Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-20 00:00:00

30.04.2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що 10.02.2006 року між Банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, згідно умов котрого остання отримала кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. [INFO] позичальник [PERSON] померла. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] взятих на себе зобов`язань з повернення кредиту, виникла заборгованість, яка станом на 11.11.2019 року становила 7609,12 грн. та складалась з: простроченого тіла кредиту у розмірі 3816,01 грн.; пені у розмірі 3793,11 грн. Позивач зазначив, що звернувшись 05.04.2018 року до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори із претензією кредитора, ПАТ КБ «ПриватБанк» було отримано відповідь про те, що претензію кредитора надіслано до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори. 05.11.2018 року Банком було отримано відповідь від Шостої дніпровської державної нотаріальної контори про те, що після смерті [PERSON] спадкоємці останньої із заявами про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися. Позивач зазначив, що за час життя позичальник [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою разом із [PERSON] зареєстрований відповідач [PERSON] . Останній постійно проживав зі спадкодавцем на час смерті [PERSON] , а отже, в розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК України відповідач вважається таким, що прийняв спадщину. У зв`язку з викладеним, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 7609,12 грн. та судові витрати у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в наданій на адресу суду заяві просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Не заперечував проти заочного розгляду справи на підставі наявних доказів (а.с. 59). Відповідач в судове засідання двічі поспіль не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, не направив відзив на позовну заяву, про розгляд справи повідомлений належним чином (а.с. 108). За таких обставин, суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10.02.2006 року між Банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, згідно умов котрого остання отримала кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. В подальшому кредитний ліміт [PERSON] був збільшений до 4000,00 грн. (а.с. 19, 118). Судом встановлено, що [INFO] позичальник [PERSON] померла (а.с. 41). У зв`язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] взятих на себе зобов`язань з повернення кредиту, виникла заборгованість, яка станом на 11.11.2019 року становила 7609,12 грн. та складалась з: простроченого тіла кредиту у розмірі 3816,01 грн.; пені у розмірі 3793,11 грн. (а.с. 10-18). Встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» 19.03.2018 року звернулося до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори із претензією кредитора (а.с. 47). Листом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори від 10.04.2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було повідомлено про те, що претензію кредитора надіслано до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори (а.с. 48). Листом Шостої дніпровської державної нотаріальної контори від 18.04.2018 року за вих.. № 1276/02-14 ПАТ КБ «ПриватБанк» було повідомлено про те, що після смерті [PERSON] спадкоємці останньої із заявами про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися (а.с. 48 зворотній бік). Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Частиною 1 ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово ( ч.1 ст. 1258 ЦК). Однак позивачем у поданому позові навіть не зазначено, не надано доказів того, що відповідач [PERSON] є спадкоємцем позичальника [PERSON] , та до якої черги спадкоємців відповідач належить. Також, позивачем не зазначено та не надано доказів прийняття відповідачем спадщини після смерті [PERSON] ; не встановлена вартість спадкового майна та не доведено, чи відповідає за розміром вартість майна, у разі прийняття спадщини відповідачем, вимогам кредитора. Сам по собі факт реєстрації за тією самою адресою, що і спадкодавець, не свідчить про прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] . Крім того, відповідно до листа Відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 12.06.2020 року за адресою: [ADDRESS] , за котрою була зареєстрована [PERSON] , значаться зареєстрованими не лише відповідач [PERSON] , а ще п`ятеро осіб (а.с. 141). Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Частиною 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку суду про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях. З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк».

Outcome: dismissed