Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

30 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до органу опіки і піклування з вимогою повернути їй сина [PERSON], [INFO], який мотивувала тим, що усунула всі обставини, які були підставою для відібрання дитини за рішенням суду, зокрема спиртними напоями не зловживає, скарг на неї не надходило, одружилась і має належні житлово-побутові умови для виховання та утримання дитини. В процесі розгляду справи позивач доповнила позов вимогою про визначення місця проживання дитини з нею, оскільки у судовому засіданні було з'ясовано, що рішенням органу опіки і піклування опіка над дитиною була припинена і дитина була передана батьку [PERSON], який оформив своє батьківство щодо дитини, подавши до органу реєстрації актів цивільного стану спільну з матір'ю заяву про визнання батьківства. Цю вимогу мотивувала тим, що вона краще за батька забезпечить необхідні умови проживання та виховання дитини. У зв'язку з цим ухвалою від 16 лютого 2016 року залучено до участі у справі як співвідповідача [PERSON]. Представник відповідача і третьої особи та співвідповідач проти позовних вимог заперечували, мотивуючи заперечення тим, що позивачка усунула не всі обставини, які були підставою для відібрання дитини і продовжує зловживати алкогольними напоями, тому повертати дитину та визначати місце її проживання з позивачкою передчасно. Позивачка проти цього заперечувала і свої вимоги підтримувала, надавши суду додаткову довідку лікаря-нарколога ДЗ СМСЧ-5 та результат аналізу про те, що на обліку вона не перебуває, токсичної дії алкоголю на печінку не виявлено. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Славутицького міського суду Київської області від 28 листопада 2013 року у справі № 377/1269/13-ц за позовом органу опіки і піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області до [PERSON], [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача, - служба у справах дітей виконкому Славутицької міської ради Київської області, про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав, позбавлення батька батьківських прав, стягнення аліментів на дитину та накладення заборони на відчуження майна, яке набрало законної сили 22 січня 2014 року, позов задоволено. Відібрано [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], від їх матері [PERSON], [INFO], без позбавлення її батьківських прав. Позбавлено батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Передано дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], органу опіки і піклування виконкому Славутицької міської ради Київської області для подальшого їх влаштування. Стягнуто з [PERSON] аліменти на користь органу опіки і піклування виконкому Славутицької міської ради Київської області на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісяця на кожну дитину, починаючи з 11 жовтня 2013 року і до досягнення дітьми повноліття. Заборонено відчуження квартири за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], право користування якою має малолітній [PERSON], до досягнення дітьми повноліття. Вирішено питання про судові витрати (а.с.10-14). 15 квітня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області повторно видано свідоцтво про народження (серія [NUMBER]), згідно якого [PERSON] народився [INFO] року в м. Славутичі, про що зроблено відповідний актовий запис № 213 від 16.11.2005 р.. Його батьки: батько - [PERSON], громадянин України; мати - [PERSON], громадянка України (а.с. 84). Виконавчим комітетом Славутицької міської ради Київської області прийнято рішення від 22.04.2015 р. № 196 «Про вибуття вихованця [PERSON] з дитячого будинку сімейного типу та втрату статусу дитини, позбавленої батьківського піклування», згідно якого у зв'язку із встановленням факту батьківства [PERSON] (свідоцтво серії [NUMBER] від 15 квітня 2015 року) виведено із складу дитячого будинку сімейного типу родини [PERSON] «Єдина родина» [PERSON], [INFO], з 24 квітня 2015 року, припинено опіку над ним, звільнено [PERSON] та [PERSON] від обов'язків його батьків - вихователів та внесено відповідні зміни до попередніх рішень виконкому щодо дитини (а.с.45). 29 листопада 2014 року [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 29 листопада 2014 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 182 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області. У зв'язку з цим дружина змінила своє дошлюбне прізвище на [PERSON] (а.с.15). Згідно характеристики від 21.03.2015 р. [PERSON], 2005 р.н., з 1 вересня 2014 року навчався у Славутицькій ЗОШ № 2, де характеризувався переважно позитивно, школу відвідував регулярно. Дитину виховували опікуни: [PERSON] та [PERSON], але рідна мати цікавилася навчанням [PERSON], відвідувала школу, спілкувалася з дитиною та вчителем (а.с. 16). Згідно характеристики від 9 грудня 2015 року [PERSON], 2005 року народження, навчався в Славутицькій ЗОШ № 4 з 1 вересня 2015 року. За час навчання зарекомендував себе позитивно. Вихованням займається мати [PERSON]. Регулярно цікавиться справами [PERSON], спілкується з учителями стосовно навчання дитини (а.с. 17). З наданої виписки по банківському рахунку приватного клієнта [PERSON] за період з 01.01.2015 р. по 16.10.2015 р. видно, що він має щомісячні доходи у виді заробітної плати за місцем роботи (а.с. 18-21). За місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS], скарг на неї не надходило, претензій до неї з боку адміністрації комунального підприємства «ЖКЦ» немає (а.с. 22). [PERSON] на обліку у лікаря-психіатра та на обліку в наркологічному кабінеті поліклініки ДЗ СМСЧ-5 МОЗ України не перебуває (а.с. 22, 23). З медичної довідки про проходження обов'язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів від 16.06.2014 р. та сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду від 17.06.2014 р. видно, що [PERSON] психіатричних та наркологічних протипоказань проти роботи в зоні іонізуючого випромінювання не має (а.с.24, 25). Згідно довідки від 18.03.2015 р., виданої начальником сектору ДІМ Славутицького МВ ГУ МВС України в Київській області, скарг на поведінку [PERSON] та її чоловіка [PERSON] за місцем їх проживання не надходило, сусідами вони характеризуються позитивно, спиртними напоями не зловживають, будь-яких правопорушень не вчиняли (а.с. 26). Згідно акту обстеження умов проживання дитини від 09.12.2015 р. за адресою: [ADDRESS], санітарно-гігієнічні умови проживання на час обстеження задовільні, загалом помешкання об лаштоване відповідними меблями, побутовою технікою, у наявності телевізор, пральна машина тощо. Для [PERSON] виділена кімната - спальня, яка обладнана відповідними меблями: є диван, велика шафа для речей, стіл, ноутбук. За цією адресою проживають [PERSON] - чоловік [PERSON]; [PERSON] (зареєстрована за адресою: [ADDRESS]); [PERSON], [INFO] (зареєстрований за адресою: [ADDRESS]). Зі слів [PERSON] стосунки між [PERSON] і [PERSON] дружні. В результаті обстеження комісія зробила висновок, що умови проживання відповідають загальноприйнятим нормам, малолітня дитина [PERSON] забезпечена всім необхідним для проживання, сезонним одягом, продуктами харчування, речами першої необхідності, засобами гігієни (а.с. 27). За змістом наданого представником відповідача, - органу опіки і піклування, інформаційного листа директора Славутицької ЗОШ № 4 від 26.02.2016 р. учень 4-А класу [PERSON] школу відвідує систематично, забезпечений необхідним обладнанням для навчання, пропусків занять без поважних причин не має, характеризується позитивно. З боку батьків у I семестрі більшу активність проявляла мати дитини [PERSON], а у II семестрі часто став бувати у школі і батько [PERSON], який цікавиться результативністю навчання сина, його стосунками в колективі, зустрічав після школи, з чого можна зробити висновок, що дитині комфортніше проживати з батьком (а.с. 83). З наданих співвідповідачем [PERSON] довідки з місця роботи видно, що з його зарплати за період з жовтня 2009 року по червень 2010 року на підставі особистої заяви було утримано аліменти 25% в сумі 11581 грн. 11 коп. (а.с. 87). Згідно наданих ним фіскальних чеків на ім'я [PERSON] перераховано готівкою аліменти у вересні-грудні 2015 року на загальну суму 4500 грн. (а.с.85, 86). Згідно довідки старшого інспектора Славутицького ВП Броварського ВП ГУПН в Київській області від 14.03.2016 р. скарг на поведінку [PERSON] та її чоловіка [PERSON] за місцем їх проживання не надходило, спиртними напоями не зловживають, будь-яких правопорушень вони не вчиняли (а.с. 88). Свідок [PERSON] суду показала, що її брат [PERSON] проживав разом з їх матір'ю [PERSON] у [ADDRESS], але підтримував зв'язок і з батьком та спілкувався з ним. Коли [PERSON] потрапив у лікарню, вона зателефонувала батьку [PERSON] і повідомила про це. Проте він відповів, що вони хочуть витягти з нього гроші. Вона проживає окремо від матері і бачиться з нею 1-2 рази на місяць. У стані сп'яніння бачила її давно. Зі слів брата [PERSON] він хоче жити разом з матір'ю. Тому вона вважає, що йому буде краще жити з матір'ю. Свідок [PERSON] суду показала, що працює директором центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді і у зв'язку з цим знає сім'ю [PERSON]. Після відібрання від неї дитини на телефонні дзвінки вона інколи не відповідала. Іноді по її голосу було чутно, що вона перебуває у стані сп'яніння. На зустрічі з дитиною приходила 1 раз на місяць. Іноді приносила подарунки, проте материнської турботи до дитини не виявляла і не була готова до прийняття дитини. На роботу влаштовуватися не намагається. При спробі без попередження перевірити її за місцем проживання вдома нікого не було. У телефонній розмові вона сказала, що її дочка хвора і вона зараз не може прийти додому. Потім вона прийшла до центру і вчинила сварку. Вважає, що [PERSON] прикладає не всі зусилля для повернення дитини. Після виведення дитини з-під соціального супроводу з травня 2015 року по січень 2016 року дитина більше проживала у сім'ї матері [PERSON]. Незважаючи на пропозицію [PERSON] запросити їх до себе додому для перевірки умов проживання дитини, цього та сталося. Свідок [PERSON] суду показала, що вона одружена з [PERSON] і вони мають сина, проживають спільно в однокімнатній квартирі, обоє працюють. [PERSON] завжди хотів оформити батьківство щодо сина [PERSON]. З нею були напружені стосунки через перепони, які вона ставила у спілкуванні батька з дитиною, проте інколи таку змогу вона давала. Вона часто перебувала у стані сп'яніння. Відносини у неї з [PERSON] нормальні як дорослого з дитиною. Вона бере участь у його вихованні. Між дітьми відносини також нормальні. За необхідності вона буде ходити на батьківські збори класу [PERSON]. [PERSON] іде жити до своєї матері [PERSON], а потім повертається до них, коли вона починає вживати алкогольні напої. Вважає, що [PERSON] краще проживати з батьком і для цього перешкод з її боку немає. Свідок [PERSON] суду показала, що працює в школі вчителем і знає обох батьків [PERSON], який навчається в школі. [PERSON] насторожено до всіх відноситься. До батька та матері страху не відчуває. В класі останнім часом почав себе поводити більш розкуто. Має достатній та середній рівень навчання та задовільну поведінку. Шкідливих звичок за ним не спостерігалось. [PERSON] дуже стриманий, ніяких претензій щодо батьків не висловлював. До Нового року один раз на два тижні мати [PERSON] приходила до шкоди. Після Нового року батько [PERSON] став часто приходити до школи. Неповнолітній [PERSON] суду пояснив, що обоє батьків ставляться до нього добре, займаються його вихованням, претензій до них він не має. Він також однаково позитивно відноситься до обох батьків і йому хотілося б жити разом з кожним з них. Стосунки з чоловіком його матері та з дружиною його батька у нього нормальні. Свідок [PERSON] суду показав, що одружений з [PERSON], з нею спільно проживає у трикімнатній квартирі, де для її сина [PERSON] є окрема кімната, обладнана необхідними меблями та побутовою технікою і створено нормальні житлово-побутові умови для його виховання. У нього з дитиною хороші стосунки, він бере участь у вихованні дитини і вважає, що у їх сім'ї дитині буде краще проживати постійно. Його дружина алкогольними напоями не зловживає, займається веденням домашнього господарства та бере участь у вихованні дитини. Вона на даний час не працює і необхідності з цьому немає, оскільки його зарплати вистачає на сім'ю, а для неї підходящої роботи з нормальними умовами вони ще не знайшли. Позивачкою надано суду довідку державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 5 МОЗ України» від 18.03.2016 р. про те, що вона на обліку в наркологічному кабінеті поліклініки не перебуває. Токсичної дії алкоголю на печінку не виявлено (а.с.97). Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 101ц від 18.05.2016 р. [PERSON] не виявляє ознак психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю зі шкідливими наслідками і не страждає на хронічний алкоголізм, тож і не потребує лікування від нього (а.с. 113-116). За висновком органу опіки і піклування від 09.03.2016 р. [PERSON] не усунула причини, які перешкоджали належному вихованню сина, хоча мають місце деякі зміни, які відбулися у стосунках та спілкуванні матері із сином. На даний час [PERSON] мешкає у сім'ї батька [PERSON], який має самостійний дохід та бажає виховувати сина у своїй родині. Тому орган опіки і піклування прийшов до висновку, що повернення дитини [PERSON] його матері [PERSON] є недоцільним та передчасним, а місце проживання хлопчика можливе з батьком [PERSON] (а.с. 89). Вирішуючи спір відповідно до встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з того, що відповідно до статті 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами (частина 1). Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (частина 8). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина 9). Відповідно до статті 141 цього Кодексу мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (частина 1). Відповідно до статті 142 цього Кодексу діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини передбачені статтею 150 Сімейного кодексу України. Згідно частин 1-4 цієї статті батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини (частина 2). Згідно правил статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки і піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення (частина 1). Орган опіки піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (частина друга). Відповідно до статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування (частина 1). Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини (частина 3). Як видно зі змісту мотивувальної частини рішення суду від 28 листопада 2013 року у справі № 377/1269/13-ц, підставою для ухвалення рішення про відібрання дітей від їх матері було встановлення судом таких обставин, як негативна характеристика [PERSON] за місцем проживання, яка тривалий час ніде не працювала, зловживала спиртними напоями, вела антигромадський спосіб життя, приводила до квартири сторонніх осіб, не сплачувала комунальні послуги, за які мала заборгованість на суму 6317,13 грн.. Під час соціального інспектування сім'ї [PERSON] вона була у стані сп'яніння, в квартирі було брудно, відчувався неприємний запах, була відсутня числа постіль та приготовлена їжа для дітей. Вона не цікавилася навчанням дітей у школі, батьківські збори не відвідувала, з класним керівником зв'язку не підтримувала. Діти мали низькі результати навчання через відсутність контролю з боку матері, яка на зауваження у щоденнику не реагувала, належний догляд за дітьми не здійснювала, на запрошення соціальних служб не з'являлася, вжиття заходів не призвели до позитивних результатів. Виходячи з цих обставин, суд дійшов висновку, що [PERSON] ухилялася від виконання своїх батьківських обов'язків щодо дітей. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Виходячи з цього, суд вважає, що у судовому засіданні на підставі наданих позивачкою письмових доказів та показань свідків, висновку судово-психіатричного експерта нею було доведено, що причини, які перешкоджали належному вихованню нею дитину, відпали, що є підставою для повернення їй дитини, відібраної за рішенням суду. Про це свідчать відомості про те, що вона зареєструвала шлюб і проживає з чоловіком, який характеризується позитивно, має постійне місце роботи, матеріально забезпечує сім'ю на необхідному рівні, не зловживає алкогольними напоями, має нормальні стосунки з дитиною і бере участь у виховному процесі, має належні житлово-побутові умови для сім'ї та виховання дитини, якій виділено окрему кімнату та необхідні меблі і побутову техніку. Позивачка припинила зловживати алкогольними напоями, вести антигромадський спосіб життя, не підтримує зв'язків із сторонніми особами, характеризується за місцем проживання позитивно, правопорушень не вчиняє, до адміністративної відповідальності не притягалася, бере участь у виховному процесі, відвідує школу, цікавиться навчанням сина, який характеризується позитивно, дбає про його стан здоров'я та розвиток і він виявляє таку ж прихильність до матері, як і до батька та не має до них претензій. При вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, яка досягла десяти років, суд бере до уваги рівну прихильність дитини до обох батьків, вік дитини, з урахуванням якого він потребує материнської турботи, кращі житлово-побутові умови для його виховання за місцем проживання матері, ніж батька, який проживає з сім'єю з трьох осіб у однокімнатній квартирі, наявність у матері достатнього вільного часу для виховання дитини та здійснення догляду за ним, участі у виховному процесі в школі, контролю за його станом здоров'я та поведінкою в школі і поза школою у порівнянні з батьком, який працює по вахтовому методу і часто відсутній за місцем проживання. Сама по собі відсутність у позивачки постійного місця роботи та самостійного заробітку з урахуванням інших обставин справи, що мають істотне значення, її сімейного становища не може бути перешкодою для визначення місця проживання дитини з матір'ю, яка здатна забезпечити його матеріальні інтереси. Враховуючи викладене, суд вважає доведеним позивачкою, що визначення місця проживання дитини з нею забезпечить його належне виховання і буде якнайкраще відповідати її інтересам. Разом з тим, обставини, на які посилалися відповідачі, заперечуючи проти позову відповідачами в судовому засіданні не доведені відповідними доказами. Тому суд не погоджується з висновком органу опіки і піклування про недоцільність повернення дитини матері та визначення місця проживання дитини з матір'ю, оскільки зазначені в обґрунтування висновку обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. Згідно правил ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивачки підлягають судові витрати по оплаті судового збору на суму 1038 гривень 40 копійок.

Outcome: approved