Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

30.05.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених вимог просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість з заробітної плати за період з вересня 2016 року по листопад 2017 року у розмірі 36699,27 грн., середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку у розмірі 97411 грн. 44 коп. В обґрунтування вимог зазначив, що з 29.03.2011 року він працює на посаді комерційного директора ТОВ «НВП «ІНТЕП». 24.11.2017 року він звільнився з роботи зі згодою сторін. На день звільнення відповідач нарахував йому заробітну плату у розмірі 47339,10 грн., але не виплатив. В грудні 2017 року заборгованість було частково погашено шляхом перерахування йому коштів, після чого залишок заборгованості з заробітної плати становив 36699,27 грн. Також відповідно до ст. 117 КЗпП просив стягнути середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку у розмірі 97411 грн. 44 коп. за період з дня звільнення по день винесення судового рішення за 168 робочих днів. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідача не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомив. Суд розглядає справу у відсутність відповідача відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до записів у трудовій книжці, на підставі наказу від 29.03.2011 року №32-к позивач 29.03.2011 року прийнятий на посаду комерційного директора ТОВ «НВП «ІНТЕП». На підставі наказу від 24.11.2016 року №71-к позивача звільнено 24.11.2016 року з роботи за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП. Відповідно до довідки ТОВ «НВП «ІНТЕП» від 01.12.2016 року, заборгованість з заробітної плати на дату звільнення позивача 24.11.2016 року складає 47339 грн. 10 коп. Згідно з довідкою ТОВ «НВП «ІНТЕП» від 16.03.2017 року, заборгованість з заробітної плати перед позивачем станом на 16.03.2017 року складає 36 699,27 грн. Судом встановлено, що при звільненні позивача з ним не були проведені остаточні розрахунки та виплати. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У зв'язку з цим, позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 36 699 грн. 27 коп. підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як встановлено в судовому засіданні, при звільненні позивача з ним не були проведені всі розрахунки. Згідно з довідкою ТОВ «НВП «ІНТЕП» від 29.05.2017 року, середньоденна заробітна плата позивача за останні два місяці перед звільненням складає 579,83 грн. (з урахуванням податків). Оскільки позивач був звільнений 24.11.2016 року і повний розрахунок з ним не проведено на день винесення рішення, то позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку за період з 24.11.2016 року по 01.08.2017 року за 168 робочих днів, що складає 97411 грн. 44 коп. (168 робочих днів х 579,83 грн. середньоденна заробітна плата з включеними податками). Судом враховано, що між сторонами відсутній спір про розміри належних звільненому позивачу суми згідно зі ст. 116 КЗпП України. Тяжке фінансове положення підприємства не може свідчити про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обов'язку сплатити зазначені кошти позивачу. На підставі викладеного, позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки остаточного розрахунку у розмірі 97411 грн. 44 коп. підлягає задоволенню. Також суд враховує вимоги п. 6 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24 грудня 1999 року, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. У зв'язку з цим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість з заробітної плати у розмірі 36699,27 грн. та середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку у розмірі 97411 грн. 44 коп., з утриманням при їх виплаті передбачених законом податків та обов'язкових платежів. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Держави судовий збір у розмірі 1341,11 грн. (36699,27 + 97411,44 = 134 110,71). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення на користь позивача заробітну плату в межах суми платежу за один місяць у розмірі 11596 грн. 60 коп. (20 х 579,83 = 11 596,60) Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved