Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

30.11.2015 року до суду звернулась позивач про стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/2 частини від його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно на утримання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що з відповідачем перебували в шлюбі, однак 12.12.2014 року шлюб було розірвано. Від шлюбу вони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно дитині не допомагає, хоча має таку можливість. В судовому засідання позивач свої вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на вищевказані обставини, а також на те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, прийшов до висновку про необхідність провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER], виданого 12.06.2013 р., сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO] Згідно довідки № 1031 від 02.11.2015 р. дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище й стан здоров'я дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачем не надано доказів на підтвердження розміру доходів відповідача, тому суд не має можливості визначити майновий стан відповідача. Позов заявлено про стягнення аліментів в розмірі 1/2 частини всіх видів доходу (заробітку) відповідача, однак позивачем на надано будь-яких обґрунтувань на підтвердження необхідності стягнення аліментів саме у такому розмірі. Враховуючи частку доходу відповідача, яка залишатиметься на його власні потреби після утримання аліментів, суд вважає, що достатнім є стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням обов'язку обох батьків утримувати своїх дітей, суд вважає, що аліменти в розмірі 1/3 частини від його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, є сумую, що відповідає обов'язку батька дитини забезпечити частину витрат на його утримання, з урахуванням мінімальних життєвих потреб дитини і матеріального стану відповідача. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 487,20 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial