Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

29 липня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] боргу в сумі 9600 грн. та судових витрат в сумі 243 грн.60 коп. Позовні вимоги мотивує тим, що він 31.10.2013 року передала [PERSON] 9 тис.600 грн. терміном на один місяць, про що [PERSON] написав власноручно розписку. Однак у зазначений термін відповідач свої зобов'язання не виконав , грошові кошти не повернув. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що грошові кошти не брав розписка була безгрошова. Розписку писав власноручну без будь-якого примусу. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.1049 ч.1 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначні родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передні йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 31.10.2013 року позивач та відповідач уклали договір позики, за умовами якого позивачка передала відповідачеві гроші в сумі 9 тис. 600 грн. а відповідач прийняв на себе зобов'язання повернути гроші через місяць тобто 01 грудня 2013 року. Цей договір позики був оформлений у письмовому виді розпискою, що відповідає вимогам ст.1047 ЦК України та що підтверджується оригіналом цієї розписки, залученої до матеріалів справи. Як встановлено судом, свої зобов'язання перед позивачем по поверненню суми боргу відповідач дотепер не виконав, що підтверджується поясненнями позивача, а тому позовні вимоги позивача задоволенню. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13 , прийнятої за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених п.1 ст.355 ЦПК України. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. У разі укладення договору позики на позичальника покладається зобов'язання повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором, при цьому позичальнику надається право оспорити договір позики у зв'язку з тим, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця, як зазначено у частині першій статті 1049 ЦК України та частині першій статті 1051 ЦК України. За правилом статті 1051 ЦК України при оспорюванні позичальником договору позики з підстави, що грошові кошти не були ним одержані від позикодавця, якщо договір позики укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші насправді не були отримані позичальником. Отже, суддів вважає, що відповідачем не була доведена належними доказами безгрошовість договору позики, що є його обов'язком відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України. Крім того, відповідно до ст.. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved