Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

31.07.2019 року позивач [PERSON] звернулася до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою, в якій просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за адресою: [ADDRESS] . Позовна заява обґрунтована тим, що позивач [PERSON] є власником житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири, зареєстрованого 02.07.2019 року приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Літвіновою В.А., зареєстровано в реєстрі за № 1243. В належній позивачу квартирі зареєстрована [PERSON] , відповідач по справі. Зазначає, що відповідач після укладеного договору купівлі-продажу квартири від 02.07.2019, з місця реєстрації не знялась, що повинна була зробити протягом 10 (десяти) днів з моменту підписання цього договору, відповідно до п.10 договору. Ніяких речей відповідача на теперішній час в квартирі не має. Факт не проживання відповідача в належній квартирі з 20.09.2015 року, підтверджується Актом про не проживання складеного 16.07.2019 року представниками Виробничого ремонтно житлового підприємства міста Часів Яр за участю сусідів. Не зважаючи на те, що відповідач не проживає в квартирі, не отримує кореспонденцію, комунальні послуги не сплачує, вона не знімається з реєстраційного обліку, чим позбавляє позивача можливості оформити житлову субсидію та розпоряджатися власністю на свій розсуд (продати квартиру, тощо). Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22.08.2019 по вказаній справі було відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву, однак у строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, 04.10.2019 року представник позивача надала суду заяву, в якій вказала, що вони підтримують позовні вимоги та просили їх задовольнити, а також просили розглянути справу у їх відсутність, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Від неї не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечує. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є власником житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 02.07.2019, посвідченого приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Літвіновою В.А., зареєстровано в реєстрі за № 1243 (а.с.9-10). Як передбачено п. 10 договору купівлі-продажу квартири від 02.07.2019, зареєстровані особи в відчужуваній квартирі зобов`язуються знятися з реєстраційного обліку протягом 10 днів з моменту підписання цього договору. Згідно з довідкою, виданою 18.07.2019 відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Часовоярської міської ради за № 3856, [PERSON] , [INFO] , є власником квартири [ADDRESS] , та у вказаній квартирі не зареєстрована. В квартирі зареєстрована [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Відповідно акту ВРЖП м.Часів Яр № 4 від [INFO] , громадянка [PERSON] зареєстрована, але не проживає в квартирі [ADDRESS] з 20.09.2015 по теперішній час (а.с.12). Глава 23\~ЦК України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено у ч. 3\~ст. 13 Конституції України, власність зобов`язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому, право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону.\~\~\~\~ Згідно ч.1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Та обставина, що [PERSON] , [INFO] не знята з реєстрації із даного житлового приміщення, перешкоджає позивачу, як власнику квартири, володіти, користуватися та розпоряджатися приміщенням в повному обсязі, що є порушенням її права власності. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 383\~ЦК України\~встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Вимогами\~ст. 386 ЦК України\~передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Як зазначено в\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.\~\~\~\~ Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Пунктом 1 ч.1 ст.346 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Тому з припиненням права власності внаслідок відчуження майна, у колишнього власника припиняються і інші правомочності, зокрема, право користування цим майном. У відповідача [PERSON] колишнього власника житла після відчуження квартири припинилось право власності на неї, а відтак і припинилось право користування цим житловим приміщенням у колишнього власника житла та членів його сім`ї. Відповідно до\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути обмежений у здійсненні цього права. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або\~заперечень. Згідно\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи\~позивачем були обґрунтовані обставини, на які вона посилалася як на підставі своїх вимог. Таким чином, є всі підстави для усунення перешкод в користуванні житлом шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved