Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

29 жовтня 2019 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (надалі - АТ «Ощадбанк») звернулися до суду з позовом до [PERSON] , в якому просять стягнути заборгованість за кредитним договором №1422693 від 06.07.2018 року, що виникла станом на 09.10.2019 року, у розмірі 29 250,71 грн. В обґрунтування позовних вимог АТ «Ощадбанк» зазначив, що 06 липня 2018 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було підписано Заяву про приєднання №1422693 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). При укладенні Заяви про приєднання, сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Шляхом підписання вказаної Заяви про приєднання, відповідач погодився на умови цього договору, який розміщений на Інтернет - сторінці Банку та уклав з банком Договір, складовою частиною якого є умови Договору банківського рахунку, Кредитного договору. Крім того, 06.07.2018 року відповідачем підписано Заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), підписанням цієї заяви відповідач ініціював одержання та погодився з умовами користування кредитом, відповідно до умов Договору та підтвердив укладення між ним та Банком Кредитного договору. Так, позивач зазначає, що зі своєї сторони виконав умови кредитного договору, надав відповідачеві кредитні кошти у розмірі та на умовах, встановлених Договором. Однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором не виконував умови договору щодо погашення кредиту та сплати відсотків у встановлений строк, у зв`язку з чим станом на 09.10.2019 року виникла заборгованість у розмірі 29250,71 грн., яка складається із: заборгованості за основним боргом (кредитом) у розмірі 18577,52 грн.; проценти за користування кредитом у розмірі 7178,45 грн.; комісія у розмірі 383,11 грн.; пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) у розмірі 1758,04 грн.; пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 1106,56 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) у розмірі 151,41 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у розмірі 95,62 грн. Зазначену суму заборгованості АТ «Ощадбанк» просить стягнути з відповідача, а також покласти на відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 29 листопада 2019 року по справі було відкрито провадження, розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження (а.с.60-61). В судове засідання представник позивача не з`явився, в прохальній частині позову просив розгляд справи проводити у його відсутність. Відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, вважається таким, що повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, причина неявки суду не відома, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 06 липня 2018 року між ПАТ «Ощадбанк» в особі філії - Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» Установа банку №ТВБВП №10003/0528 м. Новомосковськ, та відповідачем [PERSON] було підписано Заяву про приєднання №1422693 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), у відповідності до якої відповідач погодився на умови цього договору, в редакції, яка діє на день підписання цієї Заяви та який розміщений на Інтернет - сторінці Банку (а.с.12-15). При укладенні вказаного кредитного договору, сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України і укладений між ними договір є договором приєднання, друга сторона не може пропонувати свої умови договору. Згідно п.п.6.2.,6.3. Договору, відповідачу було надано кредит, метою якого є задоволення споживчих потреб, в національній валюті шляхом надання відновлювальної кредитної лінії (кредиту) на його картковий рахунок за № [NUMBER] , встановлений розмір кредиту в сумі 27000 грн., максимальний розмір кредиту - 230000 грн. на строк 60 міс., з можливим подовженням на той самий строк (а.с.14). Відповідно до умов Договору, відповідач зобов`язався використати кредит за цільовим призначенням і своєчасно в повному обсязі повернути суму кредиту, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені кредитним договором. Сплата нарахованих процентів за користування кредитом/обов`язкового щомісячного платежу та сплату комісійних винагород, що передбачені заявою на встановлення відновлювальної кредитної лінії здійснюється щомісяця, шляхом договірного списання коштів з карткового рахунку Клієнта. При цьому, процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 38,00% річних. Судом встановлено, що позивач умови договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредитні кошти у зазначеному вище розмірі. Однак, відповідач, в порушення умов договору взяті на себе зобов`язання щодо погашення кредиту та сплати відсотків у встановлений строк не виконував, у зв`язку з чим станом на 09.10.2019 року виникла заборгованість у розмірі 29250,71 грн., яка складається із: заборгованості за основним боргом (кредитом) у розмірі 18577,52грн.; проценти за користування кредитом у розмірі 7178,45 грн.; комісія у розмірі 383,11 грн.; пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) у розмірі 1758,04 грн.; пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у розмірі 1106,56 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) у розмірі 151,41 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у розмірі 95,62 грн., що стверджується розрахунком заборгованості (а.с.16-22). Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем надано не було, а неналежне виконання останнім договірних зобов`язань порушує майнові права і охоронювані законом інтереси позивача. Так, в силу ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до вимог ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконувати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтями 1049,1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Положеннями статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно дост.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання. Згідно ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обов`язки відповідно до договору. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Пунктом 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним кредитним договором. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Поряд з цим, статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. У відповідності до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно із ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до п.4 ч.2 ст. 43 ЦПК України учасникисправи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. В свою чергу, відповідачем по справі суду не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України доказу на спростування обставин, викладених в позові. Аналізуючи викладене, враховуючи встановлені судом обставини, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, які свідчать про наявність у відповідача боргу перед позивачем на час розгляду справи, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, з відповідача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №1422693 від 06.07.2018 року станом на 09.10.2019 року в сумі 29250,71 грн. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 1921,00 грн. (а.с.47). На підставі викладеного,

Outcome: approved