Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

30.10.2013 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що у 1997 році вона познайомилась з [PERSON], який у квітні цього ж року запропонував їй проживати разом і вони оселились в орендованому будинку по [ADDRESS], вели спільне господарство. 14.10.1997 року вони за спільні кошти купили будинок, у якому проживали. 27.11.1997 року вона зареєструвалась у вказаному будинку, за сумісні кошти з [PERSON] відремонтувала його, а 27.01.1998 року зареєструвала шлюб з останнім. 14.05.1999 року [PERSON] також зареєструвався у будинку. 23.05.2009 року вона формально з особистих причин розірвала шлюб з чоловіком, але шлюбні відносини вони не припиняли та продовжували вести спільне господарство. [INFO] [PERSON] помер і витрати на його поховання вона взяла на себе. Просить суд встановити факт її спільного проживання однією сім*єю з [PERSON] з травня 1997 року по день його смерті та визнати жилий будинок, розташований по [ADDRESS] об*єктом права сумісної власності подружжя та визнати за нею право власності на ? частину будинку. 23.12.2013 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що вона з [PERSON] знаходилась у зареєстрованому шлюбі з 16.05.1976 року, від шлюбу мають двох дітей: доньку - [PERSON] та сина - [PERSON] Однією сім*єю з чоловіком вони проживали до кінця листопада 1997 року та деякий час, вже після розірвання шлюбу (14.10.1997 року), до початку 1998 року. Знаходячись у шлюбі, 14.10.1997 року вони купили за спільні кошти жилий будинок та земельну ділянку, розташовані по [ADDRESS] для проживання у будинку доньки після реєстрації шлюбу. [INFO] [PERSON] помер і після його смерті відкрилась спадщина, на яку у першу чергу мають право діти померлого, які звернулись до нотаріальної контори із відповідними заявами. [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] 27.01.1998 року, а розірвала з ним шлюб 23.05.2009 року, але з реєстрації у спірному будинку до наступного часу не знялась і весь цей час проживала за іншою адресою в [ADDRESS] без будь-яких поважних причин, тому втратила право користування будинком. Просить суд встановити факт її спільного проживання однією сім*єю з [PERSON] з 16.05.1976 року до розірвання шлюбу; визнати жилий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд її з померлим [PERSON] спільною сумісною власністю, як подружжя; визнати ? частину вказаного жилого будинку та земельної ділянки її власністю, як дружини померлого; визнати другу ? частину вказаного будинку та земельної ділянки в порядку спадкування за законом її власністю після смерті [PERSON]; визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням у будинку [ADDRESS]. У судовому засіданні позивачка за основним позовом [PERSON] та її представник підтримали позовні вимоги, на їх задоволенні наполягають. Зустрічний позов [PERSON] не визнають у повному обсязі, оскільки вважають його необґрунтованим. Відповідачка за основним позовом [PERSON] та її представник позовні вимоги [PERSON] не визнають, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримують, на їх задоволенні наполягають. Представник Оленівської селищної ради у судове засідання не з*явився, у своїй письмовій заяві просить суд розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги [PERSON] не визнає та вважає, що Оленівська селищна рада є неналежним відповідачем. Треті особи, [PERSON] та [PERSON] позов [PERSON] не визнають та просять суд відмовити у його задоволенні. Зустрічний позов [PERSON] визнають та просять суд позовні вимоги задовольнити. Вислухавши пояснення сторін, третіх осіб, свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, а зустрічний позов [PERSON] необхідно задовольнити з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається із пояснень [PERSON], які підтверджуються матеріалами справи, 16.05.1976 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають двох дітей: доньку - [PERSON] [INFO] та сина - [PERSON] [INFO]. Проживали разом та вели спільне господарство до кінця листопада 1997 року та деякий час після розірвання шлюбу (актовий запис №247 від 14.10.1997 року, свідоцтво про розірвання шлюбу видане 30.10.1997 року) до початку 1998 року. Знаходячись у шлюбі, 14.10.1997 року за спільні кошти купили для доньки будинок із земельною ділянкою, розташовані в [ADDRESS]. Згідно договору купівлі- продажу будинку від 14.10.1997 року, його покупцем є [PERSON] [INFO] [PERSON] помер і після його смерті, відповідно ст. 1220 ЦК України, відкрилась спадщина і право на спадкування у дітей померлого. Факт проживання однією сім'єю [PERSON] з [PERSON] до кінця листопада 1997 року, а після розірвання шлюбу - до січня 1998 року підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], показання яких суд вважає правдивими. Свідки не мали підстав оговорювати сторони по справі і останні на це не вказували. Відповідно до ст.60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно ст.65 СК України, при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна, дружини і чоловіка є рівними. Отже, ? частина будинку [ADDRESS] належить [PERSON], з моменту його купівлі. Діти померлого [PERSON], [PERSON] та [PERSON], звернулись з відповідними заявами про спадкування рухомого та нерухомого майна до нотаріальної контори. Позивачка за первісним позовом [PERSON] 27.01.1998 року зареєструвала шлюб з колишнім чоловіком [PERSON]. 23.05.2009 року шлюб між ними було розірвано. До звернення з позовом до суду [PERSON], тобто більше чотирьох років, не проживала у спірному будинку без будь-яких поважних причин, постійно із своєю сім*єю мешкала за іншою адресою по [ADDRESS], але з реєстрації в спірному будинку не знялась. Відмовилась надати доступ комісії Оленівської селищної ради з ДІМ ЄДІМ Волноваського РВ ГУМВС України в Донецькій області [PERSON] в житловий будинок, про що свідчить комісійний акт обстеження житлово-побутових умов від 06.09.2013 року і суд вважає, що [PERSON] у відповідності із ст. 405 ЦК України, втратила право користування жилим приміщенням у будинку [ADDRESS]. Вказані обставини підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які тривалий час працювали з померлим [PERSON] та не мали підстав для оговору [PERSON] і остання на це не вказувала. Згідно ст.44 КпШС України (втратив чинність з 01.01.2004 року), шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану. Відповідно п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року, розірвання шлюбу, здійснене на підставі рішення суду, потребує подальшої реєстрації у державному органі РАЦС, моментом припинення шлюбу є день набрання чинності рішенням суду про його розірвання (ч.2 ст.114 СК України), але це правило не поширюється на випадки, коли шлюб було розірвано у судовому порядку до 1 січня 2004 року, тобто до дня набрання чинності СК України. Відповідно до ст. 392 ЦК України, яка регулює порядок визнання права власності, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право володіння чужим майном регулюється главою 31 ЦК України. Позивачка [PERSON] забрала, і цього не заперечувала у судовому засіданні, скориставшись тим, що зареєстрована до наступного часу у спірному будинку, оригінал нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу будинку і на теперішній час, [PERSON] та їхні з померлим [INFO] [PERSON], які є спадкоємцями першої черги за законом, не мають змоги скористатися своїм правом на отримання у власність майна, яке залишилось після смерті спадкодавця. Статтею 74 СК України передбачено право спільної сумісної власності на майно жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, якщо вони проживають однією сім'єю. Згідно п.п.20, 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року, при застосуванні ст.74 СК України, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року, само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу і розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК України. Згідно п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 04.10.1991р., одночасно з розв'язанням спору про право власності на будинок, виділ частки або встановлення порядку користування конкретними приміщеннями, суд може також згідно зі ст.105 ЗК України вирішити позов, якщо він заявлений, про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою між громадянами, яким жилий будинок належить на праві спільної власності. Суд критично ставиться до пояснень позивачки [PERSON] та вважає, що нею не надано суду жодного обґрунтованого доказу на підтвердження своїх позовних вимог і тому її позов не підлягає задоволенню. Крім того, доводи [PERSON] об*єктивно спростовуються доказами, наданими позивачкою за зустрічним позовом [PERSON] Також суд вважає, що Оленівська селищна рада ніяким чином не порушувала права та законні інтереси позивачки [PERSON], тому не може бути відповідачем у даному спорі. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн. до спеціального фонду Державного Бюджету України.

Outcome: approved