Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

31.05.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій посилається на те, що під час перебування у шлюбі з відповідачем за договором дарування жилого будинку від 30.05.2000 року право власності на житловий будинок №9 по вул.Урицького у м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області було зареєстровано за [PERSON]. Житлова площа будинку, за договором дарування, складала 44,9 кв.м. Після реконструкції будинку житлова площа будинку змінилася з 44,9 кв.м. до 261,9 кв.м. За рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 23.03.2006 р. було визнано право власності на житловий будинок за [PERSON] Позивачка не приймала участі у розгляді справи про визнання права власності у 2006 році, про розгляд справи повідомлена не була, не була залучена стороною у справі. Вважає, що житловий будинок після реконструкції є спільною сумісною власністю подружжя. 07.12.2018 р. позивачкою було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просила визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала уточнені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив. Уточнені позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON], уточнені позовні вимоги визнала. В судовому засіданні пояснила, що з 04.10.1986 року позивач і відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі відповідач за договором дарування набув право власності на житловий будинок №9 по вул.Урицького у м.Дніпродзержинську житловою площею 44,9 кв.м. За спільні кошти подружжя відбулася реконструкція будинку, внаслідок якої фактично був створений житловий будинок житловою площею 261,9 кв.м. За рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23.03.2006 р. право власності на реконструйований будинок було визнано за відповідачем, [PERSON] Позивачка [PERSON], не була залучена стороною у справі про визнання права власності за позовом [PERSON], участі у розгляді справи не приймала, про наявність справи в суді не була обізнана. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до висновку, що уточнюючи позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З 04.10.1986 року позивач і відповідач перебувають у шлюбі, що підтверджено актовим записом №837 Міськвідділу АЦС м.Дніпродзержинська, свідоцтвом про укладення шлюбу серії III-КИ №388355. Під час шлюбу було придбано майно житловий будинок №9 по пров.Урицького (нині пров.Телефонічний) у м.Дніпродзержинську (нині м.Камянське) Дніпропетровської області, у звязку з чим житловий будинок №9 є спільною сумісною власністю подружжя. Право власності на будинок було зареєстровано за [PERSON] на підставі договору дарування жилого будинку від 30.05.2000 року, укладеного між сторонньою особою [PERSON] та відповідачем. Договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №102. За договором дарування, п.1., житлова площа складала 44,9 кв.м., і до складу будинку входило: Б-1 літня кухня глиновалькова, В-1 літня кухня цегляна, №№1, 2, 4, 5 огорожі, №3 зливна яма, I тротуар. За спільні сумісні кошти подружжя будинок був переобладнаний, добудовані споруди. Загальна площа будинку змінилася до 491,6 кв.м., житлова площа змінилася з 44,9 кв.м. до 261,9 кв.м. В підтвердження цих обставин позивачкою надано копії договору купівлі-продажу товару від 08.08.2002 року, акту приймання передачі товару по договору купівлі-продажу товару від 08.08.2002 р.; договору купівлі-продажу товару від 06.02.2003 року, акту приймання-передачі товару по договору від 06.02.2003 р.; договором дарування від 18.07.2004 р., актом приймання-передачі від 18.07.2004 р.; договором дарування від 08.03.2005 р., актом приймання-передачі від 08.03.2005 р.; договором дарування від 31.12.2004 р., актом приймання-передачі від 31.12.2004 р.; договором дарування від 18.07.2005 р., актом приймання-передачі від 18.07.2005 р, трудовою книжкою позивачки. Оригінали договорів,\~актів приймання-передачі,\~трудової книжки оглянути у судовому засіданні. Щодо залучення наданих позивачкою доказів представник відповідача не заперечувала, підтвердила справжність підпису відповідача [PERSON] на договорах та актах приймання-передачі, залучених до матеріалів справи. За рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23.03.2006 р. право власності на будинок було визнано за [PERSON]. На підставі рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за [PERSON] Обласним комунальним підприємством «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» було зареєстровано право власності на весь будинок. Про ці обставини свідчить номер запису №3736 в книзі №17 від 05.04.2006 року, інформація міститься у Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, копія додається. На теперішній час двоповерховий житловий будинок №9 по пров.Телефонічний (пров.Урицького) у м.Камянське Дніпропетровської області складається з житлового будинку А-2, загальною площею 491,6 кв.м., житловою площею 261,9 кв.м., допоміжною площею 229,7 кв.м., який складається з: I поверх: 1-1- коридору площею 4,0 кв.м., 1-2 гардеробної площею 4,8 кв.м., 1-3 їдальні площею 42,0 кв.м., 1-4 передпокою площею 14,1 кв.м., 1-5 кімнати площею 11,5 кв.м., 1-6 кімнати площею 19,8 кв.м., 1-7 санвузла площею 7,6 кв.м., I гаражу площею 50,3 кв.м., II сараю площею 37,4 кв.м.; II поверх: 1-8 коридору площею 12,9 кв.м., 1-9 гардеробної площею 4,8 кв.м., 1-10 кімнати площею 28,5 кв.м., 1-11 санвузла площею 9,3 кв.м., 1-12 кімнати площею 51,1 кв.м., 1-13 тренажерної площею 106,0 кву.м. п/д III підвалу площею 28,7 кв.м. IV підвалу площею 18,4 кв.м. V підвалу площею 84,5 кв.м. №№1, 4, 5 огорожі, №2 воріт, №3 воріт з хвірткою, №6 підпірної стіни, I тротуару, відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України, житловий будинок є спільною сумісною власністю, оскільки будинок переобладнаний та добудований під час перебування позивачки і відповідача у шлюбі. . Первісної згоди про добровільний поділ майна між сторонами не було досягнуто. Згідно зі ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання,\~ ведення домашнього\~\~ господарства,\~\~ догляд\~\~ за\~\~ дітьми,\~ хвороба\~ тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності\~ подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено\~ домовленістю\~ між\~ ними\~\~ або\~\~ шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сімї, ухилявся від участі в утриманні дитини, приховав, витрачав його на шкоду інтересам сімї. Ці ж норми СК України узгоджуються з нормами ст.372 ЦК України. Згідно зі ст.70 СК України майно,\~ що є об'єктом права\~ спільної\~ сумісної\~ власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина\~ та\~ чоловік\~ не\~ домовилися\~ про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому, суд бере до уваги інтереси\~ дружини,\~ чоловіка,\~ дітей\~ та інші обставини,\~ що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою. Згідно зі ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно,\~ набуте\~ нею,\~ ним\~ за\~ час шлюбу,\~ але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею,\~ ним за час шлюбу, але за кошти,\~ які належали їй, йому особисто. Згідно з ч.3\~ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.\~\~ Ч.1\~ст.355 ЦК України\~визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Ч.1\~ст. 356 ЦК України\~встановлено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з ч.1\~ст.357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог. Задовольнивши уточнені позовні вимоги, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати у вигляді судового збору 8810 грн.

Outcome: approved