Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

30 вересня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача та зазначив про те, що ПАТ «ПриватБанк» з 30 квітня 2009 року являється правонаступником закритого акціонерного товариства Комерційний Банк ,,ПриватБанк,, який 19.07.2006 року уклав з відповідачем безномерний кредитний договір у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою 48 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач виконав свої зобов»язання та надав позичальнику відповідні кошти . В свою чергу, позичальник, згідно умов погашення, повинен був своєчасно сплачувати на рахунок позивача кредит та відсотки по ньому ,але не виконував належним чином умов погашення кредиту. Своєчасно не сплачував заборгованість по кредиту, що призвело до утворення заборгованості та звернення кредитодавця в 2007 році до суду з вимогою стягнути наявну на той час заборгованість в розмірі -7793,27 грн. Судовим наказом від 03.08.2007 року було задоволено заяву банка та стягнуто на його користь дану заборгованість ,але відповідач продовжує ухилятися від сплати заборгованості та нарахованих відсотків тому його заборгованість на час звернення до суду(з врахуванням вже стягнутої заборгованості-7793,27грн.), складає-33670,89грн., що і спонукало позивача звернутись до суду з відповідним позовом про стягнення заборгованості та понесених судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з»явився ,подав клопотання яким підтримав заявлений позов та просить його задовольнити та не заперечує відносно заочного розгляду справи. Повідомлений через оголошення в пресі /газета ,,Урядовий Кур»єр,,/ відповідач про час та місце слухання справи, в судове засідання не з»явився , клопотань про відкладення розгляду справи на іншу дату від нього до суду не надходило тому суд прийняв рішення про заочний розгляд справи та проводив його у відповідності з законом . Дослідивши матеріали справи суд прийшов до переконання ,що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Так 19.07.2006 року ЗАТ «ПриватБанк», правонаступником якого з 30.04.2009 року являється позивач, на підставі укладеного з відповідачем без номерного договору який складається з заяви позичальника та Умов і правил надання банківських послуг/ас.11-17/, надав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 48 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. У відповідності до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг,які являються невід»ємною частиною договору строк дії договору складає-12 місяців ,який автоматично продовжується на той самий термін в разі не подання позичальником заяви про його припинення внаслідок закінчення строку його дії . З матеріалів справи вбачається, що відповідач після отримання кредиту не належним чином виконував взяті на себе кредитні зобов»язання внаслідок чого позивач в 2007 році звернувся до суду з заявою, про стягнення з відповідача достроково заборгованості за наявним договором.Судовим наказом /ас.-6/ від 03 серпня 2007 року заяву закритого акціонерного товариства було задоволено в повному обсязі та стягнуто на користь банку-7793 гр. заборгованості та 53 грн .97 коп. судових витрат . 30 квітня 2009 року .на підставі рішення загальних зборів акціонерів ,правонаступником прав та обов»язків ЗАТ.Комерційний Банк ,,ПриватБанк,, /ас.18/, стало новостворене ,,Публічнне акціонерне товариство Комерційний Банк ПриватБанк,, яке і звернулося 30 вересня 2015 року з новим позовом за тим же самим кредитним договором від 2006 року яким просить знову стягнути заборгованість вже в розмірі- 33670,89гр . та 1218 гр.00 судового збору який на думку суду підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.510 ЦК України сторонами у зобов»язанні - є боржник та кредитор, які не можуть у віповідності до ст.525 ЦК України відмовитись від виконання обумовлених умовами договору зобов»язань в односторонньому порядку та зобов»язані згідно до вимог ст.526 цього ж кодексу належним чином його виконувати . Змістом ч.1 ст.1054 ЦК України - 2003 року обумовлено, що за умовами кредитного договору банк зобов»язується надати грошові кошти позичальнику, а позичальник має повернути кредит та сплатити відповідні проценти. Пунктом 17 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2012 року № 5 ,,Про практику застосування судами законодавства при розгляді спорів пов»язаних з кредитними правовідносинами,, визначено, що наявність судового рішення не звільняє боржника від відповідальності за не виконання грошового зобов»язання та не позбавляє кредитора на отримання сум передбачених ч.2 ст.625 ЦК України. За вимогами статей 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або

Outcome: approved