Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

31.01.2014 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтовує тим, що 17.06.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір відповідно до якого позивач надав відповідачці кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та правом банку збільшувати (зменшувати) кредитний ліміт. Позивач виконав свої зобов'язання за даним кредитним договором надавши відповідачці кредит у вищевказаному розмірі. Відповідачка зобов'язалася своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, повернути кредит, а також виконати інші свої зобов'язання згідно кредитного договору. Посилаючись на те, що відповідачка належним чином не виконувала умови кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 09.01.2014 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 24750,41 грн., позивач просить стягнути вказану заборгованість з відповідачки на свою користь. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд до відома не поставила. 28.03.2014 року відповідачкою через канцелярію суду подано заяву, в якій остання просить відмовити в задоволенні позову з підстав пропуску позивачем трирічного строку позовної давності, вказуючи на те, що договір про надання кредиту укладений строком на один рік, а тому кінцевий термін виконання зобов'язання за договором - 17.06.2007 року. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, врахувавши позицію представника позивача, знаходить можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17.06.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір, шляхом приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, за яким банк надав клієнту кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В свою чергу відповідачка відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно пунктів 3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, відповідачка надала свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, право банку в будь-який момент змінити (зменшити чи збільшити) кредитний ліміт, а також надала згоду відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. За змістом частини першої ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 536 ЦК України встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У силу ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов'язання за договором від 17.06.2008 року перед відповідачкою виконав в повному обсязі, та надав останній грошові кошти в розмірі обумовленому договором. Відповідачка порушила умови кредитного договору щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та інші зобов'язання за договором і має заборгованість, що вбачається з наданого позивачем розрахунку (а.с. 4-6) Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, встановлено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до розрахунку доданому до позовної заяви станом на 09.01.2014 року заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором від 17.06.2008 року становить 25000,41 грн., в тому числі: за кредитом - 3000,00 грн., за процентами - 13193,72 грн., з комісії - 105,00 грн. та 7035,00 грн., штраф - 1666,69 грн. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено договором кредиту і не випливає із суті кредитного договору. Частиною першою ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, виходячи із наведених вище положень закону, а також беручи до уваги обставини встановлені в ході судового розгляду, суд знаходить вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за договором від 17.06.2008 року в загальному розмірі 24750,41 грн. законними та обґрунтованими. Посилання відповідачки на пропуск позивачем строку позовної давності, суд вважає необґрунтованим з наступних підстав. Відповідно до положень ст.ст. 256, 257, 267 ЦК України, особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, у межах строку позовної давності, загальна тривалість якого встановлюється в три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У відповідності до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною другою ст. 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. При цьому згідно п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання . Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той же строк. Відповідачкою не додано до матеріалів справи доказів про те, що вона зверталася до ПАТ КБ «Приватбанк» з заявою про припинення дії договору. Водночас в судовому засіданні представник позивача підтвердив, що відповідачка не інформувала банк про припинення дії договору. Таким чином, виходячи з п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, на час розгляду справи договір від 17.06.2008 автоматично пролонговано до 17.06.2014 року. Згідно ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. За змістом ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Як вбачається з Умов та правил надання банківських послуг, останні не містять умови про строк чи термін у який має бути виконано обов'язок відповідачки по поверненню суми кредиту, сплаті відсотків та інших платежів за договором. Відповідно до матеріалів справи банком не пред'являлось до відповідачки вимоги в позасудовому порядку, що підтверджено представником позивача в судому засіданні. Фактично вимогу про виконання відповідачкою обов'язку за договором пред'явлено шляхом звернення до суду з позовом. У зв'язку з цим підстави для застосування до вимог позивача строку позовної давності відсутні. З наведених мотивів та положень закону суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача ПАТ КБ «Приватбанк» та про стягнення з відповідачки заборгованості у розмірі 24750,41 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд у відповідності до ст. 88 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідачки [PERSON] сплачений позивачем судовий збір в розмірі 247,50 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved