Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

29 грудня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області з позовом до Шишацької селищної ради про визнання права власності на спадкове майно померлої сестри [PERSON] у вигляді належних їй на день смерті земельних ділянок. В обґрунтування позивних вимог зазначив, що являється спадкоємцем за заповітом після померлої [INFO] року сестри [PERSON]. До складу спадкового майна померлої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2, 18га, яку померла за життя успадкувала від [PERSON], але не встигла її зареєструвати на своє ім'я та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею, 1,00га. в кадастровому номері якої допущено помилку. В зв'язку з цим державний нотаріус відмовила у видачі свідоцтв про право на спадщину щодо даного майна. Позивач в судове засідання не з'явився уповноважив на представлення своїх інтересів адвоката Вінніка В.М. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Представник відповідача - Шишацької селищної ради в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, свою правову позицію щодо предмету спору не висловив, заперечень проти позову не надавав. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та правовідносини, що їх супроводжують. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим 07 серпня 2015 року виконавчим комітетом Великоперевізької сільської ради Полтавської області, актовий запис № 17 (а.с.6). Померла залишила заповіт, посвідчений 22 травня 2013 року секретарем Великоперевізької сільської ради [PERSON], згідно якого все своє майно окрім грошових заощаджень заповідала брату [PERSON] (а.с. 21). [PERSON] вчасно прийняв спадщину, звернувшись з відповідною заявою до державного нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Інших спадкоємців, що прийняли спадщину та претендують на майно, яке померла заповідала [PERSON] відсутні, що встановлено судом при вивченні матеріалів спадкової справи № 111/2015 щодо майна померлої [PERSON] До складу спадкового майна померлої поміж іншого входить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 1,00га на території колишньої Великоперевізької сільської ради Шишацького району Полтавської області, що належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Шишацькою РДА та Шишацьким районним відділом земельних ресурсів 22 грудня 2004 року за реєстровим номером 76 (а.с.8). Зі змісту протоколу виправлення помилки № 331158 від 18.08.2016 та іншої службової документації відділу Держгеокадастру у Шишацькому районі Полтавської області встановлено, що за заявою [PERSON] виправлено помилку в кадастровому номері вказаної земельної ділянки шляхом його зміни з [NUMBER] на [NUMBER] (а.с.10-13,17-18). В зв'язку з даною обставиною постановою в.о. завідувача Шишацькою державною нотаріальною конторою Асанової Р.Ш. 28 жовтня 2016 року № 549/02-31 спадкоємцю [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку (а.с.24). Крім того до складу спадкового майна померлої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,18га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території колишньої Великоперевізької сільської ради Шишацького району Полтавської області. Вищевказана земельна ділянка згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 20 серпня 2002 року за реєстровим номером 131/134 Великоперевізькою сільською радою Шишацького району Полтавської області належала [PERSON] та була успадкована [PERSON] після смерті першого, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 20 травня 2011 року державним нотаріусом Шишацької державної нотаріальної контори Голубицькою Н.І. за реєстровим номером 411 (а.с. 7, 9, 14-16). Натомість за своє життя [PERSON] не зареєструвала своє право власності на вказану земельну ділянку. В зв'язку з даною обставиною постановою в.о. завідувача Шишацькою державною нотаріальною конторою Асанової Р.Ш. 28 жовтня 2016 року № 552/02-31 спадкоємцю [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку (а.с.25). Крім того судом встановлено, що при тотожності всіх інших характеризуючих даних земельної ділянки, у виданому [PERSON] свідоцтві про право на спадщину за законом кадастровий номер земельної ділянки зазначений, як [NUMBER], в той час як у витязі з ДЗК він має номер [NUMBER] (а.с.7, 14). Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України однією із підстав припинення права власності є смерть власника. Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до судової практики та положень Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідачами у справах даної категорії при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Фактично успадкувавши після смерті сестри [PERSON] вищевказані земельні ділянки, позивач [PERSON] позбавлений можливості оформити їх на своє ім'я та здійснити подальшу державну реєстрацію права власності щодо них в зв'язку з тим, що померла за життя не встигла належним чином зареєструвати своє право власності на одну зі спірних земельних ділянок та в правовстановлюючих документах щодо обох земельних ділянок допущені помилки в частині їх кадастрових номерів, що в свою чергу є перешкодою для реалізації позивачем свого права власності на вищевказане спадкове майно. Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою. Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та доведеними, а отже підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved