Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

29 серпня 2016 року представник ПАТ «Укрсоцбанк» - [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що згідно кредитного договору №зп009/2007 від 16 березня 2007 року [PERSON] було надано у користування грошові кошти у сумі 3 920 доларів США, зі сплатою 13,00 % річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 10 березня 2022 року. Позивач зазначає, що в порушення умов укладеного кредитного договору відповідач [PERSON] ухиляється від взятих на себе зобовязань, не погашає кредит та щомісячну сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів і станом на 13 січня 2016 року його загальна сума заборгованості перед банком становить 2 702 доларів США 36 центів, що за курсом НБУ на дату розрахунку еквівалентно 63 889 гривень 04 копійок. З огляду на вищенаведене просить суд ухвалити рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність не подавав, тому відповідно до п. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, яка бере участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ним позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка в частині 1 вказує на підстави звільнення від доказування, зокрема, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином згідно (відповідно) до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Судом встановлено, що 16 березня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №зп009/2007, відповідно до умов якого відповідачу було надано у користування грошові кошти у сумі 3 920 доларів США, зі сплатою 13,00 % річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 10 березня 2022 року. Вищезазначеним кредитним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування відсотків та інших витрат. За приписами ст. 524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Стаття 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач виконав усі взяті на себе зобов'язання, надавши відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 3\~920 доларів США, зі сплатою 13,00 % річних. Відповідно до п. 4.1. кредитного договору, у разі порушення позичальником умов цільового використання кредиту, визначеного п. 1.2. цього Договору, позичальник зобов'язаний сплатити Кредитору штраф у розмірі 25 відсотків від суми коштів, використаних не за цільовим призначенням. Відповідно до п. 4.2. кредитного договору, у разі прострочення позичальником строків сплати відсотків, визначеного в п. 2.4.. цього договору, а також строків повернення кредиту, визначених п. п. п. 1.1, 2.6.3., З.2.З., 4.4., 5,4, цього договору позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі 1 відсотка від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період. Відповідно до п. 4.3. кредитного договору, у разі порушення позичальником вимог п. п. 3.3.2.-3.3.12. цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 3 (три) проценти від суми кредиту, визначеного п. 1.1. цього договору, за кожний випадок. З гідно п. 4.4. кредитного договору, у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обовязків, визначених п. п. 3.3.2.-3.3.6., 3.3.10.-3.3.12. та 3.3.14. цього договору, протягом більше, ніж десять днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, зобовязаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, а також нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Згідно п. 4.5. кредитного договору, у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обовязків, визначених п. п. 3.3.7.- 3.3.8. цього договору, протягом більше, ніж 60 (шістдесят) календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 14 січня 2016 року за вищезазначеним договором у відповідача перед банком утворилась заборгованість в сумі 2 702 доларів США 36 центів, що на день складання розрахунку еквівалентно 63 889 гривень 04 копійок, з яких: 46\~172,75 гривень - сума заборгованості за кредитом, 11\~108,51 гривень - сума заборгованості за відсотками, 3\~190,68 гривень - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 3\~417,10 гривень - пеня за несвоєчасне повернення відсотків. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII (із змінами і доповненнями, внесеними Законами України від 12 лютого 2015 року N 189-VIII, від 02 березня 2015 року N 222-VIII), на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] проживає м. Донецьку, яке відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 р. № 1275-р віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція. Таким чином, суд приходить до переконання, що оскільки [PERSON] проживає та зареєстрований на території, на якій здійснюється антитерористична операція, Указу Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не має, то з [PERSON] відповідно до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не підлягають стягнення заборгованість з пені та штрафу. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, а також з урахуванням, того що відповідач не скористався своїм правом з`явитися в суд і спростувати надані позивачем докази у справі, які підтверджують і факт укладання кредитного договору і наявність заборгованості перед банком з боку відповідача, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме, стягнення з відповідача на користь позивача 46\~172,75 гривень - сума заборгованості за кредитом, 11\~108,51 гривень - сума заборгованості за відсотками. На підставі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» в задоволенні позовних вимог банку про стягнення з відповідача пені слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відтак, з відповідач слід стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимогу сумі 1 378 грн.

Outcome: partial