Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

29 грудня 2017 року позивач, перший заступник керівника Камянець-Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах : Дунаєвецької міської ради КУ « Дунаєвецька міська бібліотека» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівника ( ціна позову 39397,70 грн.), мотивуючи тим, що наказом директора КУ «Дунаєвецька міська бібліотека» [PERSON] №22-нк від 18.04.2016 р. звільнено з посади завідуючої відділу організаційно-методичної, довідково- бібліографічної та краєзнавчої роботи у звязку із ліквідацією та скороченням посади [PERSON]. Рішенням Дунаєвецького районного суду від 14.12.2016 у справі №674/734/16-ц, позовні вимоги [PERSON] частково задоволено, поновлено її на займаній посаді завідуючої відділу організаційно-методичної, довідково-бібліографічної та краєзнавчої роботи та стягнуто з бібліотеки середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.04.2016 по 14.12.2016 в сумі 26792,17 грн. та 1000 грн. моральної шкоди. В частині поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах платежу за 1 місяць допущено негайне виконання рішення суду. Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 10.03.2017 вищевказане рішення районного суду змінено в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.04.2016 по 14.12.2016 в сумі 22762,46 грн.). На виконання вказаного рішення виплачено грошові кошти [PERSON] в повному розмірі. Однак, рішення суду [PERSON] виконано з затримкою. До виконання трудових обовязків [PERSON] допущено лише у травні 2017р. та лише з 25.05.2017 р. їй почали нараховувати заробітну плату. За період з 15.12.2016 по 24.05.2017р. заробітна плата не нараховувалася та не виплачувалася. Рішенням Дунаєвецького районного суду від 31.10.2017р. у справі №674/832/17, позовні вимоги [PERSON] частково задоволено та стягнуто з бібліотеки середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15.12.2016 по 24.05.2017 в сумі 16635,24 грн. та 1000 грн. моральної шкоди. На виконання вказаного рішення виплачено грошові кошти [PERSON] в повному розмірі. Таким чином, внаслідок незаконного звільнення [PERSON] ,бібліотеці завдано збитки у загальному розмірі 39397,7 грн.. Відповідно до ст.ст.130,134 п.8 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків , а у випадку, якщо службова особа винна у незаконному звільненні працівника, вона несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з її вини підприємству, установі, організації. В звязку з цим прокурор відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та ч. 4 ст. 56 ЦПК України звернувся до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідачки на користь комунальної установи Дунаєвецької міської ради « Дунаєвецька міська бібліотека» заподіяну шкоду в розмірі 39397,70 грн., а також судовий збір в сумі 1600 грн. на користь прокуратури . Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 12 січня 2018 року по справі відкрито провадження та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~сторони в судове засідання не викликалися. 29 січня 2018 р. відповідачем по справі [PERSON] на позовну заяву подано відзив , в якому зазначила, що вимоги позивача не визнаються повністю, оскільки є незаконними, а тому необхідно відмовити в задоволенні цього позову в повному обсязі. Також зазначила, що Статутом комунальної установи Дунаєвецької міської ради «Дунаєвецька міська бібліотека» (ч.7, п.7.2, абзац 7) передбачено, що директор установи видає накази в межах своїх повноважень. Штатний розпис, кошторис затверджений Дунаєвецькою міською радою були тими чинниками, які дали відповідачу повноваження на проведення наступного вивільнення [PERSON]. Тому, накази про зміни в організації праці, структурі та штатному розписі від 01.02.2016 року, про звільнення [PERSON] від 18.04.2016 року №22-нк відповідачем було прийнято з метою недопущення заборгованості із заробітної плати та стабільної роботи бюджетної установи (п.п. 6, 7 контракту з керівником комунальної установи Дунаєвецької міської ради «Дунаєвецька міська бібліотека»). Відповідач, в межах своїх повноважень, вживала дій щодо виконання рішень Дунаєвецького районного суду від 14.12.2016 року та апеляційного суду Хмельницької області від 10.03.2017 року. Керівник установи двічі 03.01.2017 року (лист №01-29/2) та 03.04.2017 року (лист №01-29/41) зверталася до Дунаєвецької міської ради з клопотаннями щодо перегляду граничної штатної чисельності та структури установи (в структурі була відсутня посада, на яку поновили [PERSON]В.), що належить до компетенції Дунаєвецької міської ради відповідно до п.п. 8.2, 8.3 розділу 8 Статуту комунальної установи Дунаєвецької міської ради «Дунаєвецька міська бібліотека». Проте, дане клопотання було задоволено лише 16 травня 2017 року рішеннями сесії Дунаєвецької міської ради про затвердження граничної штатної чисельності та структури бібліотеки. Ухвалами Дунаєвецького районного суду від 03.07.2017 року та від 05.07.2017 року було встановлено, що рішення суду було виконано з затримкою з поважних причин (не з вини [PERSON]А.). Згідно ст..130 КЗпП України «Працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського риску, а також за неодержані підприємством, установою, організацією прибутки і за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності». Крім того, у відзиві зазначено щодо представництва прокуратурою і вважає, що у даній справі інтерес держави як такий відсутній, оскільки в результаті задоволення позову вона не одержує ніякого конкретного матеріального чи нематеріального блага, оскільки кошти в розмірі 39397.70 грн. повернуться у бюджет Дунаєвецької міської ради, а не держави. Отже, представляючи в суді місцеві ради та подаючи позови від їх імені, позивач здійснює захист інтересів територіальної громади, а не держави, що суперечить законності підстав для представництва у суді позивача, адже, з вищезазначеного стає зрозуміло, що відповідачем не спричинено збитків державі, а саме, Державному бюджету. 09 лютого 2018 року першим заступником керівника Камянець-Подільської місцевої прокуратури надано відповідь на відзив, в якій зазначив, що заявлений позов є законним та підлягає задоволенню, оскільки внаслідок незаконного звільнення [PERSON] наказом директора КУ «Дунаєвецька міська бібліотека» [PERSON] і яку рішенням суду було поновлено на роботі , саме директором було завдано збитків бібліотеці. Згідно п.8 ст.134 КЗпП України обовязок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі , організації у звязку з оплатою незаконно звільненому часу вимушеного прогулу покладається на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в таких випадках настає незалежно від форми вини. Виходячи зі змісту положень ЦПК України, прокурор, який звертається до цивільного суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Необхідність звернення прокурора з позовною заявою зумовлена потребою захистити інтереси держави, оскільки внаслідок незаконного звільнення [PERSON], що потягло за собою виплату коштів останній, бібліотеці, яка фінансується з місцевого бюджету, спричинено збитки, чим порушено економічні інтереси держави в особі Дунаєвецької міської ради. В звязку з невжиттям КУ «Дунаєвецька міська бібліотека» та Дунаєвецькою міською радою, якій підпорядковується заклад заходів до відшкодування збитків, позов подано прокуратурою. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що наказом №22-нк від 18 квітня 2016 року директора бібліотеки [PERSON] звільнено з посади завідуючої відділу організаційно-методичної, довідково-бібліографічної та краєзнавчої роботи 19.04.2016 року у звязку з ліквідацією відділу та скороченням посади відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України [PERSON]. Рішенням Дунаєвецького районного суду від 14 грудня 2016 року у справі за позовом [PERSON] до КУ Дунаєвецької міської ради «Дунаєвецька міська бібліотека», третя особа: Дунаєвецька міська рада Хмельницької області про поновлення на роботі та оплату за час вимушеного прогулу, [PERSON] поновлено на роботі в Комунальній установі Дунаєвецької міської ради «Дунаєвецька міська бібліотека» на посаді завідуючої відділу організаційно-методичної,довідково-бібліографічної та краєзнавчої роботи з 19 квітня 2016 року та стягнуто з Комунальної установи «Дунаєвецька міська бібліотека » на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19 квітня 2016 року по 14 грудня 2016 року у розмірі 26792 (двадцять шість тисяч сімсот девяносто дві) грн.17 коп. (сума заробітної плати визначена без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обовязкових платежів) та у відшкодування моральної шкоди 1000 (одну тисячу) грн. Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 10.03.2017 вищевказане рішення змінено в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнуто з Комунальної установи Дунаєвецька міська рада «Дунаєвецька міська бібліотека» середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 22762,46 грн. (сума визначена без утримання податку та інших обовязкових платежів ). Відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи. Згідно платіжних доручень № 39-41 від 29 березня 2017 року [PERSON] виплачено грошові кошти за рішенням суду від 10.03. 2017 року в повному розмірі, а саме: 22762,46 грн. - середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу та за рішенням Дунаєвецького районного суду від 14.12.2016р. моральну шкоду в розмірі 1000 грн.. [PERSON]\~\~поновлено на попередній роботі на посаді завідуючої відділу організаційно-методичної, довідково-бібліографічної та краєзнавчої роботи з 19 квітня 2016 року згідно наказу директора бібліотеки [PERSON] №15-к від 24.05.2017 року. В звязку з затриманням виконання рішення суду про поновлення на роботі, рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 31 жовтня 2017 року у справі за позовом [PERSON] до КУ Дунаєвецької міської ради «Дунаєвецька міська бібліотека» , третя особа: Дунаєвецька міська рада Хмельницької області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди стягнуто з Комунальної установи «Дунаєвецька міська бібліотека » на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15 грудня 2016 року по 24 травня 2017 року у розмірі 16635 (шістнадцять тисяч шістсот тридцять пять ) грн.24 коп. (сума заробітної плати визначена без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обовязкових платежів) та у відшкодування моральної шкоди 1000 (одну тисячу) грн. Згідно платіжних доручень № 82-85 від 09 листопада 2017 року [PERSON] виплачено грошові кошти за рішенням суду від 31.10. 2017 року в повному розмірі, а саме: 16635,24 грн.- середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу та 1000 грн. - моральну шкоду. Відповідно до ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Згідно п.8 ст.134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації , у випадку, коли службова особа, винна у незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу. Відповідно до ст.237 КЗпП суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29.12.1992р. «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» визначено, що обовязок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у звязку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, покладається на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. Відповідно до п.33 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» встановлено, що при незаконному звільнені або переведені на іншу роботу, невиконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію п.8 ст.134 ст.237 КЗпП настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб. Обовязок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у звязку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи може бути покладено при допущені ними в цих випадках будь-якого порушення закону. Згідно з п.8 ч.1\~ст.134 КЗпП\~суб'єктами повної матеріальної відповідальності є службові особи, за наказом чи розпорядженням яких працівника незаконно звільнено чи переведено на іншу роботу. Як вбачається з матеріалів справи наказ №22-нк від 18 квітня 2016 року про звільнення [PERSON] з посади завідуючої відділу організаційно-методичної, довідково-бібліографічної та краєзнавчої роботи з 19.04.2016 року у звязку з ліквідацією відділу та скороченням посади відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України був виданий директором КУ Дунаєвецької міської ради «Дунаєвецька міська бібліотека» [PERSON], з якою укладено 26 квітня 2016 року контракт як з керівником комунальної установи Дунаєвецької міської ради «Дунаєвецька міська бібліотека». Згідно п.п.2.5., 8.1. Статуту КУ «Дунаєвецька міська бібліотека» засновником установи є Дунаєвецька міська рада, якій бібліотека безпосередньо і підпорядковується. Міська бібліотека утримується за кошти бюджету Дунаєвецької міської ради. Згідно ч. 1\~ст. 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З мотивувальної частини рішення суду від 14.12. 2016 року вбачається, що звільнення [PERSON] відбулось з порушенням трудового законодавства, а тому оскаржуваний наказ про звільнення скасовано та поновлено працівника на раніше займаній посаді, з виплатою середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Те, що саме [PERSON] виносила наказ про звільнення [PERSON], вбачається із самого наказу, який і є скасованим за рішенням суду. Також встановлено, що [PERSON], згідно рішення суду про поновлення на роботі, поновлено на роботі тільки 24.05.2017 року , чим допущено вимушений прогул працівника за період з 15 грудня 2016 року по 24 травня 2017 року. Саме з вини директора бібліотеки було затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі [PERSON], а не іншого органу. У зв'язку з поновленням працівника на раніше займаній посаді було виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу, який і є фактичним розміром заподіяної підприємству шкоди, оскільки працівник незаконно був звільнений з посади, не виконував свої обов'язки з незалежних від його волі причин, а роботодавець оплатив йому час вимушеного прогулу. Отже, враховуючи докази, які містяться в матеріалах справи, а також норми законодавства, які регулюють даний вид правовідносин, обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної КУ Дунаєвецької міської ради «Дунаєвецька міська бібліотека» у зв'язку з виплатою коштів незаконно звільненому працівнику за час вимушеного прогулу в сумі 39397,70 грн. покладається саме на керівника установи , яка є відповідачем в даній справі. Щодо представництва інтересів Дунаєвецької міської ради прокуратурою. Згідно із ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Частиною 4 статті 56 ЦПК України встановлено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Прокурор, самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь-якій стадії судочинства в порядку, передбаченому процесуальним законом. Згідно із рішенням Конституційного суду України від 8 квітня 1999 року у справі №1/99 за конституційним поданням Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) прокурор та його заступник має право подати позови до суду в інтересах держави. Із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, у кожному випадку прокурор самостійно визначає і обґрунтовує в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави. Під представництвом інтересів держави в суді треба розуміти правовідносини, в яких прокурор реалізуючи повноваження щодо захисту інтересів держави, вчиняє в суді процесуальні дії. Ці дії включають звернення прокурора до суду з позовною заявою, участь у справах, порушених за його заявою, у разі коли це передбачено законом або за ініціативою прокурора, якщо цього вимагає захист інтересів держави. Відповідно до п.2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04. 1999р. №3-рп/99, під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади, який фактично є позивачем у справі та стороною в процесі. Слід зазначити, що виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад в Україні є їх виконавчі комітети, відділи, управління, які діють у складі міської ради, а не самостійно. Відповідно до ч.4\~ст. 136 КЗпП України\~стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу. Оскільки КУ Дунаєвецької міської ради «Дунаєвецька міська бібліотека» є комунальною установою культури, яка заснована на власності Дунаєвецької обєднаної територіальної громади , а відповідач обіймає керівну посаду цієї комунальної установи, отже, прокурор відповідно до своїх повноважень, передбачених ч.4\~ст.56 ЦПК України,121 Конституції України, ст.23\~Закону України «Про прокуратуру»\~вірно звернувся до суду з цим позовом в інтересах держави в особі Дунаєвецької міської ради. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку , що звернення прокурора до суду в інтересах позивача є обгрунтованим. Дослідивши та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності ,суд дійшов висновку, що позов повністю підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України,\~ у разі задоволення позову витрати покладаються на відповідача, а тому на користь позивача з відповідача слід стягнути 1600,00 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved