overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

30.06.2017 [PERSON], звернувся до суду із заявою про визнання [PERSON], недієздатним та встановлення опіки над ним, посилаючись на те, що останній є його рідним братом, який хворіє на психічне захворювання, постійно знаходиться на стаціонарному лікуванні в Харківській обласній клінічній психіатричній лікарні № 3 , через свою хворобу він не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не може задовольняти свої життєві потреби, потребує постійного стороннього догляду та опіки. В судове засідання заявник не з'явився, до його початку звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, вимоги викладені в заяві та поданні підтримав в повному обсязі. Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування Виконавчого комітету Харківської міської ради, в судове засідання не з'явився, до його початку звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечував та вважав можливим визнати [PERSON] недієздатним, підтримав подання про призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] Суд, ознайомившись із заявами заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного: Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Відповідно до вимог ст. 143 ЦПК України ухвалою суду від 14.03.2017 призначена по справі амбулаторна судово-психіатрична експертиза для з'ясування питання, чи страждає [PERSON] психічною хворобою і чи може він усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно висновку № 342 від 02.05.2017 Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні №3, [PERSON] в теперішній час виявляє хронічний, стійкий психічний розлад у формі шизофренії параноїдної форми безперервного типу перебігу, за своїм психічним станом на теперішній час нездатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатним [PERSON]. Згідно із ч. 1ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. У своєму поданні опікунська рада адміністрації Київського району Харківської міської ради вважає за можливе призначити [PERSON], [INFO], опікуном над недієздатним [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного, відповідно до положень ч. 2 ст. 60 ЦК України, враховуючи подання опікунської ради Адміністрації Київського району Харківської міської ради, суд приходить до висновку про можливість задовольнити заяву [PERSON] та призначити його опікуном над недієздатним братом [PERSON], [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

30.06.2017 [PERSON] звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №677/41/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона зверталась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, та після розірвання шлюбу просила залишити за нею її дошлюбне прізвище «Волошин». Рішенням Красилівського районного суду від 02.06.2017 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено. При ухвалені вищевказаного рішення питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне прізвище судом не вирішувалося. Заявниця [PERSON] надіслала до суду заяву про розгляд її заяви без її участі, заяву просила задоволити. [PERSON] в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд заяви без його участі, щодо задоволення заяви не заперечує. Згідно ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд вважає, що заяву про ухвалення додаткового рішення можна розглянути на підставі наявних в матеріалах доказах. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 р. №14 передбачено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід ухвалити додаткове рішення по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

30.06.2017 відкрито провадження у справі. Позивачка свої вимоги мотивує тим, що з 1996 року по 2007 рік перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. На даний час дочка досягла повноліття, навчається на 1 курсі денної форми навчання Сумського державного педагогічного університету імені А.С.Макаренка, в зв'язку з чим виникає потреба в її утриманні до закінчення навчання. Тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] на період навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років, в розмірі ? частини від усіх видів заробітку, щомісячно. В судовому засіданні позивачка вимоги підтримала та прохала задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти стягнення аліментів на час навчання. Третя особа по справі [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій просила справу розглянути без неї, позов підтримала. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення сторін, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог, виходячи з наступного. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідними нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до положень ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання. Судом встановлено, що сторони являються батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження. [PERSON] на даний час навчається на 1 курсі денної форми навчання Сумського державного педагогічного університету імені А.С.Макаренка, що підтверджується довідкою навчального закладу №458/000 від 16.05.2017 року, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Суд приймає до уваги те, що позивачка не має постійної роботи, а тому потребує додаткових коштів для забезпечення потреб доньки. Натомість відповідач в судовому засіданні підтвердив, що він дійсно працює, отримує стабільну заробітну плату, а тому має можливість надавати допомогу повнолітній дочці. Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, в разі задоволення позову з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

30.06.2017р. до Словянського міськрайонного суду звернулася [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з позовом про визнання осіб такими що втратили право користування житловим приміщенням. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як пять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

30.06.2017 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення ним повноліття, мотивуючи тим, що відповідач проживає окремо та матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі та просила справу слухати без її участі, на винесення заочного рішення в разі неявки відповідача згодна. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення повноліття. Сторони є батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з матірю. Договір про утримання неповнолітнього сина не укладено. Стан здоровя дитини нормальний. Відповідач працює вчителем фізики та математики у Парутенській ЗОШ, інших непрацездатних осіб на його утриманні немає. Враховуючи наведене частка заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватись щомісяця позивачці, як аліменти на дитину, визначається у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі ст. 180-183, 191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

30.06.2017 року [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить: встановити факт належності їй : свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, видане 22 квітня 1981 року, на підставі рішення виконавчого комітету Чернігівської міської Ради народних депутатів № 184 від 09.04.1981 року на 1/2 частину будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, що розташований за адресою : м. Чернігів, вул. Мозирська, буд. 10; встановити факт належності заявнику договору дарування 2/8 частини будинку з відповідною частиною побутових споруд, що знаходиться в місті Чернігові по вул. Мозирській, буд. 10 , укладеного 18.12.1996 року між [PERSON] та [PERSON] та посвідченого 17.12.1996 року державним нотаріусом Другої Чернігівської державної нотаріальної контори, [PERSON], зареєстровано в реєстрі № 5-3655 (а.с.3-4). Вимоги мотивовано тим, що 22.04.1981 року, заявниця набула право власності на 1/2 частину будинку 10 по вул. Мозирській у м. Чернігові на підставі Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок. 18.12.1996 року заявниця набула право власності на 2/8 частини будинку з частиною побутових споруд, що знаходяться в м. Чернігові по вул. Мозирській, буд. 10 на підставі Договору дарування. У вищевказаних свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок та договорі дарування допущена помилка і неправильно зазначено прізвище заявниці замість «Совалій» зазначено «Совалей», що не відповідає прізвищу, зазначеному в паспорті. Внести зміни до Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок та договір дарування не можливо, оскільки під час укладання зазначених документів у заявниці був паспорт старого зразка в якому прізвище відповідає вказаному прізвищу в свідоцтві та договорі, а в 2002 році їй видано паспорт громадянина України. Факт належності правовстановлюючих документів заявниці необхідно для розпорядження будинком. В судовому засідання заявник заяву підтримала, посилаючись на обставини зазначені у заяві. Заінтересована особа , [PERSON] не заперечив щодо задоволення заяви про встановлення факту належності документів [PERSON] Представник заінтересованої особи Чернігівської міської ради в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, про причини неявки суду не відомо, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

30.06.2017 року [PERSON] звернулась з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що з 14.05.2005 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач не підтримує шлюбні відносини з відповідачем з 2016 року, непорозуміння з питань подружнього життя створили умови, за яких шлюб фактично припинився, відновлювати стосунки не бажає. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву, згідно якої просила позов задовольнити, розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений про розгляд справи належним чином (смс повідомлення суду від 08.12.2017 року), про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що сторони з 14.05.2005 року перебувають у шлюбі, який згідно свідоцтва про шлюб зареєстрованим Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції, актовий запис №72. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки між сторонами припинені з 2016 року, сумісне господарство вони не ведуть, не підтримують нормальну атмосферу в сімї, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що спільне життя сторін та подальше збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, примирення неможливе, сімя розпалась, тому відповідно до ст.112 СК України шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

30.06.2017 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала. Пояснила, у них з відповідачем є спільна неповнолітня дитина син [PERSON] [INFO]. Відповідач не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини, що спонукало її звернутися з даним позовом до суду. Просить суд стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] суду пояснив, що дійсно у них з позивачкою є неповнолітня дитини син [PERSON] [INFO]. Він згоден сплачувати аліменти на утримання сина в тому розмірі в якому просить позивачка. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON] [INFO] (а.с.3). Згідно ст.ст. 180; 181; 182 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. Зважаючи на вище викладене, позов підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

30.06.2017 року [PERSON] звернулася до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В позові зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який було розірвано рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 08.02.2013 року. Від шлюбних відносин у сторін народилась дитина донька [PERSON], 30.07.2010 року. Сторони проживають окремо, дитина проживає разом з позивачкою, знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1300,00 грн. щомісячно до досягненням дитиною повноліття, тобто до 31.01.2028 року, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивачка не зявилась, надала до суду заяву про підтримання позовних вимог та з проханням справу розглянути у її відсутність. (а.с.14) Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про згоду з позовними вимогами , просив позов задовольнити, справі розглянути у його відсутність. (а.с.15) Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов[PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 13.11.2009 року по 08.02.2013 року, який було розірвано рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 08.02.2013 року. (а.с.2) Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Виконавчим комітетом Буцинівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, актовий запис №5 (а.с.3). Дитина проживає разом з матірю, знаходиться на її утриманні та вихованні, що підтверджується довідкою з місця проживання, виданою Буцинівською сільською радою Роздільнянського району Одеської області від29.06.2017 року за №308/02-14. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. В порядку ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В порядку ст.184 СК України, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За таких обставин, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі, і з відповідача [PERSON] на утримання дитини слід стягнути аліменти у розмірі 1300 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В порядку ст.88 ЦПК України з [PERSON] належить стягнути на користь державного бюджету України судовий збір у сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

30.06.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій посилається на те, що 22.09.2015 року уклала шлюб з відповідачем, від якого має малолітнього сина, [PERSON], який народився 30.11.2015 року. Постійні сварки та скандали у звязку з різними поглядами на питання ведення домашнього господарства та сімейного життя призвели до розпаду сімї. Відповідач порушив кримінальний закон, обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень і перебуває під вартою. Зберегти сімю з ним не можливо, чого і відповідач не бажає. Представник позивачки за договором про надання правової допомоги адвокат [PERSON] підтримав позовні вимоги про розірвання шлюбу та просив їх задовольнити, посилаючись на те, що позивачка одна виховує малолітню дитину. Відповідач матеріальну допомогу їй не надає, спільного майна, житла у подружжя не має. Відповідач при спілкування з ним, оскільки він надає йому матеріальну допомогу у кримінальному провадженні, погодився на розірвання шлюбу, тому що не зможе перебувати з сімєю і надавати допомогу дитині. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, перебуває під вартою у звязку з обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень в установі виконання покарань №4 у м. Дніпро, отримав копію позовної заяви про розірвання шлюбу з додатками до неї під розпис. Заперечень на позовну заяву про розірвання шлюбу до суду не направив. Суд, вислухавши представника позивача, адвоката [PERSON], дослідивши письмові докази у справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 22 вересня 2015 року. Шлюб зареєстровано у Баглійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 227 від 22 вересня 2015 року. Шлюб у позивачки перший. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з матірю і знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу позивачці на утримання дитини і на її утримання не надає. Тривалий час перебуває під вартою у звязку з скоєнням кримінальних правопорушень і заходів для збереження сімї не застосує. Суд надавав подружжю строк для примирення і ухвалою суду від 25 липня 2017 року відкладав судовий розгляд. Позивачка не згодна на примирення, вважає, що сімя розпалась. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Спору про майно, житло між подружжям не має. Малолітня дитина проживає з матірю і потребує її захисту, відповідач не приймає участі у вихованні дитини. Представник позивачки адвокат [PERSON] просить не змінювати прізвище позивачки після розірвання шлюбу. Витрати у вигляді судового збору, покласти на позивачку. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

30.06.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина у період навчання, зазначаючи що їх з відповідачем син [PERSON], [INFO] навчається на третьому курсі Полтавського юридичного коледжу Національного юридичного університету імені [PERSON]. Період навчання з 22.12.2014 року по 30.06.2018 року. Син потребує матеріальної допомоги, він не працює, стипендію не отримує, будь - яких доходів не має. Вона також не працює і не має постійного заробітку, лише отримує допомогу по догляду за дитиною-інвалідом. [PERSON] проживає окремо від неї, але знаходиться на її утриманні. Вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, оскільки він працевлаштований, та отримує регулярний заробіток. У добровільному порядку він відмовляється надавати допомогу сину. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь сина [PERSON] аліменти у розмірі 1/6 частки всіх його доходів на період навчання, але не більше ніж до 23 років з дня подачі заяви до суду і до 30.06.2018р. включно. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти сплати аліментів у розмірі 1/6 частки його доходу. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, у звязку з тим, що [PERSON] з 12.12.2014р. навчається у Полтавському юридичному коледжі Національного юридичного університету імені [PERSON], строк навчання по 30 червня 2018 року, а відповідач [PERSON] є його батьком та має змогу сплачувати аліменти на період навчання сина у Полтавському юридичному коледжі Національного юридичного університету імені [PERSON], тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі і з відповідача можливо стягнення аліментів у розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) на користь сина [PERSON] до закінчення ним навчання у Полтавському юридичному коледжі Національного юридичного університету імені [PERSON], строк навчання по 30 червня 2018 року Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача потрібно стягнути на користь держави судовий збір розмірі 640 гривень 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved