Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

31.12.2020 відкрито провадження у даній справі. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 28.01.2010 по 15.10.2020 перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . У період шлюбу ними була придбані: житловий будинок з побутовими спорудами, загальною площею 109 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,0728 га, кадастровий номер 5920383600:02:001:1162, на якій розташований вказаний вище будинок; земельна ділянка площею 0,2737 га, кадастровий номер 5920383600:02:001:1163, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; автомобіль DAEWOO, державний номерний знак [NUMBER] . Після розірвання шлюбу питання розподілу спільного майна не вирішено. Оскільки їх неповнолітня донька проживає разом з позивачкою та повністю знаходиться на її забезпеченні, відповідач життям доньки не цікавиться та матеріально не допомагає в утриманні дитини, вважає, що наявні підстави, передбачені ч.ч. 2, 3 ст. 71 СК України, в зв`язку з чим частку одного з подружжя може бути збільшено. Тому просить визнати спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] житловий будинок з побутовими спорудами, загальною площею 109 кв.м., земельну ділянку площею 0,0728 га, кадастровий номер 5920383600:02:001:1162, (на якій розташований вказаний будинок), земельну ділянку площею 0,2737 га, кадастровий номер 5920383600:02:001:1163, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та автомобіль DAEWOO, державний номерний знак [NUMBER] , визначивши долі подружжя 2/3 та 1/3 відповідно; у порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частки житлового будинку з побутовими спорудами, загальною площею 109 кв.м., земельної ділянки площею 0,0728 га, кадастровий номер 5920383600:02:001:1162, (на якій розташований вказаний будинок), земельної ділянки площею 0,2737 га, кадастровий номер 5920383600:02:001:1163, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та автомобіля DAEWOO, державний номерний знак [NUMBER] , а 1/3 частки вказаного майна передати у власність [PERSON] , а також стягнути на її користь судові витрати. 31.12.2020 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання з повідомленням учасників справи. 25.01.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог, пославшись на їх безпідставність. Зазначив, що на даний час він проживає разом з позивачкою у спірному будинку. З того часу, як його донька [PERSON] пішла до першого класу, виключно він займається її вихованням, оскільки позивачка зловживає спиртними напоями та займається влаштуванням особистого життя, у зв`язку з чим часто залишає дитину одну вдома у вечірній час. Крім того, [PERSON] сплачує на утримання доньки аліменти та повністю забезпечую її матеріально, перераховуючи грошові кошти на її банківську карту, а також на прохання доньки придбає всі необхідні для неї речі. Відповідач вказує на те, що за час перебування у шлюбі ним з [PERSON] було придбано житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який перебував в аварійному стані, у зв`язку з чим він змушений був взяти позику за місцем роботи в ПСП «Комишанське» на загальну суму 170000,00 грн, за рахунок якої він проводив повну реконструкцію вказаного будинку з відновленням його несучих конструкцій та внутрішніх і зовнішніх ремонтних робіт, а також прибудинкових споруд. Автомобілем марки «Daewo», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] користується за дорученням. Відповідач зазначає, що перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння [PERSON] вчиняє сварки, застосовує щодо [PERSON] фізичну силу та умисно знищувала майно, на шкоду інтересам сім`ї. Крім того, у вересні 2020 року [PERSON] забрала у відповідача належні йому кошти в сумі 1700,00 доларів США. [PERSON] звертає увагу суду на те, що позивачкою не надано належних доказів на підтвердження її права власності на 2/3 частини спірного майна, що має призвести до відповідних процесуальних наслідків (а.с. 47-50). 29.01.2021 від позивачки надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що у відзиві наведена недостовірна інформація. Так відповідач після розлучення дитиною зовсім не цікавиться, мало спілкується, перестав допомагати матеріально. Через поведінку відповідача, який ввечері вживає алкогольні напої, донька сторониться батька. Зазначає, що вона спиртні напої взагалі не вживає, намагається наладити своє особисте життя і зустрічається з молодим чоловіком. Також зазначає, що 01.08.2018 під час шлюбу за спільні кошти вони придбали житловий будинок. Всі документи для купівлі вказаного будинку збирала вона. З моменту купівлі будинок майже не змінився, ніякої повної реконструкції відповідач не проводив і сам нічого там не робив. Єдино, що найняв своїх братів, які в одній із кімнат будинку поладнали стелю, утеплили тирсоплитою підлогу та у ванній кімнаті поклали плитку. Однак весь використаний будівельний матеріал привезла вона з сестрою, з нею ж поклеїли шпалери по всьому будинку. Крім того, в будинку також проживає її тітка, яка є особою з інвалідністю з дитинства та яка матеріально допомагає в утриманні будинку. Всі зароблені позивачкою кошти вона вкладала в будинок та господарство. За позику, яку зазначає відповідач у розмірі 170000 грн, вони придбали трактор та автомобіль марки «Daewo», який, як їй стало відомо, відповідач, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, разом із братом розбили та десь заховали. Вказує, що частка її внеску у майно відповідає 2/3 частині майна. Тому просить відхилити доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с. 62-71). В судове засідання позивачка повторно не з`явилася, на попередніх судових засіданнях позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти повних вимог заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, та просив відмовити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився. Враховуючи, що позивачка не з`явилася в судове засідання вдруге, і її неявка не перешкоджає вирішенню спору, відповідно до приписів ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність позивача. Суд проаналізувавши матеріали справи, вислухав пояснення учасників справи, дійшов такого висновку. Спір порушений з майнових прав подружжя. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 28.01.2010 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 28.01.2010 виконкомом Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області (а.с. 12). Заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15.10.2020 №583/3056/20 шлюб між сторонами був розірваний (а.с. 14). Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 01.08.2018, зареєстрованого в реєстрі за №1116, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , остання купила житловий будинок з побутовими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , що має наступні характеристики: житлова площа 52,2 кв.м., загальна площа 109,0 кв.м., зазначений під літерою А-1ж, побутові споруди: прибудова а, гараж-літня кухня-сарай Б, гараж В, сарай Г, сарай-прибудова г, погріб пг, убиральні Д, ворота №1, огорожа №2, колонка №3 (а.с. 15-17). З витягу про державну реєстрацію прав від 01.08.2018 №132874255 вбачається, що відповідно до договору купівлі-продажу від 01.08.2018 №1116 право приватної власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] (а.с. 18). Зі звіту про оцінку майна (скорочений) від 02.11.2020 вбачається, що ринкова вартість житлового будинку з прибудовою та господарчими спорудами за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] для судового збору становить 217430 грн (а.с. 27). Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 01.08.2018, зареєстрованого в реєстрі за №1117, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , остання купила земельну ділянку площею 0,0728 га, кадастровий номер 5920383600:02:001:1162, розташовану за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 19). З витягу про державну реєстрацію прав від 01.08.2018 №132877160 вбачається, що відповідно до договору купівлі-продажу від 01.08.2018 №1117 право приватної власності на земельну ділянку, кадастровий номер 5920383600:02:001:1162, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] (а.с. 20). Зі звіту про оціночну вартість земельної ділянки (скорочений) від 02.11.2020 вбачається, що ринкова вартість земельної ділянки громадської та житлової забудови кадастровий номер 5920383600:02:001:1162 при умові її функціонального використання для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0728 га, для судового збору становить 2840 грн (а.с. 23). Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 01.08.2018, зареєстрованого в реєстрі за №1118, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , остання купила земельну ділянку площею 0,2737 га, кадастровий номер 5920383600:02:001:1163, розташовану за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для ведення особистого селянського господарства (а.с. 21). З витягу про державну реєстрацію прав від 01.08.2018 №132879655 вбачається, що відповідно до договору купівлі-продажу від 01.08.2018 №1118 право приватної власності на земельну ділянку, кадастровий номер 5920383600:02:001:1163, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] (а.с. 21). Зі звіту про оціночну вартість земельної ділянки (скорочений) від 02.11.2020 вбачається, що ринкова вартість земельної ділянки сільськогосподарського призначення кадастровий номер 5920383600:02:001:1163 при умові її функціонального використання для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,2737 га, для судового збору становить 8210 грн (а.с. 25). Відповідно до відповіді Територіального сервісного центру МВС №5943 від 02.04.2021 №31/18/5943-522 автомобіль DAEWOO SENS, державний номерний знак [NUMBER] , 2003 року випуску, синього кольору, № Шасі та № Кузова [NUMBER] , був зареєстрований за [PERSON] 18.09.2018 на підставі договору купівлі-продажу 5943/2018/1109791 (а.с. 94). Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 60\~СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із ч. 1 ст.\~61\~СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно зі ст.\~63\~СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст.\~65\~СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. За змістом ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності Відповідно до ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідженими доказами підтверджується придбання подружжям [PERSON] житлового будинку з побутовими спорудами, загальною площею 109 кв.м., земельних ділянок за кадастровими номерами 5920383600:02:001:1162 та 5920383600:02:001:1163 розташованими за адресою: [ADDRESS] , а також автомобіля DAEWOO SENS, державний номерний знак [NUMBER] , 2003 року випуску. Таким чином, суд дійшов висновку, що придбані подружжям вищезазначені житловий будинок з побутовими спорудами, земельні ділянки та автомобіль є об`єктом спільної сумісної власності та підлягають поділу. В позовній заяві позивачка просила суд поділити вищевказане спільне майно з відступленням від рівності часток на підставі ч.ч. 2, 3 ст. 70 СК України, з виділенням їй у власність 2/3 частини вказаного вище майна, обґрунтовуючи це тим, що неповнолітня дочка проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні, відповідач живе у своє задоволення та не цікавиться життям дитини та матеріально не допомагає в утриманні доньки. Крім того, у відповіді на відзив на позовну заяву позивачкою зазначено, що частка її внеску у майно відповідає 2/3 частини майна. З наданого позивачкою свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.12.2009 виконкомом Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області, вбачається, що сторони являються батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Відповідно до довідки від 30.11.2020 №1357, виданої виконавчим комітетом Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області, [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] в складі сім`ї: дочка - [PERSON] , [INFO] (а.с. 37). Згідно зі ст.\~70\~СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 70\~СК України передбачено два випадки, коли суд має право відступити від засади рівності часток подружжя у праві спільної власності. По-перше, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. По-друге, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до роз`яснень, що містяться в абзаці третьому п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70\~СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК України). Аналіз наведених вище норм сімейного законодавства України дає підстави для висновку про те, що майно, яке набуте подружжям під час перебування у шлюбі, є об`єктом права спільної сумісної власності цього подружжя та у випадку вирішення питання про його розподіл підлягає поділу між сторонами у рівних частках. Водночас за наявності обставин, передбачених ч. 2, 3 ст. 70 СК України, які стосуються неналежного виконання одним із подружжя батьківських обов`язків та неналежного матеріального забезпечення сім`ї, частку іншого з подружжя у такому майні може бути збільшено. Разом з цим, позивачка не довела наявність істотних обставин, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 70 СК України, для відступлення від засад рівності часток подружжя. Аргументи позивачки про невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо матеріального утримання дитини не знайшли свого підтвердження. Проживання дитини з позивачкою само по собі не є підставою для збільшення частки одного з подружжя. Окрім того, не знайшли свого підтвердження аргументи позивачки, що частка її внеску у майно подружжя відповідає 2/3 частині. Натомість, матеріали справи містять докази того, що позивачка та відповідач офіційно працюють та мають стабільний, майже рівний заробіток, а також, що як позивачка, так і відповідач отримували грошові кошти за договорами позики (а.с. 51-53, 55, 77-79). Наявність інших обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі спірного будинку, позивачем не наведено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що спірне майно, набуте сторонами за час зареєстрованого шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя, підлягає поділу між ними у рівних частках, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Враховуючи наявність підстав для часткового задоволення позову (75%), зі сторін підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень глави 8 ЦПК України. Так положеннями ч. 1, п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати: 1)\~на професійну\~правничу допомогу; 2)\~пов`язані із\~залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням\~експертизи; 3)\~пов`язані з витребуванням доказів,\~проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3)\~у разі\~часткового задоволення\~позову -\~на обидві сторони пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При подачі позовної заяви до суду позивачкою був сплачений судовий збір в сумі 1523,21 грн (а.с. 7). Таким чином, на користь позивачки підлягає стягненню з відповідача в рахунок відшкодування судових витрат 1142,41 грн (1523,21 грн х 75%). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною відповідача надані договір про надання правничої допомоги від 19.01.2021, 24.01.2021, акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за договором про надання правничої допомоги (детальний опис) від 26.01.2021, квитанція №26/01 від 29.01.2021 про оплату 5000 грн (а.с. 56-61). Таким чином, на користь відповідача підлягає стягненню з позивачки в рахунок відшкодування судових витрат 1250 грн (5000 грн х 25%). На підставі викладеного,

Outcome: partial