Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

29\~червня 2021 року, представник позивача [PERSON] ,який діє на підставі ордеру, звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд: визнати [PERSON] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та покласти судові витрати на відповідача. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі Договору дарування від 19.07.2000, зареєстрованого за № 4353 [PERSON] набув у власність частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Право власності на 23/50 житлового будинку підтверджується Договором дарування від 19.07.2000, Витягом № 84077292 від 03.04.2017 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також Інформаційною довідкою № 262907409 від 24.06.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Станом на 24.06.2021 у цьому домоволодіння також зареєстрована [PERSON] . Відповідач у вказаній квартирі не проживає та не є членом сім`ї [PERSON] .. З метою фіксації фактичної відсутності відповідача за адресою реєстрації представником позивача за участю сусідів позивача [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] було складено акти від 29.06.2021 та від 08.07.2021 про те, що [PERSON] відсутня за адресою реєстрації та не проживає там більше двох років. На цей час відповідач перебуває за кордоном, в будинку не з`являється, не бере участь в його утриманні. Самостійно знятися з реєстрації відповідач не може, оскільки перебуває за кордоном та не планує повертатися. Такими діями відповідач становить перешкоди позивачу у вільному користуванні, розпорядженні та володінні нерухомим майном. Тому позивач вважає за необхідне визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 05 липня 2021 року було залишено без руху та надано термін для усунення недоліків. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 липня 2021 року провадження у цій справі відкрито, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явився, але до суду від його представника надійшла заява про проведення розгляду справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, доводи наведені в обґрунтування позовних вимог підтримують, просили суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення суду не заперечували. У судове засідання відповідач повторно не з`явився, хоча про час, день та місце слухання справи була повідомлена в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомила. Заяв, клопотань, які б перешкоджали розгляду справи суду або заперечень стосовно позовних вимог позивача не надала. У судове засідання третя особа не з`явилась, хоча про час, день та місце слухання справи була повідомлена в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомила. Заяв, клопотань, які б перешкоджали розгляду справи суду або заперечень стосовно позовних вимог позивача не надала. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося. Відповідно до ч. 1\~ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч. 3\~ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст.ст. 128,131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явився у судове засідання без поважних причин. Прийнявши до уваги заяву представника позивача, суд ухвалою від 26 жовтня 2021 року постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяви представника позивача, приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997\~року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] на праві власності належить 23/50 домоволодіння будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування частки домоволодіння від 19 липня 2000 року № 4353 та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 262907409 від 24.06.2021 року. [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 19.07.2017 року по теперішній час, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи від 30 червня 2021 року та копією паспорта громадянина України, проте остання фактично не проживає за даною адресою більше 2-х років, що підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 08 липня 2021 року, що міститься в матеріалах справи. Відповідно до ст.. 13 Конституції Україна, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно зі ст.. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ст.. 319 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст.. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст.. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності зі ст. 71 ЖК України відсутність особи в житловому приміщенні без поважних причин понад шість місяців є підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, у суду є всі підстави визнати [PERSON] , такою, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] , оскільки остання не мешкає по зазначеному адресу понад два роки. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житлом. Аналізуючи перелічені норми цивільного права, взявши до уваги надані стороною позивача докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2\~ст.\~141\~ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. При подачі позовної заяви до суду позивач по справі сплатив судові витрати при розгляді справи, а саме: судовий збір у сумі 908 грн., а тому, оскільки позов задоволено, сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача по справі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved