Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

2 липня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про зняття арешту з майна. Вона обґрунтовувала свої вимоги тим, що 26 лютого 2010 року звернулась до Червоногвардійського районного суду м.Макіївка Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики і в порядку забезпечення позову просила накласти арешт на майно відповідача. Ухвалою Червоногвардійського районного суду м.Макіївка Донецької області від 26 лютого 2010 року по цій справі №2-702/10 її позов був забезпечений шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачу [PERSON] на праві власності. У теперішній час вона прийняла рішення про відмову від позову до [PERSON] у звязку із домовленістю з останнім про реалізацію майна та повернення частками боргу за договором позики, але ця домовленість не може бути реалізована у звязку з арештом майна [PERSON] У звязку з тим, що розгляд справ, підсудних Червоногвардійському районному суду м.Макіївка Донецької області, у відповідності до розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 вересня 2014 року №27/0/38-14 здійснюється Костянтинівським міськрайонним судом, просила згідно положення ч.3ст.154 ЦК України скасувати заходи забезпечення позову. Позивач [PERSON] в судове засідання не явилась, подала заяву, в якій позов підтримала та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не явився, подав заяву, в якій позов визнав, та просив розглянути справу за його відсутності. Суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як вбачається з доданих до позову документів, власником майна, на яке накладений арешт, є [PERSON], і саме він, а не позивач [PERSON], у разі порушення його права власності вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, у тому числі звільнення майна з-під арешту. У свою чергу, позивач [PERSON] не є власником майна, на який накладений арешт, а тому у задоволенні її позову про зняття арешту з майна слід відмовити. Відмовляючи у задоволенні позову про скасування арешту майна суд вважає за необхідне зазначити, що питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується у відповідності до вимог ст.154 ЦПК України. Частиною третьою ст.154 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. У провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області немає справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, справа №2-702/10 з Червоногвардійського районного суду м.Макіївка Донецької області до Костянтинівського міськрайонноо суду не передавалась, а тому, заходи забезпечення позову не можуть бути скасовані судом, який цю справу не розглядає.

Outcome: dismissed