Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

3 липня 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право на користування квартирою [ADDRESS], усунення перешкод здійсненні права власності шляхом зняття [PERSON], [PERSON] з реєстрації, зобов'язання Управління державної міграційної служби України у Хмельницькій області зняти з реєстрації [PERSON], [PERSON], посилаючись на те, що з 23 березня 2000 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Мають спільного сина [PERSON], [INFO]. 22 лютого 2002 року позивачем та третьою особою [PERSON] в рівних частках на підставі договору купівлі-продажу було набуто у власність трикімнатну квартиру [ADDRESS]. 16 жовтня 2003 року без згоди іншого співвласника [PERSON] у вищезазначеній квартирі було зареєстровано місце проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] На даний час відповідачі фактично у квартирі не проживають, але залишаються зареєстрованими у ній, витрат по утриманню кватири не несуть. Відповідач [PERSON] під час проживання зловживала спиртними напоями, порушувала громадській спокій, псувала житло, що зробило неможливим спільне проживання із нею, заходи попередження з боку органів внутрішніх справ виявилися марними, в сім'ї склалися напружені відносини, внаслідок чого 4 жовтня 2013 року шлюбі між позивачем та [PERSON] було розірвано. Крім цього під час спільного проживання виник загальний борг за житлово-комунальні послуги в сумі більше 15 000 грн. Відповідачі з жовтня 2013 року у квартирі не проживають, залишивши її в непридатному стані, вивезли все майно, їхніх особистих речей не має, станом квартири не цікавляться, гроші на ремонт не давали, участі в оплаті житлово-комунальних послуг не приймають. З моменту добровільної зміни місця проживання відповідачі не бажають знятися з реєстрації, позивач просить його вимоги задовольнити. В судовому засіданні позивач та його представники позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник проти позову заперечили, вважають його необґрунтованим, причину не проживання пояснювали тим, що з боку позивача та його сестри чинилися перешкоди у користуванні житлом. Представник відповідача Управління Державної міграційної служби України у Хмельницькій області в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, в подальшому в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності на підставі договору купівлі-продажу від 22 лютого 2002 року належить трикімнатна квартира [ADDRESS]. [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 березня 2000 року. 4 жовтня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду. Мають спільного сина [PERSON] [INFO]. В квартирі [ADDRESS] було зареєстровано місце проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] з 16 жовтня 2003 року. В подальшому відповідач [PERSON] був знятий з реєстрації за адресою [ADDRESS] з 23 серпня 2013 року, що підтверджується довідкою будинкоуправління №2 КЕВ м. Хмельницького №40 від 9 січня 2015 року та копією паспорта, з якого вбачається, що [PERSON] зареєстрував своє місце проживання в м. Одеса, у зв'язку із навчанням на денному відділенні механіко-технологічного технікуму Одеської національної академії харчових технологій. Факт не проживання у квартирі з 27 жовтня 2013 року відповідачів [PERSON] та [PERSON] крім пояснень сторін також підтверджується і актом Будинкоуправління №2 КЕВ м. Хмельницького від 23 червня 2014 року. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ч.1,2 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. ч.4 ст.156 ЖК України визначено, що до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Позивачем та його представниками в судовому засіданні не доведено обставин того, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] втратили право на користування квартирою [ADDRESS] у зв'язку із не проживанням у квартирі понад один рік без поважних причин не встановлено цього і в судовому засіданні. З пояснень сторін та третьої особи [PERSON] в судовому засіданні було встановлено той факт, що позивач разом із іншим співвласником [PERSON] в кінці жовтня 2013 року, зайшовши до квартири за відсутності [PERSON] забрав ключ від неї та частину речей відповідача [PERSON], які знаходились у квартирі виніс з помешкання та передав через спільного сина [PERSON] за місцем проживання матері відповідачки [PERSON] по [ADDRESS]. Зазначені речі були поміщені до квартири [PERSON], яка в судовому засіданні засвідчила ту обставину, що малолітній [PERSON] восени попросив дозволу у неї залишити речі, у зв'язку із відсутністю вдома баби. Ці речі з її дозволу були складені у коридорі. Крім цього малолітній [PERSON] на її запитання повідомив, що речі привезла [PERSON] Не заперечувався сторонами в судовому засіданні і той факт, що після цих подій було замінено вхідний замок у дверях. Суд, не бере до уваги пояснення свідка [PERSON], оскільки їй обставини створення перешкод [PERSON] у користуванні квартирою [ADDRESS] не відомі, а свідчення щодо інших обставин, істотного значення для правильного вирішення справи не має. Також судом враховується і те, що у зв'язку із чиненням перешкод з боку [PERSON] у користуванні квартирою [ADDRESS] [PERSON] в квітні 2014 року зверталася із заявою до служби у справах дітей Хмельницької міської ради, за результатом звернення з [PERSON] було проведено профілактичну бесіду, роз'яснено вимоги законодавства, щодо права дитини на користування житлом своїх батьків, що підтверджується повідомленням відповідної служби від 16 квітня 2014 року. З підстав створення перешкод з боку [PERSON] та [PERSON] у користуванні квартирою року [PERSON] 10 квітня 2014 року також зверталася із заявою до Хмельницького міського відділу міліції, за наслідками розгляду поданої заяви 15 квітня 2014 року було складено висновок та в цей же день винесено офіційне застереження [PERSON] про неприпустимість протиправної поведінки. Оцінюючи в сукупності надані докази та пояснення сторін, суд приходить до висновку, що [PERSON] не проживає у [ADDRESS] з поважних причин, а саме у зв'язку із створенням перешкод з боку позивача, а тому такою, що втратила право на користування житлом не може бути визнана. Відсутні підстави і для визнання таким, що втратив право на користування житлом [PERSON], оскільки він не проживає у зазначеній квартирі з поважних причин, так як з 2013 року навчається на денному відділенні механіко-технологічному технікумі Одеської національної академії харчових технологій та закінчує навчання 30 червня 2015 року, що підтверджується довідкою зазначеного навчального закладу від 27 жовтня 2014 року. Підстави зняття з реєстрації місця проживання особи визначені ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зокрема однією із них є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Позивачем та його представниками в судовому засіданні належними та допустимими доказами не доведено чим порушено, оспорено або не визнано його права свободи та інтереси діями чи бездіяльністю Управління державної міграційної служби у Хмельницькій області, а отже підстав для задоволення вимог в цій частині у суду також не має. Інші доводи позивача, як зловживання [PERSON] спиртними напоями, порушення громадського спокою, псування житлового приміщення, створення умов, які унеможливлюють спільне проживання із нею, не оплачування житлово-комунальних послуг на увагу не заслуговують, оскільки належними доказами підтверджені не були, та за умови їх доведеності могли б бути самостійною підставою для виселення відповідачів в порядку визначеному ст.116 ЖК України, однак таких вимог не заявлялось. Підстави для визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом, належного громадянину на праві власності визначені ст.ст.71,72 ЖК України застосованими бути не можуть, оскільки спірні правовідносин врегульовані в даному випадку іншими нормами законодавства, зокрема ст.405 ЦК України.

Outcome: dismissed