Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

31 серпня 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що з 14 липня 2018 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають малолітню дитину. На теперішній час фактично шлюбі стосунки між подружжям припинено з травня 2020 року. Причина розпаду сім`ї полягає у відсутності взаєморозуміння, взаємоповаги, втраті почуттів. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просив його розірвати. Позивач до судового засідання не з`явився надавши заяву з проханням провести розгляд справи без його участі. На задоволенні позову наполягає. Відповідачка у судове засідання також не прибула, надала заяву про розгляд справи без її участі. Не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2018 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 443. З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідачка [PERSON] визнає позовні вимоги про розірвання шлюбу, однак зазначає, що вона на даний час мешкає разом із своєю матір`ю, оскільки позивач скоював відносно неї економічне та психологічне насилля. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ст. 110 СК України один із членів подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачкою. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим, тому він підлягає розірванню. У відповідності до положень ст.ст. 133, 141, 142 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 50% від понесених ним та документально підтверджених витрат з оплати судового збору у сумі 420,40 гривень. Інша частина витрат з оплати судового збору у сумі 420,40 гривень підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved