Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

30.04.2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до ДП «АМПУ» треті особи: Міністерство інфраструктури України, Первинна профспілкова організація до ДП «АМПУ», про стягнення з відповідача на користь позивачки утримані з заробітної плати без належних підстав кошти в сумі 3094,74 грн. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона працювала на посаді провідного юристконсульта відділу організації процедур закупівель служби з організації закупівель та здійснення договірної роботи ДП «АМПУ». 01.04.2015 року відповідач видав наказ №105-к 3-3 «Про припинення трудового договору», в якому зазначено, що [PERSON] звільнено з посади провідного юристконсульта відділу організації процедур закупівель служби з організації закупівель та здійснення договірної роботи. При ознайомленні з розрахунком сум, Позивачкою виявлено, що з її заробітної плати з незаконних підстав було утримано оплату по окладу за січень у розмірі 3094,74 грн. У «табелі обліку робочого часу за період з 01.01.2015 року по 31.01.2015 року немає жодного запису відсутності позивача, крім того на підставі даного табелю Позивачці було виплачено заробітну плату за січень 2015 року у повному обсязі, про що свідчить розрахунковий лист. Крім того, [PERSON] є членом Первинної профспілкової організацію ДП «АМПУ». Однак, відповідач не надав ППО ДП «АМПУ» для попереднього ознайомлення наказ, на підставі якого змінювалися умови трудового договору [PERSON], щодо зміни умов оплати праці або будь-яких відрахувань. Також позивачка зазначила, що даний наказ мав бути погоджений головою Первинної профспілкової організації ДП «АМПУ», оскільки зміст цього наказу стосувався члена профспілки, який до то ж є членом виборного органу - профкому ППО ДП «МППУ». [PERSON] вважає, що ці дії порушують її права, тому і звернулася з вказаним позовом до суду. Крім того, 05 травня 2015 судом в порядку ст. 31 ЦПК України було прийнято до розгляду заяву з уточненнями позовних вимог позивачки, в якій [PERSON] просила стягнути з відповідача на її користь утримані з заробітної плати без належних підстав кошти в сумі 3094,74 грн. та середній заробіток за весь час затримки виплати належних їй сум при звільненні. В судовому засіданні представник позивачки підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених в позові. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та просила відмовити у його задоволенні, через канцелярію суду подала письмові заперечення по суті позовних вимог, у яких зазначила, що утримання із заробітної плати позивачки у розмірі 3094,74 грн. є не відрахуванням із заробітної плати в розумінні ст. 127 КЗпП України, а є поверненням надлишково виплаченої суми, за п'ять днів прогулу позивачки. Представник третьої особи Міністерство інфраструктури України в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав письмові пояснення по суті позовних вимог, у яких зазначив, що ДП «АМПУ» при вирахуванні надлишково сплачених коштів із зарплати позивачки діяло відповідно до вимог закону, а тому позовні вимоги є необґрунтованими. Крім того, представник просив розглядати справи без його участі. Представник третьої особи ППО ДП «АМПУ» в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав письмові пояснення, у яких просив задовольнити позовну заяву позивачки, оскільки ДП «АМПУ» здійснило відрахування з заробітної плати позивача з порушеннями чинного трудового законодавства. Враховуючи, що всі учасники судового процесу повідомлялися про розгляд справи належним чином, суд вважає за можливе розглядати справу без участі не з'явившихся осіб. Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що позивачка працювала у відповідача на посаді провідного юристконсульта відділу організації процедур закупівель служби з організації закупівель та здійснення договірної роботи. Наказом № 105-к 3-3 від 01 квітня 2015 року [PERSON] була звільнена з роботи з 06.04.2015 року на підставі п.6 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією наказу ( а.с.7). При ознайомленні з розрахунком сум виплачених їй при звільненні, позивачкою виявлено, що з її заробітної плати було утримано кошти за січень 2015 року у розмірі 3094,74 грн. (а.с.9). Відповідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Згідно з ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Листом ДП «Укрсервіс Мінтрансу» №34/186-03 від 11.03.2015р. було надано інформацію контрольно - пропускної системи адміністративної будівлі Міністерства інфраструктури України по проспекту Перемоги 14, щодо працівників ДП «АМПУ», до числа яких входить і [PERSON], за січень 2015 року. Відповідно до звіту системи контролю доступу було встановлено, що [PERSON] була відсутня на роботі більше трьох годин протягом п'яти робочих днів з 26.01.2015 року по 30.01.2015 року. У зв'язку з цим було відкореговано табель обліку робочого часу за період з 01.01.2015 року по 31.01.2015 року і позивачці було проставлено прогули. Заробітна плата позивачки за січень 2015 року була нарахована із розрахунку 15 робочих днів згідно табелю обліку робочого часу за січень від 03.02.2015р. Після отримання відкорегованого табелю за період з 01.01.2015 року по 31.01.2015 року від 16.03.2015р., кількість робочих днів Позивача складала 10 робочих днів. У зв'язку з цим був проведений перерахунок заробітної плати [PERSON] за січень 2015 року, в результаті якого до утримання підлягала сума 3094,74 грн. Згідно з п.5.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників апарату управління ДП «АМПУ», які є додатком до Колективного договору, затвердженого загальними зборами трудового колективу 23.09.2013 року, на підприємстві встановлено режим роботи за яким з понеділка по четвер - з 08.30год. до 17.30 год., а п'ятниця - з 8.30 год. по 16.15 год., перерва для відпочинку і харчування - з 13.00год. до 13.45год., субота і неділя вихідні дні. Відповідно до ст. 139 КЗпПУ працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. За змістом ст. 40 КЗпП України прогул - це відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого часу без поважних причин. Згідно з п. 12 Положення про оплату праці працівників апарату управління ДП «АМПУ», який є додатком до колективного договору, підставою для нарахування централізованою бухгалтерією заробітної плати Працівникам за підсумками роботи за місяць є, зокрема: - табель обліку робочого часу, накази на прийом, звільнення працівників, надання відпусток, листки непрацездатності та інші документи, що засвідчують причини відсутності працівника на роботі. З пояснень представників сторін, судом встановлено, що позивачка дійсно була притягнута до дисциплінарної відповідальності, а саме наказом відповідача їй було оголошено догану. Вказаний наказ в даний час оскаржується позивачкою в судовому порядку. В своїх запереченнях представник відповідача стверджує, що утримання із заробітної плати позивачки кошти у розмірі 3094,74 грн. є не відрахуванням із заробітної плати в розумінні ст. 127 КЗпП України, а поверненням надлишково сплаченої суми внаслідок лічильної помилки. Суд не погоджується з такою позицією відповідача, оскільки у трудовому законодавстві України відсутній такий термін, як «повернення надлишково сплачених сум». Разом з тим в трудовому законодавстві наводиться термін «відрахування із заробітної плати працівника», яке проводиться лише у випадках, передбачених законодавством України. Відповідно до ст.127 КЗпП України відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу: 1) для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не повернутого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках власник або уповноважений ним орган вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості, або з дня виплати неправильно обчисленої суми; 2) при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5 і 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв'язку з переходом на пенсію; 3) при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136). У відповідності до роз'яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», при вирішенні спорів, пов'язаних із застосуванням ст. 127 КЗпП, суди мають враховувати, що: 1) вимоги про повернення працівником авансу, виданого в рахунок заробітної плати, і сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок, а також погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження, переведення до іншої місцевості чи на господарські потреби, розглядаються судами в тому разі, коли роботодавець не має можливості провести відрахування із заробітної плати у зв'язку з тим, що працівник оспорює підстави і розмір останнього, або минув місячний строк для видання відповідного наказу (розпорядження), або з інших причин. До лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов'язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, у тому числі колективного договору; 2) не утримані при звільненні суми за невідпрацьовані дні використаної працівником відпустки не можуть бути стягнені з нього судом у тому разі, коли трудовий договір припинено з підстав, зазначених у пунктах 3, 5, 6 ст. 36, пунктах 1, 2, 5 ст. 40 КЗпП, а також при направленні на навчання та у зв'язку з виходом на пенсію. Виходячи з вищенаведеного, судом встановлено, що нарахування відповідачем заробітної плати [PERSON] за січень 2015 року, з урахуванням утриманої при звільненні суми у розмірі 3094,74 грн., проводилось на підставі відповідних табелів, які були складені та підписані відповідальними особами відповідача, а отже, в даному випадку відсутні підстави вважати таке нарахування лічильною помилкою чи будь-якою іншою підставою передбаченою ст. 127 КЗпП України. Крім того наказ роботодавця про відрахування чи повернення сплачених позивачці за січень 2015 року грошових сум не видавався. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з ДП «АМПУ» на користь [PERSON] кошти в розмірі 3094,74 грн., як безпідставно утримані із її заробітної плати, які відповідно до ст. 116 КЗпП України, мали були їй виплачені при звільненні з роботи. Згідно ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно ст. 117 КЗпП України при наявності спору про розмір належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. … Отже оскільки судом встановлено, що при звільненні позивачки з роботи, відповідач безпідставно не виплатив їй частину належних їй до виплати коштів при звільненні, а саме 3094,74 грн., суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки її середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06.04.2015 року (день звільнення) по 26.08.2015 року день ухвалення рішення суду, а всього 96 робочих днів. З наданої представником відповідача довідки, середньоденна заробітна плата позивачки становила 561,18 грн. (10117,76 + 7840 : 32). З урахуванням зазначеного середній заробіток за час затримки розрахунку з позивачкою при її звільненні (з 06.04.2015 року по 26.08.2015 року) становить: 561,18 грн. Х 96 дн. = 53873,28 грн., який підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягають до стягнення грошові кошти у 56968,02 грн., з яких: 3094,74 грн. незаконно утримані з заробітної плати кошти, невиплачені їй при звільненні, та 53873,28 грн. середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 06.04.2015 року по 26.08.2015 року включно. Крім того, згідно ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 569,68 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved