overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

4 серпня 2016 року позивач звернувся з даним позовом до суду, позовні вимоги мотивуючи наступним. Після смерті батька 14 лютого 2014 року відкрилась спадщина на дві земельні ділянки розміром 2,8744 га та 1,4166 для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Озютичівської сільської ради Локачинського району. Позивач прийняв спадщину, подавши до Локачинської державної нотаріальної контори заяву, однак отримати свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки не може через втрату оригіналів державних актів на право власності на них. У видачі дублікту актів йому відмовлено. Інших осіб, які б мали право на спадкування, не має. Просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 2,8744 га, кадастровий номер 0722484400:03:000:0424 та 1,4166 га, кадастровий номер 0722484400:03:000:0692 для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Озютичівської ради Локачинського району Волинської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позов і останній вказав, що є всі підстави для задоволення позову. Інші особи - сестри та дід позивача - спадщину не прийняли, на майно не претендують. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає повністю. Згідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), а до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька, що підтверджується спадковою справою № 70/2014 від 11.04.2014 року. Треті особи, які на час смерті спадкодавця не проживали разом з ним, заяв про прийняття спадщини нотаріусу не подавали, отже не прийняли спадщини. Спірне майно належало спадкодавцю, що підтверджується довідкою Озютичівської сільської ради Локачинського району № 78 від 03.04.2014 року та витягами з Державного земельного кадастру № НВ-0701281532015 та № НВ-0701281582015 від 24.02.2015 року (а.\~с. 15, 7, 11). Відділ Держгеокадастру у Локачинському районі відмовив позивачу у видачі дубліката державного акта (а.с. 6). Так як, на момент відкриття спадщини спадкодавцю належало право власності на спірне майно, іншим способом відновити порушене право власності позивач не може, то суд прийшов до висновку, що таке право переходить до позивача, як спадкоємця за законом і за ним необхідно визнати право власності на земельні ділянки Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

4 серпня 2017 року на адресу суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 8 липня 2006 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 408. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, у звязку з відсутністю взаєморозуміння. Фактично шлюбні відносини припинено в листопаді 2015 року, з того часу разом не проживають. Вони не можуть спільно вирішувати найважливіші питання сімї. Зобовязання щодо спільної побудови сімейних відносин між ними не виконуються. У неї з відповідачем відсутнє почуття взаємної любові, поваги та взаємодопомоги. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме їх інтересам. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив справу розглянути за його відсутності. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 8 липня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 408. Від шлюбу сторони дітей не мають. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з листопада 2015 року у звязку з відсутністю взаєморозуміння. Сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивачки понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

4 серпня 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в обґрунтування\~якої зазначала,\~що 4\~червня 2015 року було зареєстровано їх з відповідачем шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жовтневого районного управління юстиції у Миколаївській області був зроблений відповідний актовий запис №19. Разом з тим, їх сімейне життя із відповідачем не склалося, сторони припинили шлюбні стосунки і мешкають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть. Від шлюбу народилася спільна донька [PERSON] , [INFO] , тому розірвання шлюбу у органах РАЦС неможливе. Позивачка вважає, що подальше сумісне життя та збереження їх шлюбу неможливе, через що звернулася до суду із цим позовом. Позивач [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути за її відсутності. У разі задоволення позову, просила присвоїти їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив справу розглянути за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до\~свідоцтва про\~шлюб [NUMBER] ,\~виданого Відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану реєстраційної\~служби Жовтневого\~районного управління\~ юстиції\~у Миколаївській\~області 04\~червня 2015\~року,\~сторони зареєстрували\~шлюб 04\~червня 2015 року, про що складено актовий запис за №19. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ».(а.с.4). Проте шлюбні стосунки між сторонами не склались та вони фактично припинили шлюбні відносини і мешкають окремо один від одного протягом тривалого часу. Про спір між сторонами щодо розподілу спільного майна на час розгляду справи не заявлено. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, а також приймаючи до уваги, що шлюб є вільним союзом чоловіка та жінки, тому, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

4 серпня 2021 року [PERSON] звернувся з позовом до Романівської селищної ради Житомирської області, в якому просить суд визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті його баби- [PERSON] , яка померла [INFO] терміном в три місяці з дня набрання рішенням законної сили. Посилаючись на те, що він являється спадкоємцем [PERSON] за заповітом, однак, у встановлений законом строк не подав заяву про прийняття даної спадщини, оскільки позивачу не було відомо, що все майно після смерті остання заповіла йому. В підготовче засідання учасники справи, які були належним чином повідомлені про час і місце його проведення, не з`явилися, заявивши клопотання про розгляд справи за їх відсутності. При цьому позивач позовні вимоги підтримав повністю та просить позов задовольнити, Романівська селищна рада Житомирського району Житомирської області позов визнала. Відповідно до положень частин 3, 4 статті 200, частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), за результатами підготовчого провадження у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтями 1269, 1270 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати у шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено,\~що\~ [INFO] [PERSON] померла, внаслідок чого відкрилася спадщина. 12 червня 2012 року [PERSON] вчинила заповіт, згідно якого усе своє майно, що на день смерті належить їй, де б воно не знаходилось, а також все на що за законом вона матиме право заповіла позивачу. У довідці, що видана Прутівським старостинським округом Романівської селищної ради Житомирської області від 26 липня 2021 року №169 містяться відомості, що [PERSON] на день своєї смерті проживала по [ADDRESS] одна. Відповідно матеріалів спадкової справи №130/2021 відкритої після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем, який звернувся з заявою про прийняття спадщини, є [PERSON] . Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність їх задоволення. За змістом частини 1 статті 142 ЦПК України, суд повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

4 січня 2007 року в с. Явтухи Деражнянського району Хмельницької області помер [PERSON], що підтверджується актовим записом про його смерть. На підставі розпорядження Деражнянської райдержадміністрації №325 від 23 вересня 2003 року на імя померлого був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ХМ, номер 045466, відповідно до якого померлий був власником земельної ділянки, площею 2,52 га, розташованої на території Явтухівської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Прокурор Деражнянського району звернувся в суд із заявою про визнання спадщини відумерлою на тій підставі, що у померлого відсутні спадкоємці за заповітом і за законом, а також такі, котрі були б усунені від права на спадкування. Представник Явтухівської сільської ради вважає заяву обґрунтованою, на заперечуючи в її задоволенні. Вислухавши доводи прокурора, представника сільської ради та дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобовязаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Обґрунтованість наведених у заяві вимог підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру, виданою Державним нотаріальним архівом в Хмельницькій області 3 липня 2015 року, з якої вбачається, що до майна померлого 4 січня 2007 року [PERSON] спадкова справа не заводилась. Згідно з довідкою Явтухівської сільської ради Деражнянського району після смерті [PERSON] до виконкому сільської ради із заявами про оформлення спадкових прав ніхто не звертався, спадкоємці до його майна відсутні. Нормативно-грошова оцінка належної померлому земельної ділянки складає 38321 грн., що підтверджується витягом з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки, виданим відділом Держземагенства у Деражнянському районі Хмельницької області. Підсумовуючи наведене, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання спадщини відумерлою, оскільки спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, усунення від права на спадкування немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

4 січня 2014 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір за умовами якого [PERSON] отримав кредит в сумі 14060 грн. 29 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та діє протягом 12 місяців, якщо жодна із сторін не заявила про його припинення то договір лонгується на той же термін. Позивач, посилаючись на те, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконує, звернувся в суд з позовом про стягнення з нього 20921 грн. 45 коп. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Судом встановлено, що позивач надав [PERSON] 4 січня 2014 року за кредитним договором, а він отримав кредит в сумі 14060 грн. 29 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та діє протягом 12 місяців, якщо жодна із сторін не заявила про його припинення то договір лонгується на той же термін. Відповідно до кредитного договору [PERSON] повинен був здійснювати погашення кредитів та процентів щомісячно згідно графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом. В порушення цього відповідач не сплачував своєчасно кредит та відсотки і станом на 12 серпня 2014 року допустив заборгованість 20921 грн. 45 коп. (12576 грн. 08 коп. - заборгованість за кредитом, 69 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 8344 грн. 68 коп. - залишок за несплаченим штрафом). Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку встановленому договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів належних йому. З відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 663 грн. 60 коп. ( 243 грн. 60 коп. судового збору та 420 грн. витрат за публікацію оголошення). На підставі ст.ст.526, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

4 січня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить шлюб розірвати, посилаючись на обгрунтування викладені у позовній заяві. Позивач в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, на розірванні шлюбу наполягав. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала проти розірвання шлюбу. З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає за необхідне ухвалити рішення про розірвання шлюбу, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сім`я сторін розпалася остаточно і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного із них. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

4 травня 2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» уклало з [PERSON] договір, яким надало їй кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на суму 700 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. В подальшому ліміт кредитування було збільшено. Посилаючись на те, що [PERSON] має заборгованість за кредитом в сумі 4871 грн. 44 коп., за відсотками в сумі 10519 грн. 02 коп., по комісії за користування кредитом в сумі 3355 грн. 99 коп., у зв'язку з чим їй було нараховано 250 грн. штрафу (фіксована частина) і 635 грн. 86 коп. штрафу (процентна складова), ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом про стягнення з неї цих коштів. В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги. Оскільки рішенням суду від 25 грудня 2008 року було стягнуто з [PERSON] 6029 грн. 26 коп. заборгованості за кредитом, остаточно просив стягнути з неї 9450 грн. 59 коп. заборгованості за відсотками, 3355 грн. 99 коп. заборгованості по комісії, 250 грн. штрафу (фіксована частина) і 640 грн. 33 коп. штрафу (процентна складова). Відповідачка в судове засідання не з'явилась, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як встановлено з оглянутої судом заяви [PERSON] від 4 травня 2007 року, вона ознайомилась і погодилась з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами банку. В цей же день їй було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку 700 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 33% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Як вбачається з розрахунку заборгованості, після збільшення ліміту кредитування на підставі п.п. 3.3, 5.3 умов і правил надання банківських послуг остаточно [PERSON] заборгувала банку 4871 грн. 44 коп. відсотків. У відповідності до п. 8.6 Умов і правил надання банківських послуг при порушенні строків платежів по будь-якому грошовому зобов'язанню більш ніж на 120 днів, позичальник повинен сплатити штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. В зв'язку з цим відповідачці було нараховано 250 грн. штрафу (фіксована частина) і 640 грн. 33 коп. штрафу (процентна складова). Відповідно до п. 6.5 Умов і правил надання банківських послуг банк нарахував [PERSON] 3355 грн. 99 коп. заборгованості за комісією. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. На підставі наведеного і ст.ст. 526, 1049 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

4 травня 2014 року померла мати позивачки [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS], загальною площею 39,8 кв.м., житловою площею 24,7 кв.м., що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності від 2 липня 1993 року. Спадщину після смерті матері позивачка прийняла, оскільки подала заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Смілянського міського нотаріального округу [PERSON] Позасудовим шляхом позивачка не може оформити право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті матері, оскільки квартира [ADDRESS] належала спадкодавцю [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності і частки співвласників не визначені. Посилаючись на ці обставини позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача і просить визнати за нею право власності на спадкове майно. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про визнання позову з проханням справу розглядати без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про право власності від 2 липня 1993 року [PERSON] та [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. Згідно частини 1 статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до 1 статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Враховуючи викладені норми закону спадкодавець на час смерті мав у власності 1/2 частку квартири та незважаючи на втрату правовстановлюючого документу дане майно було прийнято у спадок позивачкою. Із повідомлення приватного нотаріуса Смілянського міського нотаріального округу [PERSON] № 517/01-30 від 23 вересня 2015 року, вбачається, що після смерті 4 травня 2014 року [PERSON] до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] та про відмову від належної частини спадкового майна звернулась [PERSON], на підставі чого заведена спадкова справа. Приймаючи до уваги, що [PERSON] довела факт прийняття нею спадщини після смерті матері [PERSON], а саме зазначеного спадкового майна, суд відповідно до положень ст.ст.1220, 1223, 1261, 1268-1270 ЦК України вважає за необхідне визнати за нею право власності на спадкове майно. На підставі наведеного, ст.ст. 1220, 1223, 1261, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

4 травня 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося. Відносини між ними погіршились, виникають непорозуміння, сварки, вони проживають окремо біля 10 місяців. Мають неповнолітню дитину доньку Анну, [INFO]. Спільних поглядів на сімейне життя не мається, що ускладнює їх відносини. Дослідивши матеріали справи, суд доходить такого висновку. Встановлено, що сторони перебували у шлюбних відносинах з 15.12.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Відповідач будучи належним чином повідомленим про місце та час слухання справи в судове засідання не з»явився і просив про задоволення вимог позивача, подавши до суду письмову заяву. Позивач просить про постановлення у справі рішення, наполягаючи на задоволенні своїх вимог. За таких обставин, суд приходить до висновку, що факт збереження сімї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу зважаючи на їх доведеність і обгрунтованість.

Outcome: approved