Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

29 липня 2021 року [PERSON] звернулася до Березівського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно до досягнення сином [PERSON] , [INFO] трьох років, а саме до [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05 травня 2020 року між нею, [PERSON] , та [PERSON] Центральним районним у м. Миколаєві відділом реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) був зареєстрований шлюб. Від спільного проживання мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на утриманні позивачки. З 07.04.2021 року сторони проживають окремо, сім`я розпалась, тому в теперішній час звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Матеріальної допомоги відповідач не надає [PERSON] . На даний час позивачка не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, будь-яких доходів, крім соціальних виплат у розмірі 860 грн. не має. Свого житла [PERSON] не має, разом з сином проживає у своїх батьків, які і надають їй матеріальну допомогу. Як стверджує позивачка, вона перебуває у скрутному матеріальному становищі, працювати не має можливості, так як доглядає за дитиною. Місце роботи [PERSON] у теперішній час позивачці невідомо, хоча до недавнього часу він працював у школі м. Миколаєва. Він є здоровим та працездатним. Нещодавно продав квартиру та отримав значні доходи. У зв`язку з цими обставинами [PERSON] змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 29.07.2021 року відкрито провадження у справі тапризначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 25.08.2021 року о 14:30 год. У судове засідання 25.08.2021 року з`явилась представник позивача [PERSON] , на позовних вимогах наполягала, просила їх задовольнити з підстав, викладених в заяві, проти винесення заочного рішення не заперечувала. В судове засідання відповідач не з`явився, при цьому, про час та дату судового засіданні був повідомлений належним чином, що вбачається з телефонограми, зареєстрованої в журналі телефонограм Березівського районного суду Одеської області за №137. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою представника позивача суд приймає рішення у заочному розгляді справи, згідно положень ст.ст.280-282 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку представника позивача, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.ст. 76-80 ЦПК України,доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності. Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, 05.05.2020 року між [PERSON] та [PERSON] , Центральним районним у м. Миколаєві відділом реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) був зареєстрований шлюб, про що складено актовий запис № 200. Від шлюбу подружжя має малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. З 07 квітня 2021 року сторони припинили шлюбні відносини та проживають за різними адресами. Матеріальної допомоги відповідач не надає [PERSON] . У теперішній час позивачка не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, будь-яких доходів, крім соціальних виплат у розмірі 860 грн. не має. Свого житла [PERSON] не має, разом з сином проживає у своїх батьків, які і надають їй матеріальну допомогу. Позивачка перебуває у скрутному матеріальному становищі, працювати не має можливості, так як доглядає за дитиною. Судовим наказом від 29.07.2021 року з [PERSON] на користь [PERSON] , стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття, з урахуванням індексації. У теперішній час в провадженні Березівського районного суду Одеської області знаходиться справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Відповідно до ч. 4, 6 ст. 84 СК України,право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Отже, частина 4, 6 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Частиною 1 ст. 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене та те, що відповідач не надав відзиву на позовну заяву, не спростував доводи позовної заяви, суд вважає за необхідним стягувати з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання дружини у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трьох років, а саме до [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 908 грн., від сплати якого позивач при подачі позову була звільнена згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір», підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved