overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

2 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами 24 червня 1989 року. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу позивач вказала фактичне проживання відповідача у шлюбних відносинах з іншою жінкою та проживання окремо понад 1 рік. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності (а.с. 14). Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не повідомив, письмові заперечення проти позову з посиланням на докази не надав (а.с. 13). Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Оцінивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини. 24 червня 1989 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований будинком одруження м. Фрунзе, а/з № 1991, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 6). Сторони від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Майновий спір між сторонами відсутній. Причиною розірвання шлюбу є фактичне проживання відповідача у шлюбних відносинах з іншою жінкою та проживання окремо понад 1 рік. Таким чином, є підстави для задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

2 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у виді земельної земельної частки (паю) та іншого майна. Заповітом від 19.02.1992р. [PERSON] усе своє майно заповіла позивачці. У встановлений законом шестимісячний строк позивачка прийняла спадщину, що належала спадкодавцю, оскільки фактично вступив в користування, управління і володіння спадковим майном, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй було відмовлено в зв'язку з втратою правовстановлюючих документів. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву в якій справу просила розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник Сніжнянської сільської ради до суду не з'явився також, подав заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі. З'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беззаперечно встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть - а.с.8) мала право на земельну частку (пай), розміром 4,32 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Сніжнянської сільської ради Погребищенського району Вінницької області (а. с.12); заповітом від 19.02.1992р. [PERSON] усе своє майно заповіла позивачці (а. с.9); [PERSON] як єдина спадкоємиця за заповітом прийняла спадщину (а. с.10), однак у видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено в зв'язку з втратою правовстановлюючих документів (а. с. 13). Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: - ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ст.1218 ЦК України, відповідно до якої, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла [INFO], мала право на земельну частку (пай), розміром 4,32 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Сніжнянської сільської ради Погребищенського району Вінницької області; [PERSON] як єдина спадкоємиця за заповітом прийняла спадщину, що належала спадкодавцю, однак не може належним чином нею розпорядитися, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право на це майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

2 квітня 2014 року ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» звернувся в Єнакіївський міський суд з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, відповідно до укладеного кредитного договору № A3D3RM40150261 від 2 червня 2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 1249,40 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Умови договору відповідачем не виконуються. Станом на 21 лютого 2014 року він має заборгованість у розмірі 11419,15 гривень. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій просить суд розглядати справу у його відсутність, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не запересує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду був сповіщений належним чином, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 2 червня 2011 року [PERSON] уклав з позивачем кредитний договір № A3D3RM40150261 (а.с. 5-13), отримавши кредит у розмірі 1249,40 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Умови договору відповідачем не виконуються. Станом на 21 лютого 2014 року він має заборгованість у розмірі 11419,15 гривень. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Крім того статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору. Згідно п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Згідно інформації, наданої позивачем, [PERSON] має заборгованість: - 1249,40 гривень - по кредитній заборгованості; - 0,46 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 262,38 гривні - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 8886,94 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; А також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - 500 гривень - штраф (фіксована частина); - 519,96 гривень - штраф (процентна складова). На підставі вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості у сумі 11419,15 гривень підлягають повному задоволенню. Розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

2 квітня 2014 року позивач [PERSON] акціонерне товариство [PERSON] “Приватбанк” звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що відповідно до кредитного договору № б/н від 13.02.2011 року [PERSON] отримав від позивача кредит у розмірі 15 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Вказаним договором передбачався порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала у зв‘язку з чим станом на 31.01.2014 року виникла заборгованість на загальну суму 19 823,89 грн.: заборгованість за кредитом - 12 143,15 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 5 296,26 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом у сумі 964,29 грн., а також штрафи відповідно до п.1.1.5.32 Умов та правил надання банківських послуг; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 920,19 грн. Так як відповідач не бажає в добровільному порядку сплатити заборгованість, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість на загальну суму 19 823,89 грн., а також судовий збір у сумі 243,60 грн. Представник позивача у судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не заперечував проти заочного вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місто слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

2 квітня 2014 року позивач [PERSON] акціонерне товариство [PERSON] “Приватбанк” звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що відповідно до кредитного договору № б/н від 19.01.2008 року [PERSON] отримала від позивача кредит у розмірі 5 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Вказаним договором передбачався порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала у зв‘язку з чим станом на 16.03.2014 року виникла заборгованість на загальну суму 39 330,75 грн.: заборгованість за кредитом - 5 000,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 21 205,75 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом у сумі 13 125,00 грн.; від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 6 642,49 грн., яка була задоволена судовим наказом від 25.11.2008 року з відповідача на користь позивача, різниця становить 32 688,26 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1 634,41 грн. Так як відповідач не бажає в добровільному порядку сплатити заборгованість, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість на загальну суму 34 822,67 грн., а також судовий збір у сумі 348,23 грн. Представник позивача у судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не заперечував проти заочного вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місто слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

2 квітня 2014 року позивач в особі представника Семенюк С.Я. звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором в сумі 39077,20 гривень та судових витрат. В судове засідання представник позивача не прибула, звернулася з заявою в якій просила справу розглянути за її відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягає. В позовній заяві представник позивача вказала, що 14.02.2013 року між ПАТ «Ідея Банк» та гр. [PERSON] було укладено кредитний договір № F68.189.71212 від 14.02.2013 року. Згідно кредитного договору відповідач отримав кредит в розмірі 17063,00 гривень, зі сплатою 9,00 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Факт видачі кредитних коштів підтверджується платіжним документом, який додасться до цієї позовної заяви. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором Банк або інша фінансова установа зобов'язується надати кредит позичальнику, в розмірі та на умовах, що передбачені кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 536 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Всупереч вищезгаданим нормам Цивільного законодавства та умов кредитного договору відповідач свої зобов'язання перед позивачем щодо повернення кредиту, нарахованих відсотків та штрафних санкцій не дотримується, тим самим порушує істотні умови кредитного договору. Останній платіж боржником здійснено 17.03.2013 року. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі - відшкодування збитків. У відповідності до ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки У свою чергу під збитками законодавець у ст.22 ЦК України розуміє витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно ст.612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строки, встановлені договором.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

2 квітня 2014 року позивач в особі представника Семенюк С.Я. звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 50 782,34 гривні та судових витрат. В судове засідання представник позивача не прибула, звернулася з заявою в якій просила справу розглянути за її відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягає. В позовній заяві представник позивача вказала, що 29.01.2013 року між ПАТ «Ідея Банк» та гр. [PERSON] було укладено кредитний договір № F43.189.71164 від 29.01.2013 року. Згідно кредитного договору відповідач отримала кредит в розмірі 20436,00 гривень, та інше, зі сплатою 21,50 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Факт видачі кредитних коштів підтверджується платіжним документом, який був доданий до позовної заяви. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором Банк або інша фінансова установа зобов'язується надати кредит позичальнику, в розмірі та на умовах, що передбачені кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 536 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Всупереч вищезгаданим нормам Цивільного законодавства та умов кредитного договору відповідач свої зобов'язання перед позивачем щодо повернення кредиту, нарахованих відсотків та штрафних санкцій не дотримується, тим самим порушує істотні умови кредитного договору. Останній платіж боржником здійснено 14.05.2013 року. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі - відшкодування збитків. У відповідності до ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки У свою чергу під збитками законодавець у ст.22 ЦК України розуміє витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно ст.612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строки, встановлені договором.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

2 квітня 2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтовування заявлених вимог вказувала, що 19 січня 1999 року вона уклала з відповідачем договір купівлі-продажу однокімнатної квартири [ADDRESS], який зареєстрований Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації за № 9391. Позивач вказувала, що угода сторонами виконана, але вона не може розпорядитися зазначеним майном, оскільки угода нотаріально не засвідчена, що суперечить діючому законодавству. Оскільки угода виконана сторонами, просила позов задовольнити та визнати вказаний договір дійсним. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ч.4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, за письмовою згодою позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Третя особа - Товарна біржа «Нерухомість-Південь» про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, в судове засідання не направила свого представника для участі у справі, надала заяву, у якій просила позов задовольнити. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд на підставі ч. 2 ст. 47 (в редакції 1963 р.) ЦК України знаходить позов обґрунтованим, оскільки одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди. Таким чином, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. Судом встановлено, що [PERSON] є власником однокімнатної квартири [ADDRESS], оскільки виконала всі зобов'язання, визначені договором купівлі-продажу. Відповідач теж виконав свої зобов'язання за договором купівлі-продажу, тобто виселився з вказаної квартири та знявся з реєстрації. Позивач має намір розпорядитися належною їй квартирою, але не може це зробити у зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору. Право власності позивача на однокімнатну квартиру [ADDRESS] підтверджується перевіреним судом договором купівлі-продажу №3342 від 19 січня 1999 року, який зареєстрований у Миколаївському МБТІ 20 січня 1999 року, технічним паспортом від 15.06.1999 року та довідкою Миколаївського МБТІ від 18.03.2014 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання договору купівлі-продажу дійсним обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки договір укладений відповідно до чинного законодавства, виконаний сторонами, але з вини відповідача нотаріально не посвідчений.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

2 квітня 2014р. позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що з 21 грудня 1996р. по 18 квітня 2007р. вона із відповідачем перебуває у шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. З лютого 2013р. відповідач [PERSON] проживає окремо від сім'ї і не приймає участі у вихованні та утриманні дитини та не надає будь-якої матеріальної допомоги. Вона позбавлена можливості самостійно належним чином утримувати дитину, а тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітної плати та інших доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просила розглянути справу заочно, про що надала суду заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України цивільна справа розглянута заочно. Вислухавши позивача та дослідивши докази що в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 27.03.2012р. Відповідач матеріальну допомогу на малолітнього сина не надає у розмірі, передбаченому чинним законодавством, що підтверджується поясненнями позивача даними в судовому засіданні. Згідно зі ст.ст. 180,184 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому розмір аліментів за заявою платника або одержувача аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, у випадку якщо платник аліментів має нерегулярний, непостійний дохід або частина доходу одержує в натурі. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнути із відповідача аліменти на дітей у судовому порядку, починаючи стягнення з моменту звернення позивача до суду та до повноліття дитини, оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини та зобов'язаний матеріально її утримувати. Суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача по стягненню аліментів частково, а саме, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при пред'явлені позову була звільнена від сплати судового збору, на підставі вимог ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243грн.60коп.

Outcome: approved