Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

30.03.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на квартиру, вказуючи на те, що 08.08.2013 року він уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS]. Дана квартира належала його матері [PERSON], та він отримав свідоцтво на спадщину після її смерті [INFO], але з часом це свідоцтво загубив та квартиру на себе не переоформив. Під час укладення договору купівлі-продажу, він повністю розрахувався за квартиру. [PERSON] отримав від нього гроші і надав ключі та документи на квартиру, передав розписку, в якій, в присутності свідків, зазначив, що отримав гроші та зобов'язався до грудня 2013 року оформити договір купівлі-продажу нотаріально. Минув час, але відповідач не запросив його до нотаріальної контори. Він фактично з серпня 2013 року користується квартирою за адресою: [ADDRESS]. Відповідач гроші не повертає та не відмовляється від своїх зобов'язань, однак не оформлює договір купівлі-продажу нотаріально. Просить визнати договір купівля-продажу дійсним, визнати за ним право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], загальною площею 44,8 кв.м, житловою-26,4 кв м. Позивач, згідно наданої заяви, на позові наполягає, просить справу розглядати без його участі. Відповідач [PERSON], згідно наданої письмової заяви, позов визнає повністю, просить позов задовольнити та слухати справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 14.12.1993 року, виданого службою приватизації державного житлового фонду в/о «Селидіввугілля» квартира за адресою: [ADDRESS], належить на праві власності [PERSON] Згідно довідки Селидівського БТІ від 23.03.2015 року, квартира за адресою: [ADDRESS], числиться за [PERSON], згідно свідоцтва про право власності на житло, загальна площа квартири -44,8 кв.м, житлова-26,4 кв.м. Згідно заповіту від 14.11.1995 року, посвідченому державним нотаріусом Новогродівської державної нотаріальної контори, [PERSON] заповіла належну їй квартиру за адресою: [ADDRESS] своєму синові [PERSON] (копія заповіту в матеріалах справи). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] у віці 64 років. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.03.2015 року державним нотаріусом Новогродівської державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], так як їм втрачено свідоцтво про право на спадщину за законом, а згідно ст..49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальних дій, якщо не подано відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Судом встановлено, що відповідач, відповідно ст.1261 ЦК України, як єдиний спадкоємець першої черги за законом, після смерті матері [PERSON], фактично прийняв спадщину у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] Донецької області, так як мав заповіт, про що звернувся до нотаріальної конторі за місцем відкриття спадщини, але нотаріусом було відмовлено, так як у нього не було всіх необхідних документів. Згідно письмової розписки від 08.08.2013 року, [PERSON] отримав від [PERSON] в рахунок покупки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], гроші у сумі 15000 грн. Зобов'язався до грудня 2013 року оформити належний договір купівлі-продажу. Розписка написана в присутності свідків [PERSON], [PERSON] Відповідно ч.1 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином, відповідач, як єдиний спадкоємець першої черги за законом після смерті матері [PERSON], фактично прийняв спадщину у вигляді квартири, але не оформив спадщину нотаріально, за усною та письмовою угодою від 08.08.2013 року уклав з позивачем договір про купівлю-продажу квартири. Позивач сплатив за квартиру обговорену грошову суму, а відповідач фактично передав позивачу у користування квартиру, документи на неї та ключі, про що відповідач написав розписку. Відповідач, згідно наданої заяви, не заперечує проти вимог позивача, а тому суд вважає, можливим визнати усний договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS], фактично укладеним, так як передбачені законом умови укладення даного виду договору виконанні, а нотаріальне його оформлення не було проведено з вини відповідача. Крім того, на думку суду, за позивачем може бути визнано право власності на вищезазначену квартиру за адресою: [ADDRESS], яку він придбав і фактично користується нею.

Outcome: approved