Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

31.03.2021 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні\~вимоги позивач\~мотивує тим,\~що 06.02.2015\~року вона\~зареєструвала шлюб з\~відповідачем [PERSON] у виконавчому комітеті Саджавської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 1. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які на даний час є неповнолітніми. Зазначає,\~що на перших\~порах сімейного життя у них були менш-більш нормальні дружні стосунки, однак вже тривалий час подружнє життя не складається. Причиною розпаду їхньої сім`ї стало те, що у них з часом стали різні погляди на життя, на сімейні цінності, на ведення господарства, на виховання дітей, в результаті чого між ними постійно виникали непорозуміння і конфлікти. Крім того, зазначає, що відповідач час від часу зловживав спиртними напоями і, будучи в нетверезому стані, обзивав її непристойними словами, принижуючи її честь і гідність як жінки, так і матері. Протягом останнього часу вони не підтримують подружніх стосунків, так як проживають окремо. Крім того, вони втратили почуття поваги та любові один до одного. Вважає, що їхні сімейні відносини остаточно розірвані та примирення між ними неможливе, а шлюб носить тільки формальний характер. Просить шлюб\~між нею\~та відповідачем\~розірвати і після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Крім того, просить стягнути з відповідача в її користь понесені нею судові витрати по справі. Що стосується визначення місця проживання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , позивач зазначила, що на даний час між нею та відповідачем немає спору з цього приводу. В судовому засіданні представник позивача, адвокат Гураш М.В. вимоги [PERSON] підтримав з підстав, наведених в позовній заяві та просив їх задоволити в повному обсязі. Не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідач по\~справі [PERSON] в судове засідання повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином рекомендованою кореспонденцією, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які знаходяться в матеріалах справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Враховуючи наведене, зі згоди представника позивача, згідно ухвали від 25.05.2021 року про розгляд вказаної справи в порядку заочного розгляду, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб, що долучене до матеріалів справи, згідно якого вказаний шлюб зареєстровано 06.02.2015 року у виконавчому комітеті Саджавської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 1 (а.с.6). Від шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які на даний час є неповнолітніми (а.с.7-8). Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини та проживають окремо протягом часу, який оцінюється тривалим, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин, а тому їх шлюб носить формальний характер. Відповідно до змісту п.10 Постанови пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Враховуючи наведене, суд прийшов до переконання, що сторони протягом тривалого часу проживають окремо та не підтримують сімейних відносини. Зокрема, позивач [PERSON] не має наміру підтримувати їх в подальшому та стверджує, що вони як подружжя втратили почуття поваги та любові один до одного, наміру зберегти сім`ю у неї немає. За таких обставин суд вважає, що позов підставний, так як в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи, які викладені в позовній заяві і які не спростовано відповідачем та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сторони не вживають заходів для примирення, проживають окремо, тривалий час не підтримують жодних стосунків як подружня пара, а за таких обставин цей шлюб існує формально. Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб слід розірвати. Також, згідно ст.113 СК України, після розірвання шлюбу позивачу [PERSON] слід залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Разом з\~тим,\~суд констатує,\~що сторони\~дійшли спільної\~згоди щодо\~місця проживання неповнолітніх дітей,\~ними не\~заявлялись вимоги\~про визначення\~місця проживання\~дітей, а тому питання про місце проживання після розірвання шлюбу неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , судом не вирішувалось. Крім того, згідно п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2\~ст.137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно наданих\~стороною позивача\~попереднього (орієнтовного)\~розрахунку суми\~судових витрат від 31.03.2021\~року, квитанції серії АЕ № 0578 від 31.03.2021 року, витрати на правничу допомогу склали 1500 грн. 00 коп. У відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] , з відповідача в користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн. 00 коп. згідно квитанції серії АЕ № 0578 від 31.03.2021 року. Крім того, з відповідача в користь позивача слід стягнути також 908 грн. 00 коп. сплаченого судового збору, а всього судових витрат 2408 грн. 00 коп. На підставі ст.ст.105, 110, 112, 113, 160 СК України,

Outcome: approved