Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

30 квітня 2021 року представник заявника [PERSON] звернувся до суду з заявою, яку в подальшому уточнив та просив встановити факт того, що актовий запис № 28, складений 31 березня 1998 року виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області про смерть [PERSON] , [INFO] , стосується [PERSON] та встановити факт того, що заявник [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, прийняла спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Мотивує свої вимоги тим, що [INFO] в с. Іванівка Житомирського району Житомирської області померла баба заявника по лінії батька [PERSON] . Заявник є спадкоємцем першої черги в розумінні ст. 529 ЦК УРСР, оскільки батько [PERSON] помер [INFO] . Про смерть баби заявник дізналася лише через деякий час, оскільки за життя не часто спілкувалися. Пізніше відвідала могилу померлої та забрала цінні речі, але до нотаріальної контори не зверталася. У 2008 році від Ліщинської сільської ради отримала лист, в якому повідомлялось про необхідність оформлення спадкового майна у вигляді земельної ділянки, що належала [PERSON] . Але у зв`язку із складним матеріальним становищем та відсутністю сертифікату про право на земельну частку спадщину належним чином не оформила. У 2020 році звернувшись до Житомирського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції дізналась про відсутність актового запису про смерть [PERSON] , натомість повідомлено про наявність актового запису про смерть [PERSON] . Заявник, її представник в судовому засіданні вимоги заяви підтримали, просили задовольнити. Представник заінтересованої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) до суду не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника згідно матеріалів справи у відповідності до вимог чинного законодавства. Представник заінтересованої особи - Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області до суду не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника та відсутність заперечень щодо задоволення заявлених вимог. Допитана в судовому засіданні в якості свідка заявник [PERSON] дала показання, що за життя баби підтримувала з нею відносини, навідувала, гостювала в неї. Останні роки у зв`язку зі значною віддаленістю місця проживання спілкувались не часто. Про смерть баби дізналась через декілька тижнів після цього з телефонного дзвінка її сусідів. Після цього відвідала могилу баби та з будинку покійної забрала речі, які становили якусь цінність: ікони, предмети домашнього вжитку, пам`ятні для померлої листи рідних (були продемонстровані свідком). Про те, що померла має право на земельну частку не знала. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення, судом встановлені такі фактичні обставини. [PERSON] народилася [INFO] , її батьками згідно свідоцтва про народження зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с 10). [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). 3 вересня 1988 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , узявши прізвище чоловіка « [PERSON] ». Шлюб розірвано 25 листопада 1999 року (а.с. 11). 3 грудня 1999 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , узявши прізвище чоловіка « [PERSON] » (а.с. 12). Таким чином, померла [PERSON] є бабою заявника [PERSON] [INFO] в сел. Липова Долина Сумської області помер [PERSON] (а.с. 9). Із копії сертифікату на право на земельну часту (пай) серії ЖТ № 0141393 вбачається, що [PERSON] , яка проживала в с. Ліщин Житомирського району Житомирської області, як члену колективного сільськогосподарського підприємства «Ліщинське», належить право на земельну частку (пай) розміром 3,14 га, яка перебуває у колективній власності (а.с. 19). Згідно з копією Запису акта про смерть від 31 березня 1998 року, [INFO] в с. Іванівка Житомирського району Житомирської області померла [PERSON] (а.с. 41). Згідно з повідомленням Ліщинської сільської ради Житомирського району Житомирської області на території даної сільської ради наявне спадкове майно у виді земельної ділянки, що належала [PERSON] , яку необхідно терміново переоформити (а.с. 14). Відповідно до повідомлення Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 8 липня 2020 року, спадщина, яка відкрилася після смерті [PERSON] , відумерлою не визнавалася та у власність Ліщинської сільської ради не переходила (а.с. 18). Відповідно до наданої інформації Житомирським геріатричним пансіонатом № 38 від 13 серпня 2020 року, [PERSON] , [INFO] , дійсно проживала в даній установі з 10 березня 1998 року та померла [INFO] (а.с. 17). Відповідно до інформації № 2065/01-22 від 21 липня 2021 року, наданої Житомирським обласним державним нотаріальним архівом, згідно алфавітних книг Третьої житомирської нотаріальної контори за 1998-2017 роки та інформаційних довідок із Спадкового реєстру, спадкова справи після померлої [INFO] [PERSON] не заводились (а.с. 65-67). Згідно з архівною довідкою № 01-37/37/1 від 18 серпня 2021 року, виданої архівним відділом Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області та копії погосподарської книги за 1996-2000 роки, у погосподарській книзі №6 Ліщинської сільської ради Житомирського району Житомирської області за 1996-2000 роки за адресою: [ADDRESS] значиться головою домогосподарства [PERSON] , [INFO] ; згідно записів у погосподарській книзі [PERSON] 3 березня 1998 року вибула у село Іванівку; інші зареєстровані члени сім`ї за вказаною адресою не значаться (а.с. 79-80). При вирішенні справи суд застосовує такі норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначений ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Однак цей перелік не є вичерпним. Частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Порядок державної реєстрації актів цивільного стану, внесення до актових записів цивільного стану змін, їх поновлення і анулювання визначаються, зокрема, Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12 січня 2011 року. Відповідно до п. 2.13, 2.13.1 Правил, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану. На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду (п. 2.16.7 Правил). Пленум Верховного Суду України в постанові № 12 від 7 липня 1995 року «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» в пункті 2 роз`яснив, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення неправильності записів при реєстрації в державних органах актів народження, смерті, тощо. Суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадянського стану саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану. Виходячи з того, що рішення суду, яким встановлено неправильність запису в акті громадянського стану є підставою для виправлення такого запису органами реєстрації актів громадянського стану, у резолютивній частині рішення повинно бути зазначено, який запис є неправильним, яким органом реєстрації актів громадянського стану і щодо яких осіб він складений, номер і дата запису та які виправлення, зміни чи доповнення слід до них внести (п. 11 Постанови). Проаналізувавши відомості, відображені у наданих заявником доказах, які логічно та послідовно доповнюють одне одного, не суперечачи по своїй суті та змісту, суд вважає доведеними обставини, викладені у заяві про встановлення факту неправильності актового запису та внесення відповідних змін до актового запису про смерть [PERSON] . На переконання суду, неправильність при внесенні відомостей до актового запису про смерть [PERSON] , а саме зазначення прізвища померлої як « [PERSON] », була допущена внаслідок помилки. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки є необхідним для оформлення спадщини. З огляду на зазначене вбачається, що обставини, викладені у заяві знайшли своє підтвердження письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, є достовірними та обґрунтованими, сумніву в суду не викликають, а відтак суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги та задовольняє її у повному обсязі. Щодо встановлення факту прийняття спадщини, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР 1963 року, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. У відповідності до ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Положеннями частин 1 та 2 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Суд вважає доведеним факт прийняття спадщини заявником [PERSON] шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном померлої [PERSON] , оскільки вона отримала та зберігала цінне майно померлої баби. Також суд приходить до висновку, що заявник [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті померлої баби [PERSON] як її онука в силу положень ч. 2 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, оскільки її батько [PERSON] був померлим на час відкриття спадщини. З урахуванням вищевказаного, оцінивши встановлені по справі обставини в сукупності, суд вважає, що вимога про встановлення факту прийняття спадщини також підлягає задоволенню.

Outcome: approved