Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

29 липня 2021 року [PERSON] звернувся з позовом до суду про стягнення з [PERSON] розмір 3 відсотків річних від суми позики в сумі 4792,37 грн., проценти індексу інфляцій в сумі 11863,60 грн. та судового збору у сумі 908 грн. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що 14.11.2013 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняла у власність 53200,00 грн, які не було повернути до цього часу. В подальшому рішенням Диканського районного суду від 30.06.2015 року задоволено позов позивача та стягнуто солідарно з відповідача [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики в сумі 93961,40 грн. Станом на 25.06.2021 кошти повернуті лише частково в сумі - 6173,66 грн. В зв`язку з порушенням вказаного грошового зобов`язання, позивач на підставі ст. 625ЦК України просить стягнути з боржника індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання та 3% річних від простроченої суми за період з 25.06.2018 року до 25.06.2021 року року (за останні три роки) . Ухвалою судді від 05.08.2021 відкрито провадження у справі і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та без проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідно до довідки від 03.08.2021 за вих №28109.1.-07, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] / а.с.16/. З поштової відмітки на наявному у матеріалах справи рекомендованому листі вбачається, що надісланий судом відповідачу рекомендований лист з копією ухвали про відкриття провадження у справі та копією позову з доданими до нього документами, які були направлені за відомим зареєстрованим місцем проживання, відповідачу не були вручені у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою, З урахуванням відсутності відповідача за останнім відомим місцем проживання, відповідач [PERSON] була повідомлена про розгляд справи відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене за десять днів до дати ухвалення цього рішення. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та без проведення судового засідання, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, що 14.11.2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримала у позику грошові кошти в сумі 53200,00 грн. (а.с. 6-7). Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 30.06.2015 року задоволено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості за договором позики в розмірі 93961,40 грн. (а.с. 4-5). Згідно з ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до листа Диканського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Суми) від 25.06.2021 №4709 позивачу було повідомлено, що на виконанні знаходиться виконавче провадження АСВП №48788452 з примусового виконання виконавчого листа №529/493/15-ц, виданого 26.08.2015 Диканським районним судом, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 93961,40 грн, яке відкрито постановою державного виконавця від 23.09.2015 року. За період з дати відкриття виконавчого провадження та станом на 25.06.2021 з боржниці стягнуто та перераховано стягувачу кошти у розмірі 6173,66 грн. (а.с.9). Відповідно до частини першої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вказаною статтею визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. При цьому важливим виявляється питання, які зобов`язання є грошовими. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом статей 524 та 533 ЦК грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оскільки відповідач [PERSON] добровільно не виконує рішення суду щодо сплати [PERSON] боргу за договором позики, суд вважає заявлені позовні вимоги про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних правомірними. Враховуючи, що рішення суду є обов`язковим, зокрема, й для відповідача [PERSON] , та з огляду на те, що відповідач порушила грошове зобов`язання з виплати суми заборгованості, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення трьох відсотків річних відповідно до статті 625 ЦК України. У постанові від 08.11.2019 року у справі №127/15672/16-ц Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10.04.2018р. та 27.04.2018р. у справах №910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16.11.2018 р. у справі № 918/117/18, від 30.01.2019р. у справах №905/2324/17 та № 922/175/18, від 13.02.2019р. у справі № 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Оскільки відповідачем [PERSON] не було вчасно виконано грошове зобов`язання по виплаті суми боргу позивачеві [PERSON] , то в силу положень ст. 625 ЦК України, останній має право на стягнення сум трьох процентів річних та інфляційних втрат. Як встановлено судом розмір невиконаного грошового зобов`язання складає 53200,00 гривень, тому суд вважає правильним розрахунок позивача сума інфляційних втрат та три проценти річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання становлять - 16655,97 гривень, які розраховані, за період з 25.06.2018 року до 25.06.2021 року (тобто за останні три роки). Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з врахуванням досліджених обставин справи, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача за порушення своєчасного виконання грошового зобов`язання 3% річних та втрати від інфляції в сумі 16655,97 гривень. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] також належить стягнути сплачений позивачем судовий збір в розмірі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved