overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

31.05.2016 позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 25.06.2013. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам, тому позивач просить розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». У судове засідання позивач не з'явився, але до суду надано заяву, в якій просить дану цивільну справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про місце, день та час розгляду справи. Суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні встановлено, що сторони 25.06.2013 зареєстрували шлюб, про що Виконавчим комітетом Гладківської сільської ради Голопристанського району Херсонської області складено відповідний актовий запис №8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. В судовому засіданні встановлено, що на сьогоднішній день сторони фактично припинили шлюбні відносини та подальше збереження шлюбу неможливе. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

31.05.2016 позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02.10.2006. Від шлюбу мають трьох дітей: [PERSON], 30.08.2005 р. н., [PERSON], 05.10.2008 р. н. та [PERSON], 15.07.2011 р. н., які проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач не надає. У звязку з цим позивач просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей в розмірі тридцять відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подання даної заяви та продовжувати до досягнення повноліття кожної дитини. У судове засідання позивач не зявилася, до суду надано письмову заяву, в якій просить дану цивільну справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про місце, день та час розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. Суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. \~ Дослідивши матеріали справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до свідоцтв про народження: 1-КГ №017878, виданого 22.02.2006, 1-КГ №070483, виданого 17.10.2008, 1-КГ №124525, виданого 26.07.2011, позивач та відповідач є батьками малолітніх дітей [PERSON], 30.08.2005 р. н., [PERSON], 05.10.2008 р. н. та [PERSON], 15.07.2011 р. н., які проживають з матірю [PERSON], та знаходяться на повному її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, хоча згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України зобовязаний надавати. Статтею 180 Сімейного Кодексу України встановлено, що батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного Кодексу України, передбачено що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач є працездатною, здоровою людиною, будь-які докази того, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей у суду відсутні, а тому приймаючи до уваги вимоги ст. 182 СК України, вважає необхідним та достатнім визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дітей в заявленому розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

31.05.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом по спору, виниклому до [PERSON], в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS], пославшись на те, що він є власником будинку, в якому знаходиться спірне житлове приміщення. Відповідно до записів із домової книги, у даному будинку проживає двоє людей, він та відповідач, однак відповідач за вищевказаною адресою не проживає більше одного року та не з'являється, тож за підстав ст.405 ЦК України має бути визнаний таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням. У судовому засіданні позивач позов підтримав за підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON], повідомлений про час та місце розгляду справи в порядку ч.4 ст.76 ЦПК України, у судове засідання не з'явився, тому суд за ч.4 ст.169 ЦПК України розглянув справу на підставі наявних у ній доказів без відповідача. Суд, заслухавши позивача, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, дістає таких висновків: Судом встановлено, що спірне житлове приміщення знаходиться у будинку [ADDRESS] Власником цього будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, нотаріально посвідченого 25.01.2016 р., є позивач [PERSON] (а.с.24), що також підтверджено Відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.7). У належному позивачу будинку у відповідності до запису у Домовій книзі (а.с.9-11) з 29.07.2006 р. зареєстрований відповідач [PERSON]. Як вбачається з актів перевірки паспортного режиму від 14.01.2015 р., 11.05.2016 р., у спірному житловому приміщенні відповідач [PERSON] не проживає з квітня 2014 року (а.с.5-6). Допитані у судовому засіданні кожен окремо свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили той факт, що відповідач у спірному житловому приміщенні не проживає і ним не користується більше року без поважних причин. Вирішуючи питання щодо можливості визнання [PERSON] таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням, суд виходив з такого: У відповідності до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За тих обставин, що відповідач не користується спірним житловим приміщенням понад встановлений діючим законодавством строк, про що свідчить сукупність наданих доказів по справі, на поважність причин відсутності відповідач суду не зазначив, він має бути визнаний таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням. Тож суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

31.05.2016 р. [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини. На підставі наведеного, ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

31.05.2016р. до Слов'янського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку [ADDRESS], якій належить йому на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 10.08.1992р. У зазначеному будинку він зареєстрований разом з сином [PERSON] В травні 2014 року [PERSON] виїхав з будинку разом із своїми речами, з того часу у будинку не проживає, позивач перепон йому у користуванні будинком не чинив. Відповідач не вносить плату за житлово-комунальні послуги у зв'язку з чим позивач вимушений нести додаткові витрати на утримання свого майна. Просить суд визнати [PERSON], [INFO], уродженця м. Словянськ Донецької області, таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS] Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, але надіслав заяву про розгляд справ за його відсутністю, просив суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, але також надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі за наступних підстав: [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] (а.с.4). Відповідач [PERSON] зареєстрований у будинку [ADDRESS], але більше одного року в цьому будинку не мешкає. (а.с.5-6). Згідно ч. 1, 3 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а [PERSON] потрібно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] з наступних причин: відповідач [PERSON] дійсно не мешкає у будинку [ADDRESS] більш одного року та не є власником цього будинку, тому згідно ч. 1, 3 ст. 405 ЦК України він втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

31.05.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позові він вказав, що 06.07.2013 року уклав шлюб з відповідачкою, який було зареєстровано Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану РС Харківського МУЮ, актовий запис №192. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З квітня 2014 року шлюбні відносини було припинено. Позивач зазначив, що сумісне життя не склалось з причини відсутності взаєморозуміння. Подальше сімейне життя з відповідачкою вважав неможливим, вони стали сторонніми людьми, збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Спору про поділ майна не мають. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, звернувся із заявою, в якій зазначив, що наполягає на задоволенні позову, просить розглянути справу за його відсутності. Відповідачка [PERSON] позов визнала, просила розглянути справу у її відсутність, про що надала відповідну заяву. Прізвище після розірвання шлюбу просила залишити «Андрусишина». Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ознайомившись з матеріалами справи, дослідив надані докази, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони уклали шлюб 06.07.2013 року, який було зареєстровано Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського МУЮ, актовий запис №192, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ВЛ №209772. (а.с.5) Сторони є батьками малолітнього [PERSON], 25.11.2014 року нарродження, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про його народження серії 1-ВЛ №387644, виданим виконкомом Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області. (а.с.6) Шлюбні відносини сторін припинено з квітня 2014 року. Судом встановлено, що припинення шлюбних відносин сталося за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Ст.112 СК України передбачає, що шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Причини припинення шлюбу, на які вказав позивач, визнаються такими, що є підставою для розірвання шлюбу. За таких обставин, подальше збереження сімї сторін є неможливим та суперечить їх інтересам. Спору про поділ майна сторони не мають. Згоди про місце проживання малолітнього сина досягнуто, він після розірвання шлюбу залишається проживати з матірю [PERSON] Тому, позов [PERSON] підлягає задоволенню. З відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

31.05.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на його користь та утримання, оскільки він є його повнолітнім сином та продовжує навчання на денній формі навчання Полтавського будівельного технікуму транспортного будівництва з 02.09.2015 року по 30.06.2018 рік, посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання не надає, а одній матері [PERSON] тяжко забезпечувати його, то позивач прохав суд стягувати з [PERSON] на його користь та утримання аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу відповідача щомісячно, починаючи з 01.06.2016 року і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій прохав справу розглядати в його відсутності, позов визнав повністю. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що повнолітній [PERSON], [INFO] знаходиться на утриманні матері ( а.с.17) та навчається на 2 курсі денної форми навчання Полтавського будівельного технікуму транспортного будівництва з терміном навчання з 02.09.2015 року по 30.06.2018 року (а.с.8) , а батько [PERSON] своїх зобов'язань по утриманню повнолітнього сина, який продовжує навчання, у відповідності до ст. 199 СК України, не виконує, але може надавати матеріальну допомогу. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь та утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, аліменти щомісячно в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 01.06.2016 року і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

31.05.2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23.07.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 85, посилаючись на те, що шлюбні відносини припинено з початку березня 2016 року, спільне життя з [PERSON] не склалося через несумісність характерів, різні погляди на життя. Сторони мають дітей [PERSON] та [PERSON], [INFO], які залишаються проживати разом із відповідачем. Спільне господарство не ведеться, спір про майно відсутній. Отже, враховуючи, що сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, сумісне життя і збереження сімї неможливе, [PERSON] просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем [PERSON] [PERSON] у судове засідання не зявився, до суду надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, справу просив розглядати за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій вказала, що не заперечує проти розірвання шлюбу, справу просила розглядати за її відсутності. У звязку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Як вбачається зі Свідоцтва про шлюб, серія І-ВЛ № 282077, 23.07.2011 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Єременко) [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 85 /а.с. 6/. Сторони мають дітей [PERSON], [INFO] копія Свідоцтва про народження, серія І-ВЛ № 268494, актовий запис № 24 та [PERSON], [INFO], копія Свідоцтва про народження, серія І-ВЛ № 268493, актовий запис № 23 /а.с. 7, 8/. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, сторони не згодні на примирення, зокрема, наданий строк для примирення не було використано подружжям, оскільки примирення не відбулося, позивач та відповідач проживають окремо, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу не цікаве для них. Спору про майно немає. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог щодо розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

31.05.2016 року [PERSON] звернулася в суд з вказаною позовною заявою в якій зазначила, що 02 жовтня 2006 року померла її сестра [PERSON], яка по день смерті проживала і була зареєстрована в [INFO]. Після смерті сестри залишилось спадкове майно, спадкоємцем по закону якої є вона [PERSON] Державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск термінів для прийняття спадщини, встановлених ст. 1270 ЦК України. Причиною пропуску терміну звернення в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини стало те, що в сільській раді їй пояснили, що спадщину вона може оформити через шість місяців після смерті спадкодавця, оскільки вступила у фактичне управління спадщиною, що прирівнюється до подання заяви про прийняття спадщини. Просить визнати строк для прийняття спадщини пропущеним з поважних причин та визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини два місяці. В судове засідання сторони не зявилися, але від них поступили заяви про розгляд справи у їх відсутності. Згідно поданих заяв позивач [PERSON] позов підтримує, представник відповідача [PERSON] сільської ради Шаргородського району Вінницької області сільський голова [PERSON] позов визнає (а.с.24,25). За таких обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за правилами ч.2 ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що 02 жовтня 2006 року померла [PERSON], яка по день смерті проживала і була зареєстрована в [INFO] (а.с. 5,6), спадкоємцем по закону якої є її сестра [PERSON] (а.с.7 - 9), яка вступила у фактичне управління спадщиною, але всупереч вимогам законодавства не подала у нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини через невірну юридичну консультацію. Даному факту відповідають спадкові правовідносини, які регулюються ст. ст. 1220, 1270, 1272 ЦК України, відповідно до яких спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Оскільки судом встановлено, що строк для прийняття спадщини [PERSON] пропустила з поважних причин, тому є підстави для визначення додаткового строку для подання нею заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

31.05.2016 року [PERSON] звернулася в суд з вказаною позовною заявою в якій зазначила, що 26 липня 2009 року померла її мати [PERSON], яка по день смерті проживала і була зареєстрована в [INFO]. Після смерті матері залишилось спадкове майно, спадкоємцем по закону якої є вона [PERSON] Державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск термінів для прийняття спадщини, встановлених ст. 1270 ЦК України. Причиною пропуску терміну звернення в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини стало те, що в сільській раді їй пояснили, що спадщину вона може оформити через шість місяців після смерті спадкодавця, оскільки вступила у фактичне управління спадщиною, що прирівнюється до подання заяви про прийняття спадщини. Просить визнати строк для прийняття спадщини пропущеним з поважних причин та визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини два місяці. В судове засідання сторони не зявилися, але від них поступили заяви про розгляд справи у їх відсутності. Згідно поданих заяв позивач [PERSON] позов підтримує, представник відповідача [PERSON] сільської ради Шаргородського району Вінницької області сільський голова [PERSON] позов визнає (а.с.17, 22). Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, від них поступили заяви про розгляд справи в їх відсутності, щодо задоволення позову не заперечують (а.с.23,24). За таких обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за правилами ч.2 ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що 26 липня 2009 року померла [PERSON], яка по день смерті проживала і була зареєстрована в [INFO] (а.с. 6,9), спадкоємцем по закону якої є її дочка [PERSON] (а.с.7,8), яка вступила у фактичне управління спадщиною, але всупереч вимогам законодавства не подала у нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини через невірну юридичну консультацію. Даному факту відповідають спадкові правовідносини, які регулюються ст. ст. 1220, 1270, 1272 ЦК України, відповідно до яких спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Оскільки судом встановлено, що строк для прийняття спадщини [PERSON] пропустила з поважних причин, тому є підстави для визначення додаткового строку для подання нею заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved