Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

9 квітня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ФОП [PERSON] про стягнення майнової та моральної шкоди завданої порушенням прав споживача, мотивуючи свій позов тим, що 12 січня 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір № Р.94512, згідно з умовами якого відповідач зобов'язався надати послуги з виготовлення меблевих виробів, а саме кухні, та передати їх йому у власність, а він зобов'язався оплатити вартість замовленого товару. Взяті ним зобов'язання в частині оплати вартості меблевих виробів виконані в повному обсязі та перераховано кошти в сумі 4300,67 грн. Згідно п.4 договору термін виконання робіт встановлювався відповідачем протягом 45-ти днів, а у виключних випадках з поважних причин додавалося ще 15 днів. На день звернення до суду відповідачем умов договору не виконано, останній не відповідає на телефонні дзвінки позивача і не повідомляє про причини невиконання договірних зобов'язань. Згідно п.7.5 договору відповідач повинен сплатити штраф у розмірі 10% від 4300,67 грн., що становить 430 грн. Крім того, позивач вимушений був отримати позику в банку4300,67 грн. і сплатити всю суму з відсотками та іншими нарахуваннями 5074,95 грн. Також зазначав, що діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що він та члени його сім'ї зазнали незручностей, хвилювань, неприємностей стосовно не виготовлення та не поставки кухні, вимушені були щодня готувати їжу у більш непридатних та некомфортних умовах, він хвилюється через відсутність зв'язку з відповідачем. В зв'язку з цим позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь майнову шкоду 5504,95 грн., а також 5000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, а також стягнути з ФОП [PERSON] судові витрати. Щодо заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач ФОП [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.34, 35). За таких обставин, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.01.2014 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір № Р-94512, згідно з умовами якого відповідач зобов'язався надати послуги з виготовлення меблевих виробів та передати їх [PERSON] у власність. А позивач зобов'язався оплатити вартість замовленого товару (а.с.2). Позивачем взяті зобов'язання в частині сплати вартості меблевих виробів виконані в повному обсязі, про що свідчить заява позичальника № ABHORG115800127 від 12.01.2014р., яка разом із запропонованими ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК»Умовами та правилами, Тарифами, складає між [PERSON] та ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» кредитно-заставний договір, згідно якого кошти в сумі 4300,67 грн. перераховані на поточний рахунок відповідача для оплати товарів згідно з переліком, що вказаний нижче (а.с.3). Згідно п.4.2 договору № Р-94512 від 12.01.2014 року відповідач зобов'язався виконати роботу протягом 45 робочих днів з моменту підписання договору та повідомити замовника про готовність товару до здачі. Відповідно до п.4.3 цього договору виконавець зберігає за собою можливість затримати або відтермінувати передачу товару, з попереднім повідомленням про це замовника, але не більше ніж на 15 робочих днів з причин, які не залежать нього. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст.611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, серед яких: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Ч.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» також передбачено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. П.7.5 зазначеного вище договору між сторонами у випадку порушення виконавцем терміну постачання і передачі виробів передбачена сплата ним штрафу в розмірі 10% від загальної вартості договору. Враховуючи викладене, на користь позивача підлягають відшкодуванню понесені ним та документально підтверджені витрати на оплату вартості меблевих виробів з урахуванням зазначеного штрафу у загальній сумі 4730,67 грн. Доказів реального здійснення інших витрат, зокрема сплати відсотків та інших нарахувань, про які йдеться у позовній заяві, позивачем не надано, до того ж, вони повинні були здійснюватись внаслідок договірних відносин позивача з банком, а не відповідачем, отже не мають прямого зв'язку з діяннями відповідача. Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про захист прав споживачів» законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів Згідно ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Так, оскільки відповідачем порушені права позивача як споживача послуги з виготовлення меблів, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача моральної шкоди підлягають задоволенню. При визначенні розміру моральної шкоди суд приймає до уваги характер та обставини заподіяння такої шкоди, тривалість і наслідки порушення права позивача, характер та тривалість моральних страждань позивача у зв'язку із порушенням його права , а також враховує вимоги розумності і справедливості. З цих підстав суд вважає, що заявлена вимога позивача підлягає до часткового задоволення в сумі 3000 грн. Згідно ст.88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На цій підставі, з урахуванням ст. 79 ЦПК України, витрати на правову допомогу в сумі 430 грн. та витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, в сумі 120 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а сума судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial