Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

30 квітня 2014 року представник позивача звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а. с. 2-5). У позовній заяві в обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що 16 серпня 2013 року між ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 1335636938901244, за умовами якого позивач надав, а відповідач отримала у кредит грошові кошти у сумі 29 600,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,0001% річних, комісією у розмірі 2,90% за обслуговування кредиту на строк до 15 серпня 2016 року. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за вказаним кредитним договором у неї утворилась заборгованість перед позивачем, розмір якої саном на 17 квітня 2014 року становить 33 303,63 грн., яку представник позивача просив суд стягнути з відповідача, а також витрати по сплаті судового збору у сумі 243,60 (а. с. 2-5). Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, факсимільним зв'язком н6адіслав на адресу суду заяву про розгляд даної цивільної справи без його участі, в заяві також вказав, що позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує (а. с. 30). Відповідач через канцелярію суду надала заяву про розгляд даної цивільної справи за її відсутності, в заяві просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку з відсутністю заборгованості перед позивачем (а. с. 38). Дослідивши матеріали цивільної справи, судом були встановлені наступні факти: 16 серпня 2013 року між ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 1335636938901244, за умовами якого позивач надав, а відповідач отримала у кредит грошові кошти у сумі 29 600,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,0001% річних, комісією у розмірі 2,90% за обслуговування кредиту на строк до 15 серпня 2016 року (а. с. 8-10, 11). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 1335636938901244 від 16 серпня 2013 року, доданого представником позивача до позовної заяви, станом на 17 квітня 2014 року у [PERSON] наявна заборгованість перед позивачем у сумі 33 303,63 грн., яка складається з 23 016,00 грн. - залишку строкової заборгованості, 4 938,00 грн. - залишку простроченої заборгованості, 57,22 грн. - суми комісії, 5 020,84 грн. - простроченої суми комісії, 271,57 грн. - пені за прострочення виконання зобов'язань (а. с. 11). Судом встановлено, що квитанцією № 210731731 від 16 травня 2014 року [PERSON] перерахувала через касу банку ПАТ «Фідобанк» в рахунок погашення кредитної заборгованості 15 000,00 грн., квитанцією № 212863271 від 30 травня 2014 року [PERSON] перерахувала через касу банку ПАТ «Фідобанк» в рахунок погашення кредитної заборгованості 19 671,26 грн. Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України та умовами укладених між сторонами договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Оцінюючі всі докази досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду справи в їх сукупності, та приймаючи до уваги, що після звернення до суду з даною позовною заявою відповідачем в рахунок погашення кредитної заборгованості було сплачено позивачу грошові кошти, загальний розмір яких становить 34 671,26 грн., а розмір позовних вимог становить 33 303,63 грн., суд приходить до висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, у зв'язку з чим вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Оскільки у задоволенні позовних вимог позивача відмовлено, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з даним позовом, не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed