Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

30 жовтня 2017 р. позивач звернулася до суду з позовною заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] р. помер батько позивача [PERSON] [INFO]. померла мати позивача [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок та господарчі будівлі та споруди, розташовані по вул. [ADDRESS] Однак позивач в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини не зверталась, стверджує, що постійно мешкала зі своїми батьками за одною адресою, проте місце реєстрації у неї інше. 15 березня 2018 р. позивач звернулася у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Повідомленням приватного нотаріуса Салтан В.В. від 15 березня 2018 р. позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва в зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини між спадкодавцем та спадкоємцем. З наведених підстав позивач просить суд встановити факт проживання зі спадкодавцем однією сім'єю та визнати за нею право власності на житловий будинок та господарчі будівлі і споруди, розташовані за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом. Ухвалою від 1 листопада 2017 р. відкрито провадження по справі. Оскільки 15 грудня 2017 р. набрали чинності зміни до ЦПК України, згідно яким справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу (п.п.9 п.1 Перехідних положень), суд розглядає справу за правила ЦПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 р. Ухвалою суду від 27 грудня 2017 р. призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження, учасникам справи встановлено строк для подачі заяв по суті позову. Ухвалою суду від 07 лютого 2018 р. підготовче провадження по справі закінчено, розгляд справи призначено на 16 березня 2018 р. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягаючи на задоволені позову. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Наданими позивачем документами встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, від якого [INFO] р. у них народилася донька [PERSON]. (а.с.9) 29 липня 2006 р. [PERSON] зареєструвала шлюб та змінила прізвище після реєстрації шлюбу на «[PERSON]». (а.с.10) Житловий будинок [ADDRESS] належав на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 31 травня 1963 р., виданого нотаріусом Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори. (а.с.16) [INFO] [PERSON] помер (а.с.12), у зв'язку з чим у відповідності зі ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] заповіту не залишив, в зв'язку з чим спадщина здійснюється за законом. Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] були його дружина [PERSON] та дочка [PERSON]. Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Дослідженими судом доказами встановлено, що вказані вище спадкоємці постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому вважаються такими, що прийняли спадщину. При цьому суд приймає до уваги, що хоча позивач зареєстрована по [ADDRESS] в м. Запоріжжі, однак наданими нею доказами підтверджено, що фактичного вона мешкала разом з батьками по вул. [ADDRESS] Згідно зі ст. 1268 ч.5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] прийняли спадщину та стали власниками усього домоволодіння в розмірі по ? частині. [INFO]. [PERSON] померла (а.с. 11), в зв'язку з чим у відповідності зі ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина, до складу якої увійшла ? частина спірного домоволодіння. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] заповіту не залишила, в зв'язку з чим спадщина здійснюється за законом. Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є її дочка [PERSON]. Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Дослідженими судом доказами встановлено, що позивач постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому вважаються такою, що прийняла спадщину. При цьому суд приймає до уваги, що хоча позивач зареєстрована по [ADDRESS] в м. Запоріжжі, однак наданими нею доказами підтверджено, що фактичного вона мешкала разом з матір'ю по вул. [ADDRESS] 15 березня 2018 р. позивач звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Салтан В.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Повідомленням від 15 березня 2018 р. нотаріус повідомила позивача про те, що вона пропустила встановлений ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини, в зв'язку з чим вважається такою, що не прийняла спадщину. Оскільки наданими позивачем доказами встановлено факт її постійного проживання зі спадкодавцями на час відкриття спадщини, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на житловий будинок та господарчі будівлі і споруди, розташовані за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті батька і матері.

Outcome: approved