Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

7 липня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу із відповідачем, зареєстрованого 3.03.2011 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, за актовим записом №80. В позовній заяві позивач зазначає, 3.03.2011 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №80, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб виданого 7.07.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції Львівської області. Від шлюбу у них спільних дітей у не має. Спільне життя з відповідачем не склалося, на протязі останнього року сімейне життя між нами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між нами шлюбних відносин. Кожен з нас має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме його інтересам. У зв»язку з цим він припинив з відповідачем шлюбні відносини, вони перестали вести спільне господарство та спільно проживати. Вважає, що шлюб між нами є лише формальними, оскільки особисті відносини між ними тривалий час мають негативний характер, відсутнє нормальне спілкування та взаєморозуміння. Продовжувати такі шлюбні відносини, позивач не бажає. Вважаю також, що надання строку на примирення не виправить стан їх шлюбних відносин, скільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між нами в минулому не принесли жодних результатів. Просив постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON], який зареєстрований 3.03.2011 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, за актовим записом №80. В судове засідання позивач не з»явився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просив постановити рішення про задоволення позову, проти заочного рішення не заперечує (а.с.15). Відповідач у судове засідання не з»явилася, причини неявки суду не повідомила, хоч про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Тому, згідно з ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи, чого не заперечив позивач у письмовій заяві. Із врахуванням наведеного, на підставі ст.158, п.3 ч.1 ст.169, ч.2 ст.197 та ст.224-233 ЦПК України, розгляд справи проведено без участі сторін та на підставі представлених суду доказів без фіксування судового засідання технічними засобами. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 3.03.2011 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №80 (а.с.4). Від шлюбу спільних дітей у сторін немає. Сторони спільно не проживають, подружніх стосунків не підтримують, їх сім'я фактично розпалася й подальше подружнє життя є неможливим. Причинами розпаду сім'ї є відчуження один від одного, відсутність взаєморозуміння. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя, який виявив прояв з власної ініціативи, з поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Приймаючи до уваги заяву позивача, згоду на розірвання шлюбу відповідача, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. У відповідності із вимогами ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне судові витрати стягнути із відповідача.

Outcome: approved