Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

30.06.2020 року до суду звернувся позивач з вказаним позовом до відповідача, та уточнивши позовні вимоги в порядку усунення недоліків просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 62548 грн. В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначає, що працював в ТОВ «Юнік Фарма» з 05. 11.2017 року на посаді інженера-технолога по валідації, затим 24.06.2019 року був звільнений за ст. 36 ч. 1 КЗпП України ( за угодою сторін ). Розрахунок по зарплаті на день звільнення відповідач не провів та довідки про розмір невиплаченої заробітної плати не видав. Таким чином, відповідач заборгував йому заробітну плату за період з червня 2018 року по день звільнення у сумі 62548 грн. (розрахунок проведено на підставі Індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5 Пенсійного фонду України) яку по теперішній час так і не отримав у зв`язку з чим виникла необхідність звернення до суду з вказаним позовом. 03.08.2020 року, після усунення недоліків позовної заяви, провадження у справі було відкрито та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 17.09..2020 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач заявив письмове клопотання про розгляд справи без його участі, вказавши, що позовні вимоги підтримує, які просить задовольнити. Відповідач до суду повторно не прибув, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення за наступних підстав. Встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з ТОВ «Юнік Фарма» з 02.11.2017 року на посаді інженера-технолога по валідації, затим 24.06.2019 року був звільнений за ст. 36 ч. 1 п. 1 КЗпП України ( за угодою сторін ) /а.с.7/. Як посилається позивач та не спростовано відповідачем, при звільненні та на даний час не виплатило позивачу нараховану заробітну плату за період з травня 2018 року по день звільнення у сумі 62548 грн. Так, з наданої позивачем Індивідуальної відомості про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України, вбачається, що відповідач за період з травня 2018 року по день звільнення нарахував позивачу 62548 грн. заробітної плати ( з якої здійснено 0,00 грн. будь-яких утримань) /а.с.8-9/. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Працівник має право на оплату своєї праці своєчасно на підставі укладеного трудового договору (ст. 21 Закону «Про оплату праці»). Згідно із ч. 5 ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оплату праці», своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Статтею 233 КЗпП України, частина 2, встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відтак судом встановлено, що позивачу у справі, при звільненні не виплачено відповідачем нараховану заробітну плату за період з травня 2018 року по червень 2019 року включно у сумі 62548 грн. Зазначені обставини відповідачем не спростовані ( відзиву на позов останнім не подано) і суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин. Вирішуючи питання щодо розміру невиплаченої заробітної плати, яка підлягає стягненню, суд враховує наступне. Відповідно до положень п. 6 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору за звернення до суду з позовними вимогами про стягнення заробітної плати, а тому, суд вважає необхідним в порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 430 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення допускає негайне його виконання у частині стягнення всієї суми боргу при присудженні працівникові зокрема, виплати заробітної плати. За таких обставин, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення щодо всієї суми боргу по нарахованій та невиплаченій позивачу заробітній платі .

Outcome: approved