Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

30.10.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання права користування жилим приміщенням та укладання договору найму жилого приміщення, який уточнив під час судового розгляду справи, вказавши, що за рішенням Виконавчого комітету [PERSON] міської Ради від 31.12.2001 року, на підставі розпорядження Орджонікідзевської районної адміністрації № 808 від 05.04.2002 року, батьку позивача [PERSON] було надано ордер № 876 на жиле приміщення за адресою: [ADDRESS]. З того часу в квартирі мешкала уся сімя позивача у складі: батька позивача [PERSON], матері позивача [PERSON], брата позивача [PERSON] та самого позивача [PERSON]. Під час сумісного проживання вказаними особами велось спільне господарство, був спільний бюджет, а також сплачувались послуги по обслуговуванню будинку та квартири. Позивач, так як він був єдиний, хто працював у цій родині, сплачував за комунальні послуги, а також матеріально допомагав своєму брату [PERSON], який постійно хворів. Крім вказаної квартири, сімя мала ще одне житло, що знаходилось за адресою: [ADDRESS], де з 1997 року і був зареєстрований позивач. 19.07.2012 року зазначена квартира була продана у звязку з виниклим тяжким матеріальним становищем та позивач був знятий з вказаного місця реєстрації. Після того, позивач ніде зареєстрований не був, хоча його батько неодноразово пропонував зареєструватися у квартирі [ADDRESS]. 29.04.2008 року померла мати, 16 жовтня 2014 року помер батько, а 07.08.2015 року помер і брат позивача. Весь цей час позивач мешкав у спірній квартирі, сплачував за комунальні послуги, у звязку з користуванням спірним жилим приміщенням, але не був зареєстрований. На підставі викладеного, враховуючи вимоги ст. 64 ЖК України представник позивача просить суд визнати за [PERSON] право на користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та зобовязати [PERSON] міську раду та МКП «ОСНОВАНІЕ» укласти з останнім договір найму вказаного житла. У судовому засіданні позивач та його представник свої позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали суду пояснення, аналогічні викладеним у позові, просили суд задовольнити позов. Позивач додатково пояснив, що його матір не була зареєстрована у [INFO]. Вона окремо проживала по вул. Сталеварів у квартирі, яка була приватизована, а після її смерті у 2009 році, це житло було продано. Він після продажу квартири по вул. Сталеварів, де був зареєстрований, почав мешкати у спірній квартирі. Фактично на той час і батько і брат надали згоду на те, щоб він проживав у спірній квартирі. З 2012 року батько не міг ходити, так як, приблизно в 2007 році, отримав травму ноги, а потім відчував себе все гірше. Батько не зареєстрував його за адресою спірної квартири через те, що спочатку він був зайнятий, враховуючи його графік роботи, а потім у батька почали боліти ноги, тому останній ледве ходив. Взагалі батько за 6 місяців перед смертю не міг вийти з підїзду. [PERSON] звертався разом із ним до Комунарського РВ, для того щоб позивача зареєстрували за адресою спірної квартири. Але у призначений день він до Комунарського РВ не прийшов, тому і не був зареєстрований. З 1998 року до 2007 року він перебував у виправній колонії. Його графік роботи: два тижня працює, два тижні вдома. Борги по оплаті комунальних платежів за спірну квартиру відсутні, так як він їх щомісячно сплачує. Але, іноді він не платить влітку та восени одноразово гасить усю заборгованість. Його брат декілька разів (4-5) був засуджений і у період з 2009 року по день смерті часто відбував покарання у виправних колоніях. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] заперечувала проти задоволення позову, зазначивши, що позивач [PERSON] ніколи не був зареєстрований за адресою, по якій розташоване спірне житло. Крім того, останній не отримав від наймача спірного житла свого батька письмову згоду на вселення, тому відповідно до ст.98 ЖК України, якщо позивач і проживав у квартирі за адресою: [ADDRESS], то мав права як тимчасового мешканця. Також, не встановлено постійне мешкання позивача, навіть з огляду на його довіреність від 07.10.2015 року, в якій зазначено, що останній мешкає за адресою: [ADDRESS]. Наявність здійснення деяких оплат з боку позивача за житлово-комунальні послуги по спірній квартирі, які здійснювалися після смерті [PERSON] не може бути підставою для визнання за [PERSON] права користування спірною квартирою, та не є доказом у справі. На підставі викладеного, [PERSON] просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] комунального підприємства «ОСНОВАНІЄ» [PERSON] заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що МКП «ОСНОВАНІЄ» не є належним відповідачем, так на цей час підприємство має право укладати виключно договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Крім того, у судовому засіданні так і не було встановлено за яких обставин [PERSON] вселився до спірної квартири, а також факт надання згоди наймача житла (батька позивача) на вселення [PERSON] у квартиру за адресою: [ADDRESS], не доведений під час судового засідання. Факти, встановлені у судовому засіданні та викладені у позові, суперечать один одному, а позовна заява взагалі не відповідає вимогам ЦПК України. На підставі викладеного, [PERSON] просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Допитаний у якості свідка [PERSON] пояснив суду, що він проживає за адресою [INFO] з 2002 року. У сусідньому підїзду у квартирі №1 на цей час мешкає позивач. Але спочатку, приблизно з 2002 року, мешкав батько позивача [PERSON], з яким він перебував у гарних стосунках, так як разом працювали на одному заводі. Батько позивача мешкав у спірній квартирі одноособово, без дружини, хоча перед заселенням у спірну квартиру сімя [PERSON] з двома дітьми мешкала в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя. З 2008 року у квартирі [ADDRESS] мешкати позивач, який допомагав робити у цьому житлі ремонт. Стверджує, що на цей час позивач мешкає у спірній квартирі, так як дуже часто бачить, що горить світло у вікні зазначеної квартири. Коли батько позивача був живий, то він часто бачив на вулиці біля будинку позивача та [PERSON] Допитаний свідком [PERSON] пояснив, що він мешкає за адресою: [ADDRESS] з 2001 року. У квартирі № 1 зазначеного будинку на цей час останні 5-7 років живе позивач . З батьком позивача - [PERSON] дуже багато часу вони рибалили, тому позивача він знає давно, спочатку як сина свого товариша. Матір [PERSON] він не бачив у спірній квартирі. [PERSON] позивача [PERSON] він в обличчя не знає, тому йому важко відповісти, чи мешкав останній у спірній квартирі. До своєї смерті батько мешкав разом із позивачем. Зі слів [PERSON] він дізнався, що позивач іноді виїжджає за межі м. Запоріжжя на заробітки. Зробив висновок, що [PERSON] мешкає у спірному житлі, так як бачить, що позивач з квартири виносить сміття та йде у квартиру з магазину з сумкою із продуктами. Допитана у якості свідка [PERSON], пояснила, що проживає за адресою: [INFO]. Позивача вона знає, приблизно з 18 років, а батька [PERSON] знає, так як разом працювали на одному заводі. Останні пять років позивач мешкає у квартирі №1 будинку, де вона мешкає. До цього в цій квартирі мешкав батько позивача та брат останнього [PERSON]. Дружина [PERSON], тобто матір позивача у вказаному жилі Так як вона часто гуляє зі свою онукою у дворі будинку, тому часто бачить позивача у спірній квартирі. Видно як [PERSON] палить на кухні, так як вказане житло знаходиться на першому поверсі, невисоко від землі та замість штор висять гардини. Також, вона часто бачить [PERSON], коли той виносить сміття з квартири. Останній раз бачила позивача на минулому тижні. Крім того, декілька разів бачила, як на кухні у спірній квартирі розмовляли позивач та невідома йому дівчина. Приблизно у 2012 році вона на вулиці якось зустріла батька позивача та поцікавилася, куди він направляється. [PERSON] повідомив, що йде до ЖЕКу, щоб зареєструвати, але кого саме, вона не знає. Допитана свідком [PERSON] пояснила, що вона мешкає за адресою: [ADDRESS]. Квартира, в якій вона мешкає з родиною розташована на 2 поверху, якраз над квартирою №1, де мешкає на цей час позивач. Останнього вона знала давно, приблизно з 2009 року, так як вона працювала в СІЗО, тому бачила там [PERSON], який перебував під вартою. У подальшому, вона побачила позивача, коли останній почав приходити до їх підїзду. Спочатку у спірну квартиру заселився [PERSON], потім там почав жити батько, а у подальшому [PERSON], який деякий час проживав із якоюсь дівчиною. Позивач з батьком, коли мешкали разом, мали спільне господарство, разом, приблизно у 2013 році, робили ремонт у квартирі. У серпні 2015 року вона разом із родиною поїхали до моря, де приблизно перебували до 03.09.2015 року. Весь цей час за її квітами біля підїзду доглядав позивач, тобто він увесь цей час проживав у спірній квартирі. Дах будинку ремонтували, приблизно у 20111 році, а так як грошових коштів у [PERSON] не було, останні віддали мішок цементу, який залишився після їхнього ремонту у квартирі. З лютого-березня 2015 року позивач постійно проживає у спірній квартирі та декілька разів надавала [PERSON] у борг. Також, під час своєї відсутності, позивач просить, щоб вона збирала його квитанції про нарахування заборгованості по сплаті за комунальні послуги. Як вона бачила, є борги за надання комунальних послуг, але вони чергові, тобто лише за 1 місяць. Позивач мешкає у спірній квартирі останні 7 років, тому вона постійно бачить як [PERSON] заходить та виходить зі свого житла та виносить сміття на вулицю. У батька позивача дійсно були проблеми з ногами. Він останній 6 місяців взагалі не виходив, тому саме позивач та [PERSON] ходили до магазина за продуктами харчування. Допитаний судом [PERSON] пояснив, що він мешкає за адресою: [ADDRESS] разом із дружиною з 1998 року. На цей час позивач мешкає у спірній квартирі. Два рази він був у гостях у спірній кварти та бачив, що там зробили ремонт. Бачив, що позивач на той момент мешкав з батьком у спірній квартирі. Працює на вахті, іноді відсутній. Дружини поясняла, що позивач брав у борг у неї гроші, але потім все віддав. Суд, вислухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. \~ \~ Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~ \~ Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про народження серії І-ДП №335294 від 11.06.1976 року батьками позивача є [PERSON] та [PERSON]. Жиле приміщення однокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] не приватизована, належить до державного житлового фонду, знаходиться у повному господарському віданні та обслуговуванні МКП «ОСНОВАНІЄ». Ордер № 876 на вселення до зазначеного житла було видано Виконавчим комітетом [PERSON] міської Ради 31.12.2001 року на підставі розпорядження Орджонікідзевської районної адміністрації № 808 від 05.04.2002 року, батьку позивача [PERSON], який у 2002 році згідно акту здачі і приймання квартири, прийняв спірне жиле приміщення. Мати позивача [PERSON] померла 29.04.2008 року, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 110491, виданого 05.05.2008 року [PERSON] міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області. Батько позивача [PERSON] помер 16.10.2014 року, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 308634, виданого 17.10.2014 року [PERSON] відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] міського управління. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 333706, виданого 08.10.2015 року [PERSON] відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] міського управління, брат позивача [PERSON] помер 30.07.2015 року. Згідно довідки МКП «ОСНОВАНІЄ» від 26.02.2016 року № 527 у квартирі [ADDRESS] на цей час зареєстрований [PERSON]. Батько позивача [PERSON] був зареєстрований у цьому житлі з 12.11.2002 року по день смерті 16.10.2014 року. Відповідно даних паспорта громадянина України на імя [PERSON] серії СЮ 046664, виданого 03.08.2007 року Орджонікідзевським РВ УМВС України в Запорізькій області, останній був зареєстрований за адресою: [INFO] з 04.12.1997 року по 19.07.2012 року. З квитанцій, наданих стороною позивача вбачається, що оплата за комунальні та інші послуги по спірній квартирі сплачуються і після смерті [PERSON], тобто безпосередньо позивачем. Таким чином, враховуючи дані зазначених документів та фактів, повідомлених свідками під час їх допиту свідків у судовому засіданні, судом встановлено, що у квартирі [ADDRESS] у період з 2002 року по теперішній час були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] Позивач до 2007 року був засуджений та знаходився у містах позбавлення волі, після чого почав проживати за місцем своєї реєстрації: [ADDRESS] квартирі, що належала його матері. Після смерті останньої зазначене житло у 2009 році було продано та з цього часу позивач з дозволу батька та брата почав проживати у спірній квартирі з батьком, так як [PERSON] декілька разів був засуджений та практично не мешкав за місцем своєї реєстрації. [PERSON] та його батько мешкали однією сімєю, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. Про надання дозволу з боку батька та брата на проживання у спірній квартирі позивача свідчить безперешкодне проживання останнього впродовж тривалого часу та відсутності будь-яких з цього привод сварок та судових позовів. У 2012 році позивач був знятий з реєстрації [ADDRESS]. [PERSON] впродовж останніх років та на цей час утримує спірне житло, а також приймає участь в ремонті та в утриманні будинку, де мешкає та відповідної прибудинкової території. Графік роботи позивача, хвороба батька обєктивно не дали можливості здійснити реєстрацію [PERSON] у спірній квартирі. Пленум Верховного Суду України в п.9 постанови №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» розяснив, що, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен зясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сімї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сімю, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.15 Постанови від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди, як член сімї наймача, або ж для відмови їй у цьому. Однак, відсутність письмової згоди членів сімї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування житловим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. До членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Таким чином, суд дійшов до висновку, що, оскільки позивач вселився та проживав у спірній квартирі за згодою наймача свого батька [PERSON] та згодою свого брата [PERSON], як член сімї, жиле приміщення за адресою: [ADDRESS] було і є постійним місцем проживання позивача, позивач постійно проживає в спірній квартирі та сплачує комунальні послуги за квартиру, іншого житла позивач не має, а тому суд приходить до висновку, що позивач має право на користування цим житлом у розумінні ст. 64 ЖК України. Згідно ст. 61 ЖК України Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Частина друга цієї статті передбачає, що зазначений договір укладається в письмовій формі між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином. Враховуючи, що спірна квартира належить до державного житлового фонду та знаходиться у повному господарському віданні та обслуговуванні МКП «ОСНОВАНІЄ», тому саме із вказаним підприємством необхідно, на думку суду, укладати договір про найм жилого приміщення. На підставі викладеного,

Outcome: approved