Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

30.10.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 22.12.2007 року, посилаючись на те, що шлюбне життя у них з відповідачем не склалось через відмінність характерів, психологічну несумісність, часті сварки та конфлікти, що призвело до фактичного розпаду сім'ї. Сімейно-шлюбні відносини між ними як подружжям припинено з червня 2010 року. На даний час позивач не бачить сенсу підтримувати сімейні відносини, оскільки проживає та має намір створити сім'ю з іншою жінкою. В добровільному порядку через органи РАЦС відповідач розірвати шлюб не бажає. Неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. Спору між подружжям про поділ майна на даний час не існує. Позивач у судове засідання не з'явився, текст позовної заяви містить клопотання про розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач у судове засідання не з'явилась, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила про те, що позов визнає повністю. На підставі статей 158, 169 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 22.12.2007 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Романівського районного управління юстиції у Житомирській області від 29.10.2014 року (а.с. 5). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Судом встановлено, що спору між подружжям про поділ майна на даний час не існує. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, а також враховуючи повне визнання позовних вимог відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Судові витрати суд розподіляє відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved