Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

30 червня 2015 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, якою просила звільнити з-під арешту нерухоме майно - квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] і належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20 жовтня 1997 року, виданого Державним житлово-комунальним підприємством «Південне» згідно з розпорядженням (наказом) від 20 жовтня 1997 року №381-97 і записано у реєстрову книгу за №310п-50, накладеного постановою АМ №119036 від 01 жовтня 2004 року державного виконавця Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції та зареєстровано в реєстрі обтяжень 08 жовтня 2004 року за №1366701 Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою. В обґрунтування позовної заяви, позивач вказала на те, що їй на праві приватної власності належить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності. 13 травня 2015 року їй стало відомо, що Красногвардійським ВДВС ДМУЮ було винесено постанову АМ №119036 від 01 жовтня 2004 року, якою накладено арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру [ADDRESS], що підтверджується витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно. Дізнавшись про накладений арешт на її квартиру, вона звернулася до Красногвардійського ВДВС ДМУЮ із заявою про зняття арешту та листом від 22 травня 2015 року за вих.№12193/03 їй було роз'яснено право звернення до суду з позовом щодо вирішення цього питання. Також повідомлено, що дане обтяження було накладено в рамках виконавчого провадження по примусовому стягненню заборгованості з боржника [PERSON] та у зв'язку із закінченням трирічного терміну зберігання виконавче провадження було знищено. Зазначила, що дана квартира не належить [PERSON], оскільки її єдиною власницею є вона, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 20 жовтня 1997 року. Вважає накладений державним виконавцем Красногвардіського ВДВС ДМУЮ арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] незаконним та неправомірним та такі дії з боку держаного виконавця порушують її гарантоване Конституцією України право на розпорядження своїм майном, у зв'язку з чим, позивач вимушена звернутися до суду. У судове засідання позивач не з'явилася, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день і час слухання справ був повідомлений своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, просив прийняти рішення згідно вимог чинного законодавства. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. В судовому засіданні встановлено, що спірною є квартира [ADDRESS], яка належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20 жовтня 1997 року, виданого Державним житлово-комунальним підприємством «Південне» згідно з розпорядженням (наказом) від 20 жовтня 1997 року №381-97 і записано у реєстрову книгу за №310п-50 (арк.с.6). Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27 жовтня 2003 року стягнуто з [PERSON], проживаючого за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] - 18713 грн. 56 коп. в порядку відшкодування матеріального збитку; 588,00 грн. судових витрат; 950,00 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, в всього стягнуто 20251 грн. 56 коп., в іншій частині позову - відмовлено (арк.с.11). Згідно відповіді Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 22.05.2015 року №12193/03-вих., виконавче провадження відносно [PERSON], в межах якого накладено арешт на все нерухоме майно, знищено у зв'язку із закінченням трирічного терміну зберігання (арк.с.12). Як вбачається з витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів №96089630 від 13.05.2015 року, постановою ДВС Красногвардійського районного управління юстиції АМ № 119036 від 01.10.2004 року накладено арешт на все майно, в тому числі на квартиру [ADDRESS] (арк.с.10). Встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15.12.2010 року (арк.с.8). Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження», з відповідними змінами та доповненнями, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Згідно ч.1 ст.60 вказаного Закону, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, позивач, відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, довела за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України, зазначені нею обставини того, що спірна квартира [ADDRESS], на яку накладено арешт, належить [PERSON], а не боржникові [PERSON]. Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги зміст позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з ухваленням рішення про звільнення з-під арешту нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON], на яку було накладено арешт відповідно до постанови відділу Державної виконавчої служби Красногвардійського районного управління юстиції АМ №119036 від 01.10.2004 року. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved