Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

30.03.2020 року позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення в порядку регресу виплаченого страхового відшкодування (регламентної виплати) в сумі 102333,52 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 06.11.2018 року у м. Нова Одеса Миколаївської області по вул. Центральній сталася дорожньо-транспортна пригода за участі не забезпеченого транспортного засобу «Оре1» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та транспортного засобу «Mitsubishi» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що належав [PERSON] , МТСБУ через відсутність укладеного відповідачем [PERSON] договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу відшкодував 18.03.2019 року шкоду пов`язану з пошкодженням транспортного засобу «Mitsubishi» державний реєстраційний номер [NUMBER] Богданову в сумі 100000 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №936126 від 18.03.2019 року. Посилаючись на те, що згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у нього виникло право регресного позову до відповідача, оскільки з його вини вчинено дорожньо-транспортну пригоду, що підтверджується постановою Вознесенського міськрайонного суду від 28.12.2018 року за ст. 124 ч.1 КУпАП, позивач просив позов задовольнити, посилаючись на ст. 1191 ЦК України, стягнувши страхове відшкодування в сумі 100000 грн. та витрати пов`язані з виплатою страхового відшкодування (витрати на збір документів, визначення розміру шкоди). В судове засідання представник позивача не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та про підтримання позовних вимог, згоду на винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, судова повістка не вручена через закінчення терміну зберігання поштової кореспонденції. Дослідивши матеріали справи в порядку статей 280-282 ЦПК України, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно зі\~статтею 41 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим\~Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7\~статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2\~статті 38 цього Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті\~11,\~599,\~1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що\~законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за\~статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, після виконання особою, яка не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, заподіяної іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України). Первісне (основне) деліктне зобов`язання та зобов`язання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно. Спеціальний\~Закон № 1961-IV регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. За змістом цього\~Закону страхове відшкодування, яке за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страховик виплатив третій особі, а не своєму страхувальнику, є одночасно й відшкодуванням шкоди третій особі (потерпілому) в деліктному зобов`язанні, оскільки страховик у договірних правовідносинах обов`язкового страхування відповідальності є одночасно боржником у цьому деліктному зобов`язанні. Отже, правові наслідки виплати страховиком страхового відшкодування за договором добровільного майнового страхування та виплати страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності різняться. В судовому засіданні встановлено, що 06.11.2018 року у м. Нова Одеса Миколаївської області по вул. Центральній сталася дорожньо-транспортна пригода за участі не забезпеченого транспортного засобу «Оре1» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та транспортного засобу «Mitsubishi» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що належав [PERSON] . Оскільки відповідач [PERSON] , якого було визнано винуватцем дорожньо-транспортної пригоди на підставі постанови Вознесенського міськрайонного суду від 28.12.2018 року за ст. 124 ч.1 КУпАП, не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, МТСБУ здійснило виплату на підставі\~Закону № 1961-IV страхового відшкодування власнику транспортного засобу [PERSON] в сумі 100000 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №936126 від 18.03.2019 року, а тому в порядку регресу на підставі ст. 1191 ч.1 ЦК України ця сума підлягає стягненню з відповідача [PERSON] . Що стосується понесених позивачем МТСБУ витрат на збір документів, визначення розміру шкоди, які пов`язані з регламентною виплатою, то їх стягнення на підставі зазначеної правової норми не є вірним. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 року у справі №917/1739/17, зазначено, що саме на суд покладено обов`язок давати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яку правову норму необхідно застосувати для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є правові правовідносини, не призводить до зміни предмету позову та\\або обраного позивачем способу захисту виходячи з принципу «суд знає закони». В даних правовідносинах витрати позивача МТСБУ на збір документів, визначення розміру шкоди, які пов`язані з регламентною виплатою підтверджені матеріалами справи і їх стягнення з відповідача [PERSON] має бути проведено на підставі ст. 1166 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а саме з відповідача підлягає стягненню 2102 грн. судового збору.

Outcome: approved