overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

31 серпня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 29 квітня 2014 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №114. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з серпня 2014 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 29 квітня 2014 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №114 (а.с.4). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з серпня 2014 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

31 серпня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказував, що 20 вересня 2014 року у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Виноградівського РУЮ у Закарпатській області зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №149. Від даного шлюбу народилась одна дитина: донька [PERSON], [INFO] Сімейне життя в них не склалось, шлюбні стосунки припинені, вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, сімя фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач не зявився, однак надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, обставини справи підтвердив. Просив слухати справу у його відсутність. В судове засідання відповідачка не з'явилася, однак надала письмову заяву в якій просила слухати справу у її відсутність, проти позову не заперечувала. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 20 вересня 2014 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане відділом ДРАЦС реєстраційної служби Виноградівського РУЮ у Закарпатській області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №149 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають одну малолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO] (а.с.5). З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у звязку з чим вони відмовляються від примирення. Шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній, малолітня дитина після розірвання шлюбу залишається з матірю. З цього приводу спір відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано спільне бажання [PERSON] та [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, та інтересам малолітньої дитини, що має істотне значення, у звязку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати у справі, а саме суму судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп. покласти на позивача, оскільки рішення ухвалено на його користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

31 серпня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 15 березня 2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №155. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 15 березня 2012 року. Шлюб зареєстровано Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №155 (а.с.7). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

31 серпня 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який обґрунтовує тим, що 07 листопада 2008 року в Пнівненській сільській раді Камінь-Каширського району Волинської області зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу в них народилося двоє дітей, сини: Павло, [INFO], та Дмитро, [INFO], які є неповнолітніми. Подружнє життя не склалося з причини несумісності характерів та різних поглядів на життя, через що постійно виникають непорозуміння та сварки. Вважає, що сенсу в подальшому підтримувати сімейні стосунки немає, оскільки на ґрунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя в них розвинулася неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Шлюбні відносини припинились, через що дальше збереження сімї стало неможливим. Посилаючись на зазначені обставини, просить шлюб з відповідачем розірвати, залишивши їй шлюбне прізвище [PERSON]. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги з мотивів, викладених в заяві, підтримала повністю. Вважає, що дальше збереження даної сімї є неможливим, оскільки стосунки у сторін неприязні, шлюб носить формальний характер, а тому просить його розірвати та залишити позивачу шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився і не повідомив суд про причини неявки, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений про час і місце слухання справи, заперечень проти позову не подав. Заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони не бажають зберегти сімю і для цього не приймають ніяких заходів, що в даний час вони не підтримують сімейних відносин, позивач просить шлюб розірвати, вважаючи, що сімя розпалась, відповідач в судове засідання не зявився і не подав будь-яких заперечень проти позову, що свідчить про його байдужість та небажання зберегти сімю, а тому суд вважає, що дальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам дітей, а тому є всі підстави шлюб розірвати. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За вибором позивача суд залишає їй шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

31 серпня 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн. щомісячно, з індексацією відповідно до закону, з дня звернення і до досягнення нею повноліття. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що від шлюбу з відповідачем у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачкою, а відповідач не займається вихованням дочки та належним чином не утримує її. Позивачкою подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не зявився. У відповідності до ст.224 ч.1 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Судом обєктивно встановлено, що від шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачкою, а відповідач не займається вихованням дочки та належним чином не утримує її. Вказані обставини підтверджуються: паспортними даними позивачки, копією свідоцтва про народження дитини; копією свідоцтва про шлюб. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги [PERSON] на утримання дитини, а тому на підставі ст.ст.180-184 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь позивачки в розмірі 1000 грн. щомісячно, але не меншому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня звернення і до досягнення нею повноліття. При визначенні цього розміру суд враховує матеріальне становище дитини, позивачки, відповідача, а також те, що відповідач працездатний та інших утриманців не має. Крім того, згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а тому необхідно стягувати з часу подачі позову, а саме з 31 серпня 2017 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

31 серпня 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обгрунтування позову посилається на те, що за час перебування з відповідачем у шлюбі у них 02 квітня 2010 року народився син [PERSON], який на даний час перебуває на утриманні позивачки. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати неповнолітню дитину, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивачка змушена звернутися до суду для вирішення питанння про примусове стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1300 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] проти позову заперечив в частині розміру аліментів, зазначив, що він не має постійного місця роботи, проживає у м. Камянець-Подільському, де винаймає житло, з дитиною він хоче зустрічатися та купувати одяг та інші необхідні речі. Вважає, що розмір аліментів, заявлений позивачкою , є завищеним. Суд, заслухавши позивачку та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, в якому у них 02 квітня 2010 року народився син [PERSON]. Дитина проживає з матірю та перебуває на її утриманні. Як встановлено судом і не заперечується сторонами відповідач не має постійного місця роботи, і, відповідно постійного доходу, Враховуючи, що позивач має мінливий дохід, на обліку у Центрі зайнятості не перебуває, його працездатний стан, суд приходить до висновку, що розмір аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі 1100 грн. Відповідно до ст.ст. 180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

31 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 05 березня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу з відповідачем мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, вони втратили почуття взаємної поваги та любові. Сімейні стосунки не підтримують, сумісне господарство не ведуть. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб. Позивачка в судове засідання не з'явилася, справу просила розглядати за її відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не подавав. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05 березня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 19. Зазначений факт підтверджується дослідженим у судовому засіданні повторним свідоцтвом про шлюб серії І-ФП № 124127 (а.с.7). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Зазначений факт підтверджується дослідженим у судовому засіданні копією свідоцтва про народження дитини серії 1-ФП №191565(а.с.5). Причинами розпаду сімї стала втрата між подружжям взаєморозуміння, поваги та любові. Сумісне господарство не ведуть на протязі пів року, подружні стосунки припинені. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, а тому вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вимог про зміну прізвища на дошлюбне позивачка не заявляла. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Клопотання про відшкодування судових витрат позивачка не заявляла, а тому суд відносить їх на її рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

31 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] В., про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають доньку [PERSON], [INFO], яка на даний час мешкає та надалі буде мешкати з позивачем. На даний час сім'я фактично розпалася, втрачені всі фізичні та духовні звязки між ними, спільного господарства не ведуть, стосунки не підтримують. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем суперечать інтересам сім'ї та вихованню дитини. За таких обставин збереження шлюбу та подальше сумісне життя, як і примирення є неможливим. Крім того матеріальну допомогу в добровільному порядку на утримання дитини відповідач не надає, через що позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходу, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення нею повноліття, на свою користь. До судового засідання позивач не зявилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач до судового засідання не зявився, надав суду письмову заяву про згоду з уточненими позовними вимогами і проханням розглянути справу за його відсутності. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено, що 07 березня 2014 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Вєнікова) [PERSON] (а.с. 9). Подружжя має доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Спору про розподіл майна та місце проживання неповнолітньої дитини на даний час немає. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Відповідач не є інвалідом, не втратив працездатність, працює та має стабільний заробіток, тому зобовязаний утримувати свою неповнолітню дитину, однак свої обовязки не виконує. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом, встановлені підстави для розірвання шлюбу: сторони припинили фактичні відносини, кожен веде своє особисте життя, спільного господарства не мають, подальше сімейне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб можливо розірвати. Враховуючи викладене та визнання відповідачем позовних вимог, позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

31 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 03 вересня 2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №396 від 03.09.2010. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з листопада 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 03 вересня 2010 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №396 від 03.09.2010 (а.с.3). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з листопада 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved