Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-16 00:00:00

31 липня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначав, що житловий будинок № 7 з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Комсомольській в с.Суходоли, Володимир-Волинського району, Волинської області належав на праві власності його батькові, [PERSON], який помер 02 листопада 2010 року. Спадщину за законом після смерті [PERSON] фактично прийняла його дружина, мати позивача [PERSON], оскільки була зареєстрована та постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак належним чином спадщину не оформила. 27 червня 2014 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входив зазначений житловий будинок. Позивач вказує, що мати заповіла йому вказане майно на випадок смерті, але оформити свої спадкові права після її смерті він не може, оскільки за життя [PERSON] право власності на предмет спадкування належним чином не оформила, у звязку з чим відсутні відповідні правовстановлюючі документи. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок № 7 з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Комсомольській в с.Суходоли, Володимир-Волинського району, Волинської області в порядку спадкування за заповітом після смерті матері. В судове засідання позивач надав заяву з проханням позов задовольнити, справу розглянути в його відсутність. Від Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області до суду надійшла заява про визнання позову та з проханням розглянути справу за відсутності представника відповідача. В зв'язку із цим, враховуючи письмові заяви позивача та відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та у зв'язку із визнанням відповідачем позову ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з довідки № 32, виданої 04.06.2018 року Зарічанською сільською радою Володимир-Волинського району Волинської області, згідно погосподарських книг по селу Суходоли Володимир-Волинського району Волинської області рахується господарство, головою якого був [PERSON]. Згідно зазначених документів, [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в с.Суходоли, по вулиці Комосомольській, 7, Володимир-Волинського району, Волинської області. Відповідно до рішення Зарічанської с/ради Володимир-Волинського району № 44/3 від 18.09.2015 року вулицю «Комсомольська» перейменовано на «Незалежності». Згідно свідоцтва про смерть, виданого 03.11.2010 року виконавчим комітетом Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району, Волинської області, [PERSON] помер 02 листопада 2010 року. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входив зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № [NUMBER], виданого 19.07.2018 року Володимир-Волинським РВДРАЦС ГТУЮ у Волинській області, [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу «Власюк») [PERSON] з 14.06.1959 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час видкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Як вбачається з довідки № 32, виданої 04.06.2018 року Зарічанською сільською радою Володимир-Волинського району Волинської області, [PERSON] на час відкриття спадщини була зареєстрована та постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою: с.Суходоли, Володимир-Волинського району, Волинської області, вулиця Комсомольська, 7. Згідно свідоцтва про смерть, виданого 01.07.2014 року виконавчим комітетом Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району, Волинської області, [PERSON] померла 27 червня 2014 року. Як вбачається з копії заповіту, посвідченого 20.01.2004 року секретарем виконавчого комітету Зарічанської сільської ради, за реєстром № 4, [PERSON] належний їй житловий будинок № 7, по вулиці Комсомольській в с.Суходоли, Володимир-Волинського району, Волинської області заповідала своєму синові, [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Позивач звертався до Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області щодо видачі свідоцтва про право на спадщину. Постановою державного нотаріуса Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області [PERSON] позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі вимог ст.46, п.2 ст.49 Закону України «Про нотаріат». У зв'язку з тим, що спадкодавець за життя не оформив належним чином право власності на предмет спадкування, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на вказане майно, що є підставою для звернення до суду з даним позовом. Як зазначено у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі, вимога про визнання права на спадщину в судовому поряду не розглядається, однак, коли нотаріус відмовляє в оформленні відповідного свідоцтва на певний об'єкт спадкування, то особа може звернутися до суду для вирішення даного питання за правилами позовного провадження. Згідно п.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, спадкоємець може звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. При цьому в зазначеному листі ВССУ вказано, що при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст.1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст.1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини». Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається. За таких обставин, суд вважає, що визнання права власності на спадкове майно в рамках даного позову є необхідним і єдиним можливим способом захисту прав позивача як спадкоємця. На підставі ст.ст. 392, 1217, 1218, 1223, 1261, 1268, 1269 ЦК України,

Outcome: approved