Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

31.07.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 04 лютого 2010 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 29 жовтня 2013 року розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає біля неї та знаходиться на її утриманні. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з часу звернення до суду і до досягнення донькою повноліття, посилаючись на те, що відповідач не займається вихованням доньки, матеріальної допомоги на її утримання не надає, чим ставить сім'ю у скрутне матеріальне становище. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, але від неї поступила заява про розгляд справи у її відсутності. Згідно поданої заяви позивачка позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] на виклик суду не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи з поважних причин чи розгляд справи у його відсутності не надходило. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 лютого 2010 року, який рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 29 жовтня 2013 року розірвано (а.с.4). Від шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO] (а.с.3), яка проживає біля позивача і знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою виконкому Пеньківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області №1050 від 25.07.2014 року (а.с.5). Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини, ст.5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 180-184, 191 СК України. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно із ст.ст. 180-184, 191 батьки зобов'язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У разі ухилення батьків від виконання цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з матері, батька дитини в частці від їх доходу і (або) у твердій грошовій сумі за рішенням суду. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів і приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач є молодою працездатною особою і спроможний сплатити аліменти на утримання доньки в обсязі, визначеному позивачем, а саме: у твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з 31 липня 2014 року і до досягнення донькою повноліття. Таким чином, право неповнолітньої дитини на матеріальне утримання з боку відповідача порушено і підлягає судовому захисту. Відповідно до вимог ст.79 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 243, 60 грн.

Outcome: approved