Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

30 серпня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказав, що квартира [ADDRESS] належить йому на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про право власності на квартиру виданого 31 травня 1993 року. У вищевказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] , який не перебуває із ним в родинних стосунках, а є сином його дружини від попереднього шлюбу. Вказав, що відповідач був зареєстрований у належній йому квартирі з 2003 року, і проживав у квартирі до 2016 року разом із ним та його дружиною [PERSON] . У 2016 році відповідач самостійно залишив місце реєстрації проживання та виїхав до м. Києва, особистих речей відповідача у спірній квартирі не має. Всі зв`язки із відповідачем втрачено, в квартирі не з`являється. Позивач самостійно сплачує вартість всіх комунальних послуг, тому вимушений звернутися з даним позовом до суду. 15 вересня 2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 06 жовтня 2021 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою сторін. Позивач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Суду пояснив, що у спірній квартирі він проживає разом із дружиною. Відповідач у 2016 році залишив місце проживання, особистих речей відповідача у квартирі не має, при цьому пояснив, що будь-яких перешкод у проживанні в квартирі відповідачу ніхто не чинив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляд справи суду не надав,\~в зв`язку з чим за згодою позивача судом розглянуто справу в заочному порядку. Представник третьої особи виконавчого комітету Покровської районної у місті ради в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Рішення просив прийняти згідно чинного законодавства. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що позивач є її чоловіком, відповідач є її сином від попереднього шлюбу і до 2016 року проживав у спірній квартирі. Пізньої осені 2016 року [PERSON] залишив квартиру, забравши свої речі пояснивши, що їде на заробітки до м. Києва, і хоче жити самостійним життям. Також пояснила, що у 2021 році вона зустріла сина у м. Кривому Розі, і останній сказав, що до квартири не повернеться. Зазначила, що особистих речей відповідача у квартирі не має. Однак [PERSON] не знімається з реєстрації місця проживання у квартирі, через що позивач не може оформити субсидію. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що вона є дочкою дружини позивача та рідною сестрою відповідача. Пояснила, що [PERSON] пішов з родини у 2015 або 2016 році, і вирішив поїхати на заробітки до м. Києва, і з того часу він пішов з квартири, забравши свої особисті речі. Зазначила, що не бачила відповідача вже багато років, особистих речей відповідача в квартирі не має. Також пояснила, що їй відомо, що відповідач жодної допомоги на оплату комунальних послуг не надає, у спірній квартирі не з`являється. Суд, заслухавши позивача, свідків, дослідивши матеріли справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого 31 травня 1993 року (а.с.9). Як вбачається з копії довідки № 29 від 26.08.2021, виданої Криворізькою об`єднаною міською довідково-інформаційною службою «Нова.Ком», за адресою: [ADDRESS] , окрім позивача [PERSON] , та дружини позивача [PERSON] також зареєстрований [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Відсутність відповідача у спірному житлі підтверджується актом, наявним в матеріалах справи, складеним мешканцями будинку [ADDRESS] та затвердженого головою ЖБК «Жовтень-13», згідно якому відповідач [PERSON] з 2016 року не проживає за місцем реєстрації в квартирі [ADDRESS] (а.с. 12). Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За правилами ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1\~ст. 321 ЦК України\~встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Таким чином, враховуючи факт належності спірної квартири позивачу на праві особистої приватної власності, який є підтвердженим, суд приходить до висновку, що є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування цим житлом, та право позивача, в силу ст. 150 ЖК України, як порушене, підлягає захисту в судовому порядку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в сумі 908 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved