Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

30.11.2017 року до суду надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить скасувати акт державного виконавця №18835148 від 05 червня 2012 року, який затверджений Начальником відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Харківській області 05.06.2012 року С.П. Корнейчуком, який виданий на підставі протоколу №77-02/047/12/і про проведення прилюдних торгів від 28 травня 2012 року. Позовні вимоги мотивовані наступним. 19.09.2017 року позивач звернулась із заявою до начальнику Відділу ПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області, в якій просила скасувати акт державного виконавця №18835148 від 05 червня 2012 року, який був затверджений Начальником ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області 05.06.2012 року С.П. Корнейчуком, який був виданий на підставі протоколу №77-02/047/12/і проведення прилюдних торгів від 28.05.2012 року, у відповідь на яку була надіслана відповідь про відмову у задоволенні вказаною заяви, оскільки скасування акту у завершеному виконавчому провадженні, яке знищено можливо лише у судовому порядку. З такою відповіддю позивач не погоджується з огляду на наступне. Згідно договору купівлі-продажу від 19.09.2008 року позивач придбала трикімнатну квартиру, загальною площею 89,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . 19.09.2008 року між позивачем та ПАТ КБ «Правекс Банк» був укладений договір іпотеки №6166-018/08Р. На підставі виконавчого напису №338 від 24.03.2010 року ПН КМНО Сергєєва О.О., Київським ВДВС ХМУЮ було відкрито виконавче провадження №18835148 з примусового виконання виконавчого напису №338 про звернення стягнення на спірну квартиру, яка належала на праві власності позивачу для задоволення вимог ПАТ КБ «Правекс Банк». Вказаною постановою накладено арешт на вказане нерухоме майно. 23.03.2012 року відповідачем в особі його начальника [PERSON] та ХФ ПП «СП Юстиція» був укладений договір №02/047/12/і по реалізації предмета іпотеки, а саме спірної квартири, та 28.05.2012 року були проведені повторні торги з реалізації вказаної квартири, переможцем яких став [PERSON] . Так 05.06.2012 року складено акт про проведені торги з реалізації арештованого майна. 30.08.2012 року позивач, не погоджуючись з законністю реалізації квартири, звернулась до суду з позовом про визнання недійсними прилюдних торгів, та скасування протоколу про проведення прилюдних торгів. ПАТ КБ «Правекс Банк» звернувся до суду із самостійним позовом третьої особи про визнання протоколу проведення прилюдних торгів та визнання прилюдних торгів недійсними. 06.06.2013 року рішенням Київського районного суду м. Харкова, яке набуло чинності, позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, та визнано недійсними прилюдні торги, що відбулися 28.05.2012року щодо реалізації спірної квартири, та позов ПАТ КБ «Правекс-Банк» задоволено, а саме визнано недійсним протокол від 28.05.2012р. №77-02/047/12/1 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, та визнано недійсними вказані торги. Крім того, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13.03.2014 року, яке набуло чинності, визнано виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та скасовано його. А тому, за вказаних обставин, визнання недійсними прилюдних торгів, протоколу проведення прилюдних торгів, та визнання нотаріального напису таким, що не підлягає виконанню, унеможливлює існування акту державного виконавця про проведення прилюдних торгів. 18.04.2018 року представником відповідача подані до канцелярію суду заперечення на позов, в якому представник просить розглянути за справу за відсутності представника відповідача, та зазначив, що відповідач заперечує проти позову, та вказав, що виконавче провадження вже було знищено, та акт державного виконавця вже оскаржувався в судовому порядку. Третьою особою подано відзив заперечення на позовну заяву, в якій він просить відмовити в задоволенні позову, та застосувати строки позовної давності, та скасування вказаного акту може вплинути на право власності третьої особи на вказану квартиру та порушить його права. Також у квартирі зареєстровані малолітні діти, та позивач зверталась до суду вже з таким позовом, але їй було відмовлено у задоволенні вказаної позовної вимоги. Позивач та її представник - адвокат Борисов С.Г. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та просили їх задовольнити. Представник відповідача Відділ примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Харківській області в судове засідання не з`явився, повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення судового розгляду до суду не надходило. Представник третьої особи [PERSON] - адвокат Клитний Ф.А. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в його запереченнях. 30.11.2017 року вказана позовна заява надійшла до суду, та розподілена судді Губській Я.В. Ухвалою судді від 01.12.2017 року відкрито судове провадження по справі. Ухвалою суду від 15.01.2018 року відкладено судове засіданні у справі. Ухвалою суду від 18.04.2018 року ухвалено справу розглядати в порядку загального позовного провадження, залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - [PERSON] , та призначено по справі підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 18.06.2018 року провадження по справі закрито на підставі п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України. Постановою Харківського апеляційного суду від 08.11.2018 року вказана ухвала скасована та справу направлено для продовження розгляду до суду. 15.11.2018 року справа надійшла до суду та передана судді Губській Я.В., яка заявила собі самовідвід щодо розгляду даної справи. 16.11.2018 року здійснено повторний розподіл вказаної справи, та справу розподілено судді Зуб Г.А. Ухвалою судді від 20.10.2018 року справу прийнято до провадженні судді. Ухвалою суду від 28.11.2018 року виправлено описку в ухвалі суду від 20.10.2018 року, із зазначенням місяця її постановлення «листопад», замість «жовтень». Ухвалою суду від 07.03.2019 року закрито підготовче провадження по справі, та справу призначено до розгляду по суті, та у задоволенні клопотань представника [PERSON] - [PERSON] про визнання явки представника відповідача в судові засідання обов`язковою та залучення в справі третіх осіб - відмовлено. Судом встановлено, що 19 вересня 2008 року між акціонерно-комерційним банком «Правекс-Банк» (далі - АКБ «Правекс-Банк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк» (далі - ПАТ КБ «Правекс-Банк»), і [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 167 800 доларів США на строк до 19 вересня 2022 року. У забезпечення виконання кредитного зобов`язання між АКБ «Правекс-Банк» і [PERSON] 19 вересня 2008 року було укладено іпотечний договір, предметом якого є трикімнатна квартира [ADDRESS] . 24 березня 2010 року у зв`язку з порушенням [PERSON] умов кредитного договору приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О. за заявою АКБ «Правекс-Банк» вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS] , та яким запропоновано за рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеної квартири задовольнити вимоги банку з погашення кредитної заборгованості за період з 1 грудня 2008 року по 24 березня 2010 року в розмірі 205 448 доларів США. У результаті примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, зазначена іпотечна квартира була реалізована відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження» 28 травня 2012 року, про що складено протокол проведення прилюдних торгів від 28 травня 2012 року № 77-02/047/12/1 та акт державного виконавця про реалізацію нерухомого майна від 5 червня 2012 року № 18835148. При цьому, переможцем торгів став [PERSON] , який отримав свідоцтво про право власності на квартиру. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2010 року було задоволено позов ПАТ КБ «Правекс-Банк», стягнуто з [PERSON] на користь банку кредитну заборгованість в розмірі 180 633 доларів США. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06 червня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 27 серпня 2013 року, задоволено позов [PERSON] та визнано недійсними прилюдні торги, що відбулися 28 травня 2012 року щодо реалізації належної їй квартири [ADDRESS] , та протокол від 28 травня 2012 року № 77/02/047/12/1 з реалізації арештованого майна. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13 березня 2014 року, залишеним в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 травня 2015 року, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сергеєва О.О. від 24 березня 2010 року за реєстровим № 338 визнано таким, що не підлягає виконанню, та скасовано. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 21.02.2017 року, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 04.09.2017 року, в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання недійсним акту державного виконавця про проведення прилюдних торгів та свідоцтва, виданого на підставі акту, про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру, поновлення права власності, витребування майна із чужого незаконного володіння, усунення перешкод в користуванні належним майном, скасування реєстрації, виселення з квартири та вселення в квартиру - відмовлено. Позивач в обгрунтування своїх вимог зазначає, що проведені прилюдні торги та протокол проведення прилюдних торгів визнані недійсними, нотаріальний напис визнаний таким, що не підлягає виконанню, тому підстав для існування вказаного акту державного виконавця не існує, а оскільки матеріали виконавчого провадження разом з оспорюваним актом були знищені, позивач змушена звернутись до суду з вказаним позовом для захисту свого права. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначено у ст.16 ЦК України. Умови та порядок вчинення виконавчих дій визначають Закон України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Інструкція про проведення виконавчих дій, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 (далі - Інструкція), а також Тимчасове положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 (далі - Тимчасове положення). Відповідно до частиною першою статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Відповідно до пункту 6 Тимчасового положення після повного розрахунку переможця прилюдних торгів за придбане майно на підставі протоколу про проведення прилюдних торгів та копій документів, що підтверджують розрахунок за придбане майно, державний виконавець протягом п`яти робочих днів складає акт про проведені прилюдні торги і подає його на затвердження начальнику відповідного органу державної виконавчої служби. Затверджений акт державний виконавець видає переможцеві не пізніше наступного робочого дня з дня його затвердження. Копія акта надсилається стягувачу, боржникові та спеціалізованій організації. На підставі цього акта нотаріус видає покупцеві свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. Отже, складання акта про проведення прилюдних торгів є документальним оформленням і підтвердженням проведення прилюдних торгів у відповідності до вимог закону. Позивач зверталась до суду з вимогою про визнання спірного акту недійсним, проте їй у задоволенні вказаної вимоги було відмовлено, тому вона вирішила скористатись іншим способом захисту права шляхом скасування вказаного акту. Тому в даному випадку посилання третьої особи, що дані вимоги вже розглядались судом є необгрунтованими, оскільки позивачем були обрані різні способи захисту свого права. У разі визнання прилюдних торгів недійсними у первісний стан шляхом реституції повертаються сторони договору. Так, згідно зі статтею 393 ЦК України серед способів захисту права власності закріплено визнання незаконним та скасування правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника, за позовом власника. Законом № 606-ХIV, чинним на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також визначено учасників виконавчого провадження, закріплено їхні права та обов`язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження. Відповідно до ч.3 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова. До суду позивачем надано лист за підписом начальника Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Х/о Амельченко В.П. від 25.09.2017 року за №18835148/В-6, в якому останній зазначає, що виконавче провадження №18835148 знищено у 2016 році, а скасування оспорюваного акту у завершеному виконавчому провадженні, яке знищено можливо лише в судовому порядку. Крім того, підстав для поновлення виконавчого провадження не існує. Однак, встановивши, що рішеннями Київського районного суду м. Харкова, які набули чинності, свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів на спірну квартиру від 26.06.2012 року, яке було видано ПН ХМНО Панченко О.В. на підставі оспорюваного акту недійсним або нечинним не визнавалось, та в судовому порядку його скасовано не було, тому підстав про скасування вказаного акту на разі не існує. Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів. Однак, суд виходить також із того, що оскарження акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки не поновить права позивача, оскільки вже визначено особу, якій спірне майно передано, та видано свідоцтво про право власності на квартиру, яке скасовано або визнано недійсним не було, а, отже, позивачем не вірно обрано спосіб судового захисту. Крім того, позивач не реалізувала своє право на оскарження дій державного виконавця, та не зверталась до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня з вказаною вимогою, оскільки вказаний акт затверджувався саме відповідачем в особі його начальника. Представник третьої особи заявлено клопотання про застосування строків позовної давності. Відповідно до ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч.1 ст. 42 ЦПК України, у справах позовного провадження учаснками справи є сторони, треті особи. Аналіз вказаних норм свідчить, що клопотання про застосування строків позовної давності можливо бути заявлено відповідачем в даному випадку, а не третьою особою. За наведених обставин, суд вважає за доцільне відмовити в задоволенні вказаного позову у зв`язку з тим, що вказані позовні вимоги є безпідставними, та такими, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок позивача.

Outcome: dismissed