Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

5.02.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми боргу, відсотків, інфляційного збільшення та пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договорами позики-застави, визнання договір позики-застави дійсними та звернення стягнення на предмет застави. В позовній заяві зазначив, що 15.09.2009 року та 8.10.2009 року між ним та [PERSON] укладено договори позики-застави б/н, відповідно до яких відповідач [PERSON] отримав гроші у розмірі 50 000 грн. за кожним договором. За договором від 15.09.2009 року передбачена сплата відсотків за користування позикою у розмірі 6 % за кожен місяць користування позикою до часу повернення позики з кінцевим терміном повернення 15.02.2010 року. При несплаті щомісячно відсотків у встановлений строк - до 15 числа кожного місяця, їх сума плюсується до суми позики й відсотки начисляються на загальну суму боргу в розмірі 8 % за кожен місяць нарахування боргу до часу його повернення. За договором від 6.10.2009 року передбачена сплата відсотків за користування позикою у розмірі 6 % за кожен місяць користування позикою до часу повернення позики з кінцевим терміном повернення 8.02.2010 року. При несплаті щомісячно відсотків у встановлений строк - до 8 числа кожного місяця, їх сума плюсується до суми позики й відсотки начисляються на загальну суму боргу в розмірі 8 % за кожен місяць нарахування боргу до часу його повернення. У випадку несвоєчасного повернення позики або сплати відсотків позичальник відповідно до 1.4 договору зобов'язався сплатити позикодавцю пеню в розмірі 0,5 % від суми позики за кожен день прострочення зобов'язання, відшкодувати збитки згідно зі ст. 623 ЦК України, повернути борг з урахуванням інфляційного збільшення, а також відшкодувати позикодавцю усі необхідні витрати, пов'язані зі стягненням боргу. Умови договору відповідач [PERSON] належним чином не виконав, заборгованість перед позивачем не погасив, у зв'язку з чим, станом на 15.03.2015 року заборгованість складає 1585700 грн., з яких: 100000 грн. - заборгованість за позиками; 520 000 - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 37 700 грн. - інфляційне збільшення, 15000 грн. - 3% річних за прострочення виконання зобов'язань, 913 000 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Відповідно до п. 2 вказаних договорів позики - застави, позика [PERSON] була надана під заставу наступного нерухомого майна, що належить на праві приватної власності [PERSON]: будинку [ADDRESS]; нежилого приміщення 4, розташованого в будинку [ADDRESS]. Оскільки відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, просив договори застави визнати дійсними та звернути стягнення на предмет застави. Ухвалою суду від 21.04.2015 року за заявою позивача, його позовну заяву до [PERSON] про стягнення суми боргу, відсотків, інфляційного збільшення та пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором позики-застави, визнання договорів застави дійсними та звернення стягнення на предмет застави, залишено без розгляду в частині вимог про визнання договорів застави дійсними та звернення стягнення на предмет застави. У судовому засіданні позивач не з'явився, про час, місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, мається заява про розгляд справи без його участі. Відповідач належним чином повідомлений про час, місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного - про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, або інші речі визначені родовими ознаками, які останній зобов'язується повернути позикодавцеві. Окрім цього на підставі ст. ст. 526, 1049 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Як встановлено судом, 15.09.2009 року та 8.10.2009 року між [PERSON] та [PERSON] у письмовій формі укладені договори позики-застави б/н, кожний на суму 50 000 грн., про що свідчать розписки [PERSON] від 15.09.2009 року та 8.10.2009 року, відображені в договорах. Розписки [PERSON] про отримання позики у розмірі 100 000 грн., за обома договорами, у відповідності з вимогами ст. 1047 ЦК України є підтвердженням укладення договору позики. Згідно пункту 3.4 наведених договорів, за ст.259 ЦК України сторони збільшили строк позовної давності до п'яти років щодо стягнення суми боргу, відсотків, інфляційного збільшення та пені за несвоєчасне виконання зобов'язань. За умов договорів від 15.09.2009 року та 8.10.2009 року [PERSON] зобов'язаний повернути суми боргу відповідно до 15.02.2010 року та 8.02.2010 року, але не повернув по теперішній час, тому борг (50000 грн. + 50000 грн.) підлягає стягненню з відповідача в примусовому порядку, а саме: у розмірі 100 000 грн. Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Умовами договору від 15.09.2009 року передбачена сплата відсотків за користування позикою у розмірі 6% за кожен місяць користування позикою до часу повернення позики з кінцевим терміном повернення 15.02.2010 року. При несплаті щомісячно відсотків у встановлений строк - до 15 числа кожного місяця, їх сума плюсується до суми позики й відсотки начисляються на загальну суму боргу в розмірі 8 % за кожен місяць нарахування боргу до часу його повернення. За договором від 6.10.2009 року передбачена сплата відсотків за користування позикою у розмірі 6% за кожен місяць користування позикою до часу повернення позики з кінцевим терміном повернення 8.02.2010 року. При несплаті щомісячно відсотків у встановлений строк - до 8 числа кожного місяця, їх сума плюсується до суми позики й відсотки начисляються на загальну суму боргу в розмірі 8% за кожен місяць нарахування боргу до часу його повернення. Відсотки від суми позики за обома договорами, за період з 15.10.2009 року по 15.03.2015 року, складають 520 000 грн. (100 000 грн. х 8% : 100 х 65 місяців = 520 000 грн.) та підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до 1.4 вказаних договорів, при несвоєчасному поверненні позики або сплаті відсотків позичальник зобов'язався сплатити позикодавцю пеню в розмірі 0,5 % від суми позики за кожен день прострочення зобов'язання, відшкодувати збитки згідно зі ст. 623 ЦК України, повернути борг з урахуванням інфляційного збільшення, а також відшкодувати позикодавцю усі необхідні витрати, пов'язані зі стягненням боргу. Згідно зі ст.ст.625,1050 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд вважає, що 3% річних від простроченої суми за період з 15.10.2009 року по 15.03.2015 року, за 5 років, у даному випадку складають 15000 грн., інфляційне збільшення суми позики за період: березень 2010 року - грудень 2014 року складає 37 700 грн. Зазначені суми підтверджені наданим позивачем суду розрахунком та підлягають стягненню на користь позивача, так як відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Умовами договорів позики-застави передбачена неустойка у розмірі 0,5% від суми позики за кожен день прострочення, за період з 15.02.2010 року по 15.03.2015 року в межах 5 років за 1826 днів вона складає 913000 грн. (100 000 грн. х 0,5% : 100 х 1826 днів = 409 500 грн.) та підлягає також стягненню з відповідача. В зв'язку зі звільненням позивача від сплати судового збору відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір» та задоволенням позовних вимог позивача, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3654 грн.

Outcome: approved