Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

30 червня 2021 року позивач звернувся до суду з указаною позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] прострочену заборгованість за кредитним договором № 014/1089/82/70318 від 04.06.2008 року в сумі 7324\~доларів США 07 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає 204\~852,77 грн. Позов обґрунтовано тим, що між банком та [PERSON] 04 червня 2008 року було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 9700 доларів США строком до 04 червня 2018 року. Проте після виконання позивачем своїх зобов`язань, відповідач припинив належним чином виконувати умови договору, а саме здійснювати щомісячні обов`язкові платежі відповідно до сум та в строки, передбачені графіком погашення кредиту. Таким чином, станом на 26 березня 2021 року заборгованість позичальника перед банком за кредитом становить 7324,07 доларів США. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13\~липня 2021 року відкрито провадження за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін; засідання призначено на 09-00 год. 12 серпня 2021 року, яке в подальшому відкладено на 09-00 год. 29\~вересня 2021 року. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився; до суду повернувся поштовий конверт з рекомендованим повідомленням без вручення відповідачу з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою»; на офіційному вебсайті суду розміщено оголошення про виклик відповідача до суду; відзиву на позов та клопотання про відкладення розгляду справи відповідач не подавав. Відповідно до ч. 7, 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно із ч. 11 цієї статті, зокрема, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Статтею 280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно зі ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на вказане суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно із ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Установлено, що 04 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль», правонаступником якого є АТ\~«Райффайзен Банк Аваль» (кредитор), і [PERSON] (позичальник) укладено кредитний договір №\~014/1089/82/70318, відповідно до якого кредитор на положеннях та умовах договору надав позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії у розмірі 9700 доларів США, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути кредитору суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 14,00 % річних, комісію згідно з умовами договору і тарифами банку, виконати всі інші зобов`язання в порядку та в строки, визначені кредитним договором. Зокрема, дата остаточного погашення кредиту - 04.06.2018; строк кредиту (користування кредитом) - 120 місяців Пунктом 1.2.1 кредитного договору передбачено, що процентна ставка за користування кредитом складає 14,00 % річних. Сторони встановили, що нарахування процентів здійснюється щомісяця на суму кредиту за весь строк користування кредитом, включаючи день надання та день повного погашення кредиту (п. 3.3 кредитного договору). Зобов`язання за договором відповідач не виконав, у зв`язку із чим станом на 26 березня 2021 року виникла перед банком заборгованість у розмірі 7324,07\~доларів США за кредитом. 30 березня 2021 року на адресу відповідача було направлено вимогу про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором №114-43/3-151936 від 30.03.2021 р. з доказами направлення (а. с. 19). Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.\~1048 ЦК України). Згідно зі\~ст. 1049 цього Кодексу\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст.\~526,\~530,\~610, ч. 1 ст.\~612 ЦК України\~зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Зі справи вбачається, що відповідач не дотримався взятих за договором зобов`язань щодо своєчасної сплати коштів за користування кредитом, що призвело до утворення заборгованості в зазначеному позивачем розмірі, який не спростований відповідачем. Оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, з огляду на вимоги ч. 2\~ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, - наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у вказаному позивачем розмірі. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, з урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір у розмірі 2270,00 грн слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved