Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

30.08.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. У позовній заяві вказує, що 08.07.2016 року між нею та відповідачем було укладено договір позики коштів, на підтвердження якого позичальником була написана розписка, яка посвідчує передання йому позивачем 4000 грн. Цей борг повинен виплачуватись по 600 грн. кожного місяця до повного його погашення. Однак, відповідач на день подачі позову не повернула жодної копійки, чим прострочила виконання грошового зобов'язання, що є підставою для застосування відповідальності, передбаченої договором та законом. Позивач прохав суд стягнути з відповідача на його користь в погашення основного боргу по договору позики 4000 грн., а також понесені нею судові витрати, що складаються із судового збору в сумі 551,20 грн. та правової допомоги - 6000 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені [PERSON] вимоги. Відповідач [PERSON], будучи двічі належним чином повідомленою про час і місце слухання справи, про що свідчать розписки про вручення їй судових повісток, в судове засідання не з'явилася, про причини своєї неявки суду не повідомила. Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши представника позивача, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 08.07.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, на підтвердження якого останньою було надано розписку позивачеві на суму боргу 4000,00 (чотири тисячі) гривень із зобов'язанням виплати щомісячного погашення боргу в розмірі 600 грн. (а.с. 4). Відповідач за договором позики свої зобов'язання не виконав, боргу перед позикодавцем в передбачені строки не погашає, а тому станом на 30.08.2016 року утворилась заборгованість на загальну суму 4000,00 грн. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання, а в ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Оскільки, на даний час борг відповідачем не повернутий, а позивач є пенсіонером, хворіє на цукровий діабет, що потребує постійних грошових затрат, слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу 4000,00 грн., а також понесені нею судові витрати за подачу позовної заяви в сумі 551,20 грн. Виходячи з того, що особа, яка надає правову допомогу, була задіяна в судовому засіданні 23.09.2016 року 10 хвилин, 17.10.2016 року - 1 годину, та для складання позову могла витратити не більше 1 години, то у відшкодування витрат на надання правової допомоги підлягає сума (551,20 + 551,20 + 92)=1194,40 грн.

Outcome: partial