Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

29 серпня 2019 р. позивач звернувся до суду з позовною заявою про позбавлення відповідачів батьківських прав. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачі мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на обліку служби у справах дітей Запорізької міської ради, як така, що позбавлена батьківського піклування. Згідно з рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31 серпня 2017 р. дитину відібрано у батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення батьківських прав терміном на 1 рік. На теперішній час відповідачі не виявили бажання повернути дитину, до відділу служби не зверталися та жодних намірів щодо зустрічей з [PERSON] не виявили. З наведених підстав позивач просить суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно дитини. Ухвалою судді від 12 вересня 2019 р. відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 28 жовтня 2019 р. Ухвалою від 28 жовтня 2019 р. справу призначено до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягаючи на задоволені позову. Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, в зв`язку з чим суд відповідно до положень ст. 280-281 ЦПК України проводить заочний розгляд справи. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Наданими позивачем документами встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є батьками [PERSON] , [INFO] . (а.с. 3) Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Згідно з рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31 серпня 2017 р. дитину [PERSON] відібрано у батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення батьківських прав терміном на 1 рік та передано до органу опіки та піклування для подальшого влаштування. (а.с. 8-10) Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 29 грудня 2017 р. над малолітньою [PERSON] встановлено опіку та призначено опікуном [PERSON] (а.с. 7) Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які є батьками малолітньої [PERSON] покладені на них сімейним законодавством обов`язків щодо виховання дитини не виконують. Вказаний висновок суду ґрунтується на наступних доказах, наданих позивачем: актом виходу на адресу проживання відповідачів, листом-повідомленням про проведену роботу з родиною [PERSON] , висновком органу опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району. Листом директора Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 11 грудня 2018 р. повідомлено, що спеціалістами центру був неодноразово здійснений вихід в родину [PERSON] , але двері ніхто не відчинив, провести бесіду не вдалось. (а.с 6) Висновком органу опіки та піклування встановлено, що [PERSON] та [PERSON] після судового рішення від 31 серпня 2017 р. та по теперішній час до відділу служби не з`явилися жодного разу, своїх намірів щодо зустрічей з дитиною та повернення її у родину не виявили, в зв`язку з чим доцільним є позбавлення їх батьківських прав. Згідно зі ст.164 ч.1 п.2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачами своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є підставою для позбавлення їх батьківських прав. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі по 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved