Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

6.09.2016 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила встановити, що є нікчемним заповіт від 13.02.2014 року, складений [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Савіцькою Жанною Йосипівною 13.02.2014 року, визнати за нею, [PERSON], право приватної власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті її сестри [PERSON], а саме: ? частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель в [ADDRESS], та земельну ділянку розміром 0,0787 га кадастровий номер [NUMBER] за цією ж адресою. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона є єдиною спадкоємицею по закону після смерті своєї рідної сестри [PERSON], померлої [INFO], в передбачений законом строк звернулася із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори; до складу спадщини входить таке нерухоме майно: ? частка житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель в [ADDRESS], а також земельна ділянка розміром 0,0787 га кадастровий номер [NUMBER] за цією ж адресою, постановою державного нотаріуса від 14.01.2016 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону на вказане майно через відсутність у неї правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності спадкодавиці на це майно. Вважає заповіт від 13.02.2014 року, складений [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Савіцькою Жанною Йосипівною, нікчемним, оскільки згідно з його змістом, цей заповіт був складений на прохання заповідача, у зв'язку з його похилим віком та слабким здоров`ям, в присутності двох свідків, одним із яких є рідна сестра-близька родичка спадкоємця за заповітом [PERSON] [PERSON]. [PERSON] та її чоловік [PERSON], померлий [INFO], під час шлюбу набули право спільної сумісної власності на ? частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель в [ADDRESS] та на земельну ділянку розміром 0,0787 га кадастровий номер [NUMBER] за цією ж адресою згідно державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 5.03.2008 року; після смерті [PERSON] єдиною спадкоємицею за законом є його дружина [PERSON], яка проживала разом зі спадкодавцем і вважається такою, що прийняла спадщину, а [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї сестри, тому в судовому порядку просить визнати за нею право на спадкове майно. 28.03.2017 року вимоги позову зменшила в частині визнання за нею права власності на спадкове майно, просила визнати за нею право приватної власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті її сестри [PERSON], а саме: ? частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель в [ADDRESS], та ? частку земельної ділянки розміром 0,0787 га кадастровий номер [NUMBER] за цією ж адресою. Зменшення позовних вимог обґрунтувала набранням чинності рішенням Гайсинського районного суду від 1.07.2016 року (відповідно до ухвали ВССУ від 8.02.2017 року), яким визнано за [PERSON] в порядку спадкування після смерті її сестри [PERSON], померлої [INFO]., право власності на ? частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель в [ADDRESS], та ? частку земельної ділянки розміром 0,0787 га кадастровий номер [NUMBER] за цією ж адресою. В судовому засіданні позивачка та її представники [PERSON], адвокат [PERSON] зменшені позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] проти позовних вимог заперечили, вважали їх безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню, оскільки заповіт відображає волю спадкодавця [PERSON], який бажав, щоб спадщина після його смерті була прийнята особами, які його фактично доглядали, [PERSON] та [PERSON], присутність при укладення заповіту в якості свідка рідної сестри спадкоємиці [PERSON] [PERSON] не вплинуло на волю спадкодавця, тому за таких обставин немає підстав для встановлення нікчемності заповіту, крім того, позивачка не є спадкоємицею після смерті [PERSON], тому не може спадкувати належне йому за життя майно. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити у їх задоволенні, вважали, що позивачка повинна бути усунута від спадкування після смерті її сестри [PERSON] та її чоловіка [PERSON] (позовних вимог таких до суду не заявляли), оскільки ні вона, ні її син [PERSON] не доглядали [PERSON] та [PERSON], не відвідували їх, хоча позивачка жила в другій половині будинку і мала можливість допомагати своїй сестрі, а [PERSON] та [PERSON] їх доглянули, поховали, організували поминальні обіди, [PERSON] встановили пам'ятник. Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача приватний нотаріус Гайсинського районного нотаріальному округу Вінницької області Савіцька Ж.Й. в судове засідання не з`явилася, в поданій до суду заяві проти позовних вимог заперечила, просила суд справу розглянути у її відсутність. З урахуванням позицій сторін, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне зменшений позов задовільнити повністю, з таких міркувань. Судом встановлено, що 13.02.2014 року [PERSON] склав заповіт, за яким заповідав на випадок смерті належні йому на праві особистої приватної власності ? частини житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд та земельну ділянку площею 0,0787 га кадастровий номер [NUMBER], що знаходяться по [ADDRESS], [PERSON] і [PERSON] у рівних частинах. За змістом заповіту, його було складено на прохання заповідача, у зв'язку з його похилим віком та слабким здоров`ям, в присутності двох свідків: [PERSON] та [PERSON], текст заповіту підписано [PERSON] (а.с.77). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON], жителі с.Нараївка Гайсинського району Вінницької області (а.с.174). Відповідно до витягу № 00017131888 від 22.09.2016 р. з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON], жителі с.Нараївка Гайсинського району Вінницької області (а.с.136). Відповідно до витягу № 00017131850 від 22.09.2016 р. з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб [PERSON], [INFO]., та [PERSON], [INFO]., уклали шлюб 1.09.1984 р. (а.с.138,139). Зазначені документи, як і показання свідка [PERSON] в судовому засіданні, підтверджують, що [PERSON] є рідною сестрою [PERSON], тобто оспорюваний позивачкою заповіт на користь [PERSON] та [PERSON] складений в присутності свідка [PERSON] - близької родички особи, на користь якої складено заповіт, [PERSON] [PERSON] помер [INFO] в м.Гайсині (а.с.76), на день смерті проживав і був зареєстрований в [ADDRESS], на день його смерті разом із спадкодавцем проживала і була зареєстрована його дружина [PERSON],1927 р.нар. (а.с.82). У шестимісячний строк після смерті [PERSON] [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини за заповітом (а.с.73,74) дружина померлого [PERSON] у поданій державному нотаріусу 26.11.2014 року, у передбачений законом шестимісячний строк, заяві від обов'язкової частки у спадщині після померлого [PERSON] відмовилася, зазначила, що не претендує на ? частини майна, передбачену ст.368 ЦК України, ст..60,63 СК України. [PERSON] померла [INFO], після її смерті відкрилася спадщина, яку в порядку спадкування за законом прийняла її сестра [PERSON], подала у шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини за законом, інших спадкоємців немає. Рішенням Гайсинського районного суду від 1.07.2016 року (набрало чинності відповідно до ухвали ВССУ від 8.02.2017 року) встановлено, що [PERSON] і [PERSON] у шлюбі набули право спільної сумісної власності на ? частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд та земельну ділянку в [ADDRESS], де їх частки є рівними, тому внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина тільки на половину цього майна; визнання [PERSON] в своїй заяві про відмову від обов'язкової частки після померлого [PERSON] того, що нерухоме майно є його особистою приватною власністю не спростовує того, що майно, набуте подружжям під час шлюбу, і ця заява не припиняє права подружжя на спільну сумісну власність. Цим рішенням визнано за [PERSON] в порядку спадкування після смерті її сестри [PERSON], померлої [INFO]., право власності на ? частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель в [ADDRESS], та ? частку земельної ділянки розміром 0,0787 га кадастровий номер [NUMBER] за цією ж адресою. Відповідно до ч. 3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно зі ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті ; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу ; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За правилами ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема, рідні брати і сестри спадкодавця. За змістом ст.ст. 1248, 1253 ЦК України якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися у присутності не менш як двох свідків; при цьому свідками не можуть бути: 1) нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; 2) спадкоємці за заповітом; 3) члени сім'ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; 4) особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт; свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із ч. 1 ст. 1257 ЦК України є нікчемним, тому на підставі ст. 215 ЦК України визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається. За змістом п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Оскільки, під час складання [PERSON] заповіту одним зі свідків на порушення вимог ст. 1253 ЦК України була [PERSON], близька родичка спадкоємця [PERSON], то такий заповіт відповідно до ст. 1257 ЦК України є нікчемним. Дружина [PERSON] [PERSON] є такою, що прийняла спадщину у виді ? частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд в [ADDRESS], та ? частку земельної ділянки розміром 0,0787 га кадастровий номер [NUMBER] за цією ж адресою, після смерті чоловіка [PERSON], оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Ухвалою ВССУ від 8.02.2017 року встановлено, що із заяви [PERSON], поданої до нотаріальної контори 26.11.2014 року, у передбачений законом шестимісячний строк, вбачається, що вона відмовилася від обов'язкової частки у спадщині після смерті чоловіка [PERSON], її відмова не припиняє право спільної сумісної власності подружжя. В порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] [PERSON] в передбачений законом строк заяви не подавала, вона є єдиним спадкоємцем померлого чоловіка за законом. Єдиною спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] є її рідна сестра [PERSON], в передбачений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, постановою державного нотаріуса Гайсинської державної нотаріальної контори від 14.01.2016 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сестри за відсутності правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності [PERSON] на спадкове майно, то задля захисту спадкових прав позивачки в судовому порядку необхідно визнати за нею право приватної власності на спадкове майно: ? частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд в [ADDRESS], та на ? частку земельної ділянки розміром 0,0787 га кадастровий номер [NUMBER]. Заперечення відповідачів та їх представників не ґрунтуються на вимогах закону, спростовуються наведеними вище міркуваннями, тому судом до уваги не беруться.

Outcome: approved