Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

29.10.2020р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що Концерн «МТМ» є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в м.Запоріжжі. За період з 01.01.2016р. по 31.08.2020р. позивач надав відповідачам за адресою: [ADDRESS] , послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які відповідачі сплачували нерегулярно та в меншому розмірі, у зв`язку з чим утворилась заборгованість на загальну суму 114 051,90грн. Просить стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00грн. Ухвалою суду від 03.11.2020р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено відкрите судове засідання. 16.11.2020р. від відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вони позовні вимоги визнали частково та зазначили, що позивач заявив позовні вимоги про стягнення заборгованості за межами 3-річного строку позовної давності, тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за період до 01.09.2017р. не можуть бути задоволені. З урахуванням цього, розмір заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 01.09.2017р. по 01.09.2020р., який вони визнають, становить 17\~258,60грн. З розміром заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.09.2017р. по 01.09.2020р. вони не згодні повністю, оскільки цими послугами в зазначений період не користувались. Їх квартира обладнана прибором обліку гарячої води, вони своєчасно проводили повірку лічильника і за його показниками обсяг витраченої гарячої води не змінювався з липня 2016р. (1218 куб.м.) Нульові показники лічильника вони в телефонному режимі передавали в абонентський відділ. За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. 30.11.2020р. до суду надійшли письмові пояснення представника позивача [PERSON] , в яких вона зазначила, що квартира відповідачів обладнана прибором обліку гарячої води, який є власністю абонента. З 01.01.2018р. повірку квартирних приборів обліку води здійснюють власники квартири. Протягом 2018р. МТМ проводив активну роз`яснювальну роботу щодо необхідності проведення періодичної повірки лічильників. Відповідне попередження розміщувалось в рахунках на оплату житлово-комунальних послуг, які направлялись споживачам. Тим споживачам, які здійснили повірку протягом березня 2019р., нарахування плати з лютого 2019р. здійснювалось за показниками приборів обліку. Споживачам, які не встигли повірити свій лічильник протягом березня 2019р., строк повірки було продовжено до 31.05.2019р. Оскільки відповідачами не було надано документів про повірку прибору обліку гарячої води, з лютого 2019р. він був знятий з обліку і нарахування плати за період з лютого 2019р. по лютий 2020р. здійснювалось за встановленими нормами споживання. За період з березня 2020р. по липень 2020р. нарахування здійснювалось за показниками загальнобудинкового прибору обліку гарячої води, який встановлено на будинку №4 по вул.Ентузіастів м.Запоріжжя. В липні 2020р. відповідачі надали документи про періодичну повірку лічильника гарячої води і він 14.07.2020р. знову прийнятий на облік і нарахування плати за гарячу воду здійснювалось за його показниками. Просить позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених в позовній заяв та письмових поясненнях, просить його задовольнити повністю. Додатково суду пояснила, що документів про періодичну повірку прибору обліку гарячої води в 2016р. відповідачі до МТМ не надали. Їх доводи про те, що документи були надані до КП «Водоканал», який здійснював нарахування плати за гаряче водопостачання, є безпідставними, оскільки станом на 2016р. саме МТМ було виконавцем цих послуг і виставляло рахунки на оплату відповідних послуг. Жодних звернень до МТМ як до надавача послуг з приводу повірки лічильника гарячої води від відповідачів не було. Крім того, в 2018р. змінився порядок проведення повірки лічильників і цей обов`язок поклали на споживачів власників квартир. МТМ протягом 2018р. проводив активну роз`яснювальну роботу з цього приводу та попереджав споживачів, в т.ч. відповідачів, в рахунках на оплату про необхідність проведення повірки лічильників. З власним рішенням МТМ споживачам, які здійснили повірку лічильників до 31.05.2019р., з лютого 2019р. нарахування здійснювалось за показниками прибору обліку, тим, що ні з лютого 2020р. прибори обліку було знято з обліку та нарахування здійснювалось за нормативами споживання. Крім того, оскільки будинок відповідачів обладнаний загальнобудинковим прибором обліку гарячої води, з березня 2020р. нарахування плати за гарячу воду здійснювалось за показниками цього прибору шляхом розподілення різниці між показниками загально будинкового прибору обліку та показниками квартирних приборів обліку між мешканцями квартир, які не обладнані приборами обліку води, за кількістю таких мешканців. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково з підстав, викладених у відзиві на позов та додатково суду пояснила, що прибор обліку гарячої води встановлений в їх квартирі ще в 2000р. Вони своєчасно поводили його повірку. Зокрема, в 2013р. та в 2016р. Але документи про повірку за 2016р. у них не збереглися, оскільки вони їх здали до КП «Водоканал», який на той час здійснював повірку та виставляв рахунки на оплату цих послуг. Жодних повідомлень від МТМ щодо необхідності надання саме їм цих документів їм не надходило. Вони дійсно отримували рахунки на оплату послуг від МТМ, бачили попередження про проведення повірки лічильників гарячої води, але вважали, що їх це не стосується, оскільки вони передали всі необхідні документи до КП «Водоканал». Крім того, МТМ безпідставно в лютому 2019р. зняло з обліку їх лічильник гарячої води, оскільки з 2016р. міжповірочний інтервал становить 4 роки і наступна повірка повинна була здійснена в першій половині 2020р., що вони і зробили. Жодних підстав для нарахування їм з лютого 2019р. по липень 2020р. плати за гаряче водопостачання як за нормативами споживання, так і за показниками загальнобудинкового прибору обліку води не було. Просить позов задовольнити частково. Відповідачки [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не прибули, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнають частково з підстав, викладених у відзиві на позов. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вказаних осіб. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. Суд встановив, що позивач Концерн «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, а також виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надаються населенню м.Запоріжжя для побутових потреб. Квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності відповідачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (кожній по 1/3 частині). Ці особи зареєстровані та фактично проживають в квартирі. Зазначена квартир знаходиться в багатоквартирному житловому будинку та підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води, на неї відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно виписки з особового рахунку № [NUMBER] за період з 01.01.2016р. по 31.08.2020р. позивачем нарахована плата за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води на загальну суму 119554,90грн., сплачено 6110,96грн., заборгованість 114051,90грн. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ст.525,526,530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має\~виконуватися належним\~чином відповідно\~до умов\~договору та\~вимог цього\~Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст.322 ЦК України\~на власника покладається тягар утримання майна. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004р. (далі Закон №1875-IV),\~який діяв в період виникнення спірних правовідносин і втратив чинність з\~01.05.2019р., а також Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017р. (далі Закон №2189-VIII), який введено в дію з 01.05.2019р., правовідносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, мають ознаки зобов`язання, в силу яких споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Так,\~згідно з\~ст.32\~Закону\~України №1875-IV\~та ст.7,9\~Закону України\~№2189-VIII\~споживач зобов`язаний\~оплачувати надані\~житлово-комунальні\~послуги за\~цінами/тарифами,\~встановленими відповідно\~до законодавства,\~у строки,\~встановлені відповідними\~договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно з п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ\~від 21.07.2005р.\~№630 (далі - Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним, що відповідачі як споживачі житлово-комунальних послуг в порушення вищевказаних норм діючого законодавства неналежним чином виконували свої зобов`язання щодо оплати спожитих послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, стягнення якої позивач має право вимагати в судовому порядку. При цьому, суд виходить з того, що квартира відповідачів підключена до мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання, факт отримання послуг з централізованого опалення квартири та свій обов`язок щодо їх оплати, наявність заборгованості за ці послуги у визначеному позивачем розмірі відповідачі не оспорюють, у зв`язку з чим ці обставини не підлягають доведенню іншими належними та допустимими доказами. Разом з тим, відповідачі заявили про застосування до позовних вимог 3-річного строку позовної давності. Так, згідно з ст.257\~та ч.3 ст.267 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4\~ст.267 ЦК України). За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.1,5\~ст.261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у\~ст.252-255 ЦК України. Ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що\~плата за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води відповідно до п.18 Правил вноситься споживачем щомісячно не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, у зв`язку з чим позовна давність за вимогами про стягнення плати за ці послуги повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового щомісячного платежу. Отже, у зв`язку з порушенням відповідачами свого обов`язку по сплаті щомісячних платежів, позивач має право заявити вимоги про їх стягнення в межах 3-річного строку позовної давності, перебіг якого повинен починатися з 21 числа місяця, наступного за розрахунковим, щодо кожного чергового щомісячного платежу. Беручи до уваги, що з даним позовом позивач звернувся до суду 29.10.2020р., враховуючи вищевикладені вимоги діючого законодавства та конкретні обставини справи, суд вважає, що в межах 3-річного строку позовної давності позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 01.10.2017р. по 31.08.2020р. Згідно з розрахунком заборгованості за вказаний період нараховано 20061,58грн., сплачено - 2802,98грн., відповідно заборгованість становить 17\~258,60грн., яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. Позовні вимоги про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 01.01.2016р. по 30.09.2017р. заявлені поза 3-річним строком позовної давності. Поважних причин пропуску цього строку позивачем не зазначено і судом не встановлено, у зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. В той же час, в межах розгляду даної справи відповідачі вважають безпідставним нарахування плати за послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.02.2019р. по 14.07.2020р., посилаючись на те, що цими послугами вони не користувались, користуються водонагрівачем, встановлений в їх квартирі лічильник гарячої води протягом 2016-2020р. має один й той самий показник -1218куб.м., в установленому законом порядку пройшов періодичну повірку, про що були надані підтверджуючі документи до КП «Водоканал». Однак суд відхиляє вказані доводи, виходячи з такого. Відповідно до п.10,20 Правил №630 плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Згідно з\~п.21\~Правил,\~у разі\~відсутності у\~квартирі та\~на вводах\~у багатоквартирний\~будинок засобів\~обліку води\~плата за\~надані послуги\~з централізованого\~постачання гарячої\~води справляється\~згідно з\~установленими нормативами\~(нормами)\~споживання з розрахунку на одну особу. Згідно з п.9,15 Правил квартирні засоби\~обліку беруться\~виконавцем на\~абонентський облік. Засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця. 05.06.2014р. було прийнято Закон України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (далі - Закон №1314-VII), який набрав чинності з 01.01.2016р. Відповідно до ч.4 ст.8 цього Закону законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та в продаж і видавати напрокат лише за умови їх відповідності цьому Закону та іншим нормативно-правовим актам, що містять вимоги до таких засобів вимірювальної техніки. Відповідно до ч.4 ст.17 цього Закону періодична повірка засобів вимірювальної техніки, які використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду, що є власністю фізичних осіб, здійснюються за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Останні несуть відповідальність за своєчасність проведення такої повірки. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017р., який введено в дію з 01.05.2019р., до ч.4 ст.17 Закону №1314-VII внесені зміни, відповідно до яких періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором. \~ \~ \~ \~Міжповірочний інтервал лічильників води становить 4 роки (наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016р. № 1747) Відповідно до п.1,2 р.IV Порядку проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженого наказом Мінекономрозвитку від 08.02.2016р. №193,\~результати вимірювання\~та інші\~дані,\~отримані під\~час проведення\~повірки,\~повинні бути\~задокументовані відповідно\~до методики\~повірки. Результати повірки ЗВТ вважають позитивними, якщо їх метрологічні і технічні характеристики відповідають вимогам\~Закону України\~«Про метрологію та метрологічну діяльність» та технічних регламентів щодо ЗВТ. Судом встановлено, що в квартирі відповідачів на вводі гарячої води встановлено квартирний прилад обліку води - водомір марки «КВ-1,5», заводський номер 527232. Згідно з паспортом СИТ від 12.07.2013р. зазначений водомір визнаний придатним для експлуатації. Згідно з паспортом повірки від 14.07.2020р. водомір «КВ-1,5», заводський номер 527232 визнаний придатним для експлуатації та згідно з актом від 14.07.2020р., складеного представниками МТМ, прийнятий на облік з показниками 01218куб.м.. Оцінивши обставини справи,\~суд вважає, що позивач правомірно здійснював відповідачам нарахування плати за постачання гарячої води у зв`язку з ненаданням ними документів, які б підтверджували проведення повірки прибору обліку гарячої води, який встановлено в їх квартирі. В даному випадку суд виходить з того, що така повірка до 01.05.2019р. здійснювалась відповідно до ст.17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», п.9 Правил №630 за рахунок виконавця, тобто відповідача Концерну «МТМ». Як встановлено судом, періодична повірка лічильника гарячої води, встановленого в квартирі відповідачів, в період дії зазначених норм була здійснена 12.07.2013р. і періодичність повірки цього лічильника становила 3 роки, тобто наступна повірка повинна була відбутись в 2016р.. Однак, в зазначений строк періодична повірка лічильника гарячої води в квартирі відповідачів здійснена не була, відповідальність за що покладається на Концерн «МТМ». Представник останнього в судовому засіданні вказаних обставин не заперечував, пояснивши, що до лютого 2019р. він не здійснював відповідачам нарахування плати за вказані послуги. Разом з тим, з прийняттям Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», а також внесенням змін до ч.4 ст.17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» змінився підхід до обліку цих житлово-комунальних послуг та обслуговування засобів їх обліку. Зокрема, обов`язок обслуговування і проведення періодичної повірки квартирних приборів обліку води з 01.05.2019р. покладено на власників таких приборів. Власником квартирного приладу обліку води є споживач. Впродовж 2018р. Концерном «МТМ» проводилась інформаційна компанія щодо необхідності проведення періодичної повірки квартирних лічильників гарячої води за рахунок їх власників, відповідні попередження з грудня 2018р. стали розміщатись в рахунках на сплату житлово-комунальних послуг. Суд враховує, що відповідачі не заперечували факту отримання рахунків на сплату житлово-комунальних послуг з попередженням позивача про необхідність проведення повірки лічильників гарячої води та їх не звернення до позивача з заявами про проведення такої повірки за рахунок виконавця в період з 2016р. до квітня 2019р. включно. При цьому, доводи відповідачів про проведення ними самостійно повірки квартирного прибору обліку гарячої води в 2016р. із визначенням міжповірочного інтервалу 4 роки (тобто до 2020р.) і надання підтверджуючих це документів до КП «Водоканал» як до надавача послуг з постачання гарячої води суд вважає недоведеними та неспроможними. Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин відповідачі, по-перше, суду не подали. По-друге, згідно з рішеннями виконкому Запорізької міської ради саме Концерн «МТМ» з 01.04.2011р. визначений виконавцем послуг з постачання гарячої води (підігріву питної води), тому звернення до КП «Водоканал» з приводу проведення в 2016р. періодичної повірки лічильника гарячої води є безпідставним. Таким чином, суд вважає правомірним зняття позивачем з абонентського обліку прибору обліку гарячої води, встановленого в квартирі відповідачів, та здійснення їм нарахуванням плати за відповідні послуги на підставі п.15 Правил №630 за нормативами (нормами) споживання. В той же час, суд не погоджуються з доводами представника позивача по те, що таке нарахування повинно здійснюватись з 01.02.2019р., оскільки обов`язок проведення періодичної повірки лічильників води покладено на власників таких приборів (споживачів послуг) лише з 01.05.2019р. До цього часу цей обов`язок був покладений законом на виконавця послуг, тобто позивача, і останній пропонував споживачам здійснити таку повірку за свій рахунок до кінця 2018р. При цьому, представник позивача в судовому засіданні пояснив, що з метою забезпечення прав споживачів цей строк за власним рішенням Концерну «МТМ» було продовжено до 31.05.2019р. За таких\~обставин,\~беручи до\~уваги,\~що використання\~засобу вимірювальної\~техніки,\~який не\~пройшов періодичну\~повірку і\~що прирівнюється\~до його\~несправності,\~заборонено,\~позивач мав право здійснювати відповідачам нарахування плати за послуги з постачання гарячої води за нормативами (нормами) споживання з 01.05.2019р. Таке нарахування здійснювалось до 13.07.2020р. включно, оскільки 14.07.2020р. відповідачі здійснили періодичну повірку квартирного приладу обліку гарячої води і підтвердили його відповідність/придатність, про що надали позивачу та суду відповідні документи. Також суд вважає недоведеною з боку позивача правомірність здійснення ним нарахування відповідачам плати за послуги з постачання гарячої води за період з 01.03.2020р. по 13.07.2020р., виходячи з показників загальнобудинкового прибору обліку гарячої води. В даному\~випадку,\~суд виходить\~з того,\~що відповідно\~до п.11 Правил №630 у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Згідно з наданими позивачем документами в багатоквартирному житловому будинку [ADDRESS] 03.01.2008р. на вводі трубопроводу в будинок встановлено водомір «MTW-1JS130-10NK», заводський номер 03368110. 15.02.2016р.\~представниками Концерну\~«МТМ» \~прийнятий на\~облік водомір\~«PowoGaz\~JS130-6»,\~заводський номер\~03368110,\~який встановленона вводі трубопроводу в будинок №4 по вул.Ентузіастів м.Запоріжжя. 20.01.2020р. здійснена періодична повірка вказаного водоміру, він визнаний придатним для подальшої експлуатації і 21.01.2020р. прийнятий на абонентський облік представниками Концерн «МТМ». В той же час, позивач, здійснюючи з 01.03.2020р. по 13.07.20202р. нарахування плати за показниками загально будинкового прибору обліку гарячої води, не надав суду детального розрахунку такої плати, а саме не навів показників загальнобудинкового прибору обліку гарячої води, показників сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку, різниці між ними, кількості мешканців квартир, які не обладнані квартирними засобами обліку, між якими здійснюється розподіл цієї різниці, а також не довів суду відсутність витоків із загальнобудинкової мережі, що є обов`язковою умовою розподілу різниці між показаннями будинкових засобів обліку води та квартирними засобами обліку води споживачам, які таких засобів не мають. Акти обстеження, складені представниками позивача у присутності не менш як двох мешканців будинку, на підтвердження відсутності витоків із загальнобудинкової мережі суду не надані. У зв`язку з цим, суд вважає, що плата за постачання гарячої води в період з 01.03.2020р. по 13.07.2020р. (включно) повинна нараховуватись відповідачам за нормативами споживання за кількістю зареєстрованих в квартирі осіб. Оскільки відповідного розрахунку позивачем самостійно не надано, суд вважає необхідним здійснити власний розрахунок, виходячи з таких показників: нормативи (норми) споживання води (рішення\~виконкому Запорізької\~міської ради\~№474\~від 28.11.2014р.)\~-\~0,140\~куб.м.\~на добу\~на 1\~особу,\~кількість зареєстрованих\~осіб \~3,\~вартість 1\~куб.м. (постанова НКРЕКП №1763 від 10.12.2018р.) - 80,74грн., з 01.06.2020р. - 73,78грн. (постанова НКРЕКП №85 від 14.01.2020р.). Отже, за березень 2020р. плата за постачання гарячої води становить: 0,140куб.м.х3х31дн.х80,74грн. = 1051,23грн.; за квітень 2020р.: 0,140куб.м.х3х30дн.х80,74грн. = 1017,32грн.; за травень 2020р.: 0,140куб.м.х3х31дн.х80,74грн. = 1051,23грн.; за червень 2020р.: з 01.06.2020р. по 10.06.2020р. - 0,140куб.м.х3х10дн.х80,74грн. = 339,11грн.; з 11.06.2020р. по 30.06.2020р. - 0,140куб.м.х3х20дн.73,78грн. = 619,75грн., усього 958,86грн.; з 01.07.2020р. по 13.07.2020р.: 0,140куб.м.х3х13дн.х73,78грн. = 402,84грн. Усього за період з 01.03.2020р. по 13.07.2020р. (включно) плата за постачання гарячої води становить 4481,48грн. Згідно з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, за період з 01.05.2019р. по 29.02.2020р. позивачем нараховано плату за постачання гарячої води в загальній сумі 9465,74грн. В цій частині розрахунок є вірним, відповідачами не спростований, тому суд приймає його за основу. Таким чином, в межах 3-річного строку позовної давності з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги з постачання гарячої води за період з 01.05.2019р. по 13.07.2020р. включно в загальному розмірі 13947,22грн (9465,74грн.+ 4481,48грн.). Загальна сума заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, яка підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача становить 31\~205,82грн. (17\~258,60грн. + 13947,22грн.). На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити частково. На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ними витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00грн., з кожного по 700,67грн.

Outcome: partial