Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

31 січня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] третя особа - Товарна біржа «Дніпропетровська міська біржа нерухомості» про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на нерухоме майно. Ухвалою суду від 19 лютого 2019 року відкрите провадження у справі. 18 квітня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з уточненим позовом до [PERSON] , Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, третя особа - Товарна біржа «Дніпропетровська міська біржа нерухомості» про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на нерухоме майно. Ухвалою суду від 21 червня 2019 року закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до розгляду по суті. На обґрунтування вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 28.01.1999 року між [PERSON] і нею, [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, у відповідності до якого [PERSON] продав, а вона, [PERSON] купила за 31 689,00 грн. житловий будинок загальною площею 133,5 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці площею 600,00 кв.м. державного фонду. Договір купівлі-продажу від 28.01.1999 року був укладений на товарній біржі Товарна біржа «Дніпропетровська міська біржа нерухомості», але не був нотаріально посвідчений. Позивач зазначила, що правочин між сторонами повністю виконаний, всі істотні умови договору купівлі-продажу виконані сторонами, а саме, позивач як покупець передала відповідачу вартість нерухомого майна, а відповідач, як продавець нерухомого майна, в свою чергу, отримав вартість майна, передав житловий будинок у її власність . У зв`язку з наведеним, посилаючись на приписи ст. ст. 47, 227 ЦК УРСР, [PERSON] в заяві просила суд: -визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , укладений 28.01.1999 року між [PERSON] і нею, [PERSON] ; -визнати за нею, [PERSON] право власності на житловий будинок житловою площею 65,6 кв.м., загальною площею 163,7 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов в повному обсязі, посилалася на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просила суд задовольнити вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи. Представник відповідача - Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, в судове засідання не з`явився, в своїй заяві просив суд розглядати справу без його часті. Представник третьої особи - Товарної біржі «Дніпропетровська міська біржа нерухомості» в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи. Заслухавши позивача, дослідивши надані позивачем докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 28.01.1999 року між [PERSON] і [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, у відповідності до якого [PERSON] продав, а [PERSON] купила за 31 689,00 грн. житловий будинок загальною площею 133,5 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці площею 600,00 кв.м. державного фонду. Договір купівлі-продажу від 28.01.1999 року був укладений на товарній біржі Товарна біржа «Дніпропетровська міська біржа нерухомості», не був нотаріально посвідчений. Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР в 1963 року (далі - ЦК УРСР). У відповідності до ст. 41 ЦК УРСР, угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Угоди можуть бути односторонніми і дво-або багатосторонніми (договори). На підставі ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР визначалося, що договір купівлі-продажу жилого будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку (квартири) підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. На підставі ст. 42 ЦК УРСР, угоди можуть укладатись усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній). Стаття 47 ЦК УРСР визначено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Таким чином, положення ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР щодо визнання угоди дійсною, можуть застосовуватися тільки щодо угод, які підлягали нотаріальному посвідченню та не потребували ще і державної реєстрації договору. Вказаною правовою нормою передбачено можливе визнання судом дійсним договору лише з приводу недодержання сторонами вимоги закону про його нотаріальне посвідчення, тобто, договору, для якого законодавцем передбачена таке посвідчення. За цією правовою нормою не передбачено можливості визнання договору дійсним, для якого передбачено не лише нотаріальне посвідчення, а й державна реєстрація. Оскільки для укладення договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) обов`язкове не лише нотаріальне посвідчення, а й його державна реєстрація, правила ч.2 ст. 47 ЦК УРСР на такий договір не поширюються. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки відсутні правові підстави для задоволення позову про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Outcome: dismissed