Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

30 травня 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», [PERSON] , у якому просила стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та [PERSON] солідарно завдану матеріальну шкоду у розмірі 27 757, 48 грн., завдану моральну шкоду в розмірі 5 000 грн., витрати на проведення експертизи у розмірі 2 650 грн., судові витрати в розмірі 15 768 грн. 40 коп. (15 000 грн. правничої допомоги та 768 грн.40 коп. судового збору). Позовні вимоги мотивує тим, що 10 липня 2018 року в м.Бровари по вул..Гагаріна в напрямку вул..О.Оникієнка, відбулась ДТП, за участю автомобіля «Volkswagen Sharan», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням сина [PERSON] , [PERSON] , та автомобіля «Honda Accord», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] Вказана пригода відбулася з вини [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобіль «Volkswagen Sharan», реєстраційний номер [NUMBER] , отримав механічні пошкодження, вартість матеріального збитку становить 27 757 грн. 48 коп. грн. Разом з тим, цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП на момент настання пригоди була застрахована в Приватному акціонерномуо товаристві «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Враховуючи, що позивачу матеріальна шкода, завдана внаслідок ДТП, страховою компанією відшкодована частково у розмірі 7 999 грн. 33 коп., останній звернувся до суду із відповідним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 липня 2019 року відкрито провадження у справі. 06 серпня 2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», згідно якого відповідач проти заявлених позовних вимог заперечує з огляду на ту обставину, що позовні вимоги є безпідставними та суперечать правовому режиму регулювання спірних правовідносин. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», у судове засідання свого представника не направив, про час та місце слухання повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] , про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, однак, у судове засідання не з`явився. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши матеріали справи доказами, суд встановив. Судом встановлено, що 10 липня 2018 року в м.Бровари по вул.Гагаріна в напрямку вул.О.Оникієнка, відбулась ДТП, за участю автомобіля «Volkswagen Sharan», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням сина [PERSON] , [PERSON] , та автомобіля «Honda Accord», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Дорожньо-транспортна пригода відбулась в результаті порушення [PERSON] Правил дорожнього руху, що підтверджується постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 серпня 2018 року, відповідно до якої [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Проте, цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час скоєння ДТП була застрахована у Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Положення статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. За ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. У відповідності до п.3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. За умовами ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обгрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Позивач звернувся до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з повідомленням про настання страхового випадку, внаслідок чого страхова компанія залучила експерта який оцінив завдані збитки в розмірі 8 999 грн. 33 коп. за виключенням франшизи у розмірі 1000 грн. Таким чином Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відшкодувала позивачу 7 999 грн.33 коп. Не погоджуючись з даною оцінкою завданої шкоди, позивач уклала договір № 0284 К-18 з СПД [PERSON] про проведення товарознавчого дослідження, вартість якого становила 2 650 грн. На проведення вказаного обстеження автомобіля запрошувалися представники Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» , однак запрошення було проігноровано. Згідно зі звітом № 0284 про оцінку автомобіля «Volksvagen Sharan», державний номерний знак [NUMBER] , матеріальний збиток завданий внаслідок пошкодження при ДТП складає 35 756 грн. 81 коп., що майже в чотири рази перевищує оцінку, зроблену Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Таким чином, з урахуванням сплачених стаховою компанією коштів, сума невідшкодованих збитків становить - 27 757 грн. 48 коп., але станом на 21 травня 2019 року Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не сплатила [PERSON] страхове відшкодування у загальному розмірі 27 757 грн. 48 коп., що підтверджується відповідю на претензію вих.№ 170984-2 від 26.04.2019 року та копія відповіді МТСБУ вих.№ 4.2-10/15297 від 16.05.2019 року. Враховуючи, що з вини [PERSON] позивачеві завдано матеріальної шкоди на загальну суму 35 756, 81 грн., цивільно-правова відповідальність останнього на момент ДТП була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», при цьому страховою компанією виплачено страхове відшкодування лише частково, то з відповідачів солідарно на користь позивача підлягає стягненню вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу автомобіля у розмірі 27 757 грн. 48 коп. (35 756,81-7 999, 33). За умовами ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди,слід зазначити наступне. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За змістом ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). За таких обставин, при вирішенні спору щодо відшкодування моральної шкоди суд обов`язково повинен з`ясувати наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів, у розумінні ст. 77, 78 ЦПК України, що свідчили б про завдання позивачеві протиправними діями відповідачів моральної шкоди. За таких обставин, позовна вимога щодо відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За умовами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до квитанції №0.0.1367114436.1 від 28 травня 2019 року позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 767 грн. 40 коп. Таким чином, з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі - 384, 20 грн., та з [PERSON] - 384, 20 грн. За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Позивачем не було надано доказів щодо витрат на професійну правничу допомогу, а відтак суд вважає за необхідне відмовити в цій частині.

Outcome: partial