Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

29 липня 2014 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини: сина - [PERSON], [INFO], та малолітньої дитини: сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 (одної третьої) частини всіх видів заробітку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Згідно з доводами позивачки, вказаними на обґрунтування заявлених вимог, відповідач ухиляється від утримання дітей, добровільно в належному розмірі матеріальної допомоги не надає. При цьому [PERSON] зазначила в позовній заяві, що самостійно забезпечити повноцінний та гармонійний розвиток дітей без участі в цьому їх батька вона неспроможна. У попереднє судове засідання сторони не з'явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені судом про час, дату і місце його проведення. 15 серпня 2014 року [PERSON] і [PERSON] подали в суд письмові заяви про розгляд справи без її участі на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. З письмової заяви [PERSON] від 15 серпня 2014 року слідує, що позивачка повністю підтримує вказані позовні вимоги та просить стягнути з [PERSON] в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], та малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 (одної третьої) частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи із дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач [PERSON] повністю визнав позовні вимоги [PERSON], вказавши у письмовій заяві від 15 серпня 2014 року, що не заперечує проти стягнення з нього в користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], та малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 (одної третьої) частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи із дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. Визнання відповідачем [PERSON] позову [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та малолітньої дитини в даному випадку не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тому відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України підлягає прийняттю. Дослідивши і оцінивши в сукупності письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та малолітньої дитини підлягає задоволенню в повному обсязі. Такий висновок суду грунтується на наступних встановлених фактичних обставинах. 22 лютого 1998 року [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб у Рафалівській селищній раді Володимирецького району Рівненської області, про що в книзі реєстрації шлюбів 22 лютого 1998 року зроблено відповідний актовий запис за №02. Наведений факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], повторно виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Володимирецького районного управління юстиції Рівненської області 06 грудня 2007 року. В період цього шлюбу у сторін народилися діти: [INFO] - син [PERSON], який на момент вирішення спору є неповнолітньою дитиною, та [INFO] - син [PERSON], який на момент вирішення спору є малолітньою дитиною. Наведені обставини підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Великожолудською сільською радою Володимирецького району Рівненської області 15 червня 1998 року (актовий запис №23, вчинений 15 червня 1998 року) та свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 06 грудня 2007 року (актовий запис за №571, вчинений 06 грудня 2007 року). Довідка ЖЕД №3 Кузнецовського міського комунального підприємства №1258 від 28 липня 2014 року свідчить, що сторони проживають разом зі своїми дітьми в квартирі [ADDRESS]. З довідки Кузнецовського міського комунального підприємства №199 від 11 серпня 2014 року слідує, що [PERSON] працює в цьому підприємстві і в липні 2014 року отримала заробітну плату в розмірі 2581 (дві тисячі п'ятсот вісімдесят одної) грн. 27 коп. Довідка Кузнецовського міського комунального підприємства №204 від 15 серпня 2014 року свідчить, що відповідач [PERSON] працює в цьому підприємстві на посаді водія і його сукупній дохід з серпня 2013 року до липня 2014 року включно становить 32462 (тридцять дві тисячі чотириста шістдесят дві) грн. 78 коп. Доказів, які б свідчили про надання відповідачем [PERSON] добровільної матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], та малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], матеріали справи не містять. Таких даних відповідач суду не надав і обставин, наведених [PERSON] в обґрунтування позову, не спростував. Частиною 1 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, визнання [PERSON] позову [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей свідчить про визнання відповідачем обставин щодо невиконання ним батьківських обов'язків по матеріальному забезпеченню своїх синів: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. Отже, слідуючи вимогам ч.4 ст.174 ЦПК України, в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Згідно з ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог, передбачених в ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. У відповідності до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно з вимогами ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже, з наведених підстав, враховуючи те, що відповідач [PERSON] повністю визнав позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та малолітньої дитини, підтвердив свою фінансову спроможність щомісячно сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], та малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 (одної третьої) частини його заробітку (доходу) з дня пред'явлення позову, тобто з 29 липня 2014 року, до досягнення найстаршою дитиною повнолітнього віку та не спростував доводів позивачки про невиконання ним в добровільному порядку батьківських обов'язків по утриманню дітей, суд вирішив задоволити позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та малолітньої дитини. Враховуючи наведені обставини, на підставі ч.1 ст.180, ч.3 ст.181, ст.ст.182, 183, ч.1 ст.191 СК України,

Outcome: approved