Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

29.11.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним, як спадкоємцем, право власності на 2/3 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Каланчак, вул. Дімітрова, 28, земельну ділянку площею 0,39 га, яка розташована на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та на земельну ділянку площею 3,38 га, яка розташована на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, свої вимоги мотивує тим, що вищевказаний житловий будинок належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Крім цього, [PERSON] належить земельна ділянка площею 3,38 га, яка розташована на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельна ділянка площею 0,39 га, яка розташована на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 27.04.2008 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яка складається з 1/3 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Каланчак, вул. Дімітрова, 28. [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину, оскільки мешкали разом із спадкодавцем. 22.05.2015 року [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з 1/2 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Каланчак, вул. Дімітрова, 28, земельної ділянки площею 3,38 га, яка розташована на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельної ділянки площею 0,39 га, яка розташована на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя [PERSON] залишив заповіт, згідно умов якого все своє майно заповів позивачу. Позивач прийняв спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. При зверненні до нотаріуса для оформлення спадщини, позивачу було відмолено, у звязку з тим, що документ, що посвідчує право власності на частку житлового будинку з надвірними спорудами на імя спадкодавців [PERSON] та [PERSON] , який був би зареєстрований у встановленому законом порядку, відповідно до якого були би визначені частки будинку по праву власності за спадкодавцями, відсутній. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований в с. Каланчак Ізмаїльського району Одеської області по вул. Дімітрова, 28 належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджено записом в погосподарській книзі за № 216 виконавчого комітету Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Крім цього, [PERSON] належить: - земельна ділянка площею 3,38 га, яка розташована на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 475670, виданого 08.12.2003 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів актів на право приватної власності за № 10-04-414; - земельна ділянка площею 0,39 га, яка розташована на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення особистого селянського господарства на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 010849, виданого 23.03.2006 року Ізмаїльською райдержадміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010652100014. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 119485 від 27.04.2008 року, виданого виконавчим комітетом Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] померла 27.04.2008 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/3 частка житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Каланчак, вул. Дімітрова, 28. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 09.10.2006 року секретарем Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 245, [PERSON] заповіла належну їй земельну ділянку площею 3,38 га, яка розташована на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії РІ № 475669, виданий Ізмаїльською райдержадміністрацією 08.12.2003 року, майновий пай майна КСП «Дружба» с. Каланчак Ізмаїльського району Одеської області в розмірі 5774 грн. [PERSON]. Згідно до витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 17134973 від 06.11.2008 року, наданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, заповіт [PERSON] від 09.10.2006 року, зареєстрований за № 245 не змінювався та не скасовувався. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Враховуючи, що 1/3 частка житлового будинку не охоплена заповітом, то спадкування повинно здійснюватися за законом. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - чоловік [PERSON], що підтверджено записом акта про шлюб № 13, складеним виконавчим комітетом Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 347021, виданим 08.12.1973 року Каланчацькою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області; - син [PERSON]. Судом було встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк з заявою про прийняття спадщини не звертався та разом із спадкодавцем не мешкав, тобто вважається таким, який фактично не прийняв спадщину. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини постійно мешкали разом із спадкодавцем, що підтверджено довідкою № 1125 від 06.12.2016 року, наданою виконавчим комітетом Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Тобто, [PERSON] та [PERSON] відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що фактично прийняли спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори [PERSON] № 373/2-21 від 12.03.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що відповідно до пункту 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Документ, що посвідчує право власності на вищевказану частку житлового будинку з надвірними спорудами на імя спадкодавця [PERSON], який був би зареєстрований у встановленому законом порядку, відповідно до якого були би визначені частки будинку по праву власності за спадкодавцями, відсутній. 22.05.2015 року [PERSON] помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 419434, виданим 23.05.2015 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з 1/2 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Каланчак, вул. Дімітрова, 28, земельної ділянки площею 3,38 га, яка розташована на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельної ділянки площею 0,39 га, яка розташована на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до заповіту, посвідченого 15.11.2010 року секретарем Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 124, [PERSON] заповів все його майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день його смерті буде йому належати за законом [PERSON]. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 42201121 від 21.11.2015 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, заповіт [PERSON] від 15.11.2010 року, зареєстрований за № 124 не змінювався та не скасовувався. Судом було встановлено, що [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою, згідно якої повідомив, що протягом строку, встановленого чинним законодавством, спадщину не приймав і не буде звертатись до суду з приводу продовження строку для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що підтверджено відповідною заявою, тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори [PERSON] № 374/02-14 від 12.03.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що відповідно до пункту 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Документ, що посвідчує право власності на вищевказані частки житлового будинку з надвірними спорудами на імя спадкоємців [PERSON] та [PERSON], який був би зареєстрований у встановленому законом порядку, відповідно до якого були би визначені частки будинку по праву власності за спадкодавцями, відсутній. Вислухавши, думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved