Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

30 серпня 2016 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй позовній заяві позивач вказувала, що 16 вересня 1995 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб. Під час шлюбу в них народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Останнім часом у позивача шлюбне життя з відповідачем не складається. Незважаючи на тривалість шлюбних відносин вони не набули гармонійного стану, навпаки виникла напруженість в взаємовідносинах. З боку позивача відсутнє бажання зберегти сім'ю та жити разом однією родиною, відповідач також не намагається утримати шлюбні відносини. У сторін по справі відсутні спільні інтереси, мають різні погляди на життєві ситуації, що призводить до непорозуміння, в зв'язку з чим проживання позивача разом з відповідачем є неможливим, а спроби збереження сім'ї марними. Крім того, у [PERSON] з відповідачем відсутні будь-які шлюбні відносини, оскільки кожний з них живе окремо власним особистим життям. Фактичні шлюбно-сімейні відносини припинені з початку 2016 року, не існують на даний час і не можуть існувати і в подальшому Всі ці обставини зробили неможливими почуття любові, або поваги до відповідача. Майбутнє їхніх відносин є безперспективним. Сім'я розпалася остаточно. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам відповідача. Спору про поділ майна у них немає. Між сторонами досягнута домовленість про місце проживання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] з матір'ю. На підставі викладеного просив суд, розірвати шлюб, укладений 16 вересня 1995 року між ним та відповідачем [PERSON]. У судове засідання позивач не з'явився, на адресу суду надіслав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити посилаючись на підстави та обставини викладені в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явилася, на адресу надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала в повному обсязі, проти його задоволення не заперечувала. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, встановив наступне: 16 вересня 1995 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, в Палаці шлюбів м. Кременчука про що в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний запис за реєстровим номером 1211 та видано свідоцтво про укладання шлюбу [NUMBER] та відміткою в паспорті. Під час шлюбу в них народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом [NUMBER], видане 10.09.2004 року Піщанською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області. Останнім часом у позивача шлюбне життя з відповідачем не складається. Незважаючи на тривалість шлюбних відносин вони не набули гармонійного стану, навпаки виникла напруженість в взаємовідносинах. З боку позивача відсутнє бажання зберегти сім'ю та жити разом однією родиною, відповідач також не намагається утримати шлюбні відносини. У сторін по справі відсутні спільні інтереси, мають різні погляди на життєві ситуації, що призводить до непорозуміння, в зв'язку з чим проживання позивача разом з відповідачем є неможливим, а спроби збереження сім'ї марними. Крім того, у [PERSON] з відповідачем відсутні будь-які шлюбні відносини, оскільки кожний з них живе окремо власним особистим життям. Фактичні шлюбно-сімейні відносини припинені з початку 2016 року, не існують на даний час і не можуть існувати і в подальшому Всі ці обставини зробили неможливими почуття любові, або поваги до відповідача. Майбутнє їхніх відносин є безперспективним. Сім'я розпалася остаточно. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам відповідача. Спору про поділ майна у них немає. Між сторонами досягнута домовленість про місце проживання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] з матір'ю Вищевикладені обставини не заперечуються відповідачем, згідно з її заявою про визнання позову. Останнім часом у позивача шлюбне життя з відповідачем не складається. Незважаючи на тривалість шлюбних відносин вони не набули гармонійного стану, навпаки виникла напруженість в взаємовідносинах. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем, в той час відповідач [PERSON] не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права дитини, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved