Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

29 березня 2019 року до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в порядку статті 56, статті 57 Цивільного процесуального Кодексу України, ст.. 131 -1 Конституції України звернувся керівник Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області, який діє в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної ради, Комунального підприємства «КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ №2» Дніпропетровської обласної ради із позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, а саме просив стягнути з останнього кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON] [INFO] в розмірі 10 624,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно вироку Криворізького районного суду від 18 грудня 2017 року , який набрав законної сили [PERSON] визнано винним за ч.2 ст. 286 КК України. Однією із потерпілих осіб у зазначеному кримінальному провадженні є [PERSON] , яка внаслідок дорожньо - транспортної пригоди була травмована та відповідно висновку СМЕ Криворізького міжрайонного відділу КЗ «Дніпропетровське обласне Бюро судово - медичної експертизи » за своїм характером виявленні у неї ушкодження належали до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя . З отриманими тілесними ушкодженнями потерпіла [PERSON] перебувала на лікуванні в відділенні політравми КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 2 » ДОР у період часу з 01 липня 2017 року по 26 липня 2017 року - тобто 25 ліжко - днів та на її лікування витрачено 10 624,00 грн. Позивач в позовній заяві зазначив, що інтереси держави у пред`явленні даної позовної заяви полягають у тому, що серед бюджетних організацій особливе місце посідають заклади охорони здоров`я, діяльність яких має велике соціальне і економічне значення, безпосередньо впливає на життєвий рівень, здоров`я і працездатність населення. За рахунок коштів бюджетів відповідного рівня утримуються установи охорони . здоров`я. Бюджетне фінансування являє собою безповоротний та безоплатний відпуск коштів з державного та місцевих бюджетів на виконання загальнодержавних функцій і функцій муніципальних органів та забезпечення діяльності бюджетних установ та організацій. За кошторисно-бюджетним методом фінансується майже вся невиробнича сфера суспільства, що базується на державній або комунальній (муніципальній) формі власності, тобто вся бюджетна сфера. Установи мають право брати бюджетні зобов`язання, витрачати бюджетні кошти на цілі та в межах, встановлених затвердженими кошторисами і планами асигнувань. В останні роки значно погіршився матеріально-технічний і фінансовий стан лікарень, поліклінік, диспансерів, фельдшерсько-акушерських пунктів тощо. Тому, спричинення шкоди лікарні спричиняє також шкоду й інтересам держави, оскільки фінансування закладів охорони здоров`я здійснюється з державного бюджету і кошти, що були витрачені на лікування потерпілого від злочинних дій, могли бути використані на вдосконалення медичної допомоги та впровадження здорового способу життя з метою збереження генофонду народу України. Зазначені обставини слугували підставою для звернення до суду із цим позовом. Ухвалою суду від 29 березня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 26 квітня 2019 року. 26 квітня 2019 року розгляд справи було відкладено на 15 травня 2019 року через неявку до суду відповідача. В судовому засіданні прокурор Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дрємайлов Ю.О. позовні вимоги підтримав , просив їх задовольнити у повному обсязі. Головний лікар КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2 ДОР» до початку розгляду справи надав письмове клопотання про розгляд справи без участі представника , висловив свою довіру суду. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Отримавши позовну заяву із додатками 15 травня 2019 року, просив суд вирішити справу згідно чинного законодавства сьогодні та справу можливо слухати, вважає, що його права не порушені жодним чином, що отримав позов 15 травня 2019 року. Відповідно дор частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін судом було встановлено обставини справи. Відповідно до ст. 131 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. З ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушенню або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно із ч. 4 ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про прокуратуру» право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному, прокурору України, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам. Згідно ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Комунальне підприємство «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Дніпропетровської обласної ради» є установою охорони здоров`я населення. Згідно визначення, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України, бюджет - план формування та використання фінансових ресурсів для забезпечення завдань і функцій, які здійснюються відповідно органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування протягом бюджетного періоду. Відповідно до пп. «а» п. З ч. 1 ст. 89 БК України до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад належать, зокрема, видатки на охорону здоров`я, в т.ч. на амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу (лікарні широкого профілю, спеціалізовані медико-санітарні частини, пологові будинки, поліклініки і амбулаторії, загальні стоматологічні поліклініки, дільничні лікарні). Згідно ст. 18 Основ законодавства про охорону здоров`я фінансове забезпечення охорони здоров`я може здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, коштів юридичних та фізичних осіб, а також з інших джерел, не заборонених законом. Кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, призначені на охорону здоров`я, використовуються, зокрема, для забезпечення медичної допомоги населенню, фінансування державних цільових і місцевих програм охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень у цій сфері. Фінансове забезпечення державних та комунальних закладів охорони здоров`я - бюджетних установ здійснюється відповідно до бюджетного законодавства. Згідно зі ст. 49 Конституції України охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Відповідно до ч. 2 ст. 61 Закону України «Про місцеве самоврядування» районні та обласні ради затверджують районні та обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних та культурних програм, контролюють їх виконання. Згідно п. 1.4 статуту КП «Криворізька МКЛ № 2» ДОР», затвердженого рішенням Дніпропетровської обласної ради № 388-14/VII від 19.10.2018 підприємство засноване на спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області та перебуває в управлінні Дніпропетровської обласної ради. Відповідно до п. 1.3 вказаного Статуту підприємство є правонаступником усіх майнових і немайнових прав та обов`язків комунального закладу «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» Дніпропетровської обласної ради». Згідно п. 5.3 розділу 5 Статуту основним джерелом формування майна КП «Криворізька МКЛ № 2» ДОР» є бюджетні кошти. Тобто, КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» ДОР» є бюджетним підприємством. У даному випадку органом уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах виступає Дніпропетровська обласна рада як управитель та розпорядник вказаного підприємства, а також КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» ДОР», яка понесла відповідні витрати на лікування потерпілої особи від злочину. Так, Вироком Криворізького районного суду від 18грудня 2017 року, який набрав законної сили 20 лютого 2018 року (Ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області про залишення без задоволення апеляційної скарги), [PERSON] визнано винними за ч. 2 ст. 286 КК України. У зазначеному вироку суду зазначені обставини, що були встановлені під час розгляду справи, а саме те, що 01 липня 2017 року приблизно о 03 годині 45 хвилин в Криворізькому районі, Дніпропетровської області водій [PERSON] , [INFO] , достовірно знаючи, що не має посвідчення на право керування транспортним засобом, в порушення п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху України, згідно з якими: «2.1 водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії». Керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 2101», реєстраційний номер [NUMBER] рухався по сухому покриттю проїжджої частини автодороги С040502 «Валове - Христофорівка», в напрямку смт. Хритофорівка зі сторони с. Софіївка (Валове), Криворізького району, при цьому на передньому пасажирському місці перевозив [PERSON] та [PERSON] , на задньому пасажирському місці перевозив [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Продовжуючи рух у вказаному напрямку водій [PERSON] , не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості, яка б надавала йому можливість безпечно керувати автомобілем, чим порушив вимоги п.п. 1.5., 2.3. б) та 12.1. Правил дорожнього руху України, згідно з якими: - «1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; - «2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, ... і не відволікатися від керування ним у дорозі»; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»; - «12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу,що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним ». Внаслідок недотримання зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною і достатньою умовою для запобігання ДТП, [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ 2101» реєстраційний номер [NUMBER] , на асфальтобетонному дорожньому покритті проїзної частини автодороги С040502 «Валове - Христофорівка», в Криворізькому районі Дніпропетровської області, допустив виїзд керованого ним автомобіля за межі проїзної частини де в послідуючому здійснив наїзд на дерево. В результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] та [PERSON] були травмовані. Відповідно до висновків судово-медичної експертизи Криворізького Міжрайонного відділу КЗ «Дніпропетровське обласне Бюро судово-медичної експертизи» ДОР № 1215 від 20 липня 2017 року, у [PERSON] , [INFO] , виявлено тілесні ушкодження у вигляді: відкрита черепно - мозкова травма: численні переломи заснування черепа: уламковий перелом стінок основної пазухи, лінійні переломи луски скроневих кісток з переходом на піраміди скроневих кісток, перелом в проекції «дна турецького сідла», суборбітальний перелом верхньої щелепи з обох сторін, переломи виличних дуг в проекції лобно - величиних відростків, забійна рана тім`яної області голови праворуч, забійно - рвана рана лівої вушної раковини з пошкодженням хряща, пара орбітальна гематома ліворуч, субарахноідальний крововилив; перелом бічних мас 1-го шийного хребця ліворуч, закрита травма груді: пневматорекс праворуч; закрита травма живота: розрив селезінки з ослідуючим її видаленням; розрив брижки тонкого кишечника, за очеревинна гематома праворуч. Вищевказані тілесні ушкодження виникли від ударної дії тупого твердого предмета (предметів), який міг мати як обмежену так і необмежену травмуючи поверхню, або при ударі об такий же предмет (предмети), що могло бути при механізмі дорожньо - транспортної пригоди в середині салону автомобіля. За своїм характером виявлені ушкодження відноситься до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя П.2.1.3 «б,є,й,к» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 р. №6. Частиною 6 статті 82 Цивільного процесуального Кодексу встановлено , що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На підставі зазначеного, судом з`ясовано обставини протиправних дій відповідача [PERSON] стосовно грубих порушень Правил дорожнього руху до тяжких наслідків для третіх осіб . Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Разом з тим, ані Дніпропетровською обласною радою, ані КП «Криворізька МКЛ № 2» ДОР» з моменту закінчення лікування [PERSON] , [INFO] , а саме з 26.07.2017 по теперішній час жодних заходів до відшкодування витрат КП «Криворізька МКЛ № 2» ДОР» понесених на лікування потерпілої [PERSON] від кримінального правопорушення, вчиненого [PERSON] , [INFO] , не вжито. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії то закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно абз. 2 п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Згідно довідки - калькуляції , наданої КП «Криворізька МКЛ № 2 » ДОР від 28 березня 2019 року , що міститься в матеріалах справи потерпіла від кримінального провадження [PERSON] перебувала на лікуванні у відділенні політравми у період з 01 липня 2017 року по 26 липня 2017 року . Згідно розрахунку вартості 1 ліжко - дня, здійсненого згідно п.2 КМУ від 16 липня 1993 р. № 545 «Про затвердження Порідку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» за липень становить 424,96 грн. Отже, виходячи із розрахунку 1 ліжко дня , та враховуючи термін перебування [PERSON] на лікуванні у медичному закладі , що становить 25 ліжно- днів було здійснено розрахунок позовних вимог : 25 * 424, 96 грн. = 10 624,00 грн. із яким суд погоджується та сумніви у правильності його розрахунку не існує. Оскільки судом встановлено причино - наслідковий зв`язок між діями [PERSON] та наслідками травмування осіб, в тому числі [PERSON] , тому обов`язок по відшкодуванню витрат необхідно покласти на відповідача і тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи норми ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: approved