Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

30.11.2015 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказував, що перебував у шлюбі з [PERSON] Від шлюбу мають дитину- дочку [PERSON], [INFO]. Шлюб між ними розірвано. Рішенням суду було постановлено про стягнення з нього на користь відповідача аліменти на дочку в розмірі 1/3 частини його заробітку(доходу), щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.10.2014 року та до досягнення дитиною повноліття. На даний час позивач працює на посаді слюсаря-електрика з обслуговування та ремонту ескалаторів в КП « Київський метрополітен», зареєстрований та фактично проживає у квартирі зі своїми батьками-пенсіонерами у м.Ніжині Чернігівської області. Відповідно до довідки про доходи аліменти стягуються на користь відповідача шляхом відрахування від заробітної плати, що ставить його у скрутне матеріальне становище, оскільки він щомісячно приймає участь у витратах по утриманню квартири, які на даний час становлять досить значну частину, крім того п»ять днів на тиждень їздить на роботу приміським електротранспортом до м.Києва. Загальний розмір аліментів, що стягується, складає половину отримуваної ним заробітної плати, що ставить його у скрутне матеріальне становище. У зв'язку з вищенаведеним позивач просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.11.2014 року з 1/3 на 1/4 частки з його заробітку (доходу). В судове засідання позивач не з'явився, через канцелярію суду надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання також не з'явилася, але 24.02.2016 року надала заяву в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує та просила слухати справу за її відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, в тому числі неповнолітньої дитини. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Від шлюбу мають спільну дитину- дочку [PERSON], [INFO].( а.с.7). Відповідно до рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.11.2014 року з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.10.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. ( а.с.6). Згідно довідки № 418 від 14.09.2015 року, наданої позивачем, [PERSON] є працюючим, та відповідно отримує заробітну плату, яка з вересня 2014 року по серпень 2015 року становить 34 413 грн. 74 коп., і ним за цей період сплачені аліменти на користь [PERSON] в розмірі 12 250 грн. 80 коп. Заборгованість відсутня.( а.с.8). Позивач працює та має стабільний заробіток. Однак на даний час збільшилися витрати коштів, оскільки він зареєстрований та фактично проживає за адресою: [ADDRESS], на роботу до м.Києва добирається приміським електропоїздом, приймає учать у витратах по утриманню квартири, які в даний час становлять досить значну суму. ( а.с.9). Таким чином, враховуючи ту обставину, що у позивача збільшилися витрати, на даний час погіршився його матеріальний стан. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька, або у твердій грошовій сумі. Крім того, за змістом ст.ст.150, 180 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. За змістом даної норми зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку зміни матеріального стану платника в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан, наприклад зменшився дохід чи такий взагалі відсутній, або у нього з'явився додатковий обов'язок сплати аліментів на утримання інших осіб (неповнолітніх, непрацездатних), змінився сімейний стан, тощо. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом незаперечно встановлено, що змінився матеріальний стан платника аліментів [PERSON], а відтак наявні передбачені законом підстави для зменшення розміру аліментів, що визначені рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.11.2014 року до розміру 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно. На підставі викладеного,

Outcome: approved