Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

29 січня 2019 року представник заявника [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення смерті [PERSON], [INFO], уродженець с. Піски, Ясонувадського району, Донецької області, померлого [INFO] у м. Донецьк, у віці 65 років, причина смерті - облітеруючий атеросклероз нижніх кінцівок. Обґрунтовуючи вимоги тим, що [PERSON] був батьком заявника [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить лікарське свідоцтво про смерть № 116, видане [INFO] Міською клінічною лікарнею № 21 м. Донецька. Для отримання свідоцтва про смерть [PERSON], заявник звернувся до Дніпровського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві надавши вказаний документ. Проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть [PERSON], посилаючись на те, що для підтвердження факту смерті заявником надано документ виданий на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, а тому він є недійсним і не створює правових наслідків, що змушує її звернутись із даною заявою до суду з метою отримання свідоцтва про смерть чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У провадження головуючого судді справа передана 31 січня 2019 року та відкрито провадження у справі, розгляд якої проводиться у порядку письмового провадження на підставі ч. 13 ст. 7 ЦПК України без виклику сторін. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані стороною докази, суд приходить до висновку про задоволення заяви з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У порядку ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. А відповідно до ч. 2 цієї статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що за даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 11 серпня 2018 року Куйбишевським відділом запису актів цивільного стану м. Донецьк Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької народної республіки, [PERSON], [INFO], уродженець с. Піски, Ясонувадського району, Донецької області., помер [INFO] в м. Донецьк (а.с. 10). Факт смерті [PERSON] також підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 116 та довідкою про причини смерті № 116, виданим [INFO] Міською клінічною лікарнею № 21 м. Донецька (а.с. 4). 29 січня 2019 року на звернення [PERSON], Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м. Києві заявнику було відмовлено у реєстрації смерті [PERSON], померлого [INFO], оскільки для підтвердження факту смерті пред'явлено документи, видані на території де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 11). Згідно із ч. 3 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. З матеріалів справи убачається, що місцем смерті [PERSON] являється м. Донецьк. Відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», введеного в дію Указом Президента України № 875 від 14.11.2014 року, припинено діяльність державних підприємств, установ, організацій, їх філій (відділень), представництв на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях. Згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», м. Донецьк віднесено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Факт родинного зв'язку померлого [PERSON] та заявника - [PERSON], який являється його сином, підтверджується даними свідоцтва про народження [PERSON], виданого 30 серпня 1976 року Первомайською сільською радою Ясинуватського району Донецької області (а.с. 7). Згідно із ч. 3 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. А в порядку ч. 4 ст. 25 ЦК України у момент смерті припиняється цивільна правоздатність особи. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявнику для отримання свідоцтва про його смерть. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог, у зв'язку з чим заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved