окремо, спільного господарства не ведуть. Майновий спір між сторонами відсутній. Таким чином, є підстави для задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

6 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на те, що 8 травня 2014 року позичила відповідачу кошти в сумі 12 000 грн., які він зобов'язувався повернути по першій вимозі. На неодноразові звернення позивача щодо повернення коштів [PERSON] не реагує ухиляється від зустрічей, з огляду на що, [PERSON] просить її позов задовольнити. Представник позивача подав до суду заяву, про розгляд справи без його участі, вимоги викладені у позові підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, заяви про розгляд справи без його участі не надсилав, про причини неявки суд не повідомив. Із письмової згоди представника позивача, суд ухвалив заочний розгляд справи відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 8 травня 2014 року [PERSON] позичив у [PERSON] кошти в сумі 12 000 грн., які зобов'язувався повернути за першою вимогою. Факт передачі коштів підтверджений оригіналом розписки, які міститься в матеріалах справи. Відповідно до ст.1046 ч.1 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В силу ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору може бути представлена розписка позичальника, що посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. ч.1 ст1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] повернути кошти в добровільному порядку відмовляється, тому з нього на користь [PERSON] слід стягнути позичені кошти в сумі 12 000 грн. Судові витрати по справі становлять 243 грн. 60 коп., які відповідно до ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

6 листопада 2014 року до суду заявлено позов [PERSON], в якому вона вимагає розірвати шлюб між нею і відповідачем, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадського стану Богуславського районного управління юстиції Київської області 10.09.2002р., актовий запис № 88. В судове засідання позивачка не з’явилася, подала заяву у якій підтримала позовні вимоги, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не з’явився також, подав заяву у якій позовні вимого визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. За таких обставин суд визнає, що сім`я сторін розпалася остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

6 листопада 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач не виконує свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та плати за користування кредитом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте телефонограмою повідомив суд про неможливість з'явитись в судове засідання, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав. З'ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких міркувань. 08.01.2014р. між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, за якою відповідачу був наданий кредит у розмірі 25851.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору кредиту позивач виконав свої зобов'язання з надання кредиту. Через невиконання [PERSON] своїх зобов'язань виникла заборгованість в розмірі 31470.23 грн., яка складається з наступного: · заборгованість за кредитом 25542.67 грн.; · заборгованість по процентам за користування кредитом 1515.89 грн.; · заборгованість з пені та комісії за користуванням кредитом 1021.70 грн.; · залишок за несплаченим штрафом 3389.97 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст.1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Оскільки відповідач станом на 14.10.2014р. заборгував ПАТ КБ «Приватбанк» 16525.71 грн., та добровільно не сплачує борг, то з метою захисту прав позивача, як сторони кредитного договору, з [PERSON] на його користь необхідно стягнути вказані кошти в примусовому порядку, а також понесені ним у справі судові витрати у виді судового збору в розмірі 314 грн. 70 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

6 листопада 2015 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що заочним рішенням Погребищенського районного суду від 07.02.2013р. з нього щомісячно стягуються на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку ( доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на утримання дочки [PERSON], [INFO], починаючи з 22.01.2013р. і до її повноліття. Проте на даний час він проживає у шлюбі від якого має спільну дитину, [PERSON], 24.07.2014р.н. Його дружина має також дочку, яка доводиться йому падчеркою, і вони разом проживають однією сімєю, тому не має можливості сплачувати аліменти у визначеному розмірі, оскільки має відповідні обовязки по утриманні своєї другої дочки та падчерки і дружини, а іншого прибутку ніж заробітна плата він не має. Має також постійні витрати повязанні з утриманням житла в якому його сімя проживає. Його дружина не працює і не отримує аліменти. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив зменшити розмір аліментів до 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на утримання дочки [PERSON]. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, не повідомляючи про причини неявки, хоча про час і місце судового розгляду справи була повідомлена завчасно у встановленому законом порядку (а.с.15). Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з огляду на таке. За змістом ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено у разі зміни матеріального або сімейного платника чи одержувача аліментів, погіршення чи покращення стану їх здоров`я. Беззаперечно доведено, що [PERSON], згідно з рішенням Погребищенського районного суду від 07.02.2013р. щомісячно сплачує на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку ( доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на утримання дочки [PERSON], [INFO], починаючи з 22.01.2013р. і до її повноліття. Оскільки у відповідача його матеріальний стан погіршився в зв`язку з тим, що на його утриманні перебувають двоє дітей, то з метою захисту майнових прав [PERSON] необхідно зменшити розмір аліментів, які він сплачує на утримання дитини з 1/3 частини його заробітку до 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідно віку, починаючи з дня звернення позивача до суду і до повноліття дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-04 00:00:00

6 листопада 2017 року Іванівський районний суд Херсонської області проголосив вступну та резолютивну частину рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину. 10 листопада 2017 року суд склав повне рішення у справі. Під час ухвалення рішення не вирішено питання про стягнення аліментів з [PERSON]. Згідно ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Оскільки під час ухвалення рішення не було вирішено питання про стягнення аліментів, то є підстави для винесення додаткового рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

6 листопада 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 6 червня 2008 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просила їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, позивачка надала заяву з проханням провести розгляд справи за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Суд, вважаючи за можливе здійснити заочний розгляд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 6 червня 2008 року Первомайською селищною радою Жовтневого району Миколаївської області між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 9. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки було змінено з Самбура на [PERSON]. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що має істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, інтересам їх дитини, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~6 листопада 2019 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просить слухання справи проводити у його відсутності, позов підтримує, просить його задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, в якій повідомила, що згідна на розірвання шлюбу, слухання справи просить проводити у її відсутності. Взявши до уваги пояснення позивача, зазначені в позовній заяві та визнання позову відповідачем, з`ясувавши обставини по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з слідуючих підстав. Згідно ч. 3, 4\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому\~ст. 206 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 31 серпня 1991 року у відділі ДРАЦС РС Бродівського РУЮ у Львівській області, про що було зроблено актовий запис № 138, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 26 вересня 2014 року (а.с. 3). Від шлюбу у сторін народилося троє дітей. На даний час один син [PERSON] , [INFO] , неповнолітній (а.с. 6). З пояснень позивача, зазначених в позовній заяві, вбачається, що протягом семи років він з відповідачкою разом не проживає і не підтримує ніяких відносин. Перебуваючи у шлюбі у них часто виникали непорозуміння, неповага один до одного, конфлікти. Вважає, що сім?я розпалася, примирення не можливе. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини по справі, приходить до висновку, що з 2012 року припинено сімейні відносини між подружжям, сім`я розпалася і зберегти її неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

6 листопада 2019 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить визнати недієздатним свого сина [PERSON] [INFO] , посилаючись на те, що останній страждає на психічне захворювання, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій і керувати ними. В судове засідання заявник та представник заінтересованої особи не з`явилися, заявивши клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до статті 39 частини 1 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого розладу здоров`я нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до статті 300 частини 1 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 16-2020 від 17 січня 2020 року, [PERSON] з раннього дитячого віку страждає на важку розумову відсталість в ступені різко вираженої імбецильності з емоційно-вольовою нестійкістю, системним недорозвитком мовлення тяжкого ступеню. Даний діагноз відповідає критеріям шифру F 72.1 міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду. З приводу даного захворювання на МСЕК визнаний інвалідом I «А» групи дитинства довічно. Ступінь наявної у [PERSON] розумової відсталості на даний час настільки виражена, що позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази свідчать про наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним. Згідно подання органу опіки і піклування Романівської селищної ради Житомирської області суд, ухвалюючи рішення про визначення [PERSON] недієздатним, встановлює на ним опіку та призначає заявника його опікуном. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved