Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

30 березня 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання їх дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач є батьками малолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача на утримання дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Крім цього, зазначила, що повністю підтримує позовні вимоги. . Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Зазначив, що після розірвання шлюбу з [PERSON], з березня 2014 року дочка проживає з позивачкою на території Російської Федерації. Він періодично надавав матеріальну допомогу на утримання дитини та в березні 2016 року придбав їй ноутбук. Також пояснив, що є приватним підприємцем, в теперішній час проходить військову службу по мобілізації та отримує заробітну плату у розмірі 7000 грн., інших неповнолітніх дітей не має. Згоден сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі не більше 500 грн. щомісячно, оскільки не має власного житла та надає матеріальну допомогу батькам - пенсіонерам. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] та довідкою комунального підприємства «Очаківський комбінат комунальних підприємств» від 28 березня 2016 року № 974 про склад сім'ї позивачки. Згідно ст.ст. 180, 181, 182 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В добровільному порядку відповідач не надає систематичну матеріальну допомогу на утримання дитини, про що особисто підтвердив в судовому засіданні. Інших утриманців немає, крім неповнолітньої доньки, яка проживає з позивачкою та батьків, які за його словами мають власний дохід - пенсію. Аналізуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що обставини, які б унеможливлювали виконання обов'язку відповідачем по утриманню дитини за станом його здоров'я або за іншими обставинами, відсутні, а тому він може сплачувати аліменти на дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи, що [PERSON] працює та має постійний заробіток, суд вважає, що розмір аліментів слід визначити в частці від його доходу. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд, діючи в межах заявлених позовних вимог та з врахуванням обставин справи встановив, що в разі визначення аліментів на рівні 1/4 частини заробітку (доходів), розмір доходів відповідача для задоволення власних життєвих потреб становитиме понад 5000 грн. Таким чином, на підставі вище викладеного, виходячи з засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України. Доводи відповідача про те, що він не спроможний сплачувати аліменти у такому розмірі не підтверджені належними письмовими доказами, а тому є необґрунтованими. За змістом ст. 60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, відповідно до ст. 192 СК України сторони не позбавлені права на звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів при наявності для цього відповідних підстав, передбачених законом. На підставі викладеного, суд вважає позов [PERSON] про стягнення аліментів таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена.

Outcome: approved