Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

30 січня 2017 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого виконавчим комітетом Новомиколаївської сільської ради Барвінківського району Харківської області 02.02.2017 року, актовий запис № 02. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) площею 5,75 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) в колективній власності КСП «Дружба» на території Новомиколаївської сільської ради Барвінківського району Харківської області, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0061090 на імя [PERSON], матері спадкодавця. Рішенням Барвінківського районного суду від 20 січня 2017 року у справі № 611/1177/16-ц за [PERSON] було визнано в порядку спадкування право на земельну частку (пай) площею 5,75 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) в колективній власності КСП «Дружба» на території Новомиколаївської сільської ради Барвінківського району Харківської області, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0061090 на імя [PERSON], зареєстрованого 11.11.1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Дружба» за №. 287. За життя [PERSON] не отримав правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на земельну частку (пай). Позивач як син відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом після померлого [PERSON], що підтверджується паспортом та свідоцтвом про народження позивача. Позивач звернувся до Барвінківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але йому в видачі свідоцтва на право на спадщину на зазначену земельну частку (пай) листом від 31.08.2017 року № 1117/02-17 було відмовлено, так як відсутній правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на земельну частку (пай) сертифікат на право на земельну частку (пай). Позивач зазначає, що оригінал правовстановлюючого документу сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0061090 на імя [PERSON], загублений, що підтверджується обявою в газеті «Вісті Барвінківщини» від 16.12.2016 року № 101-102. У звязку в викладеним вище у позивача виникли перепони для оформлення спадщини на земельну частку (пай), тому він звернувся до суду з позовом про визнання за ним як єдиним спадкоємцем права власності на зазначену земельну частку (пай). Крім того, позивач прохає встановити факт його родинних відносин з батьком [PERSON], який помер 30 січня 2017 року. Встановлення вказаного факту необхідно йому для вирішення питання про визнання за ним права власності на спадщину. Позивач не може надати письмові докази наявності родинних стосунків з померлим батьком, оскільки написання їх прізвищ відрізняється двома літерами [PERSON] і [PERSON]. Позивач подав до суду заяву, в якій підтримує свої вимоги і прохає розглядати справу без його участі, що суд вважає за можливе, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач подав до суду заяву, в якій визнає позов і прохає розглядати справу без участі свого представника, що суд вважає за можливе, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов такого.\~\~ З повідомлення відділу Держгеокадастру у Барвінківському районі Харківської області від 02.11.2017 року № 452/102-17 вбачається, що [PERSON] являлася власником сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0060190, їй належало право на земельну частку (пай) площею 5,75 умовних кадастрових гектарів в колективній власності КСП «Дружба». Сертифікат зареєстровано 11.11.1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Дружба» за № 287. Вказаний сертифікат на право на земельну частку було загублено, що підтверджується обявою в газеті «Вісті Барвінківщини» від 16.12.2016 року № 101-102. Позивач звернувся до Барвінківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але йому в видачі свідоцтва на право на спадщину на зазначену земельну частку (пай) листом від 31.08.2017 року № 1117/02-17 було відмовлено, так як відсутній правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на земельну частку (пай) сертифікат на право на земельну частку (пай). За життя [PERSON] не отримав правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на земельну частку (пай). З повідомлення державного нотаріуса Барвінківської державної нотаріальної контори від 27.10.2017 року № 1436/01-16 вбачається, що відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 24.10.2017 року № 49581225, після смерті [PERSON], який помер 30 січня 2017 року, у Барвінківській державній нотаріальній конторі відкрито спадкову справу № 60216057 за заявою про прийняття спадщини [PERSON] від 08 лютого 2017 року. Згідно з копією свідоцтва про смерть, виданого виконавчим комітетом Новомиколаївської сільської ради Барвінківського району Харківської області 02.02.2017 року, актовий запис № 02, [PERSON], [INFO], уродженець [INFO] - Семенівка Барвінківського району Харківської області, помер 30 січня 2017 року в с. Мечебилове Барвінківського району Харківської області у віці 57 років. Зі свідоцтва про народження на імя [PERSON] вбачається, що він народився 25 липня 1994 року в м. Краматорськ Донецької області, матірю заявника вказано «Острижна Лариса Станіславівна», батьком «Острижний Володимир Вікторович». З паспорта на імя заявника [PERSON] вбачається, що він народився 25 липня 1994 року в м. Краматорськ Донецької області. Тобто в наведених документах фігурує одна і та сама особа, тому суд доходить висновку, що написання прізвищ [PERSON] і [PERSON] є різними варіантами перекладу з російської мови прізвища (російською мовою) «Острижний». Написання прізвищ заявника і померлого відрізняється двома літерами [PERSON] і [PERSON], що суд розцінює як помилку при виготовленні документів, а саме паспорта громадянина України позивача. При цьому співпадають імя та по батькові померлого і особи, яка в документах вказана батьком заявника. Аналізуючи наведені вище докази в їх сукупності і взаємозвязку, суд доходить висновку, що [PERSON], який помер 30 січня 2017 року, дійсно був батьком заявника. Стаття 1268 ч. 5 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Верховний Суд України 04 квітня 2011 року при розгляді справи № 3-18гс11 ухвалив постанову в якій зробив такий правовий висновок: «Згідно з вимогами статті 392 цього ж Кодексу власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом вищезазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними». Те ж саме розтлумачено і в пункті 37 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 р. № 5. Частиною 1 статті 3607 ЦПК України встановлено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Тому, виходячи з наведених вище обставин, на підставі ст. 392 ЦК України та з огляду на приведені вище правовий висновок Верховного Суду України і розяснення постанови пленуму суду касаційної інстанції, у разі неможливості подання спадкоємцем нотаріусу оригіналу правовстановлюючого документа, ця обставина спричиняє неможливість видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, а тому в такого спадкоємця виникає потреба на підставі ст. 392 Цивільного кодексу України захистити своє субєктивне документально не підтверджене право власності на успадковане нерухоме майно, яке за законом спадкоємцю вже належить із часу відкриття спадщини, але документального підтвердження набутого права власності на яке немає і одержати його в позасудовий спосіб неможливо. Аналізуючи наведені вище докази в їх сукупності і взаємозвязку, суд доходить висновку, що позов підлягає повному задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved