Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

30.06.2017 (дата згідно з штемпелем на конверті) до Шполянського районного суду Черкаської області поштою надійшов даний позов, в якому позивач просить визначити йому додатковий строк тривалістю в два місяці для подання ним до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 08.11.2014 в селищі Романовка, Шенталінського району, Самарської області, Російської Федерації. Свій позов позивач мотивує тим, що 08.11.2014 в селищі Романовка, Шенталінського району Самарської області Російської Федерації помер [PERSON]. Померлий 18.10.2012, коли він був громадянином України, склав заповіт, зареєстрований у реєстрі за № 1364, відповідно до якого спадкоємцем земельних ділянок, які належали спадкодавцеві на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР №052716, державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР №052718 та державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЧР №103734 є позивач.Позивач пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини тому, що про смерть [PERSON] позивачу стало відомо 31.03.2016 на підставі повторного свідоцтва про смерть серії ІІІ-ЕР № 639992 від 31.03.2016, оскільки померлий [PERSON] з 2014 року постійно проживав та був громадянином [PERSON], та будь якого звязку а ні з ним, а ні з його родичами не було. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказавши, що позовні вимоги підтримує повністю. Представник Соболівської сільської ради у судове засідання не зявився, про час, місце та дату розгляду був належним чином повідомлений, надав суду заяву, в якій просить розглядати дану справу без його участі. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], громадянин [PERSON], помер 08.11.2014, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІІІ-ЕР №639992, виданим відділом РАЦС муніципального району Шенталінського управління РАЦС Самарської області 31.03.2016, актовий запис №240 (а.с.4). Згідно з заповітом від 18.10.2012, посвідченого приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №1364, [PERSON] заповів земельні ділянки, належні йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 052716, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 287 від 20.01.2004, площею 3,23 га у межах Соболівської сільської ради Шполянського району Черкаської області, надану йому на підставі розпорядження Шполянської райдержадміністрації від 12.12.2003 № 658, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 052718, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 286 від 20.01.2004, площею 3,24 га в межах Соболівської сільської ради Шполянського району Черкаської області, надану йому на підставі розпорядження Шполянської райдержадміністрації від 12.12.2003 № 658, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР №103734, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №0104179900007 від 22.12.2004. площею 3,23 га, що належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.07.2004 №1337, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, [PERSON] (а.с.5). Відповідно до державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЧР №103734 від 22.12.2004 [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №1337 від 30.07.2004 належить земельна ділянка площею 3,23 га, розташована в адміністративних межах Соболівської сільської ради Шполянського району Черкаської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7125787200:03:003:0043 (а.с.11-12). Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЧР №052718 від 20.01.2004[PERSON] на підставі розпорядження Шполянської райдержадміністрації №658 від 12.12.2003 належить земельна ділянка площею 3,24 га, розташована в адміністративних межах Соболівської сільської ради Шполянського району Черкаської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7125787201:03:003:0042 (а.с.13-14). Відповідно до державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЧР №052716 від 20.01.2004 [PERSON] на підставі розпорядження Шполянської райдержадміністрації №658 від 12.12.2003 належить земельна ділянка площею 3,23 га, розташована в адміністративних межах Соболівської сільської ради Шполянського району Черкаської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7125787201:03:003:0044 (а.с.15-16). Згідно з повідомленням приватного нотаріуса Шполянського районного нотаріального округу №435/01-32 від 21.06.2017 у Спадковому реєстрі відсутня інформація щодо заведеної спадкової справи після смерті 08.11.2014 [PERSON]. Спадкоємець не надав доказів прийняття спадщини, тому йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, яке залишилося після смерті 08.11.2014 [PERSON]. (а.с.17) Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №48151799 від 21.06.2017, виданим приватним нотаріусом [PERSON], за параметрами запиту «[PERSON] дата смерті 08.11.2014» інформація в Спадковому реєстрі відсутня (а.с.3). Як вказано в свідоцтві про смерть [PERSON] є громадянином [PERSON]. Порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов'язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, визначає Закон України «Про міжнародне приватне право» Згідно з ст. 2 Закону України «Про міжнародне приватне право» цей Закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом: 1) визначення застосовуваного права; 2) процесуальна правоздатність і дієздатність іноземців, осіб без громадянства та іноземних юридичних осіб; 3) підсудність судам України справ з іноземним елементом; 4) виконання судових доручень; 5) визнання та виконання в Україні рішень іноземних судів. Відповідно до п.2 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою, об'єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави, юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави. Згідно з ч.1 ст. 4 Закону України «Про міжнародне приватне право» право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України. Відповідно до ст. 71Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України. Як вказано в ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Питання правової допомоги по правовим відносинах цивільних справах між Україною та Російською Федерацією регулюються Конвенцією про правову допомогу та правових відносинах в цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993, яка набрала чинності для України 14.04.1995. Згідно з ч.2 ст. 48 Конвенції «…производство по делам о наследовании недвижимого имущества компетентны вести учреждения Договаривающейся Стороны, на территории которой находится имущество». Таким чином для вирішення даного спору підлягає застосуванню матеріальне та процесуальне право України. Згідно з ч.1ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини і лише особисто. Відповідно до ч.3ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з ст.360-7. ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 04.11.2015 розглянув справу № 6-1486цс15, предметом якої був спір про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Позивач вказав, що дізнався про смерть спадкодавця лише31.03.2016 оскільки померлий [PERSON] з 2014 року постійно проживав та був громадянином [PERSON], та будь якого звязку а ні з ним, а ні з його родичами у позивача не було. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що причина пропуску строку є поважною, а оскільки строк подання заяви про прийняття спадщини позивачем пропущений з поважної причини, то йому необхідно визначити додатковий строк, який буде достатній для прийняття спадщини. Відповідно до ч.3\~ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved