Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

8 жовтня 2012 р. до Ленінського районного суду м. Харкова звернувся [PERSON] з позовом, в якому просив розірвати шлюб із відповідачкою [PERSON] та розділити спільне нажите майно подружжя - кооперативну квартиру [ADDRESS], мотивуючи тим, що сімейне життя не склалося через несумісність характерів і різних поглядів на життя. З 2008 р. вони проживають окремо один від одного. Спірна кооперативна квартира була придбана в період шлюбу, а тому в порядку поділу спільного майна за ним і відповідачкою слід визнати право власності на ? ч. квартири за кожним. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав і дав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві обставинам. Відповідачка проти задоволення позову заперечувала частково. Вона пояснила, що примирення з позивачем не відбулося, тому вона згодна на розірвання шлюбу. Вимоги щодо поділу квартири вважає несправедливими, оскільки у них є повнолітній син і квартиру слід розділити на трьох, тобто по 1/3 частині. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. 13 лютого 1982 р. [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб. Неповнолітніх дітей не мають. У них є повнолітній син [PERSON], [INFO], який разом із відповідачкою мешкає у спірній квартирі. Сімейне життя у [PERSON] і [PERSON] не склалося, часто відбувалися сварки. З 2008 р. вони разом не мешкають, сумісне господарство не ведуть. З метою збереження сім»ї суд надавав відповідачці і позивачу строк для примирення, але примирення не відбулося. Після закінчення строку на примирення позивачка погодилася на розірвання шлюбу. За свідченням відповідачки, у теперішній час [PERSON] мешкає з жінкою і двома її дітьми без реєстрації шлюбу. Згідно ст..112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Виходячи з викладеного суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача [PERSON], а тому шлюб розриває. У відповідності до ст..113 СК України прізвище відповідачки суд залишає [PERSON]. Стосовно поділу квартири - спільного майна подружжя , то згідно з довідкою ЖК «Холодногірський - 8» [PERSON] являється володаркою трикімнатної квартири [ADDRESS]. 22 грудня 1983 р. внесено перший платіж за квартиру в сумі 3320 руб., а 16 жовтня 1991 р. пай за квартиру був виплачений повністю / а. с. 88/. Повна вартість квартири складала 10657 руб. /а. с. 87/. Ордер №05696 від 24 квітня 1985 р. на дану квартиру виданий [PERSON] на сім»ю з 3-х осіб : вона, її чоловік [PERSON] і син [PERSON] / а. с. 89/. Відповідно до ст.. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини / навчання, ведення домашнього господарства тощо/ самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст..69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. У відповідності до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім»ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім»ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочки, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Суду не надано доказів того, що позивач не дбав про матеріальне забезпечення сім»ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім»ї. Спільні неповнолітні або непрацездатні діти у позивача і відповідачки відсутні. На підставі викладеного, приймаючи до уваги, що спірна кооперативна квартира була набута позивачем і відповідачкою за час шлюбу, суд вважає дану квартиру спільною сумісною власністю подружжя, а тому визнає за кожним з подружжя право власності на ? ч. вказаною квартири. Заперечення відповідачки в тій частині, що спірну квартиру слід розділити на трьох - по 1/3 ч., включаючи дорослого сина, суд вважає необґрунтованими, оскільки вони не ґрунтуються на законі. Таким чином суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved