Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

29 липня 2016 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено заочне рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради про визнання права власності за набувальною давністю, яким визнано за [PERSON]\~право власності\~на житловий будинок № 20 по вул. Камяногірська в м. Дніпропетровську за набувальною давністю. 06 жовтня 2016 року по справі ухвалено додаткове рішення, яким доповнено заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2016 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради про визнання права власності за набувальною давністю. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Визнано за [PERSON] право власності за набувальною давністю на житловим будинок № 20 по вул. Кам`яногірська в м. Дніпропетровську, який складається з: житловий будинок літ.А-1 загальною площею 21,3 кв.м., житловою площею 16,7 кв.м., допоміжною площею 4,6 кв.м., прибудови літ. а, вбиральні літ. Б. При винесенні вказаного рішення не було вирішено питання щодо судових витрат. 02.03.2017 року керівником Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 було подано апеляційну скаргу на вищевказане заочне рішення суду. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2017 року цивільну справу було повернуто до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська для ухвалення додаткового рішення по справі. Питання щодо винесення додаткового рішення розглянуто згідно ч.3 ст.220 ЦПК України у відсутності сторін, які причини неявки суду не повідомили. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу на підставі ст. 197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до\~ст. 220 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених\~статтею 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з матеріалів справи, при подачі позовної заяви [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 551,20 грн., відповідно до квитанції № 0.0.562860251.1 від 06.06.2016 року(а.с.1). Виходячи з викладеного, оскільки позов було задоволено, а судовий збір позивачем було сплачено, суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved