Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

29.12.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просила усунути перешкоди у користуванні квартирою з боку відповідача шляхом визнання її та її дитину [PERSON] такими, що втратили право на користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В обгрунтування вказаних вимог зазначила, що вона є одноособовим власником квартири за адресою: [ADDRESS], яка належить їй на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 10.07.2012 року. Позивач вказує, що разом з нею у вказаній квартирі зареєстрований її син [PERSON] та колишня невіска [PERSON] та онука [PERSON] 11.04.2016 року Корольовським районним судом м.Житомира шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [PERSON] з дочкою [PERSON] майже два з половиною роки за вказаною адресою не проживають, їх особисті речі в квартирі відсутні. Позивачка вважає, що реєстрація відповідачки з онукою в її квартирі порушує її права, як власника нерухомого майна, унеможливлює в повному обсязі розпорядження своєю власністю; вона вимушена сплачувати за комунальні послуги, що нараховуються по кількості зареєстрованих осіб. Представник позивача до суду не з»явилася, надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала і просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повiдомила, судові повістки, надіслані на останню відому судові адресу місця проживання або місцезнаходження відповідача, повернулись без вручення адресату, що свідчить про її відсутність за останнім відомим місцем проживання чи знаходження, заяву про зміну свого місця проживання або місцезнаходження відповідачка суду не надала, тому, в силу ч. 1 ст. 77 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим належним чином про час і місце слухання справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 10.07.2012 р. [PERSON] САС №115260, виданим на підставі рішення виконкому Житомирської міської ради від 04.07.2012 року за № 282, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], на праві приватної власності належить [PERSON] Відповідно до довідки з місця проживання про склад сімї та прописку №1601 від 10.12.2016 р., виданого ЖБК «Космос» в квартирі за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 11.04.2016 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З акту від 10.12.2016 р. вбачається, що [PERSON] у вказаній квартирі не проживає з 01.07.2014 року. Вiдповiдно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Вiдповiдно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Вiдповiдно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Вiдповiдно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Вiдповiдно до ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верхового суду України від 03.04.1987 р. №2 «Про практику застосування судами житлового законодавства», за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї житлове приміщення зберігається протягом шести місяців. Якщо людина відсутня в житловому приміщенні понад шість місяців без поважних причин, вона вважається такою, що втратила право на житлове приміщення. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верхового суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може біти підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 9 ЖК Української РСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Виходячи з викладеного, суд вважає доведеним, що [PERSON] не проживає в квартирi за адресою: [ADDRESS], понад встановлений законом шестимiсячний строк. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та усунення перешкод в користуваннi квартирою i визнання [PERSON] та малолітньої дочки [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved