Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

30 червня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, зазначив, що 05.04.2004 року Ленінським районним судом м. Кіровограда прийнято рішення за його позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань в м. Кіровограді про стягнення коштів і призначення щомісячної виплати втраченого заробітку. В рішенні проіндексовано шляхом множення на коефіцієнт збільшення мінімальної заробітної плати розмір щомісячних грошових сум, що компенсують відповідну частину втраченого заробітку в зв'язку з підвищеннями мінімальної заробітної плати у порядку, визначеному законодавством, на день винесення рішення. Встановлено, що «цей розмір підлягає перерахуванню у випадках подальших підвищень розміру мінімальної заробітної плати у визначеному законодавством порядку». З набранням вищевказаного рішення законної сили відшкодування шкоди здійснюється [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві в м. Кіровограді. Однак, відповідач, всупереч встановленого судом обовязку проводити перерахунок щомісячних страхових виплат у випадках підвищень розміру мінімальної заробітної плати відмовляється, щорічно з 2005 року до теперішнього часу робив перерахування сум щомісячних страхових виплат лише на підставі частини 2 ст. 29 Закону, що підтверджується Постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань № 24 від 27.04.2007року. У квітні 2010 року він звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнення позовних вимог просив: визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо перерахунку щомісячних страхових виплат у звязку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати; зобовязати провести такий перерахунок з 1 вересня 2004 року; стягнути заборгованість у звязку з затримкою перерахунку щомісячних страхових виплат та допустити негайне виконання рішення в частині виплати одномісячної грошової допомоги. Обґрунтовуючи протиправність зазначених дій відповідача, він послався на те, що розмір страхових виплат мав обчислюватися відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 29 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі Закон № 1105-XIV), у якому однією з підстав для перерахунку щомісячних страхових виплат є підвищення розміру мінімальної заробітної плати, в той час як відповідач провів перерахунок таких виплат йому на підставі Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду від 27 квітня 2007 року № 24 (далі Порядок), яким не передбачений такий перерахунок у звязку з підвищенням мінімальної заробітної плати. Ленінський районний суд міста Кіровограда постановою від 30 листопада 2010 року позов задовольнив частково: визнав бездіяльність відділення Фонду щодо перерахунку страхових виплат у звязку підвищенням розміру мінімальної заробітної плати неправомірною та зобовязав стягнути заборгованість у звязку із затримкою перерахунку основного боргу з урахуванням інфляції станом на 30 квітня 2010 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовив. Ухвалюючи таке рішення, суд дійшов висновку, що пріоритетному застосуванню до спірних відносин підлягають положення Закону № 1105-XIV як такі, що мають вищу юридичну силу, ніж Порядок. Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд постановою від 14 червня 2011 року рішення суду першої інстанції скасував та прийняв нове, яким зобовязав відділення Фонду здійснити [PERSON] перерахунок щомісячних страхових виплат у звязку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати починаючи з 1 вересня 2004 року. Вищий адміністративний суд України ухвалою від 4 грудня 2014 року постанову суду апеляційної інстанції залишив без змін. Однак до цього часу постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2011 року по справі № 9101/13101/2011 не виконується відповідачем. У відповідності з ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, а також ті, що підлягають негайному виконанню, є обов'язковими до виконання на всій території України. Обов'язковість судових рішень гарантована, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України стала частиною національного законодавства. Право на судовий захист було б примарним, якщо б правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове судове рішення залишалося недіючим на шкоду одній зі сторін. Якщо органи влади відмовляються виконувати чи затримують виконання судових рішень, гарантії, зазначені у статті 6 Конвенції, якими користується особа на час судової стадії розгляду своїх вимог, втрачають зміст. Відповідно до ч. 5 ст. 124 і ч. З ст. 129 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України, а обов'язковість рішень суду визнано однією з основних засад судочинства. Судові рішення, що набрали законної сили, а також ті, що підлягають негайному виконанню, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, об'єднаннями громадян та іншими організаціями, громадянами та юридичними особами на всій території України. В основі даної норми лежить принцип загальнообов'язковості закону, відповідно до якого ухвалене судове рішення. Обов'язковість рішень суду полягає у тому, що вони не можуть бути скасовані або змінені будь-якими адміністративними або державними органами, громадськими організаціями тощо та їх посадовими чи службовими особами; ці органи та особи не можуть винести іншого рішення у цій судовій справі; ці органи та особи не можуть приймати актів, що суперечать рішенню суду, виходячи із припущення про його неправильність; жоден орган, крім вищестоящого суду, не може скасувати рішення суду. Судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Конвенції. Спори щодо суми страхових внесків, а також щодо розміру шкоди та прав на її відшкодування, накладення штрафів та з інших питань вирішуються у судовому порядку (стаття 55 ЗУ № 1105 від 23.09.1999 року «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»). У відповідності до частини 2 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства». Порядок перерахунку у зв'язку із збільшенням мінімальної заробітної плати, хоча і не врегульований постановами Правління Фонду, достатньо визначений чинним законодавством України. Частина перша статті 29 Закону 1105-ХIV кореспондується із частиною другою статті 1208 Цивільного кодексу України «Збільшення розміру відшкодування шкоди у зв'язку з підвищенням вартості життя і збільшенням розміру мінімальної заробітної плати»: «За заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду.» (Ухвала ВСУ від 14.01.2009р. №6-1391св08, Ухвала ВСУ від 08.02.2008р. №6-21397св07). Частина 1 ст. 29 профільного Закону № 1105-ХIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» покладає обовязок такого перерахунку на Фонд. При цьому рішення суду для такого перерахунку не передбачається. Верховний суд України пунктом 12 Постанови N 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» встановив: «При зміні в період виплати відшкодування шкоди ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, складу сім'ї померлого, підвищенні розміру мінімальної заробітної плати у визначеному законодавством порядку розмір щомісячних страхових виплат і витрат на медичну та соціальну допомогу підлягає відповідному перерахуванню» (Пункт 12 в редакції Постанов Пленуму Верховного Суду України N 7 від 08.07.94, N 9 від 24.10.2003 року). Просить стягнути з відповідача шкоду, викликану затримкою перерахунку щомісячних страхових виплат з вини відповідача, за період з 01.09.2004 року по 31.05.2015 року з урахуванням інфляції в розмірі 512 357,15 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надав заперечення в письмовому вигляді, зазначив, що обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на норму статті 29 Закону-1105. Однак, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообовязкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28.12.2014 року № 77-VIII було викладено в редакції Закон України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 року № 1105. Дана редакція Закону-1105 не містить норми щодо перерахунку розміру страхових виплат у звязку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст. 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно ст. 5 Цивільного Кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. А тому, на момент звернення позивача до суду (26.06.2015р.) норм, щодо перерахунку розміру страхових виплат у звязку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати немає. До позовної заяви відповідачем надано розрахунок заборгованості Фонду по щомісячним виплатам з березня 2004 р. по травень 2015 р., але жодні посилання на будь-яку правову норму, що визначає порядок такого перерахунку в позові відсутні, не зрозуміло яким нормативно-правовим документом керувався позивач здійснюючи даний розрахунок. Підстави для перерахування розміру страхових виплат зазначені в ст. 29 Закону-1105, на яку посилається позивач, є загальними, без їх розшифрування в розрізі кожного виду страхових виплат. Ст. 34 Закону-1105 вже встановлює конкретну процедуру нарахування кожного виду страхових виплат. Відповідно до ч.1 ст. 34 Закону-1105, сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоровя. Сума щомісячної страхової виплати не повинна перевищувати середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоровя. Отже, виходячи з норм п. 1 ст. 34 Закону-1105, перерахунок щомісячних страхових виплат може проводиться лише у разі зміни ступеня втрати професійної працездатності відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 29 Закону-1105 та у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки ч. 2 ст. 29 Закону-1105. Відповідно до ст. 29 Закону-1105 перерахування сум щомісячних страхових виплат і витрат на медичну та соціальну допомогу проводиться у разі: 1) зміни ступеня втрати професійної працездатності; 2) зміни складу сімї померлого; 3) підвищення розміру мінімальної заробітної плати у порядку, визначеному законодавством. Тобто, перерахуванню у разі підвищення розміру мінімальної заробітної плати підлягають страхові виплати на медичну та соціальну допомогу, так як, згідно ч. 6 п. 4 ст. 34 Закону-1105, вони призначаються виходячи із діючого розміру мінімальної заробітної плати. Посилаючись на ч. 2 ст. 1208 ЦК України, яка передбачає збільшення розміру відшкодування шкоди у звязку з збільшенням розміру мінімальної заробітної плати, позивач використовує загальну норму права, хоча у відповідності до постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 р. в подібній ситуації має використовуватися норма спеціального закону, в даному випадку - Закону-1105, в якому на теперішній час відсутня як норма, що зобовязує проводити такий перерахунок, так і сам порядок перерахунку. У своєму позові позивач просить стягнути з відділення Фонду шкоду, викликану затримкою перерахунку щомісячних страхових виплат з 01.09.2004 року по 31.05.2015року, з урахуванням інфляції, посилаючись на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2011 року у справі № 2а-6740/2010/1111, якою відділення Фонду зобовязано провести перерахунок щомісячних страхових виплат у звязку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати [PERSON] з 01.09.2004 року. В свою чергу, у позовній заяві, відповідно до якої судом було відкрито справу № 2а-6740/2010/1111, [PERSON] вже просив стягнути з відділення Фонду заборгованість у звязку з затримкою щомісячних страхових виплат основного боргу з урахуванням інфляції і саме постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2011 р. у справі № 2а-6740/2010/1111 йому було відмовлено у задоволенні позову у даній частині. У позовній заяві від 17.01.2012 року [PERSON] просив суд, у звязку з підвищенням мінімальної заробітної плати, зобовязати відділення Фонду встановити розмір щомісячних страхових виплат з 01.01.2012 року та стягнути заборгованість з 01.08.2011року у звязку з затримкою перерахунку щомісячних страхових виплат. Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08.02.2012 року у справі № 1111/434/12 зобовязано відділення Фонду провести перерахунок щомісячних страхових виплат у звязку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати [PERSON] з 01.08.2011 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.02.2013 року у справі № 1111/434/12 постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08.02.2012 р. скасовано, у задоволені позову відмовлено. У позовній заяві від 31.07.2012 року [PERSON] просив суд, у звязку з підвищенням мінімальної заробітної плати, зобовязати відділення Фонду встановити розмір щомісячних страхових виплат з 01.07.2012 року та стягнути з відділення Фонду заборгованість у звязку з затримкою перерахунку щомісячних страхових виплат. Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.08.2012 року у справі № 1111/6779/12 [PERSON] відмовлено у задоволені даного позову. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2014 року постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.08.2012 року залишено без змін. [PERSON] Фонду вважає, що в даному випадку предмет позову залишився незмінним і стосується стягнення з відділення Фонду коштів у звязку з затримкою перерахування щомісячних страхових виплат на підставі підвищення мінімальної заробітної плати. Таким чином відділення Фонду вважає, що позовні вимоги позивача безпідставні та не підлягають задоволенню. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та матеріали адміністративної справи № 2а/6740/10/1111 суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі зі слідуючих підстав. Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Згідно ч. 2 ст. 14 КАС України, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання. Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05.04.2004 року стягнуто з [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді на користь [PERSON] заборгованість по виплатам по тимчасовій непрацездатності в розмірі 5280 грн., заборгованість по компенсації витрат на ліки в розмірі 5442,53 грн., заборгованість по виплатам щомісячних грошових компенсацій -44704,59 грн., моральну шкоду, отриману внаслідок трудового каліцтва в сумі 30 000 грн. Зобовязано [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді призначити [PERSON] щомісячну грошову допомогу станом на 16.02.2004 рік в розмірі 1945,76 грн. Зі змісту рішення суду вбачається, що розмір щомісячних грошових сум, що компенсують відповідну частину втраченого заробітку, проіндексовано шляхом множення на коефіцієнт збільшення мінімальної заробітної плати у порядку, визначеному законодавством, на день винесення рішення. Зазначено, що «цей розмір підлягає перерахуванню у випадках подальших підвищень розміру мінімальної заробітної плати у визначеному законодавством порядку». У відповідності до ухвали Апеляційного суду Кіровоградської області від 01 липня 2004 року рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05.04.2004 року залишено без змін (а.с.71-73). Постановою № 116-н/6 від 19 липня 2004 року [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді призначено [PERSON] страхові виплати за рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05.04.2004 року - щомісячну грошову допомогу в розмірі 1945,76 грн. (а.с.93). В подальшому відшкодування шкоди здійснюється [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві в м. Кіровограді. Однак, відповідач, всупереч встановленого судом обовязку проводити перерахунок щомісячних страхових виплат у випадках підвищень розміру мінімальної заробітної плати відмовляється, щорічно з 2005 року до теперішнього часу робить перерахування сум щомісячних страхових виплат лише на підставі частини 2 ст. 29 Закону, що підтверджується Постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань № 24 від 27.04.2007року. У квітні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом в адміністративному судочинстві, у якому просив визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо перерахунку щомісячних страхових виплат у звязку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати; зобовязати провести такий перерахунок з 1 вересня 2004 року; стягнути заборгованість у звязку з затримкою перерахунку щомісячних страхових виплат та допустити негайне виконання рішення в частині виплати одномісячної грошової допомоги. Обґрунтовуючи протиправність зазначених дій відповідача, [PERSON] посилався на те, що розмір страхових виплат повинен обчислюватися відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 29 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), у якому однією з підстав для перерахунку щомісячних страхових виплат є підвищення розміру мінімальної заробітної плати, в той час як відповідач провів перерахунок таких виплат йому на підставі Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду від 27 квітня 2007 року № 24, яким не передбачений такий перерахунок у звязку з підвищенням мінімальної заробітної плати. Згідно постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.11.2010 року по справі № 2а-6740/10/1111 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді про перерахунок страхових виплат задоволено частково. Визнано бездіяльність [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді по перерахунку [PERSON] щомісячних страхових виплат у звязку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати неправомірною. Зобовязано [PERSON] Фонду провести перерахунок щомісячних страхових виплат у звязку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати [PERSON], встановивши розмір щомісячних грошових виплат з: 01.09.2004 року 2249, 49 грн., з 01.01.2005 року 2486,78 грн., з 01.04.2005 року 2752,54 грн., з 01.07.2005 року 2942,37 грн., з 01.09.2005 року 3368,51 грн., з 01.01.2006 року 3551,14 грн., з 01.07.2006 року 3804,79 грн., з 01.12.2006 року 4058,44 грн., з 01.04.2007 року 4261,36 грн., з 01.07.2007 року 4464,29 грн., з 01.10.2007 року 4667,21 грн., з 01.01.2008 року 5225,24 грн., з 01.04.2008 року - 5326,70 грн., з 01.10.2008 року 5529,63 грн., з 01.12.2008 року 6138,39 грн., з 01.01.2009 року 6341,32 грн., з 01.07.2009 року 6392,05 грн., з 01.10.2009 року 6594,97грн., з 01.11.2009 року 7136,43 грн., з 01.01.2010 року 8545,67 грн., з 01.04.2010 року 8693,18 грн. Стягнуто з [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді на користь [PERSON] заборгованість у звязку з затримкою перерахунку щомісячних страхових виплат основного боргу з урахуванням інфляції станом на 30.04.2010 року у розмірі 93 167,83 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішення у частині виплати одномісячної грошової виплати в розмірі 8693,18 грн. допущено до негайного виконання. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2011 р. постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.11.2010 року в частині зобовязання та стягнення скасовано та прийнято нову постанову. Зобовязано [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді провести перерахунок щомісячних страхових виплат у звязку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати [PERSON] з 01 вересня 2004 року, в іншій частині постанову суду залишено без змін. Ухвалою Вищого адміністративного Суду України від 04.12.2014 року постанову Ленінського райсуду м. Кіровограда від 30.11.2010 року у адміністративній справі за № 2а-6740/10/1111 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2011 року залишено без змін. Згідно постанови Верховного суду України від 19 травня 2015 року у задоволенні заяви відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді про перегляд судових рішень було відмовлено. Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 серпня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року позов задоволено, зобовязано відповідача встановити позивачу з 01.01.2011 року розмір щомісячних грошових виплат в сумі 8931,51 грн., стягнуто з відповідача заборгованість у звязку з затримкою перерахунку щомісячних страхових виплат основного боргу за період з 1 травня 2010 року по 31 січня 2011 року в сумі 34 461,46 грн. Згідно ухвали Вищого адміністративного суду від 24 листопада 2015 року постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 серпня 2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.88-89 ). Згідно постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08.02.2012 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, зобовязано [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кіровограді провести перерахунок щомісячних страхових виплат у звязку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати [PERSON] з 01.08.2011 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 44). У відповідності до постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2013 року постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08.02.2012 року було скасовано, а в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено (а. с. 45). Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» завданням страхування від нещасних випадків на виробництві відповідно до статті 1 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» є проведення профілактичних заходів, спрямованих на усунення шкідливих і небезпечних виробничих факторів, запобігання нещасним випадкам на виробництві, професійним захворюванням та іншим випадкам загрози здоровю застрахованих, викликаним умовами праці; відновлення здоровя та працездатності потерпілих від нещасних випадків або професійного захворювання на виробництві; відшкодування шкоди, повязаної з втратою застрахованими особами заробітної плати або відповідної її частини, надання їм соціальних послуг у звязку з ушкодженням здоровя, а також у разі смерті здійснення страхових виплат непрацездатним членам їх сімей. Спори щодо суми страхових внесків, а також щодо розміру шкоди та прав на її відшкодування, накладення штрафів та з інших питань вирішуються у судовому порядку (стаття 55 вказаного Закону). Відповідно до положень розділів I і II зазначеного Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України не здійснює владні управлінські функції, тому з урахуванням наведеного та враховуючи субєктний склад сторін такі спори підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 року № 1105 страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Зазначені грошові суми складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку(або відповідної його частини)залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати пенсії по інвалідності потерпілому; 4) страхової виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника; 5) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 6) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу. Згідно ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 року № 1105 перерахування сум щомісячних страхових виплат і витрат на медичну та соціальну допомогу проводиться у разі: 1) зміни ступеня втрати професійної працездатності; 2) зміни складу сімї померлого; 3) підвищення розміру мінімальної заробітної плати у порядку, визначеному законодавством. (Пункт 3 ст. 29 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2272-III (2272-14) від 22.02.2001року). Судом встановлено, що безпідставно [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді не виконується Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2011 року, згідно якої зобовязано [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді провести перерахунок щомісячних страхових виплат у звязку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати [PERSON] з 01 вересня 2004 року. З набранням вищевказаної постанови законної сили відшкодування шкоди неправомірно здійснюється [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві в м. Кіровограді всупереч встановленого судом обовязку щодо проведення [PERSON] перерахунку щомісячних страхових виплат у звязку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати з 01 вересня 2004 року. Відповідно до статті 1208 Цивільного Кодексу України за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду. За заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. Розмір щомісячних страхових виплат станом на квітень-серпень 2004 року позивачу 1945,76 гривень встановлено рішенням Ленінського райсуду м. Кіровограда від 05.04.2004 року (а.с.7-11) Процедура збільшення щомісячних страхових виплат у звязку із збільшенням мінімальної заробітної плати не визначена ні профільним законом, ні підзаконними актами, тому застосовується процедура, визначена загальним законодавством, а саме ст. 1208 Цивільного кодексу України. Частина 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» за № 1105-ХIV в редакції до 01.01.2015р. покладає на відповідача обовязок такого перерахунку. При цьому рішення суду для такого перерахунку не передбачається. Відповідна позиція висловлена в пункті 12 Постанови № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (в редакції Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 08.07.1994року, № 9 від 24.10.2003 року). Таким чином, коефіцієнт збільшення мінімальної заробітної плати, а відповідно і коефіцієнт перерахунку щомісячних страхових виплат, в вересні 2004 року склав 237грн./205грн.= 1,156, де 205 грн. розмір мінімальної заробітної плати, визначений законодавством, станом на серпень 2004 року, а 237 грн. розмір мінімальної заробітної плати, визначений законодавством, станом на вересень 2004року.( а.с.16-17) Сума щомісячних страхових виплат позивачу з вересня 2004 року повинна становити 1945,76грн. х 1,156=2249,49грн. (а.с.19). Основна заборгованість (без урахування індексу інфляції) по щомісячним страховим виплатам за вересень 2004 року складає 2249,49грн.-1945,76грн.=303,73грн., як різниця між тим, що повинно бути нараховано у звязку із підвищенням мінімальної заробітної плати і тим, що фактично виплачено позивачу на підставі довідки відповідача (а.с.13-15). Відповідно до ч.7 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду соціального страхування від нещасних випадків своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв'язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому ст.34 Закону України «Про оплату праці». Коефіцієнт індексу інфляції (зростання цін на споживчі товари та послуги) в вересні 2004 року склав 4,224 (як здобуток множення коефіцієнтів індексу інфляції за кожен місяць з вересня 2004 року по травень 2015 року) (а.с.18,19). Шкода, викликана затримкою перерахунку щомісячних страхових виплат з вини відповідача, за вересень 2004 року з урахуванням індексу інфляції складає 303,73грн.х 4,224= 1266,51грн. Аналогічно проводяться розрахунки за кожен наступний місяць періоду стягнення шкоди (таблиця а.с. 19-23). Заборгованість відповідача за кожен місяць періоду стягнення складає в гривнях: вересень 2004р.- 1 266 грн., жовтень 2004р. - 1 239,24 грн., листопад 2004р. -1 219,73 грн., грудень 2004р. - 1 191,14 грн., січень 2005р. -2 086,25 грн., лютий 2005р. - 2 065,60 грн., березень 2005р. - 292,84 грн., квітень 2005р. - 1 282,56 грн., травень 2005р. - 1 274,91 грн., червень 2005р. -1 267,31 грн., липень 2005р. -1 961,40 грн., серпень 2005р. - 1 961,40 грн., вересень 2005р. -3 513,97 грн., жовтень 2005р. - 3 482,62 грн., листопад 2005р. -3 441,33 грн., грудень 2005р. - 3 410,63 грн., січень 2006р. - 4 011,56 грн., лютий 2006р. -3 940,63 грн., березень 2006р. - 736,38 грн., квітень 2006р. - 739,34 грн., травень 2006р. -735,66 грн., червень 2006р. -734,92 грн., липень 2006р. - 481,72 грн., серпень 2006р. - 1596,50 грн., вересень 2006р. -1 563,66 грн., жовтень 2006р. -1 524,03 грн., листопад 2006р. -1 497,09 грн., грудень 2006р. -2 290,54 грн., січень 2007р. -2 054,44 грн., лютий 2007р. -2 265,55 грн., березень 2007р. -342,87 грн., квітень 2007р. -980,00 грн., травень 2007р. - 974,16 грн., червень 2007р. - 953,19 грн., липень 2007р. -1551,17 грн., серпень 2007р. - 1 541,92 грн., вересень 2007р. -1 300,75 грн., жовтень 2007р. -2 043,88 грн., листопад 2007р. -1 999,88 грн., грудень 2007р.- 1958,75 грн., січень 2008р. - 3383,06 грн., лютий 2008р. -3 110,83 грн., березень 2008р. -3 173,53 грн., квітень 2008р. -941,19 грн., травень 2008р. -2 104,67 грн., червень 2008р. -2 087,96 грн., липень 2008р. -2 098,45 грн., серпень 2008р. -1 931,81 грн., вересень 2008р. -1 827,52 грн., жовтень 2008р. -2 512,03 грн., листопад 2008р. -2 474,91 грн., грудень 2008р. -3 781,88 грн., січень 2009р. -3 675,29 грн., лютий 2009р. -3 620,98 грн., березень 2009р. -2 981,45 грн., квітень 2009р. -3 378,43 грн., травень 2009р. -3 361,62 грн., червень 2009р. -3 325,05 грн., липень 2009р. -3 432,70 грн., серпень 2009р. -3 439,58 грн., вересень 2009р. - 3 412,28 грн., жовтень 2009р. - 3 792,96 грн., листопад 2009р. -5 197,46 грн., грудень 2009р. -5 151,10 грн., січень 2010р. -7 458,19 грн., лютий 2010р. -7 319,12 грн., березень 2010р. -7 253,84 грн., квітень 2010р. -9 653,70 грн., травень 2010р. - 5 492,06 грн., червень 2010р. -7 632,55 грн., липень 2010р. -7 723,61 грн., серпень 2010р. -7 361,75 грн., вересень 2010р. -7 416,93 грн., жовтень 2010р. -7424,77 грн., листопад 2010р. -7 700,83 грн., грудень 2010р. -7 908,24 грн., січень 2011р. -8 166,72 грн., лютий 2011р. -7 967,04 грн., березень 2011р. -7 982,13 грн., квітень 2011р. -8 204,63 грн., травень 2011р. -5 646,19 грн., червень 2011р. -7 279,29 грн., липень 2011р. -7 375,17 грн., серпень 2011р. -7 280,67 грн., вересень 2011р. -7 397,39 грн., жовтень 2011р. -7826,71 грн., листопад 2011р. -7 818,89 грн., грудень 2011р. -7 879,82 грн., січень 2012р. -9 645,50 грн., лютий 2012р. -9 626,25 грн., березень 2012р. -8 136,52 грн., квітень 2012р. -6 432,35 грн., травень 2012р. -7 490,08 грн., червень 2012р. -7 512,61 грн., липень 2012р. -7 668,35 грн., серпень 2012р. -7 567,31 грн., вересень 2012р. - 4 019,74 грн., жовтень 2012р. -5 137,43 грн., листопад 2012р. -5 184,09 грн., грудень 2012р. -5 457,66 грн., січень 2013р. -5 677,00 грн., лютий 2013р. -5 557,94 грн., березень 2013р. -3 499,72 грн., квітень 2013р. -2 006,33 грн., травень 2013р. -3 496,23 грн., червень 2013р. -3 496,23 грн., липень 2013р. -3 499,73 грн., серпень 2013р. -3 398,78 грн., вересень 2013р. - 3 524,40 грн., жовтень 2013р. -3 510,36 грн., листопад 2013р. - 3 503,35 грн., грудень 2013р. -4 739,61 грн., січень 2014р. - 4 730,15 грн., лютий 2014р. - 4 516,40 грн., березень 2014р. - 4 600,72 грн., квітень 2014р. - 4 453,75 грн., травень 2014р. - 4 290,70 грн., червень 2014р. - 4 248,22 грн., липень 2014р. -4 231,29 грн., серпень 2014р. - 4 039,76 грн., вересень 2014р. -4 079,54 грн., жовтень 2014р. -3 983,80 грн., листопад 2014р. - 3 909,52 грн., грудень 2014р. -3 795,65 грн., січень 2015р. - 2 652,60 грн., лютий 2014р. - 756,43 грн., березень 2015р. - 1 538,58 грн., квітень 2015р. - 1 269,05 грн., травень 2015р. - 1 330,44 грн., а всього - 512 357,15 грн. ( а.с.19-23). Загальна шкода, викликана затримкою перерахунку щомісячних страхових виплат з вини відповідача, за період з вересня 2004 року по травень 2015 року є сума боргу з урахуванням коефіцієнту індексу інфляції за кожен місяць з вересня 2004 року по травень 2015 року, яка складає 512357,15 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимогу [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді Кіровоградської області на користь [PERSON] шкоду, заподіяну внаслідок неповної виплати щомісячних страхових виплат за період з 01.09.2004 року по 31.05.2015 року з урахуванням індексу інфляції в розмірі 512 357,15 грн. Відповідно до вимог ст. ст. 79, 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню з [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді Кіровоградської області судовий збір на користь держави в сумі 5123,57 грн.

Outcome: approved