Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

30.10.2015 року [PERSON] (далі по тексту позивач) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до Білгород-Дністровської міської ради (далі по тексту відповідач) про визнання права власності на спадкове майно (а.с.2-4). Так, згідно останніх уточнень, позивач просить суд: - встановити факт володіння на праві власності [PERSON] за її життя квартирою № 87 в житловому будинку № 129 «А» по вулиці Ізмаїльській, в м. Білгород-Дністровському Одеської області; - визнати за [PERSON], [INFO], (ідентифікаційний номер [NUMBER]) право власності на спадкове майно, а саме квартиру № 87 в житловому будинку № 129 «А» по вулиці Ізмаїльській, в м. Білгород-Дністровському Одеської області. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.11.2015 року відкрито провадження у справі № 495/7956/15-ц за позовом [PERSON] до Білгород-Дністровської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. Справу призначено до розгляду (а.с.17). Позивач [PERSON], в судове засідання не з'явився, але його представник [PERSON], подав до суду заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності (а.с.27). Представник відповідач Б-Дністровської МР, в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву, відповідно до якої просить суд розглянути дану справу за відсутності представника міської ради та винести законне рішення (а.с.28-29). Враховуючи викладені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи. У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до висновку про законність, правомірність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, [PERSON] народився 19.02.1949 року, ідентифікаційний номер [NUMBER], про що свідчить паспорт серії КЕ № 652985 виданий 04.06.1997 року та дублікат картки фізичної особи платника податків № 1560 від 23.09.2002 року (а.с.13). 25.04.2015 року [PERSON] померла у віці 80 років, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ЖД № 411655 від 28.04.2015 року, актовий запис №537 (а.с.5). За життя [PERSON] було складено заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу 10.01.2012 року та зареєстровано в реєстрі за №1, відповідно до якого [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, за яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідала [PERSON], [INFO]. Даний заповіт за життя [PERSON] не був змінений і не скасований (а.с.6). У відповідності до витягу з Спадкового реєстру від 10.01.2012 року № 29292465 реєстраційний запис про реєстрацію зазначеного заповіту від 10.01.2012 року внесено до Спадкового реєстру (а.с.7). За життя [PERSON] являлася членом житлово-будівельного кооперативу «Восток-6» з 1977 року до 10.02.1992 року та, за 15 років членства у кооперативі, повністю виплатила пай в сумі 4 288 руб. за квартиру № 87 по вул. Ізмаїльській. 129-А в м. Білгород-Дністровському Одеської області, у якій мешкала з моменту завершення будівництва та до дня смерті, що підтверджується довідкою ЖСК «Восток-6» № 176 від 10.02.1992 року (а.с.11). Білгород-Дністровським бюро технічної інвентаризації 28.07.1992 року було проведено первинну інвентаризацію придбаної [PERSON] квартири [ADDRESS] га складено технічний паспорт (а.с.8-9, 12). Відповідно до технічного паспорту (інвентаризаційна справа № 7664), виданого 28.07.1998 року КП «Білгород-Дністровське БТІ», квартира [ADDRESS] знаходиться на третьому поверсі пяти поверхового будинку, являє собою окрему квартиру, яка складається з двох житлових кімнат загальною житловою площею 29,3 кв.м., кухні, площею 5,8 кв.м., ванної кімнати, площею 2,1 кв.м., туалету, площею 0,8 кв.м., коридору площею 4,4 кв.м. та шафи, площею 1,5 кв.м., загальною площею 43,9 кв.м. На підставі факту виплати [PERSON], як членом ЖСК «Восток-6», майнового паю за квартиру [ADDRESS], КП «Білгород-Дністровське БТІ» 28.07.1992 року було оформлено Реєстраційне посвідчення про належність даної квартири [PERSON] на праві особистої власності, про що здійснено запис до реєстрової книги № 1 за реєстровим № 87 від 28.07.1992 року (а.с.10). Таким чином, після смерті 25.04.2015 року [PERSON] залишилась спадщина, зокрема, у вигляді квартири № 87 в житловому будинку № 129 «А» по вулиці Ізмаїльській, в м. Білгород-Дністровському Одеської області. Згідно із листом приватного нотаріусу Білгород-Дністровського міського нотаріального округу [PERSON] № 578/02-14 від 26.10.2015 року, при зверненні до нотаріальної контори з метою оформлення та отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, [PERSON] було відмовлено у зв'язку із тим, що Реєстраційне посвідчення, видане 28.07.1992 року Білгород-Дністровським міжміським БТІ, не є правовстановлюючим документом.Рекомендовано звернутись до суду (а.с.14). Дані обставини і стали підставою для звернення [PERSON] до суду із відповідною позовною заявою. Відповідно до частини першої статті 234 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України). Згідно із ч.2 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно абзацу другого п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, наведений ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності необхідних умов, суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності. Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб. Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто (ст.ст. 1233, 1234 ЦК України). Частинами 2, 4 статті 1236 Цивільного кодексу України встановлено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів (ч.1 ст.1248 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст.1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у випадку відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Положеннями ч.1 ст.328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а спадкування за законом є однією з підстав набуття права власності. Як встановлено матеріалами справи та підтверджено в ході судового засідання спадкоємцем [PERSON] (померлої 25.04.2015 року) за заповітом, який претендує на спадщину у вигляді квартири № 87 в житловому будинку № 129 «А» по вулиці Ізмаїльській, в м. Білгород-Дністровському Одеської області, є [PERSON], [INFO]. В свою чергу, вказаний спадкоємець позбавлений права на отримання зазначеної спадщини у зв'язку із тим, що спадкодавець не встиг за життя провести державної реєстрації нерухомого майна та оформити право власності згідно діючого законодавства України. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про задоволення позовної заяви [PERSON] до Білгород-Дністровської міської ради про визнання права власності на спадкове майно.

Outcome: approved