Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

29.09.2017 року Органу опіки та піклування виконавчого комітету Старомлинівської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області звернувся з позовом до суду до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є матір'ю малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Рішенням виконкому Старомлинівської сільської ради на підставі акту обстеження житлово-побутових умов сім'ї відповідачки вирішено негайно відібрати у неї дітей в зв'язку із загрозою їх життю та здоров'ю. З 24.07.2017 р. [PERSON] направлена до дитячого відділення Великоновосілківської центральної районної лікарні, а малолітні [PERSON] та [PERSON] - до Великоновосілківського центру соціально-психологічної реабілітації дітей. Просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], оскільки відповідачка не займається їх вихованням, санітарно-гігієнічні умови проживання сім'ї грубо порушені, а сама відповідач на момент огляду перебувала у стані алкогольного сп'яніння. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач позовні вимоги не визнала та зазначала, що вона дбає про своїх дітей в межах своїх можливостей. Пояснила, що у дітей завжди є їжа, одяг, іграшки, місце для відпочинку. Підтвердила, що в будинку іноді буває не прибрано, і на момент обстеження будинку комісією була дійсно була у стані алкогольного сп'яніння. Просить надати їй шанс для того, щоб виправитись. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За нормами ст. 141 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, як це передбачається вимогами ст. 155 СК України. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. Згідно вимог ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO],що підтверджується свідоцтвами про народження останніх (а.с. 3,4,5). Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Згідно ст. 18 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Вимогами ст. 27 даної Конвенції передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини. Відповідно до роз'яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості за нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Ухилення від виконання юридичного обов'язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Згідно наданих до суду актів соціального інспектування № 16 від 17.02.2016 р., б/н від 06.04.2016 р., б/н від 25.04.2016 р., № 6 від 12.01.2017 р., № 9 від 19.01.2017 р., № 18 від 17.02.2017 р., № 23 від 18.03.2017 р., за місцем проживання відповідача по [ADDRESS] встановлено, що в будинку не прибрано, діти в брудному одягу, немає іграшок. [PERSON] є матір'ю-одиначкою, коштів на виховання дітей не вистачає, поставлена на облік як така, що опинилась в складних життєвих обставинах (а.с. 11-17). Суд не приймає до уваги акти від 24.06.2014 р., 13.11.2014 р., 18.04.2015 р., 27.11.2015 р., оскільки вони не оформлені належним чином, відсутні підписи членів омісії, а тому суд визнає ці докази недопустимими (а.с. 7-10). Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 16, 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них. Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначає, що відповідач не опікується дітьми, не займається їх вихованням, в будинку порушені санітарно-гігієнічні умови. Згідно наданої до суду копії звернення без дати, до Старомлинівської сільської ради звернувся завідуючий амбулаторією [PERSON] з приводу влаштування дітей до притулку, посилаючись на те, що на момент відвідування дітей за місцем мешкання, старших дітей вдома немає, 8-мимісячна дитина залишена без догляду, мати спить, в будинку не прибрано, їжа відсутня. [PERSON], 2016 р.н., страждає гіпотрофією, відстає у психомоторному розвитку (а.с. 6). Згідно акту соціального інспектування № 38 від 24.07.2017 р. встановлено, що санітарно-гігієнічні умови не відповідають нормі, мати систематично зловживає алкогольними напоями, вихованням дітей не займається. Протягом місяця було здійснено 5 інспектування щодо вирішення матеріально-побутових проблем, догляду та вихованню дітей, але жінка неадекватно реагувала, на момент відвідування 27.07.2017 р. мати дітей перебувала у стані алкогольного сп'яніння, поводилась агресивно (а.с. 18). 24.07.2017 р. виконавчим комітетом Старомлинівської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області прийнято рішення про негайне відібрання у [PERSON] дітей в зв'язку з загрозою їхньому життю та здоров'ю. [PERSON] направлена до дитячого відділення Великоновосілківської центральної районної лікарні, а малолітні [PERSON] та [PERSON] - до Великоновосілківського центру соціально-психологічної реабілітації дітей (а.с. 19). Вимогами ст. 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Рішенням виконавчого комітету Старомлинівської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області від 05.09.2017 р. вирішено звернутись до суду з позовною заявою про позбавлення відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 20). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на акти обстеження житлово-побутових умов сім'ї відповідачки та звернення завідуючого амбулаторією. Обґрунтовуючи свої вимоги, орган опіки та піклування не надав суду доказів, які б свідчили про наявність загрози життю та здоров'ю дітей, відомості про стан їх здоров'я, причини захворювань, якщо такі є, участі батьків у вихованні дитини та її розвитку. Суду також не надано інформацію щодо результатів соціального супроводу сім'ї відповідача [PERSON] як такої, що перебуває у складних життєвих обставинах, заходів, які вживались органом опіки та піклування щодо її соціального захисту, інформації про соціальну роботу з сім'єю, зокрема надання необхідних соціальних послуг. На запити суду Великоновосілківський центр соціально-психологічної реабілітації дітей повідомив, що на момент зарахування до центру [PERSON],2013 р.н., та [PERSON], 2012 р.н., мали задовільний стан здоров'я, під час первинного огляду виявлено педикульоз. Згідно листа Великоновосілківської ЦРЛ при надходженні [PERSON], 2016 р.н., до лікарні загальний стан дитини не був порушений, але зазначено, що дитина знижено харчується, самостійно не сидить, на ноги не опирається, тобто зупинений психо-фізичний розвиток. Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини від 27 лютого 1991 року визначено неможливість розлучення дитини з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Пунктами 4,5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до наданого суду висновку Орган опіки та піклування виконавчого комітету Старомлинівської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області вважає за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 21). Згідно ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази, суд не погоджується з висновком щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та ставиться до нього критично, оскільки такий висновок винесений без достатніх правових підстав, немотивований, не містить обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на неповнолітніх дітей. Враховуючи зазначені обставини, а також зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які неналежно виконують батьківські обов'язки, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав є передчасним. Вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав, суд приймає до уваги, що заперечення відповідачем проти позовної заяви про позбавлення батьківських прав також свідчить про її інтерес до дитини, бажання приймати активну участь у вихованні дітей та бути матір'ю. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачами заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про їх інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). В матеріалах справи відсутні переконливі докази винної поведінки відповідача щодо ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню. Разом з цим, суд вважає за необхідне попередити про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, виконуючи в подальшому обов'язки щодо виховання та утримання дітей, передбачені сімейним законодавством, поклавши контроль за виконанням нею батьківських обов'язків на органи опіки та піклування. Також, суд звертає увагу на те, що орган опіки та піклування не позбавлений можливості у випадку наявності для цього підстав звернутись до суду з обґрунтованим позовом про позбавлення батьківських прав відповідача та стягнення з неї аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Outcome: dismissed