Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

29\~січня\~2021\~\~року\~позивач звернулась\~\~до\~суду з\~позовом\~в\~якому \~просить\~\~ухвалити рішення,\~яким:\~стягувати\~щомісячно\~з [PERSON] [INFO] ,\~на\~мою\~користь,\~ [PERSON] [INFO] , аліменти на її утримання, як дружини, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, починаючи стягнення з моменту подачі до суду позову і до досягнення дитиною, [PERSON] [INFO] , трьох років. В обґрунтування заявленого \~позову позивачка посилається на те, що вона перебуває в шлюбних стосунках з відповідачем, в період якого народилось семеро дітей, в тому числі [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне життя не склалося, у зв`язку з чим подружні стосунки не підтримують, діти залишились проживати з нею і знаходяться на її утриманні. Вказує, що їй матеріально важко утримувати дітей, вона потребує матеріальної допомоги, з урахуванням того, що необхідно оплачувати витрати на харчування, розвиток, одяг та лікування. Більш того позивачка вказує на те, що вона не працює в зв`язку з тим, що доглядає малолітню дитину, у зв`язку з чим знаходиться у дуже скрутному становищі. Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Абловій Ю.Ю. Ухвалою судді від 01.02.2021 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його\~представник [PERSON] заперечували проти задоволення позову у повному обсязі вказуючи на те, що у відповідача є зобов`язання щодо сплати аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частину з усіх видів доходів. Також відповідач не має офіційної роботи, має мінливий дохід, має на утриманні батьків похилого віку та має вади зору. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 05 лютого 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за № 09. В період даного шлюбу народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 10 лютого 2021 року Комінтернівським районним судом Одеської області було видано судовий наказ № 504/300/21 яким стягнуто з [PERSON] , [INFO] , серія та номер паспорту [NUMBER] виданий Комінтернівським РВ УМВС України в Одеській області від 10 серпня 1999 року, ідентифікаційний номер [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , на користь\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~серія та\~номер паспорту\~ [NUMBER] \~виданий Комінтернівським\~ РВ\~УМВС України\~в Одеській\~області \~від 23\~квітня 2008\~року, \~ідентифікаційний номер\~ [NUMBER] ,\~адреса\~реєстрації:\~ [ADDRESS] \~ аліменти на\~ утримання \~неповнолітніх дітей:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , \~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~в розмірі \~Ѕ частини\~з усіх\~видів його\~заробітку (доходів)\~ але не\~більше десяти\~прожиткових мінімумів\~на дитину\~відповідного віку\~на кожну\~житину,\~починаючи стягнення\~аліментів з\~дня пред`явлення\~заяви до\~суду \~29\~січня 2021\~року і\~до повноліття\~дітей. Звертаючись до суду з даним позовом позивач посилається на те, що шлюбні стосунки фактично припинені, та відповідач припинив утримувати сім`ю. Вона знаходиться в тяжкому матеріальному становищі, їй не вистачає коштів для нормального життя дітей, для утримання себе. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги. Суд враховує те, що позивач [PERSON] , 1988 року народження знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, а від так не працює, виховує семеро неповнолітніх дітей у зв`язку з чим потребує утримання з боку чоловіка, відповідача по справі. Як вбачається з довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб від 15.01.2021 року виданою Доброславською селищною радою, Лиманського району, Одеської області позивач разом з дітьми проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Відповідно ст.84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ст.77 СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. Згідно ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Згідно ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. В даному випадку норми закону передбачають право дружини, з якою проживає малолітня дитина, на утримання від чоловіка або колишнього чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років, і з моменту пред`явлення позову. Малолітня донька сторін [PERSON] , [INFO] по справі проживає з позивачем, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 15.01.2021 року, яка не працює, доглядає дитину, яка перебуває на її утриманні, відповідач проживає окремо. За наведених підстав, суд приходить до висновку, що позивач, як дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - відповідача у справі, який є батьком дитини, до досягнення дитиною трьох років грошових коштів на своє утримання і про наявність у відповідача можливості надавати таку допомогу, оскільки він знаходиться у працездатному віці. Відповідач у відзиві на позовну заяву посилається на ту обставину, що на його утриманні перебувають батьки похилого віку. Однак, при розгляді справи не знайшов підтвердження даний факт, оскільки ці обставини не мають посилання на докази. Відповідачем не зазначено, яким саме чином здійснюється ним утримання батьків похилого віку та які витрати у зв`язку з цим понесені . Також відсутнє посилання на докази в обґрунтування понесених витрат. Разом з тим, визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що з відповідача\~\~ на підставі судового наказу стягуються аліменти на сімох дітей в розмірі 1/2 частини від його доходів. Відповідно до частини третьої\~статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати, у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У такому випадку розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Згідно ч. ч. 2, 3\~ст. 128 КЗпП України, при відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку. Обмеження, встановлені частинною другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цьому випадку розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. При визначенні розміру коштів на утримання дружини, суд враховує факт проживання дочки [PERSON] , [INFO] з позивачем; її малолітній вік та не досягнення нею трьох років, перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, та наявності інших шести неповнолітніх дітей, відсутність додаткових доходів, стан здоров`я платника аліментів, який є працездатним, приходить до висновку про те, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, яка не має можливості працювати, оскільки доглядає їх спільних дітей, однак в меншому розмірі, ніж заявлений позивачем (1/4 частка), а саме у розмірі\~1/6 частки\~від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дочкою [PERSON] трьох років, що є об`єктивним і справедливим. Визначаючи саме дану суму для стягнення аліментів суд виходить з того, що Ѕ частина заробітної плати, яка стягується на підставі судового наказу, та 1/6 частина складають 2/3 частини, що у відсотковому розрахунку становить 67 %, тобто є меншим ніж 70 %. що визначено ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження». Зважаючи на те, що належних і допустимих доказів щодо відсутності можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дружини відповідач суду не надав, враховуючи матеріальне становище відповідача, матеріальне становище позивача, те, що відповідач має працездатний вік, та те, що позивач отримує державну допомогу на дитину, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що позивач має право на утримання від відповідача до досягнення їхньою спільною дитиною трьох років, відповідач в свою чергу має змогу надавати матеріальну допомогу дружині, відтак враховуючи можливість подальшого збільшення доходів відповідача, з метою забезпечення необхідної матеріальної підтримки дружини, суд вважає можливим призначити стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дорани проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права. На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004 , де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі. Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Згідно з вимогами ст.ст.124,\~129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на її утримання у розмірі 1/6 від усіх видів заробітку [PERSON] , починаючи з дня подання заяви до суду та й до досягненням донькою [PERSON] , [INFO] , трьох років, а саме до [INFO] включно. Відповідно до ст.141 ЦПК України, якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи те, що у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, необхідно оплату на користь держави судових витрат в розмірі 908 гривень покласти на відповідача [PERSON] . Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць.

Outcome: partial