Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

31 жовтня 2019 року [PERSON] , в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовом до Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування. В позовній заяві зазначає, що [INFO] в с. Миколаїв Радехівського району Львівської області померла [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 12 квітня 1996 року Миколаївською сільською радою Радехівського району Львівської області. Згідно Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] виданого повторно Миколаївською сільською радою Радехівського району Львівської області 28.03.1996 року вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] . Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 31.10.2016 року у справі №451/507/16-ц позов [PERSON] задоволено. Розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 18.02.2014 року виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, актовий запис за №2. Під час розгляду вказаної справи Радехівським районним судом Львівської області було встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 18.02.2014 року виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, про що складено відповідний актовий запис за №2, після одруження дружина присвоїла собі прізвище [PERSON] . Згідно Свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області 11 червня 2018 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Після одруження [PERSON] присвоїла собі прізвище [PERSON] . Після смерті Спадкодавця, окрім іншого майна, залишилося спадкове майно, що складається із земельних ділянок на території Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області. Згідно Довідки № 237 від 23.02.2018 року, виданої виконкомом Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області вбачається наступне: «що, гр. [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня смерті проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] . Разом з нею на день її смерті в житловому будинку проживали і були зареєстровані: чоловік - [PERSON] , дочка - [PERSON] , свекруха - [PERSON] , яка померла [INFO] , свекор - [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкодавець [PERSON] за життя заповіту не залишила, згідно ст.1261 ЦК України до першої черги спадкоємців за законом відносяться чоловік - [PERSON] та дочка - [PERSON] . Згідно Заяви [PERSON] від 23.02.2018 року засвідченої [PERSON] секретарем виконкому Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області та зареєстрованої в реєстрі за №36, Заявник: «не заперечує проти прийняття спадщини спадкоємцем першої черги - гр. [PERSON] ». Як вбачається із вищенаведеного Державний акт на право приватної власності на землю виданий після смерті спадкодавця, а саме [INFO] , що завадило позивачу відповідно до чинного законодавства переоформити спадщину. Крім позивача, інших осіб, які б претендували на майно ні за законом, ні за заповітом немає. Позивач після смерті Спадкодавця, фактично вступив у володіння спадщиною і надалі продовжує користуватись та розпоряджається майном, а саме городом, садом, земельною ділянкою загальною площею 1,5171 гектарів, які відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, серії ІІІ-ЛВ №081738 належать Спадкодавцю. Проте, на даний час з метою отримання свідоцтва про право на спадщину в установленому законом порядку на земельні ділянки отримати не має змоги, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю виданий після смерті спадкодавця, а саме [INFO] , та відсутність оригіналу документу на землю. Відсутність правовстановлюючих документів, унеможливлює реалізацію майнових прав Позивача, як спадкоємця, у позасудовому порядку, а тому Позивач вимушений звернутися з позовом до суду. Просить визнати за [PERSON] право власності на земельні ділянки в порядку спадкування після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , які належали Спадкодавцю на праві приватної власності відповідно до зареєстрованого Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ № 081738 зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 12680 від 24.01.2001 року, а саме: земельна ділянка загальною площею 1,4435 га (рілля) та земельна ділянка загальною площею 0,0736 га (кормові угіддя). У підготовче судове засідання представник позивача з`явився, позов підтримує повністю та просить задоволити. Представник відповідача Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив розгляд справи проводити без участі представника (а.с.27). У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 12 квітня 1996 року Миколаївською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.13). Згідно Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] виданого повторно Миколаївською сільською радою Радехівського району Львівської області 28.03.1996 року, [PERSON] народилася [INFO] . Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.14). Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 31.10.2016 року у справі №451/507/16-ц позов [PERSON] задоволено. Розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 18.02.2014 року виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, актовий запис за №2 (а.с.15,16). З довідки № 237 від 23.02.2018 року, виданої виконкомом Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, вбачається, що, гр. [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня смерті проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] . Разом з нею на день її смерті в житловому будинку проживали і були зареєстровані: чоловік - [PERSON] , дочка - [PERSON] , свекруха - [PERSON] , яка померла [INFO] , свекор - [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.18). Відповідно до Заяви [PERSON] від 23.02.2018 року засвідченої [PERSON] секретарем виконкому Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області та зареєстрованої в реєстрі за №36, Заявник не заперечує проти прийняття спадщини спадкоємцем першої черги - гр. [PERSON] (а.с.19). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії IІІ-ЛВ №081738, виданого 24.01.2001 року головою Радехівської районної Ради народних депутатів на підставі рішення ХІІ сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної Ради народних депутатів від 23 червня 2000 року, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №12680, вбачається, що земельна ділянка, площею 1,5171 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала [PERSON] (а.с.17). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Перешкодою в реалізації позивача її законних прав та інтересів, є те, що вона позбавлена у позасудовому порядку оформити спадщину, після смерті [PERSON] . Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved