overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

7 серпня 2020 року [PERSON] зернулася до суду із вказаним позовом. Вимоги мотивує тим, що з 14 травня 2005 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, разом вони не проживають, батько дитини матеріальної допомоги на його утримання не надає. Позивач не працює, є інвалідом ІІ групи та самостійно не в змозі матеріально забезпечити сина. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі по 1159 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Сторони у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від сторін надійшли заяви, у який позивач підтримує позовні вимоги, відповідач - визнає позов у повному обсязі, обоє просили розглянути справу без їхньої присутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Із матеріалів справи вбачається, що 14 травня 2005 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який разом із матір`ю проживає по [ADDRESS] . [PERSON] зареєстрований та проживає по [ADDRESS] . Встановивши зазначені обставини та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що неповнолітній син сторін потребує матеріальної допомоги на своє утримання, а в силу ст. 180 СК України відповідач, як його батько, може і зобов`язаний утримувати свою дитину шляхом сплати щомісячно аліментів на користь матері дитини. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Частина 2 статті 182 СК України вказує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років із 1 липня 2020 року становить 2318 грн. Враховуючи, як того вимагають положення ч. 1 ст. 182 СК України, матеріальне становище дитини, платника аліментів (відомості про місце роботи та наявність інших утриманців відсутні), та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

7 серпня 2020 року заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про надання права на шлюб. Заява мотивована тим, що вона має намір створити сім`ю та зареєструвати шлюб з [PERSON] , оскільки є вагітною від нього, термін вагітності становить 10-11 тижнів. Вказуючи, що не досягла встановленого законом шлюбного віку, просила суд надати їй право на шлюб із [PERSON] . У судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала повністю з підстав, викладених у ній, просила заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні просив задовольнити заяву. Заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] , які є батьками заявника, у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 26, 27), 2 вересня 2020 року подали, кожен зокрема, до суду письмові заяви, в яких просили надати їхній дочці [PERSON] право на шлюб із [PERSON] та розглядати справу за їхньої відсутності (а.с. 28, 31). Заслухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Відповідно до частини першої статті 23 Сімейного кодексу України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. Згідно з частини першої статті 22 Сімейного кодексу України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. У відповідності до частини другої статті 23 Сімейного кодексу України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Відповідно до паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 10 грудня 2018 року, та свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 6 жовтня 2003 року Нудиженською сільською радою Любомльського району, заявник [PERSON] народилася [INFO] і на час розгляду справи не досягла шлюбного віку, встановленого законом (а.с. 4, 6). На день подання до суду цієї заяви [PERSON] виповнилося 16 років. Відповідно до виписки Комунального некомерційного підприємства Любомльське територіальне медичного об`єднання Любомльської районної ради № 393 від 30 липня 2020 року заявник [PERSON] знаходиться на обліку в жіночій консультації з приводу вагітності, термін вагітності станом на 21 липня 2020 року становить 10-11 тижнів (а.с. 17). [PERSON] , з яким має намір одружитися заявник, є повнолітнім і має право на шлюб (а.с. 16). У судовому засіданні встановлено, що між заявником [PERSON] та [PERSON] склалися відносини, які побудовані на взаємній повазі та любові, молоді люди бажають створити сім`ю, піклуватись один про одного та очікують на народження дитини. За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального права, суд дійшов висновку, що надання [PERSON] права на шлюб з [PERSON] відповідає її інтересам, а тому заяву [PERSON] про надання права на шлюб слід задовольнити. Відповідно до частини сьомої статті 294 Цивільного процесуального кодексу України України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

7 травня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO]. помер [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина у вигляді Державного акту на право власності на земельну ділянку, розташованої на території Левківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, площею 3,2730 га, що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, Серії ЯА № 505929, виданого 07.09.2005р. Погребищенською районною державною адміністрацією, яку він маю намір успадкувати. Проте крім нього, спадкоємцем за законом є ще [PERSON], який претендує на свою частку спадщини. Позивач в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте телефонограмою повідомив суд про неможливість з'явитись в судове засідання, просив розгляд справи провести у його відсутності та не заперечував проти задоволення позовних вимог. З'ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: - ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], який помер [INFO]., після смерті залишив [PERSON] та [PERSON] спадщину у виді земельної ділянки, яка розташована на території Левківської сільської ради Погребищенського району, площею 3,2730 га, що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, Серії ЯА № 505929, виданого 07.09.2005р. Погребищенською районною державною адміністрацією; відповідач відмовився від своєї частки спадщини, то з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за ним право власності на земельну ділянку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

7 травня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачкою 11 червня 2005 року у виконавчому комітеті Комаргородської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, актовий запис № 8. Даний позов [PERSON] обґрунтував наступним. 11 червня 2005 року він вступив у шлюб із [PERSON] Від спільного проживання разом у сторін народилися діти: [INFO] син [PERSON], [INFO]-донька [PERSON]. Причиною розірвання шлюбу є те, що з відповідачем у неї різні погляди на життя, вони перестали розуміти один одного, тому відповідачка забрала доньку та пішла проживати до іншого чоловіка, залишивши позивача разом із сином. В даний час у [PERSON] інша сім'я, є спільні діти. Шлюбні відносини із [PERSON] припинені, вважає, що примирення і збереження сім'ї бути не може. Крім того, позивач вказує, що питання про розірвання шлюбу між сторонами уже ставилося у Томашпільському районному суді, де їм був наданий строк для примирення, однак примирення між сторонами не відбулося, відповідачка залишила позивача, тому він вимушений повторно звернутися до суду із аналогічним позовом. В судове засіданні позивач [PERSON] не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Суд, розглянувши заяви сторін по справі, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Причинами розірвання шлюбу є те, що спільне життя у сторін не склалося, шлюбні відносини між ними припинені, сторони проживають окремо, мають свої сім'ї. Суд встановив, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Позивач [PERSON] при зверненні до суду поніс судові витрати, що складаються зі сплати судового збору в розмірі 243,60 грн., які підлягають стягненню з відповідачки [PERSON] на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

7 травня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 6 травня 1978 року в Пнівненській сільській раді Камінь-Каширського району Волинської області зареєструвала шлюб з відповідачем. Народжені від даного шлюбу діти вже повнолітні. Подружнє життя не склалося з причини несумісності характерів та різних поглядів на життя, що є причиною частих сварок і суперечок. Відповідач зловживає спиртними напоями, що в кінцевому результаті приводить до конфліктів із застосуванням фізичної сили. Шлюбні відносини припинилися, через що подальше збереження сім'ї стало неможливим. Посилаючись на зазначені обставини, просить шлюб з відповідачем розірвати та залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги з мотивів, викладених в заяві, підтримала повністю. Вважає, що дальше збереження сім'ї з відповідачем неможливе, шлюб носить формальний характер, а тому просить його розірвати. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, вважає, що сім'я дійсно розпалась і збережена бути не може. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони не бажають зберегти сім'ю і для цього не приймають ніяких заходів, що вони в даний час не підтримують сімейних відносин, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи, що сім'я розпалась, відповідач не заперечує проти цього, наданий подружжю строк для примирення позитивних результатів не дав, а тому суд вважає, що дальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам, а тому є всі підстави шлюб розірвати. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За вибором позивача суд залишає їй шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

7 травня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 25 травня 1994 року у Томашпільському районному відділі ЗАГС Вінницької області, актовий запис № 21. Даний позов [PERSON] обґрунтувала наступним. 25 травня 1994 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON] Від спільного проживання у сторін народилися діти: [INFO] син [PERSON], [INFO]-донька [PERSON]. Причиною розірвання шлюбу є те, що у сторін не склалося спільне життя, вони перестали розуміти один одного, сторони проживають окремо. Позивачка переконалася, що їхня сім'я фактично розпалася, примирення і збереження сім'ї бути не може. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Суд, розглянувши заяви сторін по справі, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Причинами розірвання шлюбу є те, що сторони перестали розуміти однин одного через різні погляди на життя, сторони проживають окремо, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Суд встановив, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Позивачка [PERSON] при зверненні до суду понесла судові витрати, що складаються зі сплати судового збору в розмірі 243,60 грн., які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

7 травня 2014 року до суду заявлено позов [PERSON], в якому він вимагає розірвати шлюб між ним і відповідачкою, зареєстрований відділом ЗАГС Погребищенського району Вінницької області 15.10.1989р., актовий запис № 78. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву в якій справу просив розглянути у його відсутності, наполягав на розірванні шлюбу. Відповідачка в судове засідання не з'явилася також, у телефонному режимі повідомила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. За таких обставин суд визнає, що сім`я сторін розпалася остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

7 травня 2014 року позивач звернулася в суд із зазначеним позовом. Позов обґрунтовано тим, що 4 травня 1996 року Старосільською сільською радою Маневицького району був зареєстрований шлюб позивача з відповідачем, актовий запис №5, та видано свідоцтво про шлюб. Від даного шлюбу у подружжя народилось троє дітей, проте одруження виявилось невдалим. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим, тому що це суперечить її інтересам та інтересам дітей, оскільки відповідач зловживає алкогольними напоями. Примиритися не бажає, тому просить суд позов задовольнити і шлюб розірвати. В даному судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала із зазначених у заяві підстав, просила позов задовольнити повністю. Відповідач позов визнав та не заперечував щодо його задоволення. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, які просили шлюб розірвати, проаналізувавши обставини справи, представлені докази, суд дійшов висновку про задоволення позову у попередньому судовому засіданні. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч.3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 4 травня 1996 року, який був зареєстрований у Старосільській сільській раді Маневицького району, актовий запис №5 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] (а.с.4). Від даного шлюбу в них народилось троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.а.с.5,6,7). Із пояснень сторін установлено, що тривалий період часу сторони не підтримують шлюбно - сімейних відносин, не ведуть спільного господарства та не цікавляться життям один одного, а тому не вважають доцільним зберігати шлюб. Враховуючи зазначені обставини та вказані норми права, особливий характер сімейних відносин та їх об»єктивну недоступність для оточуючих, суд приходить висновку про доцільність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 110 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги те, що сторони наполягають на розірванні шлюбу в даному судовому засіданні, суд приходить висновку про задоволення позову. На підставі статей 24, 56, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

7 травня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на сина [PERSON], [INFO] в розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування своїх вимог зазначила, що вони з відповідачем є батьками [PERSON], який проживає та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судове засідання позивачка не зявилася, надіслала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач, який повідомлений про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не зявився, заперечень проти позову не надав та про причини своєї неявки суд не повідомив. У відповідності до ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Дитина проживає та перебуває на утриманні позивачки. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дані обставини підтверджуються: свідоцтвом про народження [PERSON], серії 1-ГЮ №074318, що видане 13.05.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції у Хмельницькій області, довідкою Малоклітнянської сільської ради Красилівського району Хмельницької області №185 від 07 травня 2015 року. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положенням ч.1 ст.184 СК України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи цей розмір, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів. Зважаючи на обставини справи, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на дитину [PERSON], [INFO], в розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача також слід стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved