overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

29 серпня 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що у даній справі розглядається спір про стягнення аліментів, який підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Ухвалою суду від 02.09.2019 року відкрито провадження по справі та ухвалено про розгляд в порядку спрощеного провадження. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про визнання позову і розгляд справи у його відсутність. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З 20.04.2002 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов`язку визначаються за домовленістю між ними. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до їх повноліття. Відповідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

29 серпня 2019 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона з відповідачем з 05 жовтня 2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Фактично шлюбні стосунки між ними припинені через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Просила позов задовольнити, шлюб розірвати. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила шлюб розірвати. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Тому суд за наявності письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 05 жовтня 2011 року виконавчим комітетом Юнокомунарівської міської ради м.Єнакієвого Донецької області, [PERSON] та [PERSON] 05 жовтня 2011 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 170. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Від сумісного проживання сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Юнокомунарівської міської ради м.Єнакієвого Донецької області, актовий запис № 126. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені, разом не проживають. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України, після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити без змін - « [PERSON] ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

29 серпня 2019 р. позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що 27 вересня 2014 р. сторони уклали шлюб, але згодом сімейне життя погіршилось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем не можливе, в зв`язку з чим просить суд шлюб між ним та відповідачем розірвати. Ухвалою суду від 09 вересня 2019 р. відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16 жовтня 2019 р., встановлено строк для подачі сторонами заяв по суті позову. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, в зв`язку з чим суд відповідно до положень ст. 178 ч.8 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його присутності, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідач до судового засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ст. 200 ч. 3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про шлюб сторони уклали шлюб 27 вересня 2014 р. у Комунарському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №1013. (а.с.9) Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . (а.с.10) У відповідності зі ст. 105 ч.3 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якій позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя; суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, примиритися не бажають, в зв`язку з чим суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що є підставою для розірвання шлюбу. Задовольняючи позов, суд враховує, що майновий спір між сторонами відсутній, дитина проживає з відповідачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

29 січня 2004 року померла [PERSON] мати заявника, після її смерті відкрилася спадщина. Спадкоємцем померлої за законом являється заявник- Бельська [PERSON], яка фактично прийняла спадщину, однак не може її оформити в нотаріальному порядку, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які б стверджували їх родинні відносини, як доньки та матері. В звязку з цим [PERSON] звернулася до суду, просить встановити, що вона являється рідною донькою [PERSON], яка померла 29 січня 2004 року. В судовому засіданні заявник та її представник [PERSON] заявлені вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в заяві, просять їх задовольнити та встановити, що [PERSON], [INFO] являється рідною донькою [PERSON], яка померла 29 січня 2004 року. Сільський голова Веселецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надіслала суду заяву про визнання заявлених вимог та розгляд справи у відсутності представника сільської ради. Заслухавши пояснення заявника та її представника, свідків [PERSON], [PERSON], оголосивши заяву сільського голови Веселецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO] являється рідною донькою [PERSON], яка померла 29 січня 2004 року. Заявник не має можливості оформити спадкові права після смерті матері матері [PERSON], що стверджується постановою приватного нотаріуса Городоцького районного нотаріального округу Хмельницької області про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 серпня 2015 року. Факт родинних стосунків між заявником [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] стверджується також письмовими доказами випискою з по господарських книг по Веселецькій сільській раді Городоцького району Хмельницької області з 1947 по 2005 р.р., довідками Веселецької сільської ради за № 69 від 23 червня 2015 року та № 138 від 19 серпня 2015 року. Заявлені вимоги заявника знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, визнані заінтересованою особою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

29 січня 2005 року між ПАТ КБ «Приват Банк та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н за умовами якого він отримав кредит в сумі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та дією протягом 12 місяців, якщо жодна із сторін не заявила про його припинення то договір лонгується на той же термін. Позивач, посилаючись на те, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконує, звернувся в суд з позовом про стягнення з нього 40686 грн. 36 коп. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Судом встановлено, що позивач надав [PERSON] 29 січня 2005 року за кредитним договором б/н, а він отримав кредит в сумі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та дією протягом 12 місяців, якщо жодна із сторін не заявила про його припинення то договір лонгується на той же термін. Відповідно до кредитного договору [PERSON] повинен був здійснювати погашення кредитів та процентів щомісячно згідно графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом. В порушення цього відповідач не сплачував своєчасно кредит та відсотки і станом на 31 серпня 2014 року допустив заборгованість 49335 грн. 56 коп. (9791 грн. 01 коп. - заборгованість за кредитом, 39544 грн. 55 коп..- заборгованість за процентами за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1913 грн. 64 коп. - штраф (процентна складова)). Рішенням суду від 19 березня 2009 року з [PERSON] на користь банку стягнуто 11062 грн. 84 коп. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку встановленому договором. З відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. 523 грн. 02 коп. На підставі ст.ст.526, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

29\~січня 2010\~року між\~позивачем,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та відповідачем,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~було укладено\~шлюб,\~про що\~свідчить свідоцтво\~про шлюб\~серії [NUMBER] ,\~видане 29\~січня 2010\~рокуДзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 25. Сімейне життя позивача та відповідача не склалось, фактично шлюбні відносини між сторонами припинені, сім`я розпалася та існує формально, примирення подружжя неможливо, а подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. До початку розгляду справи по суті відповідачем подано заяву про визнання позову від 30.11.2021 року. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з частиною 1 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право відповідача, передбачене нормами Цивільного процесуального кодексу України. Частиною 2 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України унормовано, що до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. При цьому, суд зазначає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, оскільки заява відповідача не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає заяву відповідача про визнання позову. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (частина 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України). За таких обставин, суд задовольняє заявлені позовні вимоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

29 січня 2014 [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова із заявою про визнання недієздатним її батька - [PERSON], посилаючись на те, що через свій стан здоров'я він не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними. Заявник у судовому засіданні, яке проводилось 06.02.2014 року, підтримала заяву, проте в наступне судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі. Представник органу опіки та піклування у судовому засіданні при вирішенні справи поклався на розсуд суду. Заслухавши пояснення заявника, представника органу опіки та піклування і дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 39 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Пунктом 2 частини 1 ст. 145 ЦПК України визначено, що призначення експертизи є обов'язковим, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи. Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 186, у [PERSON] на теперішній час мають місце клінічні ознаки легкого когнитивного розладу, які не відносяться до важкого (тобто хронічного та стійкого) психічного розладу та він здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а/с. 77-80). Таким чином, оскільки [PERSON] здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому підстав для задоволення заяви немає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

29 січня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить шлюб розірвати, посилаючись на обгрунтування викладені у позовній заяві. Позивач в судове засідання не з'явився, проте подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, на розірванні шлюбу наполягав. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. З'ясувавши обставини справи, суд уважає за необхідне ухвалити рішення про розірвання шлюбу, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сім`я сторін розпалася остаточно і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного із них. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

29 січня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] померла його мати [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина, яку він має намір успадкувати за заповітом. Протягом шести місяців він до нотаріальної контори не звернувся через відсутність грошових коштів, які були витрачені на поховання матері, тому в теперішній час не має можливості прийняти спадщину померлої через пропуск вказаного строку. Позивач в судове засідання не з'явився, проте подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте надіслав до суду повідомлення про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. З'ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідно до ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що строк для прийняття спадщини був пропущений позивачем з поважних причин, тому

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

29 січня 2014 року [PERSON] звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] Вказала, що з 21 жовтня 2006 року знаходиться з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу дітей не мають. З відповідачем подружнє життя не склалося з причини відсутності взаєморозуміння, поглядів на ведення побуту. На теперішній час вони мешкають окремо, фактично сім'я розпалась, і з січня 2009 року не мешкають разом. Подальше сумісне життя та збереження шлюбу - неможливі. Сторони в судове засідання не з'явилися. Про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Сторони надали суду заяви з проханням розглянути справу в їх відсутність. Позивачкою надано до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, просить розірвати шлюб. Відповідачем до суду надано письмову заяву, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу - визнає в повному обсязі, просить справу розглянути в його відсутність. Суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, направивши після розгляду справи копію рішення за місцем мешкання сторін, для відома. Суд, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] знаходиться у шлюбі з [PERSON], зареєстрованому 21 жовтня 2006 року виконкомом Райгородоцької селищної ради Слов'янського району Донецької області, актовий запис № 38. Від шлюбу дітей не мають. Проголошена ст.51 Конституції України охорона сім»ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясував фактичні взаємини подружжя, які припинили шлюбні відносини і мешкають окремо, втратили почуття любові та поваги один до одного, майнового спору не мають, спору з приводу виховання на місця мешкання дитини - не мають. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам як позивача, так і відповідача, а також інтересам їх дитини. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

29 січня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог, [PERSON], зазначає, що вона перебуває у шлюбі з [PERSON], з 18 травня 2002 року. Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO] які проживають разом з Позивачкою. [PERSON] в позовній заяві зазначає, що спільне життя між нею та [PERSON] не склалося у звязку з тим, що між сторонами постійно виникають сварки, відповідач постійно її ображає, що негативно впливає на виховання дітей. Спору майнового характеру між сторонами не має. Шлюбні відносини між ними припинені з жовтня 2013 року. Позивачка, [PERSON], в судове засідання не зявилася, надавши заяву в якій просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON] Відповідач, [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши заяву в якій просить розгляд справи провести без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 травня 2002 року (а.с.4). Шлюб зареєстровано Комишнянською селищною радою Миргородського району Полтавської області, актовим записом №5. Від цього шлюбу у [PERSON] та [PERSON] є неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO], які проживають разом з Позивачкою. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечило б інтересам сторін. Позивачка не бажає продовжувати подружні стосунки з Відповідачем, а останній не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, примирення з відповідачем не бажає, а відповідач подав до суду заяву в якій проти розірвання шлюбу не заперечує , за таких обставин суд вважає, що подальше збереження їх сім'ї неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Суд прийшов до висновку, що шлюб подружжя сторін слід припинити шляхом його розірвання. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved