Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

29 липня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Веселинівської селищної ради Миколаївської області, про визнання договору дійсним. Позов обгрунтував тим, що 26 червня 1999 року між ним та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, зокрема, житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 56,6 кв.м. Даний договір було зареєстровано в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 26 червня 1999 року за реєстровим номером 1854. Нотаріально договір сторони не посвідчували, однак всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, а саме, продавець передав покупцю майно, а покупець прийняв його та сплатив вартість будинку в сумі 28 106 грн. Оскільки продавець [PERSON] та він вважали, що після укладення договору купівлі-продажу він є дійсним, не вбачали підстав для його нотаріального посвідчення і невдовзі після укладення договору [PERSON] помер, він позбавлений можливості здійснити нотаріальне оформлення договору, а тому звернувся до суду та просить визнати вищевказаний договір купівлі - продажу дійсним. Ухвалою суду від 29 липня 2021 року відкрито провадження по цивільній справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та з тих же підстав і зокрема заначив, що 26 червня 1999 року між ним та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку розташованого в [ADDRESS] . Даний договір було зареєстровано в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 26 червня 1999 року. Нотаріально договір не посвідчували, однак всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані. Представник відповідача Веселинівської селищної ради Вознесенського району Стаднічук А.І. надав до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за відсутності сторони. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 4\~ст. 200 ЦПК України\~суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ \~ \~За таких обставин, суд ухвалив слухати справу у підготовчому судовому засіданні. \~ \~ \~ \~Згідно\~ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, представника. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 26 червня 1999 року [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 56,6 кв.м, уклавши та зареєструвавши в цей же день письмовий договір купівлі-продажу на Вознесенській універсальній товарно-сировинній біржі, про що в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю внесено запис за №435 та зареєструвавши право власності щодо придбаного майна в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 26 червня 1999 року за реєстровим № 1854. Нотаріально договір сторони не посвідчували, ухилившись від цього. У 2021 році позивач дізнався, що договір купівлі-продажу є недійсним. Нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу на час розгляду справи з об`єктивних причин неможливе, оскільки продавець [PERSON] помер, що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00031960631 , наданого на ухвалу суду від 29.07.2021 року Веселинівським відділом ДРАЦС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 04.08.2021 року, що створює позивачу перешкоди у розпорядженні будинком. Судом також встановлено, що будь-які перешкоди для нотаріального посвідчення договору на час його укладення були відсутні, однак договір не був посвідчений нотаріально в зв`язку із неправильним тлумаченням на той час ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», згідно якого угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, що не виключало дотримання при його укладенні вимог ст.227 ЦК УРСР 1963 р. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16.01.2003 року, який діє з 01 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно ст.16 ЦК України 2003 р. кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Такий спосіб захисту цивільних прав був передбачений і ст.6 ЦК УРСР 1963 року. Між тим, при судовому розгляді справи встановлено, що продавець по даній угоді [PERSON] вже помер. За таких обставин, згідно положень ст. 1277 ЦК України, за місцем відкриття спадщини має право претендувати на вищевказане нерухоме майно відповідний орган місцевого самоврядування, в якості якого, на стороні відповідача виступає Веселинівська селищна рада Вознесенського району Миколаївської області. Ст. 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах. При укладенні договору сторони угоди узгодили всі її істотні умови і виконали свої зобов`язання, але не здійснили нотаріального посвідчення цього договору, як того вимагала ст. 227 ЦК України 1963 року (чинна на час придбання майна). З положень ч. 1 ст. 47 ЦК України 1963 року вбачається те, що угода, укладена з порушенням вимог про її обов`язкове нотаріальне посвідчення, вважається недійсною. Проте, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 року, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. В п. 4 постанови від 28 квітня 1978 року №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами) Пленум Верховного Суду України зазначив, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що цивільне право позивача підлягає захисту, а позов - задоволенню.

Outcome: approved