Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

29 грудня 2018 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що є власником будинку [ADDRESS] У будинку зареєстрований його брат [PERSON] та [PERSON] Відповідач у будинку не проживає більше 8 років. До осені 2016 року відповідач іноді приходив до будинку, але згодом перестав. Місце перебування відповідача йому не відомо, та вони не спілкуються. Відповідач комунальні платежі не сплачує, участі в утриманні будинку не приймає та особистих речей у будинку немає. Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11 лютого 2019 року до участі у розгляді справи залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Южноукраїнську міську раду Миколаївської області. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Пояснив, що є власником будинку [ADDRESS] , який отримав у 2008 році на підставі договору дарування. Відповідач є його рідним братом, який більше 10 років у даному будинку не проживає. Близько двох років взагалі не бачив відповідача, так як останній зловживав алкогольними напоями та займався бродяжництвом. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена через оголошення на сайті «Судова влада України». Представник третьої особи Южноукраїнської міської ради Миколаївської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечує. За таких обставин відповідно до вимогч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що є сусідом позивача. Стверджував, що відповідача [PERSON] за місцем реєстрації не бачив більше двох років. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є далекою родичкою сторін та мешкає у будинку позивача з 2013 року. [PERSON] бачила за весь час близько трьох разів у стані сп`яніння. Протягом останніх трьох років взагалі його не бачила. Свідок [PERSON] суду пояснила, що у зв`язку з тим, що матір сторін [PERSON] хворіла, вона з серпня 2017 по листопад 2018 року здійснювала за нею догляд. У зв`язку з чим кожного дня, навіть у вихідні, з 08-00 год. до 21-00 год. перебувала за адресою їх мешкання - [ADDRESS]. На даний час вона користується городом біля спірного будинку. За весь час вона жодного разу не бачила відповідача. Вислухавши позивача, свідків, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с.9/. Згідно акту від 14.12.2018 року визначення фактичного не проживання [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] , встановлено, що [PERSON] дійсно не проживає за зазначеною адесою та даний факт підтверджують сусіди /а.с. 10/. Відповідно до довідки про склад сім`ї №51 від 14.12.2018 року у будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] /а.с.11/. У судовому засіданні встановлено, що відповідач більше двох років у будинку [ADDRESS] не проживає. Правовідносини з приводу користування приватними жилими приміщеннями регулюються ЖК України та відповідними нормами ЦК України. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. У разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом. Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності, зокрема, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї, суд може продовжити пропущений строк. Таким чином, під час вирішення питання про втрату членом сім`ї власника права на користування житловим приміщенням встановлено, що більше двох відповідач у будинку не проживає, його особистих речей у будинку не має та будь-яких дій направлених на проживання у будинку не вживав. Оскільки [PERSON] не проживає у будинку [ADDRESS] без поважних причин більше одного року, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved