Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

29 січня 2014 року позивач звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 15 листопада 2003 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області (актовий запис № 101). Від шлюбу у них є діти: донька - [PERSON], [INFO] та син- [PERSON], [INFO]. З початку 2013 року сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, у зв'язку з чим між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стають діти, що тяжким чином впливає на їх психічний стан та кожен раз спричиняє [PERSON] та їм душевні страждання. Спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю та місце проживання дітей, на час пред'явлення позову не має. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу позивач вважає неможливими, тому змушена звернутись до суду і просить шлюб розірвати. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу за відсутності позивача та представника позивача, про що надала до суду відповідну заяву. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечує, позовні вимоги визнає у повному обсязі, вважає що сім'ю не можна зберегти, просить справу розглянути за його відсутності, про що надав відповідну заяву. Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи, приймаючи до уваги заяви представника позивача та відповідача, суд вважає, що позов обґрунтований і на підставі ст. 110 Сімейного кодексу України підлягає задоволенню. [PERSON] суду надала: копію свідоцтва про одруження від 15 листопада 2003 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області (актовий запис № 101) (а.с. 3); копію свідоцтва про народження доньки - [PERSON] від 17 листопада 2003 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 5); копію свідоцтва про народження сина - [PERSON] від 25 серпня 2005 року, виданого виконкомом Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області (а.с. 6). Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо так як позивач не бажає проживати в даному шлюбі, позивач вважає, що спільне життя з відповідачем неможливе а шлюбні відносини припинені. Крім того, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з'ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, позивачу залишити прізвище, яке вона отримала під час реєстрації шлюбу, що розривається - «[PERSON]». Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved