overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

30 березня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Фонду державного майна України про стягнення індексації заборгованості по заробітній платі, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона працювала у Відкритому акціонерному товаристві «Содовий завод» в період з 20 серпня 1978 року по 26 лютого 2002 року. При її звільнені Відкрите акціонерне товариство «Содовий завод» не здійснило з нею розрахунку, мотивуючи\~ це скрутним\~ фінансовим становищем. Рішенням Словянського міського суду Донецької області справа №2-2525-97 від 11 листопада 1997 року, з Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» на її користь стягнуто заборгованість по заробітній платі у сумі 855,53 грн. Виконавчий лист за рішенням суду був своєчасно наданий в ліквідаційну комісію ВАТ «Содовий завод» та взятий на виконання, але до цього часу рішення суду не виконано. Згідно довідки відповідача №01-23/38в від 24 січня 2017 року заборгованість по заробітній платі за період квітень 2000 року - березень 2002 року складає 1708,25 грн. Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області справа №243/1284/17 від 06 березня 2017 року , з Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» на користь позивача стягнуто індексацію заробітної плати з 01 грудня 1997 року по 01 січня 2017 року у сумі 14285,21 грн. Виконавчий лист за рішенням суду своєчасно був наданий у ліквідаційну комісію ВАТ «Содовий завод» та взятий на виконання. 12 січня 2017 року вона отримала довідку ліквідатора, в якій зазначено що «… по виконавчому листу про стягнення з ВАТ «Содовий завод» заробітної плати у сумі 1708,25 грн. та індексації заробітної плати за період затримки виконання рішень суду у сумі 14285,21 грн. виконати рішення Словянського міськрайонного суду не має можливості, оскільки у цілому заборгованість по заробітній платі станом на 01 березня 2017 року складає 4019,0 тис. грн., тому виконати рішення суду по справі у відношенні [PERSON] не можливо». 24 січня 2013 року одержано листа №11-05-00801 Фонду Державного майна України в Донецькій області, в якому йдеться про те, що станом на 01.01.2013 року у Реєстрі державних корпоративних прав по Донецькій області обліковується державний пакет акцій у розмірі 100 % статутному капіталу ВАТ «Содовий завод». 10 вересня 2013 року колектив працівників ВАТ «Содовий завод» звернувся зі скаргою на невиконання рішень Словянського міськрайонного суду: До Президента України. 07 жовтня 2013 року отримана відповідь з Прокуратури в Донецькій області. В ній йдеться про те, що колективна скарга направлена до Головного Управління юстиції в Донецькій області за належністю. 18 жовтня 2013 року одержано лист № К-326-3992 Державної виконавчої служби України на імя [PERSON] (для інформування інших), де зазначено, що постановою №5/174Б від 04.09.2003 року Господарського суду Донецької області ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

30 березня 2017 року позивач\~ [PERSON] звернулася до суду з\~ вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу від 14.02.2017 року вона є власником квартири, що знаходиться за адресою: м.Торецьк (м.Дзержинськ), вул.Лесі Українки (вул.Кірова)[ADDRESS]. На сьогодні за вказаною вище адресою зареєстрований член родини попереднього власника [PERSON] Реєстрація вказаної особи в квартирі не дозволяє позивачу розпоряджатись нею на власний розсуд та значно обмежує її законні права, тому позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала,\~ наполягала на їх задоволенні. Відповідач до судового засідання не зявилася з невідомих суду підстав, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають\~ задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається свої майном\~\~на власний розсуд. Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно\~\~позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, а також підтверджено матеріалами справи, що за адресою: м.Торецьк (Дзержинськ), вул.Лесі Українки (вул.Кірова)[ADDRESS] зареєстрована\~ [PERSON], про що свідчить довідка №б/н від 02.03.2017 року, відмітка у паспорті [PERSON], відомості виконавчого органу Торецької міської ради (а.с.7,10,11). З матеріалів справи вбачається, що квартира [ADDRESS] (вул.Кірова) у м.Торецьку (м.Дзержинську) Донецької області відповідно до договору купівлі-продажу від 14.02.2017 року на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с.6). Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] є власником квартири №12, розташованої у будинку №26 по вул.Лесі Українки (вул.Кірова) м.Торецька (м.Дзержинська). Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Реєстрація [PERSON] перешкоджає позивачу здійснювати нею права користування та розпорядження своїм майном, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

30 березня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання їхньої неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка у судове засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання не зявився, але надав судові заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами повністю згоден. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: зокрема, встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі з 27 лютого 2016 року (а.с.5). Від спільного подружнього життя у них народилася донька [PERSON], [INFO], що вбачається з свідоцтва про народження (а.с.4). Донька проживає і знаходяться на утриманні матері, батько не надає матеріальної допомоги на утримання доньки. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, тому позивачка просить, щоб відповідач сплачував на її користь аліменти на утримання доньки. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Все зазначене вище дає підстави суду задовольнити позов. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в розмірі. Витрати на правову допомогу позивачка просила не стягувати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

30 березня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 22 січня 1994 року. Мають двох повнолітніх дітей. [PERSON] вказала, що за час спільного проживання однією сімєю з відповідачем між ними виникли неприємні стосунки на ґрунті відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на повсякденне життя. Це призвело до розірвання шлюбних відносин у 2014 році. Після цього [PERSON] з чоловіком стали мешкати окремо один від одного. В подальшому їй стало відомо, що відповідач має іншу сімю, але місце свого мешкання він приховує. Вже тривалий час відповідач живе своїм окремим життям, вони з ним не мають спільного бюджету, спільним господарством не повязані. Позивач вважає, що сімейні стосунки припинені назавжди, просить розірвати шлюб з відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. У судовому засіданні позивач [PERSON] на позовних вимогах наполягала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Виклик відповідача здійснювався шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Дружківського міського суду Донецької області (http://dr.dn.court.gov.ua/sud0516/novini/134822/), оскільки з територією, де зареєстрований відповідач, відсутнє поштове сполучення. Отримавши згоду представника позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі, вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Сторони тривалий час не проживають однією сімєю, спільним побутом та господарством не повязані, спільного бюджету не мають. Суд вважає, що зобовязати сторони проживати у шлюбі неможливо, це суперечить їх інтересам. Суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

30 березня 2017 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 03 вересня 2005 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, від якого вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, несумісність характерів, внаслідок чого втратила почуття любові один до одного. Шлюбні відносини припинили у 2015 року та з того часу спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Спору щодо поділу майна, утримання та визначення місця проживання дитини не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03 вересня 2005 року, про що в книзі реєстрації шлюбів виконавчим комітетом Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 53 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 7). 27 жовтня 2006 року у сторін від шлюбу народилась донька [PERSON] (а.с. 8). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, несумісність характерів, внаслідок чого втратила почуття любові один до одного. Шлюбні відносини між сторонами припинені в 2015 році, з того часу спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

30 березня 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачкою, зареєстрований 22 січня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 31 розірвати. В обґрунтування позову він зазначив, що від шлюбу у них 20 жовтня 2009 року народився син [PERSON]. Спільне життя з відповідачкою не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені з 2013 року. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. Позивач у судове засідання не зявився, однак надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не зявилася, проте надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Матеріалами справи встановлено, що сторони 22 січня 2006 року уклали шлюб (арк.с.2), від шлюбу у них 20 жовтня 2009 року народився син [PERSON] (арк.с.9). Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують з 2013 року та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, зібрані у справі докази та наявна їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

30 березня 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачкою, зареєстрований 25 вересня 1993 року виконкомом Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 33 розірвати. В обґрунтування позову він зазначив, що від шлюбу у них неповнолітніх дітей немає. Фактичні шлюбні відносини припинені, бо він знаходиться і в місцях позбавлення волі, строк його покарання становить 14 років, тому позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. Позивач у судове засідання не зявився, однак у своїй позовній заяві зазначив, що просить розглянути справу без його участі бо він знаходиться в місця позбавлення волі, позов підтримує у повному обсязі, судові витрати просить стягнути з відповідачки. Відповідачка у судове засідання не зявилася, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Матеріалами справи встановлено, що сторони 25 вересня 1993 року уклали шлюб, від шлюбу у них неповнолітніх дітей немає. Відповідач знаходиться в місцях позбавлення волі і строк його покарання становить 14 років. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, зібрані у справі докази та наявна їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідачки в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 640 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

30 березня 2017 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 21 травня 2013 року. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Любомльського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис №35. Під час перебування у шлюбі у них народилася одна дитина: донька Маряна, [INFO]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує лише формально. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позов визнає. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 травня 2013 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Любомльського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис №35. Під час перебування у шлюбі у них народилася одна дитина: донька Маряна, [INFO]. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю встановлено, що проголошена Конституцією охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Як встановлено судом, сторони подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сімї, та їх обєктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивачем щодо збереження сімї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

30 березня 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22 травня 2004 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайському реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, за актовим записом № 69, мотивуючи свій позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, в сімї постійно відбуваються сварки. Спільне господарство не ведеться, сімя розпалась остаточно, подальше сумісне життя і збереження сімї вважає неможливим. Від шлюбу подружжя дітей не має. Позивач в судове засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач до суду не зявився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце проведення судового засідання, позивачем було надано оголошення в газеті «Слобідський край» про розгляд справи, однак до суду не прибув про причини неявки суд не повідомив, тому, суд, отримавши згоду представника позивача, ухвалив розглянути справу заочно, тобто у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що не суперечить вимогам ст. 224 ЦПК України. Враховуючи, що обидві сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сімї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

30 березня 2017 року позивачка звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що сторони перебувають у шлюбі з 04 липня 2012 року. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось, вони з втратили один до одного почуття любові та поваги, припинили шлюбні стосунки, проживають окремо з початку 2016 року. Зберігати сім'ю позивачка не бажає, оскільки відповідач заперечує проти розірвання шлюбу, позивачка просить розірвати шлюб в судовому порядку, змінити її прізвище на дошлюбне (а.с. а.с. 5 - 7). Позивачка в судовому засіданні свої вимоги підтримала та просила їх задовольнити, на стягненні з відповідачки судових витрат не наполягала. Відповідач в судовому засідання позов визнав, просив суд розірвати шлюб. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04 липня 2012 р., який зареєстровано Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 297, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 04 липня 2012 року. При реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 8). Від шлюбу сторони дітей не мають. Позивачка та відповідач втратили один до одного почуття любові та довіри, не знаходять спільної мови, припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Сторони зберігати сім'ю не бажають, вважають, що вона розпалася остаточно і збереження сім'ї неможливе. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивачка обґрунтовані й підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та враховуючи волевиявлення позивачки щодо відсутності необхідності стягувати з відповідача сплачений позивачкою судовий збір, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відшкодування не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved