Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

30 грудня 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що 26 травня 2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] та від подружнього життя вони мають двоє малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. У квітні 2013 року їх сімейні стосунки припинились та з вказаного часу діти проживають з нею і перебувають на її утриманні. В липні 2014 року вони домовились з відповідачем, що останній буде сплачувати аліменти на утримання дітей в сумі 1000,00 грн., з розрахунку по 500,00 грн. на кожну дитину. Вказане підтверджується повідомленнями про надходження поштових переказів, які додані до позовної заяви. Однак, починаючи з листопада 2014 року, відповідач [PERSON] аліментів не сплачує, а тому вона вирішила звернутись в суд. Відповідач [PERSON] є фізично здоровою людиною, зареєстрований фізичною особою підприємцем та інших дітей чи непрацездатних батьків на утриманні не має. Враховуючи викладені обставини, вона вважає, що відповідач, який має мінливий дохід, спроможний сплачувати аліменти на дітей у розмірі 3000,00 грн., з розрахунку по 1500,00 грн. на кожну дитину. У відповідності до ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З огляду на такі факти просила постановити рішення про стягнення з відповідача [PERSON] щомісячно на її користь аліменти на малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі по 1500,00 грн. на кожну дитину, а також стягнути з відповідача на її користь половину суми витрат, понесених нею на утримання дітей в період з квітня 2013 року по грудень 2014 року в розмірі 4812, 42 грн. В січні 2015 року та березні 2015 року позивач [PERSON] подала заяви про збільшення позовних вимог, в яких, покликаючись на понесені нею після предявлення позову додаткові витрати на утримання дітей, просить також стягнути з відповідача половину суми таких витрат у розмірі 959,51грн. та 757,94 грн. відповідно. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, покликаючись на обставини, які викладені в позовній заяві та заявах про збільшення позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, зіславшись на доводи, які викладені в долученому до справи письмовому запереченні. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] зареєстрували між собою шлюб 26 травня 2007 року у міському відділі РАЦС Львівського міського управління юстиції та від подружнього життя вони мають двоє малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. У квітні 2013 року сторони припинили подружні відносини, стали проживати окремо та з вказаного часу малолітні діти залишились проживати з матірю позивачем [PERSON] В липні 2014 року позивач [PERSON] домовилась з відповідачем [PERSON] про те, що останній буде добровільно сплачувати аліменти на утримання дітей в сумі 1000,00 грн., з розрахунку по 500,00 грн. на кожну дитину, що підтверджується повідомленнями про надходження поштових переказів, які додані до позовної заяви. Однак відповідач [PERSON] аліментів на малолітніх дітей з грудня 2014 року не сплачує. Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін в судовому засіданні, долученими до справи копіями свідоцтва про укладення шлюбу, свідоцтв про народження дітей та ці обставини в судовому засіданні ніким з учасників процесу не оспорювались. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх дітей. Згідно з положеннями ст.ст. 182, 184 цього Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований як фізична особа підприємець та займається виробництвом інших виробів з пластмас (згідно з КВЕД номер виду підприємницької діяльності 22.29). З долученої до справи копії податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця за 2014 рік вбачається, що сума його доходу за звітний (податковий) період, що оподатковується за ставкою 5%, склав 79 719,16 грн. Враховуючи необхідність сплати єдиного податку, середньомісячний дохід відповідача [PERSON] становить біля 6312 грн. З пояснень відповідача [PERSON] вбачається, що він страждає хворобою очей та у звязку з цим щомісячно витрачає на придбання очних лінз 500 грн. Крім цього, на його утриманні знаходиться непрацездатний батько [PERSON], який є інвалідом 2 групи, та він, позивач, відповідно до рішення суду щомісячно сплачує на утримання позивачки [PERSON] аліменти в розмірі 700 грн. За вирахуванням всіх витрат, які він змушений нести щомісячно, в нього залишається приблизно 500-700 грн., а тому сплачувати в користь [PERSON] аліменти на дітей в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину він немає можливості. В даний час він спроможний сплачувати на двох дітей аліменти в загальному розмірі 1000 грн. Враховуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи матеріальне становище сторін та положення вищевказаного матеріального законодавства, суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на двох малолітніх дітей слід задовольнити частково. Що стосується позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] половини суми витрат, понесених нею на утримання дітей в період з квітня 2013 року по березень 2015 року, то такі не підлягають до задоволення, виходячи з наступного. У відповідності до положень ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями ст.ст.10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Заявляючи позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] половини суми додаткових витрат в розмірі 4812, 42 грн., понесених на утримання дітей в період з квітня 2013 року по грудень 2014 року, половини суми додаткових витрат, понесених в січні 2015 року, в розмірі 959,51 грн. та половини суми додаткових витрат в розмірі 757,94 грн., понесених в лютому-березні 2015 року, позивач [PERSON] в якості доказів долучила копії товарних чеків, квитанцій та квитків, в яких зазначені час та види придбаних товарів, продуктів харчування, їх вартість тощо. Однак зі змісту вищевказаних копій документів не випливає, що зазначені в них суми додаткових витрат були викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Крім цього, з них не вбачається ким саме були понесені такі додаткові витрати та що вони повязані з утриманням малолітніх дітей сторін по справі. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку. що позов [PERSON] слід задовольнити частково.

Outcome: partial