Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

30.01.2017 р. позивач звернулася до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, зареєстрованого 20 вересня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 398, а також про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивовані фактичним припиненням шлюбних відносин, відсутністю спільного з відповідачем господарства, бюджету, почуттів любові, взаємоповаги та взаєморозуміння. Зазначила, що не має наміру відновлювати сім'ю, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини. Крім того, у шлюбі народилась донька [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. 20.02.2017 р. через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, вважає строк на примирення не потрібним. Належним чином повідомлений про час та місце слухання справи відповідач, в судове засідання 20.02.2017р. не зявився, через канцелярію суду також звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності. У вказаній заяві позов визнав повністю, у тому числі не заперечував проти стягнення з нього аліментів, строк на примирення вважає не потрібним. За даних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу, відповідно до ст. ст. 169, 197 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи вищенаведені законодавчі вимоги та позицію Пленуму Верховного Суду України, суд вважає за необхідне зупинитися на наступному. Позивач та відповідач перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 2008 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка реєстраційної служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 398 від 20.09.2008 року /а.с.3/. Також встановлено, що позивач та відповідач мають спільну неповнолітню дитину, яка народжена у зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина встановлена на підставі копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] /а.с. 4/. Дитина зареєстрована за однією адресою з позивачкою і знаходиться на її утриманні, що не спростовується відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року №2947-ІІІ (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з нормою ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. При цьому, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України). Крім того, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, за нормою ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються з дня предявлення позову. Проаналізувавши заявлені позивачем позовні вимоги та обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону (у тому числі і нормі ч. 2 ст. 110 СК України) та не порушує прав інших осіб, а відтак у суду є всі підстави для задоволення позову. Враховуючи, що позивачем заявлено клопотання залишити судові витрати по сплаті судового збору з вимоги про розірвання шлюбу на нею, суд залишає ці судові витрати за фактично понесеними. Також відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України та п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп. з вимоги про стягнення аліментів, від оплати якого позивача звільнено вказаним Законом. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved