Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

30 червня 2017 року [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із зазначеним вище позовом де просить ухвалити судове рішення, яким визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], без поділу її в натурі. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що вона, [PERSON], знаходилась у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, [PERSON], з 24 грудня 1999 року, який розірвано за рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2011 року. В період шлюбу, а саме 02 жовтня 2001 року, за спільні сімейні кошти вони з відповідачем придбали квартиру [ADDRESS]. Квартира була зареєстрована за відповідачем як головою сімї. Оскільки спірна квартира була придбана на товарній біржі, право власності відповідача на неї було визнано в судовому порядку Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області. Після придбання спірної квартири вони разом з відповідачем провели її капітальний ремонт, замінили систему каналізації, вхідні та міжкімнатні двері, ванну, встановили водонагрівач, змінили шпалери. 17 грудня 2002 року вона була зареєстрована у спірній квартирі, де вони і проживали разом з відповідачем та спільною дитиною. Після розірвання шлюбу з відповідачем вона продовжувала проживати у спірній квартирі та остаточно виселилася з неї та знялася з реєстрації місця проживання у ній 01 серпня 2014 року. Таким чином, вважає, що квартира була придбана нею та відповідачем в період шлюбу за спільні кошти і належить їм на праві спільної сумісної власності, а тому вона має право на ? частину спірної квартири, що змусило її звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка, [PERSON], позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та просила позов задовольнити. Відповідач, [PERSON], позов не визнав та у своїх письмових поясненнях, та поясненнях наданих у судовому засіданні пояснив, що дійсно 02 жовтня 2001 року ним була придбана квартира [ADDRESS] за гроші його батьків [PERSON] та [PERSON] Гроші батьки подарували йому особисто. Позивачка про це знала, тому питання за ким буде зареєстровано спірне житло не ставилося взагалі. У вказаний період часу він мав роботу та фінансово забезпечував сімю. Позивачка ж не працювала і всі заробленім ним кошти витрачались на потребу сімї та виділити із сімейного бюджету кошти на купівлю квартири було не можливо. У вересні 2011 року позивачка забрала особисті речі з квартири, а також майно набуте ними під час шлюбу, дітей та оселилась в орендованій квартирі, а в 2014 році знялась з реєстрації проживання у спірній квартирі. Оскільки спірна квартира була придбана в період шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто, просить суд відмовити в задоволенні позову. Суд, вислухавши сторони, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, доводи сторін, пояснення свідків, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з огляду на наступне. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 грудня 1999 року, який розірвано за рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2011 року. /а.с.5,8/ Від даного шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. /а.с.6,7/ Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомості від 02.10.2001 року, посвідченого Українською товарною біржею, [PERSON] продала, а [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS], яка складається з 2-х кімнат, житловою площею 28,5 кв.м., загальною площею 44,7 кв.м. Обєкт нерухомості оцінений у 5990 грн. /а.с.30/ Тобто, в період шлюбу сторін була придбана спірна квартира. Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 січня 2004 року вищезазначений договір купівлі-продажу було визнано дійсним та за [PERSON] визнано право власності на квартиру [ADDRESS]. /а.с. 29/ Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є батьком відповідача. Спірну квартиру він з дружиною купував своєму синові [PERSON] Переоформленням квартири на сина займалась дружина. На той час він непогано заробляв та йому у спадщину від батьків залишилась ощадна книжка УРСР саме з цих коштів і купувалась спірна квартира. Свідок [PERSON] суду пояснила, що відповідач є її сином, а відповідачка невісткою. Спірну квартиру продавала її колега по роботі, так як у неї помер син. Квартира була з величезними боргами. Вона допомагала колезі з переоформленням квартири, оформити спадщину після смерті сина, а потім у неї придбала цю квартиру за рахунок боргів і оформила договір купівлі-продажу на свого сина [PERSON] Квартира була в занедбаному стані. Вона з чоловіком зробили сан обробку квартири, привели її у належний для життя стан та сплатили комунальні борги по квартирі. Після чого її син з дружиною та дитиною переїхали до неї. Ні сама позивачка, ні її батьки ніякої участі у купівлі цієї квартири та у ремонті не приймали, комунальні борги сплачувати не допомагали. Спірну квартиру придбали із заощаджень на ощадній книжці, яка дісталась чоловіку у спадщину. Копію даної книжки відповідач додав до матеріалів справи. Свідок [PERSON] суду пояснила, що її квартира знаходиться по сусідству зі спірною квартирою, за адресою вул. Шевченка 16/44. В даній квартирі вона проживає з 1965 року. Раніше в спірній квартирі проживала інша сімя. Після смерті сина власниці спірної квартири, квартира знаходилась в аварійному стані. Потім квартиру придбала сімя [PERSON]. Як вона вважала, що квартиру придбали батьки відповідача, бо саме вони приводили її в порядок, після цього туди вселилися позивачка з відповідачем. Всі питання, які виникали у побуті сім`ї вирішувалися батьками [PERSON]. Позивачка, [PERSON] виїхала з квартири 30 серпня 2011 року. В судовому засіданні позивачка після заперечень відповідача та допиту свідків не заперечувала того факту, що спірна квартира була придбана відповідачем за кошти його батьків. Кошти які заробляв [PERSON] ледве вистачало на проживання, вона не працювала. З боргами по спірній квартирі, які існували на момент її придбання розраховувались батьки відповідача із своїх власних заощаджень. Про рішення суду яким за відповідачем визнано право власності квартири [ADDRESS] вона була обізнана та погоджувалась з ним. Дане рішення не оскаржувала. При цьому зазначила, що дійсно в серпня 2011 року висилелася з спірного помешкання, а з реєстрації знялась лише у 2014 році. Також зазначила, що жити в неї де є, а звернулася до суду з даним позовом для того щоб відповідач поділився майном , яке було придбано в період шлюбу, оскільки вважає, що він не достатньо допомагає дітям. Згідно зі ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, майно набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч. 1\~ст. 61 СК України, обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобовязальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї (ч. 4\~ст. 65 СК України). При вирішенні спору про поділ майна подружжя, суд може не погодитись із запропонованим кожним і подружжя варіантом поділу такого майна та провести його поділ виходячи з інтересів дружини, чоловіка, дітей та інших обставин, що мають істотне значення. Обрання судом при вирішенні спору варіанту поділу майна подружжя, при наявності вимоги про його поділ, відмінного від того, про який просив позивач, не може бути розцінене як вихід суду за межі позовних вимог. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу, набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування, набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна за кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Це не суперечить правовій позиції Верховного Суду України у справі №6-399цс17 де зазначено, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статей 12,13 ЦПК України\~учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачка у судовому засіданні не довела, що спірна квартира була придбана за рахунок спільної участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Натомість підтвердила у судовому засіданні своїми поясненнями, що спірна квартира дійсно була придбана за кошти батьків відповідача, також вона не заперечувала проти визнання права власності на спірну квартиру за відповідачем у судовому порядку. Відповідач же у судовому засіданні переконливо довів суду, що спірна квартира не є обєктом спільної сумісної власності подружжя, так як придбана за кошти його батьків та у них на той час була така можливість для придбання обєкту нерухомості. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed