Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

31 липня 2017 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, який було уточено. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що згідно з договором купівлі-продажу від 29 вересня 1984 року вона є власником 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по вул.Красіна,8 у м.Полтаві. Власником іншої 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами є відповідач [PERSON] Також вони є співвласниками по 1/2 частині земельних ділянок : площею 0,1 га з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; площею 0,0207 га - для ведення садівництва. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 28 лютого 2014 року, яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 23 квітня 2014 року, було визначено порядок користування земельними ділянками відповідно до висновку земельно-технічної експертизи № 212 від 17 січня 2014 року, виконаної судовим експертом. Так, [PERSON] було виділено у володіння 500 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку та 103,кв.м. для ведення садівництва, що зафарбовано на плані синім кольором. [PERSON] виділено 500 кв.м для будівництва та обслуговування житлового будинку та 103,кв.м. для ведення садівництва, що зафарбовано на плані в зелений колір. Також встановлено сервітут площею 19 кв.м. на ділянці [PERSON] для можливості проходу та обслуговування стіни будинку [PERSON] З метою встановлення межових знаків та розмежування земельних ділянок нею було здійснено виклик судового експерта [PERSON], який виконував судову експертизу для встановлення поворотних точок розмежування. 06 квітня 2017 року був здійснений вихід експерта, але розмежування не вдалося зробити через насильницькі дії [PERSON] по відношенню експерта з боку [PERSON], в результаті чого було здійснено виклик працівників патрульної служби. Повторний вихід експерта було здійснено 17 червня 2017 року та відповідач знову вчинила хуліганські дії , що унеможливило встановлення межових знаків. Знову було здійснено виклик патрульної поліції та з [PERSON] було проведено роз'яснювальну роботу і припинені її незаконні дії. Позивач просить усунути їй перешкоди у користуванні земельними ділянками, розташованими по вул.Героїв АТО, 8 у м.Полтаві, зобовязавши [PERSON] не чинити фізичних перешкод у розмежуванні земельних ділянок згідно рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 28 лютого 2014 року по цивільній справі № 554/8266/13-ц. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 18 жовтня 2017 року до участі у справі залучений у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, [PERSON] У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов не визнала. Суду пояснила, що вона ніякі хуліганські дії відносно експерта [PERSON] не вчиняла, фізично перешкоди щодо розмежування не чинила. Мала місце лише словесна незгода. Так, рішенням суду було визначено порядок користування земельною ділянкою. Але рішення не відповідає дійсності, невірно зазначена площа земельної ділянки. З приводу цього вони зверталися з позивачем щоб їм переробили документи, але поки що документи вони не виправили. Тому і поділ по рішенню суду не повинен відбуватися. Третя особа [PERSON] підтримав позов та зазначив, що він дійсно намагався встановити поворотні точки для розмежування земельної ділянки, яка перебуває у власності сторін, але відповідач не давала йому це зробити, відштовхувала, надірвала мірну стрічку. Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень позивачу [PERSON] належить 1/2 частина земельної ділянки площею 0,1 га з цільовим призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( а.с.11). Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень позивачу [PERSON] належить 1/2 частина земельної ділянки площею 0,0207 га з цільовим призначення для ведення садівництва ( а.с.12). У відповідності до ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Так, рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 28 лютого 2014 року (а.с.5-6), ухваленому у справі № 554/8266/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення часток у праві спільної власності на земельні ділянки та їх розподіл, яке набрало законної сили 23 квітня 2014 року, позовні вимоги позивача задоволено та визначено [PERSON] та [PERSON] частки у праві спільної сумісної власності за земельні ділянки по вул.Красіна, 8 в м.Полтаві для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 1000 кв.м. та земельної ділянки для ведення садівництва площею 500 кв.м., а саме - по 1/2 частині кожній. Вказаним рішенням також було визначено порядок користування земельною ділянкою та виділено відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи № 212 від 17.01.2014 року : позивачу [PERSON] у володіння 500 кв. м. земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та 103,5 кв.м. для ведення садівництва, що зафарбовано на плані блакитним кольором; відповідачу [PERSON] у володіння 500 кв. м. земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та 103,5 кв.м. для ведення садівництва, що зафарбовано на плані зеленим кольором; встановлено сервітут площею 19 кв.м. для можливості проходу та обслуговування стіни будинку [PERSON], що зафарбовано на плані червоним кольором. Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обовязковим до виконання. Відповідно до ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. З метою виконання рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 28 лютого 2014 року, ухваленому у справі № 554/8266/13-ц, позивачем за участю експерта [PERSON] здійснювалися заходи щодо розмежування земельних ділянок. Ця обставина відповідачем не спростовується та підтверджується поясненнями учасників справи. Крім того, відповідно до інформації Департаменту патрульної поліції Управління патрульної служби від 21 липня 2017 року ( а.с.13) 06 квітня 2017 року на спецлінію надійшов виклик та у фабулі події зазначено, що у м.Полтаві по вул.Героїв АТО, 8 відбувається конфлікт між заявницею та [PERSON] з приводу того, що та перешкоджає поділу землі. Прибувши на виклик, конфлікт був урегульовано мирним шляхом та [PERSON] роз'яснено, що її справа розглянута судом та земля ділиться з її сусідкою [PERSON] 17 червня 2017 року знову надійшов виклик та у фабулі події зазначено, що на даний час заявниця має конфлікт із сусідкою [PERSON] щодо розмежування земельної ділянки. ПО прибуттю на місце події було виявлено дві сторони конфлікту, у яких виникли суперечності щодо розподілу земельної ділянки. Разом з тим, відповідач чинила перешкоди у розмежуванні земельних ділянок, які перебувають у спільній частковій власності та відносно яких було встановлено порядок користування, чим перешкоджає виконанню рішення суд, яке набрало законної сили. У відповідності до ч.1 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Беручи до уваги, що відповідач перешкоджає у розмежуванні земельних ділянок, чим фактично чинить перешкоди у використанні позивачем своєю часткою земельної ділянки, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову для поновлення прав позивача на користування належною їй часткою земельної ділянки. При цьому суд критично оцінює пояснення відповідача в тій частині, що вона не чинила перешкоди, так як її твердження спростовуються вище приведеними поясненнями експерта [PERSON], який не є заінтересованою особою та в поясненнях якого у суду немає сумнівів. Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved