Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

31 березня 2015 [PERSON] звернулась у суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], і сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі, а саме по 750 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подання позову. На обґрунтування своїх вимог вказала, що діти перебувають на повному її утриманні, домовленості між нею та відповідачем про спосіб утримання дітей не досягнуто. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлений позов, просили стягувати заявлений розмір аліментів, пояснили, що відповідач хоча не працевлаштований, але працює і отримує доходи, інших утриманців не має, будь-якої допомоги на утримання дітей з часу окремого проживання не надає. Відповідач та його представник позов визнали частково на сплату аліментів у розмірі 350 грн. щомісячно на кожну дитину. Відповідач пояснив, що не працює, доглядає матір-пенсіонерку, отримує незначні доходи від городництва. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Стаття 180 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) встановлює обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України). Сторони у справі з 03 травня 2012 року по квітень 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується фотокопією свідоцтва про шлюб серії 1-ЕГ №071592 від 03 травня 2012 року, виданого Виконавчим комітетом Кричевичівської сільської ради Ковельського району Волинської області, та витягом з рішення суду від 06 квітня 2015 року про розірвання шлюбу. У шлюбі народили двох дітей: дочку [PERSON], [INFO], і сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтв про народження серії 1-ЕГ № 160169 від 25 червня 2012 року, № 184927 від 01 листопада 2013 року, виданих Виконавчим комітетом Кричевичівської сільської ради Ковельського району Волинської області, матірю дітей є позивач, батьком відповідач [PERSON]. Встановлені обставини вказують на те, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини і відповідно до наведених положень закону зобовязаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дітей між сторонами у справі немає, діти проживають з позивачем, у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дітей, тому вимоги позивача про стягнення із відповідача у її користь аліментів обґрунтовані. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач не працює, не отримує постійного доходу, тому аліменти підлягають стягненню в твердій грошовій сумі. Позивачем заявлено вимогу про стягнення із відповідача аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 750 грн. щомісячно на кожну дитину, проте достатнім і справедливим буде розмір коштів на утримання неповнолітніх дітей по 450 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення старшою повноліття. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує те, що діти перебувають на повному утриманні позивача, остання не працює, вік дітей, розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до шести, а також те, що відповідач працездатний, перебуває на обліку у центрі зайнятості як безробітний, відповідно отримує державу допомогу по безробіттю. Наявність у відповідача матері-пенсіонерки та спільне з нею проживання не свідчить про те, що остання перебуває на його матеріальному утриманні, оскільки, як слідує із пояснень самого відповідача, мати отримає державну пенсію. Та обставина, що відповідач не працює, не звільняє його від обов'язку утримувати дітей. Відомості про наявність у відповідача медичних протипоказань до праці відсутні, тому він не позбавлений можливості працевлаштуватись на роботу, отримувати дохід і забезпечувати звичайні потереби неповнолітніх дітей та їх достатній рівень життя. Доказів того, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у тому розмірі, який заявлено позивачем, у матеріалах справи немає і такі у ході розгляду справи не надані. Враховуючи, що позивач при подачі даного позову звільнена від сплати судового збору, то відповідно до вимог п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, п. 3 ч. 1 ст. 80, ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 243 гривні 60 копійок судового збору. З урахуванням положень п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. ст. 180, 182, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial