Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

30 вересня 2020 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на ст. ст.\~104,\~110-112 СК України, просить розірвати шлюб між нею, [PERSON] , та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 23 лютого 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 21. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 лютого 2002 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 21. За час спільного проживання в них народився син [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення до суду є те, що в силу психологічної несумісності їх характерів у сторін так і не склалися нормальні сімейні стосунки. Останнім часом їх стосунки погіршилися, а на даний час стали взагалі неможливими. Відповідач став часто зловживати спиртними напоями, влаштовувати сварки. Неадекватна поведінка відповідача продовжується тривалий час, останнім її проявом стало те, що відповідач наніс позивачу тілесні ушкодження, внаслідок чого вона була вимушена звернутися із заявою до поліції, за результатами якої відкрито кримінальне провадження та внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020115270000055 від 23.09.2020 року. З часом виявилося, що у сторін різні погляди на сімейне життя, права та обов`язки подружжя, відповідача не цікавить життя їх сім`ї, він нічого не бажає змінювати у своїй поведінці. На момент подачі позовної заяви сторони проживають окремо. Шлюб між сторонами носить формальний характер, а його збереження є неможливим. Спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Ухвалою судді від 09 жовтня 2020 року, після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 06 листопада 2020 року. 06 листопада 2020 року цивільну справу було знято з розгляду та призначено судове засідання на 24 листопада 2020 року. Ухвалою суду від 24 листопада 2020 року розгляд справи було відкладено на 09 грудня 2020 року на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України. В призначене судове засідання позивач та відповідач не з`явилися, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутністю та розірвання шлюбу.\~ Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження, виданого 23 лютого 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, копія якого долучена до справи, [PERSON] та [PERSON] 23 лютого 2002 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, про що був здійснений актовий запис № 21. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] . Під час шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач, мати позивач, що підтверджується копією свідоцтва про народження, яка долучена до матеріалів справи, який на час розгляду справи є повнолітнім. Як вбачається із змісту позовної заяви, причиною звернення до суду з даною позовною заявою стало те, що нормальні сімейні стосунки між сторонами не склалися через зловживання відповідачем спиртними напоями, влаштовуванням ним сварок, скандалів, нанесенням тілесних ушкоджень. У сторін різні погляди на сімейне життя, права та обов`язки подружжя. На момент подачі позовної заяви сторони проживають окремо. Шлюб між позивачем та відповідачем носить формальний характер, подальше сумісне життя і збереження сім`ї є неможливим. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З статті 5 Протоколу № 7\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі\~ своїми\~ дітьми\~ користується\~ рівними\~ правами\~ та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі\~ та\~ у\~ випадку\~ його\~ розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 18, п. 3 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що\~за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. \~\~ За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача\~ і відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд \~вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, \~оскільки позовні вимоги \~є обґрунтованими \~і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається з позовної заяви, неповнолітніх дітей у сторін немає. У відповідності до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В заяві позивач зазначила, що після розірвання шлюбу вона бажає залишити прізвище [PERSON] . Виходячи зі змісту ст. ст. 141-142 ЦПК України та враховуючи, що відповідач подав заяву про визнання позову до початку розгляду справи по суті,\~то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420 гривень 40 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved