Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

29 вересня 2015 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до Державного Дніпропетровського ливарно-механічного заводу про стягнення заборгованості по заробітній платі (а.с.1-2). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що працює в Державному Дніпропетровському ливарно-механічному заводі на посаді директора з 14 травня 2015 року і по теперішній час. В порушення вимог діючого законодавства, відповідач не виплачує йому нараховану заробітну плату за період з червня 2015 року по серпень 2015 року, що в сумі становить 3 977,71 грн. Враховуючи вищевикладене та посилаючись на доводи викладені в позові, позивач вимушений звернутися до суду із даним позовом, в якому просить стягнути із відповідача на свою користь заборгованість по виплаті нарахованої, але невиплаченої заробітної плати в сумі 3 977,71 грн. Позивач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду надав письмову заяву, в якій просить розглядати справу без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити їх у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.14). Відповідач в особі свого законного представника у судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності до суду не надавав. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ч.ч. 1,6 ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Підставою звернення позивача до суду із позовом є захист прав та майнових інтересів сторони за трудовим правовідношенням, пов'язаних із реалізацією гарантованого ст.43 Конституції України права на працю. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду справи встановлено, що [PERSON], [INFO], починаючи з 15 травня 2014 року та по теперішній час працює в Державному Дніпропетровському ливарно-механічному заводі на посаді охоронця (а.с.5). Як вбачається із довідки розрахунку заборгованості по заробітній платі, за період з червня 2015 року по серпень 2015 року загальна сума заборгованості нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, яка підлягає виплаті [PERSON] становить 3 977,71 грн. (а.с.3). Згідно зі ст..1 Закону України «Про оплату праці» та ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. У відповідності до ст..24 Закону України «Про оплату праці» та ст. 115 КЗпП України визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч.5 ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці. За змістом ст.. 36 Закону України «Про оплату праці», за порушення законодавства про оплату праці винні особи притягаються до дисциплінарної, матеріальної, адміністративної та кримінальної відповідальності згідно з законодавством. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з відповідача на користь позивачки нараховану, але невиплачену заробітну плату в сумі 3 977,71 грн. Крім того, вирішуючи питання щодо сплати судових витрат, згідно статті 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved