Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

29 травня 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності, визнання договору дарування недійсним. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] року помер його батько [PERSON], якому на праві власності належала квартира [ADDRESS]. Він є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, а відповідач [PERSON] є рідною сестрою померлого та спадкоємцем другої черги. Він проживав окремо від батька і тривалий час з ним не спілкувався, тому не звернувся до нотаріуса у передбачений законом 6 місячний строк з заявою про прийняття спадщини. Після звернення нотаріусом було відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 07 серпня 2013 року йому визначено 2 місяці додаткового строку для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Постановою від 19 лютого 2014 року приватний нотаріус Бригіда В.С. відмовив у видачі йому свідоцтва про спадщину на майно померлого - спірну квартиру, оскільки після спливу 6 місяців після смерті батька, 20 жовтня 2011 року на ім'я [PERSON] вже видано свідоцтво про право на спадщину. За таких обставин свідоцтво про право на спадщину повинно бути визнано судом недійсним, так як воно видано з порушенням закону. Враховуючи неможливість оформлення прав на спірну квартиру в нотаріальному порядку, він як єдиний спадкоємець першої черги просить визнати і його право власності на квартиру. Крім того, [PERSON], довідавшись про те, що він претендує на спадщину, подарувала спірну квартиру своїй доньці [PERSON] Оскільки [PERSON] не мала права на спірну квартиру, вона не мала права відчужувати квартиру, тому договір дарування спірної квартири має бути визнаний недійсним. З урахуванням уточнення та збільшення розміру позовних вимог, просив суд ухвалити рішення яким: -визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 20 жовтня 2011 року, після померлого [INFO] року [PERSON], видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., зареєстроване в реєстрі за № 144; -визнати недійсним договір дарування квартири [ADDRESS], укладений дарувальником [PERSON] на користь обдарованої [PERSON]; -визнати право власності на спадщину - квартиру [ADDRESS] після смерті його батька [PERSON] в порядку спадкування за законом; -витребувати (зобов'язати передати) квартиру [ADDRESS] від [PERSON] на користь [PERSON] (т. 1, а.с. 2-5, т. 2, а.с. 9-11). 09 лютого 2016 року стороною позивача подано до суду заяву про зміну предмету позову в порядку ст. 31 ЦПК України (т. 2, а.с. 84) та з урахуванням цієї заяви позивач просить суд ухвалити рішення, яким: -визнати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [INFO] року [PERSON], видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. на ім'я [PERSON], зареєстроване в реєстрі за № 144, недійсним; -визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року [PERSON] на квартиру [ADDRESS]; -витребувати з чужого володіння у [PERSON] квартиру [ADDRESS] та передати її [PERSON] Протокольною ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 24 квітня 2016 року до участі в справі в якості третьої особи було залучено [PERSON] як особу, якій відповідач [PERSON] передала спірну квартиру в іпотеку для забезпечення виконання зобов'язань за договором позики. У судовому засіданні представники позивача підтримали заявлений позов та просили його задовольнити з наведених у ньому підстав. Додатково надали суду письмові пояснення (т. 2, а.с. 101-103). Зазначають, що спірна квартира належала спадкодавцю, позивач прийняв спадщину, тому у нього виникло право володіння та користування квартирою. У зв'язку з цим, він має право витребувати квартиру як своє майно у відповідача [PERSON] Представник відповідача [PERSON] вважає, що позов не підлягає задоволенню. Подав до суду письмові пояснення (т. 1, а.с. 221-231). Пояснив суду, що позивач своєчасно не звернувся до суду з заявою про прийняття спадщини, тому наданий додатковий строк був ним пропущений. Вважає, що позивачем обраний невірний спосіб захисту порушеного права, оскільки він мав звернутися з вимогою про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, а не з вимогою про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Також позивач мав право вимагати передання йому частки майна або сплати грошової компенсації, але такі вимоги не заявляв. Обставини, що вказують на недійсність свідоцтва мають існувати на момент вчинення правочину. Вважає, що порушень при укладенні договору дарування не було та він відповідає вимогам закону. Крім того, представник подав заяву про застосування строків позовної давності до вимог позивача. Представник відповідача [PERSON] також заперечує проти задоволення позову. Пояснив суду, що його довіритель правомірно набула квартиру у власність на підставі договору дарування згідно волевиявлення [PERSON] Після набуття квартири у власність вона передала її в іпотеку третій особі [PERSON] Вважає, що вимоги позивача не ґрунтується на вимогах закону та відсутні підстави для витребування квартири у [PERSON] також вважає, що позивач пропустив строк позовної давності. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений. Направив до суду заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена. Будь-яких заяв чи клопотань щодо поважності причин неявки до суду не подавала. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 26 березня 2011 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві (т. 1, а.с. 98). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну йому на праві власності квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 04 травня 1995 року (т. 1, а.с. 120). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON], який помер [INFO] року, заповіту не залишив. Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У ст. 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1262 ЦК України передбачено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Позивач [PERSON] є сином померлого спадкодавця [PERSON] (а.с. 9). Інші спадкоємці першої черги відсутні. 18 листопада 2012 року [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] (т. 1, а.с. 129). Постановою приватного нотаріуса від 18 листопада 2012 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини (т. 1, а.с.134). Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 07 серпня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 04 лютого 2014 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] та визначено додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини (т. 1, а.с. 12-13, 14-15). 19 лютого 2014 року позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (т. 1, а.с. 139). Постановою приватного нотаріуса від 19 лютого 2014 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом видане спадкоємиці за законом [PERSON] - рідній сестрі померлого, яка вчасно заявила свої спадкові права на спадщину (т. 1, а.с. 144). З матеріалів спадкової справи вбачається, що 23 травня 2011 року [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, в якій зазначила, що інших спадкоємців не має (т. 1, а.с. 97). 20 жовтня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. на ім'я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з квартири [ADDRESS] (т. 1, а.с. 127). Позивач просить визнати свідоцтво про право на спадщину за законом видане на ім'я [PERSON] недійсним, оскільки такою видачею порушені його права як спадкоємця першої черги за законом. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], та за рішенням суду йому було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. У такому випадку [PERSON] не має права на спадкування, оскільки вона є спадкоємцем другої черги, а позивач - першої черги. Позивач також просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на спірну квартири, оскільки між сторонами існує цивільно-правовий спір. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, стороною відповідачів оспорюється право позивача на спадкове майно, тому суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на спадщину - на квартиру [ADDRESS] після смерті [PERSON] в порядку спадкування за законом. Після зміни 09 лютого 2016 року стороною позивача предмету позову в порядку ст. 31 ЦПК України, крім вимог про визнання свідоцтва недійсним та визнання права власності, позивач також просить витребувати з чужого володіння у [PERSON] спірну квартиру та передати її йому. Встановлено, що 26 грудня 2012 року [PERSON] та [PERSON], уклали договір дарування квартири. За умовами договору [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар квартиру [ADDRESS] (т. 1, а.с. 209). Прийняту в дар квартиру [PERSON] передала в іпотеку [PERSON], про що між ними був укладений іпотечний договір від 17 жовтня 2013 року для забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за договором позики (т. 2, а.с. 107-110). Частиною 3 ст. 388 ЦК України визначено, що якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не мала права на спадкування спірної квартири, та відповідно не мала права її відчужувати. Суд вважає, що спосіб захисту порушеного права обраний стороною позивача вірно, ґрунтується на законі та не суперечить ст. 16 ЦК України. За таких обставин, вимоги позивача про витребування та передання спірної квартири підлягають задоволенню. Представником відповідача [PERSON] до суду подавалась заява про застосування строку позовної давності до вимог позивача. У заяві зазначено, що [PERSON] помер [INFO] року, тому з цього часу почався перебіг строку позовної давності. Позивач звернувся в суд з позовом 29 травня 2014 року. Вважає, що обставин, які б свідчили про наявність поважних причин, внаслідок яких пропущений строк позовної давності, в даному випадку відсутні (т. 2, а.с. 105). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частинами 3-5 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. У позовній заяві зазначено та підтверджувалось представниками позивача у судовому засіданні, що позивач проживав окремо від батька і тривалий час з ним не спілкувався. Відповідач [PERSON] про смерть батька йому не повідомляла та приховала цей факт від нотаріуса, щоб отримати спадщину в свою власність. [PERSON] про смерть батька стало відомо випадково, і лише після цього він почав вчиняти дії по отриманню спадщини. У заочному рішенні Солом'янського районного суду м. Києва від 07 серпня 2013 року зазначено, що про смерть батька [PERSON] дізнався лише наприкінці 2012 року, коли особисто намагався розшукати його та відновити стосунки. Такі обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому суд ухвалив рішення про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Будь-яких доказів на підтвердження того, що позивачу про смерть батька стало відомо раніше стороною відповідачів суду не надано. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом 29 травня 2014 року, тому суд вважає, що строк позовної давності ним не пропущений. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 88 ЦПК України, стягненню з кожного відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1948 гривень 80 копійок, сплачений при зверненні в суд з позовом.

Outcome: approved