Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

30 січня 2015 року, позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила суд, стягнути з відповідача на свою користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] - аліменти в розмірі 1\\4 частини усіх видів його місячного заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини, мотивуючи це, знаходженням дитини, з якою вона проживає окремо від відповідача, тільки на її утриманні, і відсутністю з боку відповідача - батька дитини матеріальної допомоги їхньому малолітньому сину, якому потрібне нормальне повноцінне харчування, одяг, ліки та багато інших речей, потрібних дитині, чим вона самостійно не може забезпечити малолітню доньку у зв'язку з тяжким матеріальним становищем. Позивачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, під розписку, причини неявки не повідомила, однак надіслала до суду свою заяву, в якій, з посиланням на ч. 2 ст. 158 ЦПК України підтримала позов та просила суд, слухати справу у її відсутності (а.с. 12,18). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки, причини неявки суду не повідомив, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій позов визнав повністю та пославшись на ст. 158 ч. 2 ЦПК України, просив суд, слухати справу без його участі (а.с. 13,17). Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 121 СК України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Одночасно, стаття 183 СК України зазначає - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд встановив, що офіційно, сторони розірвали свій шлюб 02.12.2010 р., що підтверджується рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 02.12.2010 року (актовий запис № 8), під час якого, [INFO], у подружжя народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.10.2007 р., в якому батьком дитини записаний відповідач (а.с. 5). З матеріалів справи вбачається, що позивачка проживає разом із малолітнім сином окремо від відповідача, який в свою чергу не надає своєму малолітньому сину матеріальної допомоги, яку дитина потребує для нормального повноцінного життя, а саме грошей на харчування, ліки, одяг та багато інших речей, потрібних дитині для розвитку, а позивачці, одній важко забезпечувати сина всіма необхідними речами в силу тяжкого матеріального становища. На підставі викладеного, та з урахуванням обставин справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved