Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

30 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності в порядку спадкування. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 04 травня 2006 року померла її баба по лінії батька, [PERSON]. Після смерті останньої відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами і земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, площею 0,08 га та для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,60 га, що знаходяться за адресою: Сумська область, Білопільський район, с. Вири, вул. Великий Вигін, 34. За життя баба склала заповіт, яким все своє майно заповіла своєму сину, а її батьку - [PERSON]. Останній прийняв спадщину після своєї матері, але юридично оформив лише земельну ділянку (пай). Батько помер 22 січня 2015 року. Вона як єдиний спадкоємець прийняла спадщину після нього і частково її оформила. Але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезгадані житловий будинок та земельні ділянки їй було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а також на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, площею 0,08 га та на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,60 га, що знаходяться за адресою: Сумська область, Білопільський район, с. Вири, вул. Великий Вигін, 34, в порядку спадкування за законом після батька [PERSON], який помер 22 січня 2015 року. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася. Представник останньої за довіреністю [PERSON] подала заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування після померлого 22 січня 2015 року батька, [PERSON], право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Сумська область, Білопільський район, с. Вири, вул. Великий Вигін, 34. Крім того представника позивачки просить розглянути справу в її відсутність та повернути надмірно сплачений судовий збір у розмірі 623 грн. 23 коп. (а. с. 74). Представник відповідача Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не зявився. Сільський голова надіслав листа про розгляд справи без участі їх представника, при прийнятті рішення покладаються на розсуд суду (а. с. 60). У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Так, згідно з витягом з погосподарської книги Вирівської сільської ради власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: Сумська область, Білопільський район, с. Вири, вул. Великий Вигін, 34, була [PERSON], [INFO] (а. с. 25). Крім того, на підставі рішення Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області №42 від 20 серпня 1993 року [PERSON] передано у приватну власність земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), площею 0,08 га та для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,60 га (а. с. 24). Згідно з свідоцтвом про смерть сері 1-БП №031803 [PERSON] померла 04 травня 2006 року в с. Вири Білопільського району Сумської області (а. с. 9). Спадщину за заповітом після [PERSON] прийняв син [PERSON] шляхом постійного проживання із спадкодавцем на день смерті та подачі до нотаріальної контори відповідної заяви. Останній отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що обєктивно підтверджується матеріалами справи (а. с. 6, 14, 26, 62-69). У відповідності до свідоцтва про смерть серії І-БП №234079 [PERSON] помер 22 січня 2015 року (а. с. 10). Згідно з матеріалами справи [PERSON] є донькою [PERSON]. Позивачка прийняла спадщину після померлого батька, подавши в установлений статтею 1270 ЦК України строк до нотаріальної контори відповідну заяву та отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, зокрема на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 4, 7-8, 13, 45 57). Разом із цим, постановою державного нотаріуса Першої Сумської державної нотаріальної контори від 21 жовтня 2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Сумська область, Білопільський район, с. Вири, вул. Великий Вигін, 34, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів (а. с. 15). Згідно з довідкою Філії «Білопільська госпрозрахункова виробнича дільниця» КП «Сумське МБТІ» від 26 жовтня 2016 року право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за вказаною вище адресою, ні за ким не зареєстроване (а. с. 22). З висновку та довідки КП «Білопільське районне архітектурно-планове бюро» вбачається, що житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований за вказаною вище адресою, зведений із дотриманням архітектурних, санітарних та протипожежних норм і правил, знаходиться в межах земельної ділянки, не виходить за червону лінію вулиці, не знаходиться на суміжних земельних ділянках (а. с. 23). Статтею 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. За приписами ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за законом і за заповітом має право прийняти спадщину шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або подачі до нотаріальної контори, або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів в суді є визнання права. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що в порядку спадкування за законом після батька [PERSON], який помер 22 січня 2015 року, позивачка має право на домоволодіння, що знаходиться по вул. Великий Вигін, 34 в с. Вири Білопільського району, але вона не може оформити у нотаріуса право на цю спадщину у звязку з тим, що за життя батько не отримав правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно. Таким чином, позов [PERSON] підлягає задоволенню. Щодо вимог представника позивачки про повернення надміру сплаченого судового збору суд приходить до наступних висновків. Так, при зверненні до суду з даною позовною заявою позивачка сплатила судовий збір у загальному розмірі 1 853 грн. 42 коп., що становить 1% від первісної ціни позовних вимог, яка дорівнює вартості житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та двох земельних ділянок, які є предметом позову. Під час розгляду справи представник позивачки за довіреністю зменшила розмір позовних вимог, просила визнати за [PERSON] право власності лише на домоволодіння і у звязку з цим повернути надмірно сплачений судовий збір. Як вбачається з матеріалів справи, нормативна грошова оцінка домоволодіння, яке є предметом судового розгляду, становить 123 019 грн. (а. с. 21). Отже, при зверненні до суду з даним позовом [PERSON] повинна була сплатити 1 230 грн. 19 коп. судового збору, що становить 1% вартості ціни позову, а не 1 853 грн. 42 коп. Таким чином, сума надміру сплаченого судового збору становить 623 грн. 23 коп. У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про повернення позивачці судового збору в розмірі 623 грн. 23 коп. як такого, що надмірно сплачений внаслідок зменшення розміру позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved