Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

30.08.2018 позивач звернулася до суду з позовною заявою, у якій просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частки його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.1-2). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 24.06.2016 до даного часу. У провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області знаходиться цивільна справа про розірвання шлюбу, укладеного між позивачем та відповідачем. Від шлюбу вони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні, в той час, як відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду з зазначеним позовом. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за місцем проживання, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву, а також заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не подав. Відповідно до вимог ст.223, 280-281 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 24.06.2016 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданого Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 24.06.2016 (а.с.14). Від шлюбу мають дитину, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 30.08.2016 (а.с.5). Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов, складеним депутатом Бориспільської міської ради Київської області VІ скликання Петренком Ігорем Володимировичем, позивач та її малолітній син [PERSON], [INFO], проживають у будинку батьків позивача за адресою: [ADDRESS] Та обставина, що малолітній син сторін проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідачем не оспорюється. Згідно з вимогами ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч.1 та 2 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Встановлено, що відповідач є особою працездатного віку. Будь-яких доказів того, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу позивачу на утримання малолітньої дитини, а також, що на утриманні відповідач є інші непрацездатні особи, суду надано не було. Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам та встановленим обставинам справи, суд дійшов висновку, що за своїм матеріальним станом відповідач, який є особою працездатного віку, може сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі ? частки заробітку (доходу), але не менше визначеного законом мінімального розміру - 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ст.191 Сімейного кодексу України суд стягує аліменти від дня пред'явлення позову. Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 гривні 80 копійок підлягають стягненню з відповідача на користь держави відповідно до вимог ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved