overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

29 вересня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду до досягнення донькою [PERSON], [INFO] трьох років. Позивачка вказує на те, що з 24 грудня 2011 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на її утримання,на утримання доньки не надає. Позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною і немає ніякого заробітку. Посилаючись на викладене, позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі від якого мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю. Відповідно до ст. 84 СК України та роз'яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 р., дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ст. 84 СК України, при визначенні підстав та розміру аліментів суд повинен встановити, чи може чоловік надавати матеріальну допомогу дружині. За такого, оскільки позивачка не працює, на її утриманні знаходиться донька [PERSON], [INFO], з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на її утримання у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення доньки [PERSON] трирічного віку, а саме до [INFO] року. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

29 вересня 2014 року постановлене рішення у справі. Однак, судом не вирішене питання про заміну позивачу прізвища з «[PERSON]» на дівоче «[PERSON]». Згідно п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

29 вересня 2014 року ТОВ фірма «ТехНова» звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за послуги з теплопостачання в розмірі 4 223 грн. 80 коп. за період 01.03.2012 по 01.09.2014. В судове засідання представник позивача не з'явилась, але подала письмову заяву, в якій надала згоду на заочний розгляд справи, просила задовольнити позов, а справу слухати за її відсутності. Відповідач до суду також не з'явився, про час і місце розгляду справи оповіщений, про причини неявки суд не повідомив. За згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає приписам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку № 62 від 01.05.2014, виданої ОЖБК м. Чернігова, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] та знятий з реєстраційного обліку 26.01.2012 (а.с. 6). 10.09.2014 вищевказана квартира відчужена відповідачем [PERSON], що вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.10.2014. Відповідно до вимог ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. ст. 67, 68 ЖК України та п. 10 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005, плата за теплопостачання вноситься щомісячно за встановленими нормами і тарифами. Рішенням Чернігівської міської ради від 21.08.2006 № 203 було встановлено тарифи на житлово-комунальні послуги КЕП «ЧнТЕЦ»ТОВ фірми «ТехНова». Відповідач за надані послуги не розраховується, внаслідок чого за період з 01.03.2012 року по 01.09.2014 року виникла заборгованість, яка складає 4 223 грн. 80 коп., що підтверджується розрахунком (а.с. 5). Отже, відповідачем порушено зобов'язання щодо регулярної оплати в установлені строки наданих послуг з теплопостачання, а відтак заборгованість в розмірі 4 223 грн. 80 коп. підлягає стягненню з нього на користь позивача. Також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

29 вересня 2014 року ТОВ фірма «ТехНова» звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за послуги з теплопостачання в розмірі 5787 грн. 21 коп. за період 01.04.2010 по 01.09.2014. В судове засідання представник позивача не з'явилась, але подала письмову заяву, в якій надала згоду на заочний розгляд справи, просила задовольнити позов, а справу слухати за її відсутності. Відповідач до суду не з'явилась, про час і місце розгляду справи оповіщена в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України, у зв'язку з чим за згодою представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до особового рахунку № [NUMBER] в квартирі [ADDRESS] станом на 28.05.2013 зареєстрована [PERSON], [INFO] (а.с. 8). 26 жовтня 2010 року між КЕП «Чернігівська ТЕЦ» ТОВ фірми «ТехНова» та [PERSON] було укладено угоду № 339, відповідно до якої остання зобов'язувалася погасити заборгованість, що утворилася на момент підписання угоди, по оплаті за тепло та гарячу воду в розмірі 1705,76 грн. Заборгованість повинна бути погашена до 31 березня 2012 року (а.с. 9). Відповідач за надані послуги не розраховується, внаслідок чого за період з 01.04.2010 по 01.09.2014 виникла заборгованість, яка складає 5787 грн. 21 коп., що підтверджується розрахунком. Згідно ст. ст. 67, 68 ЖК України та п.10 «Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005, плата за теплопостачання вноситься щомісячно за встановленими нормами і тарифами. Рішенням Чернігівської міської ради від 21.08.2006 № 203 було встановлено тарифи на житлово-комунальні послуги КЕП «ЧнТЕЦ»ТОВ фірми «ТехНова». Станом на 01.09.2014 заборгованість відповідача за послуги ТОВ фірма «ТехНова» становить 5787 грн. 21 коп. за період з 01.04.2010 по 01.09.2014 (а.с. 6-7). Отже, відповідачем порушено зобов'язання щодо регулярної оплати в установлені строки наданих послуг з теплопостачання, а тому заборгованість в розмірі 5787 грн. 21 коп. підлягає стягненню з нього на користь позивача. Також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі по 243 грн. 60 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

29 вересня 2014 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що 05.09.2003 р. уклала шлюб із відповідачем, від якого мають дітей [INFO] та [INFO], які проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. За час спільного життя їм не вдалося створити гарну сім'ю через те, що вони з відповідачем не зійшлися характерами. Зазначає, що вони різні люди, з різними поглядами на життя та виховання дітей. У них виникають конфлікти, все це призвело до виникнення взаємного відчуження та подальше спільне проживання стало неможливим. В середині 2009 р., тобто 5 років тому, вони припинили шлюбні відносини та не мають наміру їх поновлювати, з того ж часу проживають окремо. Сім'я розпалася остаточно, примирення між ними неможливе. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання жодного разу не з'явився, отримав ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками, в подальшому, уся кореспонденція, яка направлялася на його адресу, повернулась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Зі згоди позивача та враховуючи умови ст.ст. 224-226 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 05.09.2003 року у м. Харкові відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції, актовий запис № 981, що підтверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). З середини 2009 року подружжя шлюбні відносини не підтримує, проживає окремо, спільне господарство не веде, сімейний бюджет відсутній, родина фактично розпалася й існує формально, доказів іншого суду не надано. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно із ст. 110 СК України шлюб скасовується у судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливе. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, підстав для її збереження не вбачається. Винними у розпаді сім,ї суд вважає обох із подружжя, застосування засобів щодо примирення подружжя на думку суду є недоцільним. Ст. 124 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. На підставі вищевикладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

29 вересня 2014 р. рішенням Лисичанського міського суду частково задоволений позов публічного акціонерного товариства «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. На користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором №LGY0AN16920880 від 08.08.2008 р. станом на 20.05.2015 р. у розмірі 3750 (три тисячі сімсот пятдесят) доларів 23 центи США, що за курсом 21,25 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.05.2015 р. складає 79692 (сімдесят дев'ять тисяч шістсот девяносто дві) грн. 39 коп., 113852 (сто тринадцять тисяч вісімсот пятдесят дві) грн. 48 коп. Відповідно до ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може… з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення… У судовому засіданні встановлено, що в мотивувальній частині рішення Лисичанського міського суду від 29.09.2015 р. викладені обґрунтовані висновки суду стосовно відмови у задоволенні позову в частині стягнення на користь позивача штрафу (фіксована частина) 11,76 доларів США і штрафу (процентна складова) 187,51 доларів США, однак у резолютивній частині рішення посилання на відмову у задоволенні цих вимог відсутнє. Тому суд постановляє додаткове рішення про відмову у їх задоволені. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

29 вересня 2015 р. Банк звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 14.03.2011 р. між ним та [PERSON] укладено договір банківського обслуговування, без номера, відповідно до якого відповідачу встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок № [NUMBER] в електронному вигляді. Зазначили, що боржник свої зобов'язання по Договору обслуговування кредитних лімітів на поточному рахунку не виконує, внаслідок чого станом на 28.08.2015 р. утворилася заборгованість в сумі 53 430,53 грн. З посиланням на статті 51, 52, 526, 527, 530, 598-609 і 610 ЦК України просили стягнути заборгованість по кредиту та судові витрати по справі. В судове засідання представник Банку не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій просив вимоги задовольнити, а позов розглянути за його відсутності. Відповідач будучи неодноразово своєчасно та належним чином повідомленим за місцем реєстрації про час і місце розгляду справи у судове засідання тричі, 12.10., 23.10. і 06.11.2015 р. без поважних причин не з'явився. Про причини неявки суду не повідомив. Представник позивача у своїй заяві погодився на постановлення судом рішення у заочному порядку. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 14 березня 2011 р. між Банком та [PERSON] укладено банківського обслуговування, без номера, який складається із заяви про відкриття поточного рахунку та Умов та правил надання банківських послуг, відповідно до умов якого відповідачу з відкриттям поточного рахунку надано кредитний ліміт в сумі 77 000 грн. В день укладення договору боржником була отримана кредитна картка, на рахунку якої знаходилась вищезазначена сума грошових коштів. Судом встановлено, що боржник свої зобов'язання по договору не виконує, внаслідок чого станом на 28 серпня 2015 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала - 53 430,53 грн, з яких: -заборгованість за кредитом - 22 000 грн; -заборгованість по процентам за користування кредитом - 14 119,04 грн; -заборгованість по комісії - 2 772 грн; -пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 14 539,49 грн. Виходячи з того, що відповідач не з'явився до судового засідання, а отже ухилився від надання доказів, що спростовують вимоги позивача, то суд вважає нарахований борг безспірним, а отже наявні правові підстави щодо стягнення його у безспірному порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

29 вересня 2015 року [PERSON] (далі заявник) звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме факту належності [PERSON], яка померла 12 лютого 2008 року, державного акту на право власності на земельну ділянку, вказуючи, що у державному акті допущенні виправлення, а саме, помилково вказано імя матері заявника „Галина замість правильного „Ганна, а встановлення даного факту необхідно для прийняття спадщини заявником після померлої матері. Ухвалою суду в порядку статей 26, 235 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК) в якості заінтересованої особи було залучено Фастовецьку сільську раду Бахмацького району Чернігівської області. У судове засідання особи, які беруть участь у справі не зявилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, представники заінтересованих осіб не заперечували проти задоволення заяви. Судом на підставі частини другої статті 197 ЦПК України, у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 12 лютого 2008 року померла мати заявника [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЕЛ № 081942 (а.с.6). Факт родинних відносин заявника з [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії V1-УР № 1367795 (а.с.8). [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 813476, що розташована на території Фастовецької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області (а.с.9). При цьому, у вказаному державному акті було зазначено імя матері заявника „Галина, замість правильного „Ганна. Факт належності державного акту серії ЯГ № 813476 матері заявника [PERSON] підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Бахмацькому районі № Т-240/0-209/19-15 від 21 вересня 2015 року (а.с.10) та довідкою Фастовецької сільської ради Бахмацького району № 327 від 18 вересня 2015 року (а.с.11). Заявник не може іншим способом внести зміни у правовстановлюючий документ. З встановленого випливають наступні висновки. Згідно із пунктом 6 частини першої статті 256 ЦПК суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Надані заявниками докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують факт наявності помилки при написанні імені матері заявника «Галина». Встановлення факту належності правовстановлюючих документів породжує юридичні наслідки і необхідне заявнику для реалізації свого спадкового права. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

29 вересня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 12 серпня 2003 року, про що було зроблено актовий запис № 1162. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинили своє існування, спільне господарство не ведеться. За таких обставин вважає збереження шлюбу неможливим. Звертаючись до суду позивач просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] 12 серпня 2003 року. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Додатково зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Додатково зазначила, що проти розлучення не заперечує. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 12 серпня 2003 року, про що було зроблено актовий запис № 1162 (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Суд, приймаючи до уваги обставини справи, письмові пояснення сторін, які визнаються судом достовірними, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, що підтверджено дослідженими судом доказами. Позивачем понесені і документально підтвердженні судові витрати в сумі 487,20 грн. судового збору, які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

29 вересня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], який був зареєстрований 24.11.1990 р. Позовну заяву обґрунтовує тим, що від подружнього життя у них є двоє дітей, які вже є повнолітніми. З 2009 року сторони не підтримують подружніх стосунків, відповідач не працює, не надає коштів на утримання сімї. Їх шлюб існує формально. Примирення неможливе. В судове засідання позивачка не зявилася, скерувала в суд заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, у відповідності до вимог ст. ст. 169, 224 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, постановивши заочне рішення. У відповідності до ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані докази, зясувавши дійсні обставини справи, фактичні взаємини подружжя, причини та мотиви розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. Сторони зареєстрували шлюб 24.11.1990 р. Від подружнього життя у них є двоє дітей, які вже є повнолітніми. З 2009 року сторони не підтримують подружніх стосунків, відповідач не працює, не надає коштів на утримання сімї. Їх шлюб існує формально. Примирення неможливе. Майнового спору між сторонами не заявлено. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає позов підставним, таким, що підлягає задоволенню, оскільки конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, цей шлюб слід розірвати. Позивачка не має наміру змінювати прізвище на дошлюбне.

Outcome: approved