Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

29.12.2016 року позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, за змістом якого просить усунути перешкоди у користуванні власністю квартирою №127 в будинку №159 по вул.Чарівній в м.Запоріжжі, визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. За змістом позовної заяви на підставі свідоцтва про право власності №1017 від 05.06.2001 року, виданого Запорізьким міськжитлоуправлінням та зареєстрованого ЗМ БТІ в реєстровій книзі №190 за р.№35016, [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS]. Наприкінці 2005 року з її згоди у вищезазначеній квартирі був зареєстрований чоловік її доньки - [PERSON]. Але шлюбні відносини між ними не склалися та шлюб її доньки з відповідачем було розірвано 10.05.2016 року на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя у цивільній справі №336/1078/16-ц, пр. №2/336/1140/2016. В належній позивачці квартирі відповідач проживав до 2011 року. У листопаді 2011 року він зібрав усе належне йому майно і залишив помешкання. Таким чином, з вказаного часу відповідач у квартирі не проживає, будь- яких речей та іншого особистого майна, які б йому належали, в квартирі не має. Наявність реєстрації відповідача в належній [PERSON] квартирі позбавляє її права отримання субсидії на сплату комунальних послуг, оскільки при її наданні враховуються доходи відповідача, який фактично не проживає в спірному помешканні з 2011 року, участі у витратах по сплаті комунальних послуг не приймає. У добровільному порядку вирішити питання щодо зняття з реєстрації в органах Департаменту реєстрації фізичних осіб не можливо, оскільки невідомо теперішнє місце проживання [PERSON] Оскільки своїми діями відповідач створює перешкоди у користуванні позивачкою її нерухомим майном, на підставі ст.ст. 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України, [PERSON] просить задовольнити позовну заяву. Позивач згідно з заявою, вх.№ від 10.05.2017 року, просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, підтверджує обставини, викладені в позовній заяві, не заперечує проти винесення заочного рішення суду в разі відсутності належним чином повідомленого відповідача. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений за адресою реєстрації, інших засобів звязку невідомо. Письмових заперечень проти позову, заяв та клопотань до матеріалів справи не надходило, причини своєї неявки до суду відповідач не повідомив. У зв'язку із чим, причина його неявки визнана судом неповажною. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України. У відповідності до ч.4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд, враховуючи думку позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, розглянувши справу за відсутності учасників процесу. Дослідивши письмові докази, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню у звязку із наступними фактичними обставинами та відповідними їм правовідносинами. Так, ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України врегульовано, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у здійсненні цього права. [PERSON] того, цивільним законодавством встановлено загальні засади захисту права власності, а саме за змістом ст. ст. 13, 41 Конституції України, ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Нормою ч.1 ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], згідно з свідоцтвом про право власності на квартиру №1017, виданим Запорізьким міськжитлоуправлінням на підставі розпорядження Шевченківської райадміністрації №1085 від 17.05.2001 року, на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.10). На підтвердження в матеріалах справи міститься копія зазначеного свідоцтва та копія реєстраційного напису на правовстановлюючому документі, виданого ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», відповідно до якого запис про право власності на квартиру здійснений ОП «ЗМБТІ» за [PERSON] в реєстрову книгу №190 за р.№ 35016 від 05.06.2001 року (а.с.10). Наприкінці 2005 року зі згоди позивачки у вищезазначеній квартирі був зареєстрований чоловік її доньки [PERSON], [INFO], - [PERSON], [INFO]. Але, оскільки шлюбні відносини між ними не склалися, шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м.Запоріжжя 14.08.2004 року, актовий запис № 276 (копія свідоцтва про одруження, а.с.8), розірвано 21.05.2016 року на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя у цивільній справі №336/1078/16-ц, пр. №2/336/1140/2016 (а..9). За змістом ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В належній позивачці квартирі відповідач проживав до листопада 2011 року. З вказаного часу відповідач у квартирі не проживає, будь- яких речей та іншого особистого майна, які б йому належали в ній немає. Зазначені обставини підтверджуються актом голови ЖСК-18 [PERSON], сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON] від 07.11.2016 року (а.с.13). З реєстраційного обліку за місцем проживання [PERSON] не знято, комунальні послуги та квартирна плата нараховуються з врахуванням його проживання у житловому приміщенні. Реєстрація відповідача в зазначеному житловому приміщенні перешкоджає позивачу отримати субсидію для сплати комунальних послуг. Таким чином, оскільки відсутня правова підстава для реєстрації відповідача у зазначеній квартирі, він створює перешкоди у користуванні та розпорядженні позивачкою її майном, тому судом встановлено підстави для задоволення позову. При обранні способу захисту у здійсненні права власності позивачем суд виходить зі змісту ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» N1382-IV від 11.12.2003 року, у відповідності до якої зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Тому визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є достатньою підставою для зняття його з реєстрації.

Outcome: approved