Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

31.08.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення грошових коштів за договором-заявою від 18.08.2014 року №300937/48876/370-14 загальною сумою 20034,50 доларів США, а саме: основної суми вкладу та нарахованих відсотків розмірі 19985,23 доларів США, 3% річних у сумі 9,85 доларів США та відсотки за користування вкладом у розмірі 39,42 доларів США. Крім того, позивачка просила суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у сумі 20000,00 грн. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 18.08.2014р. між нею та ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» було укладено договори банківського вкладу: зокрема: договір-заява про банківський строковий вклад «Класік» №300937/48876/370-14 на 370 днів в іноземній валюті у сумі 18177,00 доларів США на строк з 18.08.2014 року по 23 серпня 2015 року під 12,00 % річних. 17.08.2015 року та 25 серпня 2015 року позивачка звернулась до відповідача із заявами про видачу зазначеного вище вкладу, але відповідач порушуючи умови укладеного договору кошти не повертає, а тому позивачка звернулася з вказаним позовом до суду для захисту своїх прав. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та з підстав викладених у ньому просила суд його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про день слухання справи повідомлялись належним чином, однак причину своєї неявки суду не повідомив. Враховуючи, що відповідач в судове засідання свого представника не направив, суд відповідно до ч.1 ст. 224 та ст. 225 ЦПК України постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, 18.08.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» №300937/48876/370-14 на 370 днів в іноземній валюті, відповідно до п.п. 1, 2 якого вкладник вносить, а банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок [NUMBER] в сумі 18177,00 доларів США на строк з 18 серпня 2014 року по 23 серпня 2015 року під 12,00 % річних. 17.08.2015 року позивачка звернулася до відповідача з письмовою заявою про повернення 23 серпня 2015 року вкладу за договором №300937/48876/370-14від 18.08.2014 року у повному обсязі (а.с.9). 25.08.2015 року позивачка повторно звернулась до відповідача про видачу вкладу, термін повернення якого настав 23.08.2015 року (а.с.10). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною (ч. 1 ст. 1060 ЦК України). Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відповідно до ч.1 ст. 36 цього Закону, з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Пунктом 1 ч.5 цієї ст. 36 визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Судом було встановлено, що на підставі постанови Правління НБУ від 17 вересня 2015 року №612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 року № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», згідно з яким з 18 вересня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Відповідно до ст. 57 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклади фізичних осіб банків гарантуються в порядку і розмірах, передбачених законодавством України. Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Враховуючи викладене, оскільки на час ухвалення рішення по справі у відповідача діє тимчасова адміністрація, що унеможливлює задоволення позовних вимог про стягнення грошових коштів, враховуючи вимоги ст. ст. 34, 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому суд відмовляє [PERSON] у задоволені позову. Крім того, згідно із ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плат и у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Враховуючи викладене, а також те, що у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення грошових коштів, суд приходить до висновку про відмову також і у задоволенні вимог позивачки про відшкодування витрат на правову допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed