Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

31.08.2015 року, а уточнивши вимоги 04.12.2015 року та 11.05.2016 року, [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] та просить: -«1.В порядку поділу майна, що є об»єктами права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], визнати за Позивачкою [PERSON]: -право власності на автомобіль марки RENAULT легковий сєдан номер шасі [NUMBER] д.н.з. [NUMBER]; -право власності на 2/3 двокімнатної квартири [ADDRESS]. 2.В порядку поділу майна, що є об»єктами права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], визнати за Відповідачем [PERSON]: -право власності на 1/3 двокімнатної квартири [ADDRESS] 3.В порядку поділу майна, що є об»єктами права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], припинити за Відповідачем [PERSON] право власності на 1/2 автомобілю марки RENAULT легковий сєдан номер шасі [NUMBER] д.н.з. [NUMBER] та присудити грошову компенсацію в розмірі 30 000,00 (тридцять тисяч гривень 00 копійок); 4.Покласти на Позивачку обов»язки з виконання зобов»язань, передбачених договором про іпотечний кредит №2689 від 29.10.2012 року в рівних частках із Відповідачем.» (а.с.а.с.1-5,48,62-67) Свої вимоги мотивує тим, що починаючи з 27.05.2006 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем, який рішенням Подільського районного суду м.Києва від 11.09.2015 року було розірвано. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], на утримання якого, згідно з рішенням Подільського районного суду м.Києва від 06.10.2015 року, відповідач сплачує їй аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, починаючи з 31.08.2015 року. Під час шлюбу та за спільні кошти було придбано вищевказаний автомобіль, який в даний час перебуває у користуванні відповідача. Також було придбано вищевказану квартиру за кошти, які були надані в кредит відповідачу, з її згоди, ПАТ «Державний ощадний банк України» (далі - Банк), які по даний час сплачені не в повному розмірі. Розділити майно в позасудовому порядку не представилося можливим, а тому вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. При вирішенні спору просить врахувати ту обставину, що син проживає разом з нею, а аліменти, які вона одержує від відповідача є недостатніми для забезпечення фізичного та духовного розвитку дитини. В судовому засіданні, позивачка та її представник - [PERSON] позов підтримали, просять його задовольнити. Відповідач та його представник - [PERSON] позов визнали частково, лише в частині солідарного обов»язку по поверненню кредиту. Вважають, що підстав для відступлення від рівності часток у спільній частковій власності на квартиру немає, а автомобіль повинен бути залишений у спільній частковій власності сторін. Представник Банку - Павлов П.І. вважає, що підстав для задоволення позову, в частині покладення на сторін солідарного обов»язку по поверненню кредиту немає, оскільки Банк не дає згоду на заміну кредитора іншою особою. Також не вбачає підстав для задоволення позову, в частині визнання за позивачкою права власності на частину квартири, яка перебуває в іпотеці Банку у виконання умов Договору про надання відповідачу коштів на її придбання. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов, в частині визнання за позивачкою права власності на автомобіль та компенсації відповідачу половини її вартості, підлягає задоволенню. Такого висовку суд дійшов на підставі ст.70 ч.1 СК України, яка передбачає, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором та ст.71 ч.2 СК України, яка передбачає, що неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Так, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], автомобіль «RENAULT» легковий сєдан номер шасі [NUMBER] д.н.з. [NUMBER], придбано 10.09.2007 року та зареєстровано на [PERSON].(а.с.12) Як вбачається з пояснень позивачки та відповідача, даними в судовому засіданні, сторони не заперечують, що автомобіль було придбано під час шлюбу та за їх спільні кошти. Крім того, відповідач не заперечує, що на час розгляду справи, вартість автомобіля становить в сумі 60 000,00 грн.. Враховуючи ту обставину, що автомобіль є неподільним майном, а відповідач не звертався до суду з вимогою про визнання за ним права власності на нього, суд вважає, що вимога в цій частині підлягає задоволенню, оскільки неподільні речі присуджуються одному з подружжя. З урахуванням зробленого висновку, суд вважає, що позивачка повинна відшкодувати відповідачу половину його вартості, що становить в сумі 30 000,00 грн.. Вимога, в частині поділу квартири, підлягає задоволенню частково. Суд вважає, що позивачка та відповідач мають право на 1/2 її частини кожний. Підстав для відступлення від рівності часток суд не вбачає. Такого висовку суд дійшов на підставі ст.65 ч.3 СК України, яка передбачає, що для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. ст.65 ч.4 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї, ст.70 ч.1 СК України, яка передбачає, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, ст.70 ч.3 СК України, яка передбачає, що за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування, ст.141 ч.2 СК України, яка передбачає, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов»язків щодо дитни, ст.180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, ст.181 ч.3 СК України, яка передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, ст.185 ч.1 СК України, яка передбачає, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), ст.185 ч.2 СК України, яка передбачає, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Так, як вбачається з Договору про іпотечний кредит №2689 від 29.10.2012 року, зі згоди [PERSON], ПАТ «Державний ощадний банк України» надав [PERSON] кредит в сумі 300 000,00 грн., строком по 28.10.2032 року, для придбання [ADDRESS].(а.с.14-19) Згідно з Договором від 29.10.2012 року, [PERSON] продала, а [PERSON] купив кв.[ADDRESS].(а.с.13) Згідно з Договором №4263 від 29.10.2012 року, вищевказану квартиру передано в іпотеку Банку.(а.с.20-22) Як вбачається з довідки Банку від 12.01.2017 року, залишок заборгованості по кредиту становить в сумі 228 436,53 грн..(а.с.139) Згідно з рішенням Подільського районного суду м.Києва від 06.10.2015 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], починаючи з 31.08.2015 року.(а.с.49) Як вбачається з довідки ПАТ»Державний експортно - імпортний банк України» №021-14/34 від 17.01.2017 року, в період з січня по грудень 2016 року, з [PERSON] стягнуті аліменти в сумі 49 570,98 грн..(а.с.76) Як пояснила в судовому засіданні позивачка, її середня заробітна плата становить в сумі 10 000,00 грн.. Оцінивши зібрані, в цій частині, докази суд вважає, що підстав для збільшення розміру частки майна позивачки з урахуванням того, що з нею проживає дитина, у суду немає, за відсутністю доказів, які свідчать про те, що розмір аліментів, які вона одержує, недостатній для забезпечення фізичного та духовного розвитку дитини, з урахуванням отримуваного нею доходу. Крім того, оскільки Договір про іпотечний кредит було укладено в інтересах сім»ї та за згодою позивачки, то сторони повинні нести солідарний обов»язок по виконанню його умов. З урахуванням зроблених висновків, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в сумі 1 827,00 грн.. Такого висновку суд дійшов на підставі ст.88 ч.1 ЦПК України, яка передбачає, що стороні,на користь якої ухвалено рішення,суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, з урахуванням вимог ст.4 ч.2 п.1 п.п.1 Закону України «Про судовий збір», в редакції, яка діяла на час звернення до суду та яка передбачала, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної та не більше 3-х розмірів заробітної плати, що становило в сумі 3 654,00 грн.. Так, як вбачається з квитанції від 04.08.2015 року, за звернення до суду, позивачкою сплачено судовий збір в сумі 3 215,00 грн..(а.с.5а) Як вбачається з квитанції від 05.10.2015 року, за звернення до суду, позивачкою сплачено судовий збір в сумі 439,00 грн..(а.с.34) На підставі викладеного, -ст.ст.65,70,71,141,180,181,185 СК України,

Outcome: partial