Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

29 січня 2014 року представник ПАТ «Дніпрогаз» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом про стягнення заборгованості за надані послуги з газопостачання із [PERSON]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ПАТ «Дніпрогаз» надає фізичним особам - відповідачу житлово-комунальні послуги, що полягають у постачанні природного газу за їх місцем проживання. Правовідносини між ними та відповідачем оформлювалися шляхом видачі розрахункової книжки і відкриттям особового рахунку [NUMBER]. Відповідач в порушення вимог «Правил надання населенню послуг з газопостачання» зобов'язання виконує неналежно - оплата отриманих послуг здійснюється несвоєчасно, внаслідок чого по особовому рахунку боржника за період з 05.05.2011р. до 31.12.2013р. у творилась заборгованість у розмірі 1540,68 грн. про заборгованість відповідача було повідомлено належним чином. 20.03.2011р. до Самарського районного суду м. Дніпропетровська ними було подано заяву про видачу судового наказу про стягнення суми заборгованості. Ухвалою від 25.04.2012р. судовий наказ було скасовано. В позасудовому порядку врегулювати спір не вдалося, відповідач відмовляється в добровільному порядку погасити утворену заборгованість, що і слугує підставою для звернення із цим позовом до суду. На підставі викладеного з урахуванням уточнень просить суд стягнути із відповідача суму боргу за надані послуги з газопостачання за період з 05.05.2011р. до 31.12.2013р. у розмірі 1540,68грн. та судові витрати зі сплати судового збору (а.с.24-25). В судовому засіданні представник позивача Паранько Р.В. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, обґрунтувавши їх з тих же підстав, що викладені у позовній заяві, просив суд задовольнити позов. Додатково надав письмові пояснення по справі, які обґрунтовує тим, що між ПАТ «Дніпрогаз» та відповідачем 17.11.2010р. було укладено договір про надання населенню послуг з газопостачання. Починаючи з 03.06.1998 року за адресою відповідача по особовому рахунку [NUMBER] нарахування здійснюються за показаннями побутового лічильника газу. У будинку встановлено: опалювальна площа 43,9кв.м, газові прилади - 3 газові плити з 31.12.1990 року, 2-х контурний опалювальний прилад з 01.01.2009р., зареєстрована одна особа. Відповідачем були надані квитанції про оплату за спожитий природний газ з 01.01.2011р.-31.12.2013р. Всі суми в повній мірі відображені в розрахункових рахунках. Також вони не заперечують щодо таких проплат відповідачем. У 2010р. було виявлено порушення на лічильнику, проведено експертизу та 12.05.2010р. було встановлено новий лічильник. Отже в період з 02.10.2009р. по 27.04.2010р. нарахування здійснювались за нормами споживання природного газу. В цей період у відповідача збільшилась заборгованість, сума збитків склала 1998,58 грн. З 01 листопада 2010р. відповідач от римував субсидію. З січня 2011р. по квітень 2011 року відповідачу було призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний період. Субсидія надавалась в межах норми споживання та обов'язкової норми, що підлягала до сплати споживачем без урахування субсидії. Відповідач використовував природного газу менше, ніж встановлена межа норми споживання, то органи управління праці та соціального захисту населення зробили перерахунок по закінченню опалювального періода, тому і з'явилися цифри в графі «оплата» з мінусом у розрахунку. Отже саме в період з 30.03.2011 року по 30.10.2011р. значно збільшилася заборгованість. В період з 01.10.2011 р. по квітень 2012 року також відповідачу було призначено субсидію. В жовтні 2011 року не відшкодовували субсидію, оскільки було спожито газу менше ніж обов'язкова норма, яка підлягала до сплати. В період з 01.11.2012р. по квітень 2013 року відповідачу знову було призначено субсидію. Відповідач використовував природного газу менше ніж встановлена межа норми споживання, то органи управління праці та соціального захисту населення зробили перерахунок. Також зазначив, що покази лічильника записувалися, а відповідач підписував під ними, тому все зазначено вірно (а.с.51-55). Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував у повному обсязі та просив відмовити. Пояснив, що у фінансовому звіті зроблені помилки у показах лічильника. Коли знімають покази він розписується, але не пересвідчувався в правильності. Лічильник стоїть з 2002 року, а у 2010 році його замінили. Він кожного місяця платить за газ, а є якась незрозуміла заборгованість, із-за чого відключили газ. В ході розгляду справи було залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровську ради. Представник третьої особи Міщенко В.В. в судовому засіданні просила винести рішення згідно чинного законодавства та наявних доказів по справі. Пояснила, що в період отримання субсидії все назначалося вірно, порушень не було. Щомісячно перераховувалися кошти, все звірялося. Зазначила, що їх порядком не передбачено повідомляти про перерахунок. Відповідач дійсно споживав газу менше, ніж встановлена йому норма, тому робилися перерахунки і перераховані раніше як субсидія грошові кошти поверталися позивачем третій особі. Вислухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить до висновку про необхідність задовольнити позов частково з наступних підстав, що встановлені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 17.11.2010 року між позивачем ПАТ «Дніпрогаз» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання послуг із газопостачання (а.с.5-8). 17.11.2010р. між позивачем ПАТ «Дніпрогаз» та відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду про надання послуг з газопостачання, про те, що вимикаючий пристрій на ввід за вимогою абонента, встановлюється на подвір'ї, яке є його приватною власністю (а.с.9). Позивач належним чином виконує свої зобов'язання перед відповідачами, своєчасно та в повному обсязі постачав природний газ, за що виставляє відповідні рахунки. В свою чергу відповідач свої обов'язки по оплаті спожитих послуг не виконує, внаслідок чого за розрахунком позивача станом на 16.01.2014 рік у нього утворилася заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 1540,68грн., за період з 05.05.2011 року по 31.12.2013 року (а.с.10-12). 03 квітня 2012 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованість за надання житлово-комунальних послуг - постачання природного газу у розмірі 2391,77грн. (а.с.13). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2012 року судовий наказ від 03 квітня 2012 року скасовано (а.с.26). Позивачем направлялися попередження про припинення газопостачання та вимога про сплату заборгованості за спожитий природний газ (а.с.31-32, 75-78). Дійсно відповідачу було надано субсидію з 01.11.2010-04.2011р., з 01.10.2011р.-04.2012р., з 01.11.2012р.-04.2013р., з 06.11.2013р.-04.2014р. про що свідчить повідомлення про надання субсидії, розрахунок субсидії, рішення про призначення субсидії (а.с.33-36). З наданих відповідачем квитанцій вбачається, що ним сплачувалося за природний газ з 01.01.2011р.-31.12.2013р., що не заперечується позивачем, всі суми відображені в розрахункових рахунках (а.с.37-45). З розрахунку нарахувань за спожитий природний газ видно, що були враховані оплати відповідача та субсидія. Відповідачем використовувалося природного газу менше ніж встановлена межа норми споживання, у зв'язку з чим органи управління праці та соціального захисту населення робили перерахунок (а.с.57-68). Згідно картки обліку витрати газу відповідач кожного місяця підписувався під знятими показами лічильника (а.с.69-70). 28 квітня 2010 року згідно актів № 1289 було у відповідача було виявлено порушення та демонтовано лічильник газу для проведення експертизи, за висновком якої від 06.05.2010р. було виявлено механічне втручання в роботу лічильника, не при годен к подальшому використанню (а.с.71-72). 12.05.2010р. відповідно до акту № 6240 відповідачу [PERSON] було встановлено новий лічильник (а.с.73). З акту № 151-14 від 12.02.2014 року вбачається, що у [PERSON] по [ADDRESS] було відключено газопостачання по причині самовільної заміни котла, технічне порушення та заборгованість (а.с.74). За змістом ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. У відповідності до ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Змістом п.п. 11, 17 Правил надання населенню послуг з газопостачання, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 09 грудня 1999 року, у разі відсутності лічильників газу плата за послуги з газопостачання розраховується відповідно до встановлених законодавством норм споживання та цін на газ. Розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Даючи правову оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд приходить до висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог позивача, оскільки було встановлено, що в дійсності відповідач не виконує покладених на нього обов'язків в повному обсязі щодо оплати послуг за спожитий природний газ, що ними були отримано та спожито, наслідком чого стало утворення заборгованості. З огляду на те, що позивач просить стягнути заборгованість, яка утворилася в період з 05.05.2011 року до 31.12.2013 року, суд вважає за необхідне навести власний розрахунок, який грунтується на наданих позивачем відомостях про нарахування та оплату за цей період (а.с. 10-12). Так, було нараховано: 135,65+4,35+13,06+5,08+21,04+175,55=354,73 (грн., на кінець 2011 року); 221,25+499,08+161,04+23,94+3,63+18,86+18,13+18,13+18,13=982,19 (грн., на кінець вересня 2012 року); 53,68 + 174,10 + 73,99 + 348,91 + 241,56 - 30,46 + 92,85 - 18,86 + 5,07 + 2,91 + 21,03 + 42,08 + 66,73 + 90,68 + 21,76 = 1186,03 (з жовтня 2012 року до грудня 2013 року включно). Отже загальний обсяг нарахувань склав 354,73+982,19+1186,03= 2522,95 (грн.) Було сплачено, з урахуванням наданих та повернутих субсидій: 67,14+5,00+6,50+10,80-1050,46+2,90+7,20-342,17+24,06+128,75+24,06+128,75 =-987,47 (оплата станом на кінець 2011 року з від'ємним значенням внаслідок повернення сум субсидій); у розрахунку за період з січня по вересень 2012 року наведено оплату в розмірі 674,84 грн. У розрахунку з жовтня 2012 року по грудень 2013 року включно наведено дані про оплату та субсидії, відповідно у розмірах 390,90 грн. та 971,12 грн. Отже загальний розмір оплат за спірний період складає - 987,47+674,84+390,90+971,12= 1049,99 (грн.) Таким чином, заборгованість за спірний період дорівнює 2522,95-1049,99=1472,96 (грн.) На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність стягнути із відповідача 1472,96грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у сумі 243,60грн. підлягають стягненню із відповідача.

Outcome: partial