Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

2 липня 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, де зазначив, що 03 березня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 0013/07/15-N, за яким відповідач отримав кредит в розмірі 24000,00 доларів США строком користування до 03 березня 2022 року. Відповідно до п.1.3. кредитного договору встановлено відсотки за користування кредитним коштами у розмірі 13,0 % річних . Відповідно до п. 2.3 кредитного договору відповідач здійснює поверненння кредиту частинами щомісячно в сумі не менше 134,00 доларів США, на відкритий йому позичковий рахунок. За змістом п. 2.7. Кредитного договору, проценти за користування кредитними коштами Відповідач сплачує самостійно в валюті кредиту на відповідний рахунок щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця, наступного місяця користування кредитними коштами. Сплата процентів здійснюється за фактичний строк користування кредитними коштами. При розрахунку плати за користування кредитом приймається місяць рівний календарній кількості днів, та рік, рівний 360 днів. 18.10.2010 року між тими же сторонами укладено договір б/н до кредитного договору, за умовами якого п. 1.1., 1.3., 2.3., 2.7. кредитного договору викладено у новій редакції. 20.07.2012 року між тими же сторонами укладено договір про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору , за умовами якого розділ 5 кредитного договору доповнено 5.5. Свої зобовязання за кредитним договором Позивач виконав у повному обсязі, надавши Відповідачу кредит у сумі 24 000,00 доларів США. Відповідач свої зобовязання не виконав. Станом на 27 квітня 2015 року заборгованість за кредитним договором складає: 12 375,14 доларів США ( заборгованості за кредитом 11 079,23 доларів США ; суми заборгованості за процентами 1 076,73 доларів США; суми пені 219,18 доларів США,що за курсом НБУ складає 4920 грн. 98 коп.. Крім того , у відповідності до п.п.3.3.7 та 4.4 Кредитного договору, за невиконання обовязку щодо страхування предмета іпотеки, відповідач має сплатити штраф у розмірі 5000 грн., який також просили стягнути з відповідача на користь позивача. Представник позивача до судового засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились , про день розгляду справи були повідомлені належним чином, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності та представник відповідача надала заперечення на позовну заяву, в якій зазначила, що позовну заяву вважає необґрунтованою та безпідставною з огляду на наступне. Позивач зазначає, що у відповідача відсутня заборгованість зі сплати тіла кредиту, однак просить стягнути достроково залишок непогашеного кредиту в звязку з тим, що відповідачем своєчасно не сплачувались проценти за користування кредитом. Так, дійсно, відповідно до п. 2.5. Кредитного договору, у Позивача є таке право. Однак, п. 5.3. Кредитного договору передбачено, сторони домовилися, що невиконання або неналежне виконання Позичальником зобовязань по поверненню суми кредиту, сплаті процентів та зобовязань, передбачених п. 3.3. цього Договору, є умовами, при настанні яких припиняється кредитування Банком Позичальника, а Позичальник здійснює повернення їх кредитних коштів Банку, сплачує Банку проценти за користування . Для цього, Банк надає під розписку уповноваженій особі, або надсилає рекомендованим листом Позичальнику письмову вимогу про повернення Позичальником к коштів, сплату процентів за користування кредитними коштами з можливим нарахуванням штрафних санкцій та пені. У випадку непогашення зазначеної у вимозі суми Банк по закінченню 15-ти денного строку з дати надіслання такої вимоги, звертає стягнення на заставлене майно у розмірі наданих кредитних коштів, заборгованості по сплаті процентів, неустойки, збитків та інших витрат Банку , у порядку, визначеному цим Договором, договором застави, та чинним законодавством України. Однак, Банк, в порушення п. 5.3. Кредитного договору не звертався до відповідача з повідомленням про зміну істотної умови договору, а саме строку договору письмовою вимогою про дострокове повернення кредиту. Щодо заявлених вимог про сплату пені та штрафу, зазначила, що відповідно до п. 4.4. Кредитного договору, за кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобовязань, передбачених п. 3.3. (крім п. 3.3.2.) цього договору, позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 5000 гривень. Позивач вимагає сплатити штраф в розмірі 5000 гривень за порушення п. 3.3.7 , відповідно до якого Позичальник зобовязаний протягом дії Договору страхувати предмет застави на користь Банку. Позичальник щорічно, з моменту укладання Кредитного договору, здійснював страхування предмета застави, що не заперечується Банком. Так, останній раз Позичальник укладав договір добровільного страхування майна позичальника банку в «Страхове товариство «Іллічівське» 01 квітня 2014 року. Строк дії договору 15.04.2014 14.04.2015 року. Згідно п. 7.3. Кредитного договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань . На сьогоднішній день, кредитний договір є чинним, що не оспорюється сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). П. 3.3.7. не містить конкретної дати, до якої Відповідач зобовязаний здійснити страхування майна. Банк не звертався до Позичальника з вимогою про страхування майна в період з 15 квітня 2015 року (сплив дії попереднього договору страхування майна) і по сьогоднішній день. Таким чином, строк виконання зобовязання не наступив, а отже відсутні підстави покладання на Позичальника відповідальності за невиконання зобовязання зі страхування майна - штрафу у розмірі 5000 грн. Окрім того, п. 4.5. Кредитного договору визначено, що у випадку не продовження позичальником строку дії договору страхування предмету застави та /або укладання говору страхування з іншою страховою компанією без погодження з Банком, процентна ставка за користування кредитними коштами, передбаченими п. 1.3. підвищується на 5 % річних. В позовній заяві, Банк також зазначає, що позичальник був зобовязаний врахувати предмет застави на користь Банку в акредитованих Банком страхових компаніях. Таким чином, страхування майна повинно відбуватись не в будь-якій страховій компанії, а тільки в конкретній страховій компанії за погодженням з Банком, в інакшому випадку для Позичальника наступає відповідальність, передбачена п. 4.5. Кредитного договору. Тож, Банк з 15 квітня 2015 року (сплив дії попереднього договору страхування ) і по сьогоднішній день не тільки не звертався до Позичальника з вимогою про страхування майна, а ще не повідомив, в якій саме страховій компанії необхідно страхувати майно. В забезпечення виконання зобовязань з Кредитного договору, між сторонами був укладений іпотечний договір № 0013/07/15- N (І) від 03.03.2007 року. Відповідно до п. 5.3. Іпотечного договору, у разі порушення Іпотекодавцем (позичальник) обовязків щодо збереження, утримання чи страхування предмета іпотеки, Іпотекодержатель (Банк) може скористатися правами, визначеними п. 5.2. цього Договору, вжити заходів для збереження чи страхування предмета іпотеки у власних інтересах і власний кошт. Іпотекодавець зобовязаний негайно на вимогу Іпотекодержателя відшкодувати останньому всі витрати, понесені в звязку з ужиттям заходів щодо збереження, утримання та страхування предмета іпотеки. Таким чином, Банк має право самостійно застрахувати предмет іпотеки з подальшим паданням на Позичальника понесених витрат. В порушення вищезазначених умов, Банк цього не зробив. Окрім того, позивачем нарахована пеня , під час нарахування якої Позивачем не врахований Закон України «Про часові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 у № 1669-VII. Відповідно до ст. 2 вищезазначеного Закону, на час проведення антитерористичної рації забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період 4 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідач [PERSON] зареєстрований та постійно проживає у [INFO], тобто постійно проживає у зоні АТО, а тому на нього розповсюджуються норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення терористичної операції» від 02 вересня 2014 року. Просила відмовити в задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 березня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» в особі в.о. керуючого Маріупольської філії АКБ «Форум» [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 0013/07/15-N, за яким відповідач отримав кредит в розмірі 24000,00 доларів США строком користування до 03 березня 2022 року. Відповідно до п.1.3. Кредитного договору встановлено плату за користування кредитними коштами в розмірі 13,0% річних. Відповідно до п. 2.3. Кредитного договору, відповідач здійснює повернення кредиту частинами щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту в сумі не менш 134,00 доларів США, на відкритий йому позичковий рахунок. Згідно п. 2.7. Кредитного договору, проценти за користування кредитними коштами відповідач сплачує самостійно в валюті кредиту на відповідний рахунок щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами. Пунктом 2.6. Кредитного договору встановлено, що сплата процентів здійснюється за фактичний строк користування кредитними коштами. При розрахунку плати за користування кредитом приймається місяць рівний календарній кількості днів та рік, рівний 360 днів. 18.10.2010 року між тим же сторонами укладено Додатковий договір б/н до кредитного договору, за умовами якого п.1.1, 1.3., 2.3., 2.7 кредитного договору викладено у новій редакції ( а.с.14). 20.07.2012 року між тими же сторонами укладено Договір про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору, за умовами якого розділ 5 кредитного договору доповнено п.5.5 (а.с. 15). Свої зобовязання за Договором позивач виконав та надав кошти відповідачу, разом з тим , відповідач свої зобовязання належним чином не виконує, в звязку з чим утворилася заборгованість за кредитним договором. Ч. 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином згідно умовам договору та вимогам цьогоКодексу. Згідно ч. 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п. 3.2.2 Кредитного договору, Банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором, а також стягувати з нього за це неустойку, штраф та пеню . Ч. 2 ст. 1050 УК України передбачено,що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Станом на 27 квітня 2015 року заборгованість за кредитним договором складає: 12 375,14 доларів США , а саме : заборгованість за кредитом у розмірі 11 079,23 доларів США ; суми заборгованості за процентами 1 076,73 доларів США. Ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Розмір суми не оспорюється відповідачем . Посилання представника відповідача в запереченнях на те,що позивач , в порушення п. 5.3. Кредитного договору не звертався до відповідача з повідомленням про зміну істотної умови договору, а саме строку договору письмовою вимогою про дострокове повернення кредиту, спростовується наданими суму письмовими доказами, а саме листом вимогою з підтвердженням вручення її відповідачу( а.с.43-44). Вирішуючи питання щодо стягнення сум пені та штрафу, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 2 ст. 625 ЦК України , боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Посилаючись на ці вимоги Закону, позивач просив стягнути з відповідача суму пені у розмірі 219,18 доларів США, що за курсом НБУ станом на 13.03.2015 року складає 4 920,98 грн., а також штраф у розмірі 5000 грн. в звязку з невиконанням відповідачем п.п. 3.3.7, 4.4 Кредитного договору в частині зобовязання страхувати предмет іпотеки. Із розрахунку заборгованості за кредитним договором № № 0013/07/15-N від 3 березня 2007 року, наданого представником позивача, вбачається, що банком розраховано пеню за порушення умов погашення заборгованості за кредитом, починаючи з 23 вересня 2014 року по 21 квітня 2015 року . Як вбачається, згідно з п.п. 3.2.5. Кредитного договору позичальник зобовязаний протягом дії кредитного договору страхувати предмет іпотеки на користь банку в акредитованих банком страхових компаніях - п.п. 3.3.7. Кредитного договору. За кожний випадок невиконання або неналежного виконання цього підпункту, відповідно до п.п. 4.4. Кредитного договору відповідач сплачує Банку штраф у розмірі 5 000,00 грн. Разом з тим, суд вважає обгрутнованими заперечення представника позивача в частині стягнення суми штрафу у розмірі 5000 грн. та зазначає,що п. 3.3.7 Кредитного договору, відповідно до якого Позичальник зобовязаний протягом дії Договору страхувати предмет застави на користь Банку, відповідачем виконувався . Щорічно, з моменту укладання Кредитного договору, відповідач здійснював страхування предмета застави, що не заперечується Банком. Так, останній раз Позичальник укладав договір добровільного страхування майна позичальника банку в «Страхове товариство «Іллічівське» 01 квітня 2014 року. Строк дії договору 15.04.2014 14.04.2015 року. В позовній заяві, Банк також зазначає, що позичальник був зобовязаний врахувати предмет застави на користь Банку в акредитованих Банком страхових компаніях , в інакшому випадку для Позичальника наступає відповідальність, передбачена п. 4.5. Кредитного договору. Між тим, Банк після спливу дії попереднього договору страхування , тобто після 15 квітня 2015 року не звертався до відповідача з вимогою про страхування майна, та не повідомив, в якій саме страховій компанії необхідно страхувати майно. . Крім того, згідно ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р місто Маріуполь (Маріупольська міська рада) відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №1079-р було зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Між тим, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 року, розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р» визнано нечинним. З матеріалів справи вбачається, що відповідач зареєстрований та мешкає, за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, пр.. Металургів [ADDRESS]. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення пені за несвоєчасність виконання зобовязання за договором не підлягають задоволенню, а також, слід відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача штрафу. Враховуючи,що на час звернення до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, у відповідності до вимог ст.. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial