Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

30.11.2016 позивач звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вище зазначеною позовною заявою, в якій просить суд : визнати [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування будинком № 7 по проспекту Івана Богуна в с. Рогозів Бориспільського району Київської області та примусово зняти їх з реєстраційного обліку. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником будинку № 7 по проспекту Івана Богуна в с. Рогозів Бориспільського району Київської області. В даному будинку також зареєстровані відповідачі, [PERSON] його колишня дружина та [PERSON], [INFO]. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.12.2015 шлюб між ним та [PERSON] було розірвано. Крім того відповідачі на даний час зареєстровані, хоча фактично не проживають протягом тривалого часу в зазначеному будинку та не зявляються. У судове засідання сторони не зявились. Від позивача надійшла заява з проханням слухати справу без його участі, позовні вимоги повністю підтримав та просив задовольнити. Відповідачі про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені, за зареєстрованим місцем проживання відповідно до ст. 74 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Дослідивши подану позивачем заяву, матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить домоволодіння № 7 по провулку. [PERSON] (стара назва Котовського) в с. Рогозів Бориспільського району Київської області, на підставі Свідоцтва про право на спадщину № 1-2132 від 17.12.2008 виданого Бориспільською держнотконторою, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Серії 21597392 від 19.01.2009 року, виданим Бориспільським районним бюро технічної інвентаризації (а.с.9), Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 17828926 від 17.12.2008 (а.с.13), Витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 22061796 від 17.12.2008 (а. с. 16). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 2007 року по 18 грудня 2015 року, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією рішення Бориспільського міськрайоного суду Київської області від 07 грудня 2015 року по цивільній справі №359/7782/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с.28), від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК №111146 (а.с.29). Також встановлено, що відповідачі [PERSON] та її малолітня дочка [PERSON], [INFO], зареєстровані в належному позивачу на праві власності будинку за адресою : Київська область, Бориспільського району, с. Рогозів, провулок Івана Богуна, 7, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Рогозівської сільської ради Бориспільського району Київської області № 566 від 14 червня 2016 року (а. с. 30). Та обставина, що відповідачі за вказаною адресою місця реєстрації не проживають, підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 15.11.2016 № 786 (а. с. 32). Відповідно до вимог ч. 1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а також\~ відповідно до змісту ч. 2 вказаної статті, обрати способи захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі припинення правовідношення та припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення . А також, с уд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За змістом ч.1 та 2 ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до вимог ч.1 ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Суд вважає, що оскільки відповідачі, які зареєстровані в належному позивачу будинку, тривалий час, без поважних причин не проживають в ньому - вони втратили право користування вказаним жилим приміщенням. В зв'язку з цим, позовні вимоги в цій частині суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Проте, в частині заявленої вимоги щодо примусового зняття відповідачів з реєстраційного обліку у вище вказаному житловому будинку, суд вважає заявлену позовну вимогу безпідставною та такою, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства та не підлягає задоволенню, оскільки відповідачі цим же рішенням вже визнані такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, що вже є підставою для здійснення зняття її з реєстрації з місця проживання в позасудовому порядку, відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання». Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача [PERSON] понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: partial