Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

30 березня 2020 року представник позивача Гаврилов Є.Ю. звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором № 9581647964 від 30 січня 2017 року в розмірі 102 472 грн. 20 коп., з яких : 34926 грн. 01 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6 грн. 05 коп. - сума заборгованості за відсотками, 47739 грн. 42 коп. - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом), 19800 грн. 72 коп. - сума заборгованості за пенею, а також понесені судові витрати. Вимоги обґрунтовано тим, що 30 січня 2017 року укладено кредитний договір № 9581647964 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі по тексту - ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень») та [PERSON] 26 червня 2019 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі по тексту - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги за № 20190626, у відповід-ності до умов якого, ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» передало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками. Згідно п. 1.2. Договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі портфеля заборго-ваності за цим Договором, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заміняє ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. Відповідно реєстру боржників - Додатку №1 до Договору відступлення права вимоги за № 20190626 від 26 червня 2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в розмірі 102 472 грн. 20 коп., яка складається з : 34926 грн. 01 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6 грн. 05 коп. - сума заборгованості за відсотками, 47739 грн. 42 коп. - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом), 19800 грн. 72 коп. - сума заборгованості за пенею. Згідно п. 6.2.3. Договору відступлення права вимоги, права вимоги переходять до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з моменту підписання сторонами цього договору, після чого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. При цьому виконання ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення права вимоги. Додаткового оформлення відступлення права вимоги, у цих випадках не вимагається. На виконання п. 6.6. Договору відступлення права вимоги, згідно вимог ст. 512-514, 516 ЦК України, на адресу відповідача зазначену в кредитному договорі, простою кореспонденцією через відділення Укрпошти від імені ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» надіслано повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Згідно умов кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених договором. ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» зобов`язання перед відповідачем виконало у повному обсязі. У порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, а саме припинив повертати наданий йому кредит у встановлені договором строки. У зв`язку з чим [PERSON] має заборгованість в розмірі 102 472 грн. 20 коп. Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Натомість направив до суду заяву, якою просив розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти винесення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв чи клопотань на адресу суду не направив. Разом з тим, уповноважив представляти власні інтереси в суді захисника Городька П.П., який в судове засідання також не з`явився, проте подав заяву, якою розгляд справи просив здійснити у його відсутність та при ухваленні судового рішення врахувати доводи, наведені у відзиві на позов. 12 липня 2021 року відповідач подав до суду відзив, яким визнав позов в частині вимог про стягнення з нього на користь позивача 34926 грн. 01 коп. - суми заборгованості за основною сумою боргу, 6 грн. 05 коп. - суми заборгованості за відсотками. Щодо вимог про стягнення 47739 грн. 42 коп., як суми заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом) просив відмовити у задоволенні, оскільки вважає кредитний договір споживчим. Вважає, що в силу вимог п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» та правової позиції, наведеної у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 та від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16, встановлення кредитором будь - яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Щодо суми заборгованості за пенею в розмірі 19800 грн. 72 коп. просив, з посиланням на ст. 551 ЦК України та п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» та наявність осіб, що перебувають на його утриманні, зменшити його розмір до 25% та стягнути з відповідача на користь позивача пеню в розмірі 4950 грн. 18 коп. Суд, дослідивши подані сторонами заяви у справі, матеріали справи та наявні в ній докази, прийшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Так, враховуються висновки, зазначені у рішенні в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року (серія А, № 303А, п. 2958), згідно якого Суд повторює, що відповідно усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Згідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Частинами 1-3 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 30 січня 2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір за № 9581647964, згідно умов якого позичальник [PERSON] отримав кредит у розмірі 57150 грн. 00 коп. та зобов`язався повернути його і внести плату за нього в строк на 18 місяців, з відсотковою ставкою за кредитом 0,01 % річних ( а.с. 5-7). У заяві за № 9581647964 від 30 січня 2017 року підписаної відповідачем та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» визначено умови кредитування, а саме : сума кредиту - 57150 грн. 00 коп., строк, на який надано кредит - 18 місяців, початковий процент - 4, 00, щомісячні проценти - 3,99, річні проценти - 0,01, щоденна пеня - 0,3, роботодавець - ФОП [PERSON] .. Також зазначено, що 50000 грн. 00 коп. перераховуються на реквізити ПАТ «Ощадбанк» як переказ до запитання на користь [PERSON] , 4500 грн. 00 коп. перераховуються на реквізити ПАТ «Страхова компанія «ТАС», як оплата страхового платежу за договором страхування № 9581647964 від 30 січня 2017 року та 650 грн. 00 коп. на реквізити ТОВ «майСейфеті», як оплату за пакет послуг «Охоронець КредитМаркет 48» (а.с. 5). Крім того, даною заявою [PERSON] підтвердив той факт, що ознайомлений з кредитним договором до його укладення і згоден з усіма умовами, згоден умови кредитування від ТОВ «ФК Центр фінансових рішень» отримати шляхом роздрукування з веб - сайту кредитодавця. На підтвердження наведеного 30 січня 2017 року [PERSON] підписав заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК Центр фінансових рішень» (а.с. 4). Звертаючись з позовом до суду позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зазначив, що відповідач не належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 9581647964 від 30 січня 2017 року, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка в загальному розмірі становить 102 472 грн. 20 коп., яка складається з : 34926 грн. 01 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6 грн. 05 коп. - сума заборгованості за відсотками, 47739 грн. 42 коп. - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом), 19800 грн. 72 коп. - сума заборгованості за пенею. Наведене підтверджується довідкою та розрахунком заборгованості здійснених станом на 26 червня 2019 року (а.с. 12-13). Згідно вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відтак, в силу наведеної норми, суд вважає доведеним розмір та таким, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 34926 грн. 01 коп. - суми заборгованості за основною сумою боргу та 6 грн. 05 коп. - суми заборгованості за відсотками, оскільки наведене визнається і не заперечується [PERSON] . За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит (грошові кошти) та сплатити проценти. Відповідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. 26 червня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступ-лення права вимоги за № 20190626, відповідно умов п. 1.2. якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» замінює ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами (а.с. 16-18). Відповідно п. 6.4 договору відступлення права вимоги за № 20190626 від 26 червня 2019 року у випадку, якщо з моменту переходу до нового кредитора права вимоги, кредитор отримав від боржників / державної виконавчої служби будь-яку суму грошових коштів в погашення заборгованості боржників, кредитор зобов`язаний перерахувати вказану суму новому кредитору протягом п`яти банківських днів з моменту її отримання на рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ». Згідно витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги за № 20190626 від 26 червня 2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» прийняло від ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 9581647964 від 30 січня 2017 року (а.с. 19, 119-122). З урахуванням наведеного, суд прийшов висновку, що до позивача, що діє відповідно Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг», перейшли усі права ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», як кредитора за кредитним договором № 9581647964 від 30 січня 2017 року, боржником за яким є відповідач [PERSON] . В матеріалах справи містяться копії повідомлення боржника [PERSON] про відступлення права вимоги за договором № 20190626 від 26 червня 2019 року (а.с. 14, 15). З наведеного вбачається, що позивач вживав дій щодо повідомлення відповідача про відступлення права вимоги за кредитним договором № 9581647964 від 30 січня 2017 року, який був укладений між ним та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень». Щодо тверджень [PERSON] про його неповідомлення позивачем про переуступку права вимоги новому кредитору слід зазначити наступне. Відповідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, і таке виконання є належним. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц. За змістом ч. 4 ст. 263 ЦПК України та ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Матеріали справи не містять доказів належного виконання кредитного зобов`язання [PERSON] як на користь первісного кредитора ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», так і на користь позивача, а тому суд приходить висновку щодо належності позивача у справі та стягнення боргу саме на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», як нового кредитора. Щодо тверджень відповідача про те, що укладений 30 січня 2017 року між ним та ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» кредитний договір є споживчим, слід зазначити наступне. Згідно п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач це - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконан-ням обов`язків найманого працівника. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформо-ваним про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та умов та правил надання банківських послуг, оскільки умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. За змістом ст. 11, 18 вказаного Закону до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитись перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь - яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договір зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливими, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин лише тоді, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки, що передують укладенню договору. Наведене узгоджується з правовою позицією наведеною у постанові Верховного суду України від 02 грудня 2015 року у справі за № 6-1341цс15. Разом з тим, на підставі заяви відповідача про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «Фінансова компанія «ЦФР» від 30 січня 2017 року, заяви № 9581647964 від цього ж числа та погодженого графіку платежів, суд приходить переконання, що в момент укладення кредитного договору з [PERSON] ТОВ «Фінансова компанія «ЦФР» виконало вимоги, передбачені ч. 2 ст. 11 Закону «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про всі умови кредитування та узгодження із ним саме тих умов, які вважало узгодженим товариство (а.с.4-7). Суд також звертає увагу на те, що в заяві за № 9581647964 від 30 січня 2017 року на отримання кредиту від ТОВ «Фінансова компанія «ЦФР» не вказано цільове призначення кредитування. Проте відображено наступні дані : сума кредиту - 57150 грн. 00 коп., строк, на який надано кредит - 18 місяців, початковий процент - 4, 00, щомісячні проценти - 3,99, річні проценти - 0,01, щоденна пеня - 0,3, роботодавець - ФОП [PERSON] .. Також зазначено, що 50000 грн. 00 коп. перераховуються на реквізити ПАТ «Ощадбанк» як переказ до запитання на користь [PERSON] , 4500 грн. 00 коп. перераховуються на реквізити ПАТ «Страхова компанія «ТАС», як оплата страхового платежу за договором страхування за № 9581647964 від 30 січня 2017 року та 650 грн. 00 коп. на реквізити ТОВ «майСейфеті», як оплату за пакет послуг за пакет послуг «Охоронець КредитМаркет 48» (а.с. 5). Відтак, 50000 грн. 00 коп. - надана сума кредиту відповідачу, 4500 грн. 00 коп. - перераховано на реквізити страхової компанії, як оплату страхування життя, здоров`я та працездатності позичальника, 650 грн. 00 коп. - як оплата послуги з охорони кредитування. Згідно п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. В свою чергу, в порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, [PERSON] не подав до суду жодних доказів на підтвердження того, що даний кредитний договір є саме споживчим та доказів його використання з метою придбання, замовлення, використання або наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Зважаючи на вказане суд не погоджується з твердженнями [PERSON] про те, що отриманий ним 30 січня 2017 року кредит від ТОВ «Фінансова компанія «ЦФР» є споживчим, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за щомісячними процентами в розмірі 47739 грн. 42 коп.. Щодо часткового визнання відповідачем вимоги позивача про стягнення пені, шляхом її зменшення на підставі ст. 551 ЦК України до 25% від визначеної ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (19800 грн. 72 коп.) слід зазначити наступне. Згідно п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання). Положення ст. 616 ЦК передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може. За змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. На обґрунтування вимоги про зменшення заборгованості за пенею відповідач зазначив, що на його утримання перебувають : мама пенсіонерка - [PERSON] , дружина [PERSON] , яка наразі не працює та син [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, розмір пені (19800 грн. 72 коп.) не є таким, що значно перевищує розмір заборгованості за основною сумою боргу (34926 грн. 01 коп.). Крім того, отримуючи кредит [PERSON] частково почав повертати борг (платежі : 13 квітня 2017 року, 25 травня 2017 року, 09 серпня 2017 року, 28 вересня 2017 року), але повністю його не погасив та в подальшому припинив здійснювати будь-які відрахування на погашення наявної заборгова-ності. Тобто на час розгляду справи порушив взятий на себе обов`язок вже як понад на три роки, чим завдав позивачу матеріальних збитків. Відтак, суд не вбачає підстав для зменшення визначеного фінансовою компанією розміру пені. На підставі викладеного суд прийшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме відповідач має сплатити позивачу заборгованість за кредитним договором на загальну суму - 102 472 грн. 20 коп. Відповідно ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з даним позовом ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило судовий збір в розмірі 2102 грн. 00 коп.. Наведене підтверджується платіжним дорученням за № 2830 від 17 березня 2020 року (а.с. 29). Позовні вимоги задоволено в повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102 грн. 00 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: approved