Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

29.07.2021 р. до Ширяївського районного суду Одеської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним та визнання права власності на Ѕ частини земельної ділянки в порядку спадкування. Вказаний позов мотивовано тим, що [INFO] помер [PERSON] , батько сторін, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки кадастровий номер 5125484000:01:002:0145 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя [PERSON] не складав заповіт, на день смерті одруженим не був, тому спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його діти - [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [PERSON] його рідна сестра [PERSON] повідомила сторонам про смерть їх батька, після чого вони приїхали на похорон батька. [PERSON] запропонувала племінникам - сторонам - прийняти спадщину після смерті батька порівну по Ѕ частині кожному. Позивач та відповідач узгодили між собою, що вони оформлять спадкове майно порівну по Ѕ частині, але у зв`язку з відсутністю у [PERSON] коштів, [PERSON] подасть нотаріусу заяву про прийняття спадщини, в якій також вкаже про наявність іншого спадкоємця - [PERSON] . Крім того, [PERSON] пообіцяв позивачу, що прийме Ѕ частину спадкового майна, а коли у брата будуть кошти, надасть згоду брату на подання заяви про прийняття спадщини, але свою обіцянку не виконав. Також сторони домовлялися, що вони продадуть вказану земельну ділянку, а кошти поділять навпіл. Відповідач [PERSON] прийняв спірну земельну ділянку у спадщину, та не сплатив позивачу Ѕ частки спадкового майна. Позивач вважає, що відповідач незаконно позбавив його спадкового майна шляхом введення в оману. У 2018 році відповідач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, у якій не зазначив про наявність іншого спадкоємця першої черги, чим приховав від нотаріуса вказану обставину. Вказане позбавило нотаріуса можливості з`ясувати волевиявлення іншого спадкоємця. Крім того, позивач не відмовлявся від спадщини. Відповідач відмовляється добровільно розділити спадкове майно. Через введення відповідачем позивача в оману [PERSON] був позбавлений можливості своєчасно подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, чим пропустив строк для прийняття спадщини, та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частини земельної ділянки, тому позивач, посилаючись на положення ст.. ст. 203, 215, 1272 ЦК України, звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним та визнання права власності на Ѕ частину земельної ділянки в порядку спадкування. На підтвердження позовних вимог позивач просив допитати в якості свідка [PERSON] . Згідно протоколу авторозподілу справу передано судді Алексєєвій О.В. 04.08.2021 р. судом відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні. 31.08.2021 р. до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі. При цьому, відповідач зазначив, що дійсно він, позивач та їх сестра - [PERSON] є спадкоємцями першої черги [PERSON] . Про смерть батька діти дійсно дізнались від тітки [PERSON] 15.02.2018 р. На похороні батька його діти присутні не були. Дійсно, у телефонній розмові тітка пропонувала усім дітям прийняти спадщину, але ніхто крім відповідача не бажав це робити. Відповідач вважає, що причиною неприйняття спадщини було скрутне матеріальне становище його брата та сестри, оскільки оформлення спадщини потребує сплати коштів. Водночас, відповідач зазначив, що також перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки проживає з дружиною та шістьма дітьми. Родина відповідача є малозабезпеченою та отримує соціальну допомогу, крім того, син [PERSON] мав онкологічне захворювання та є дитиною-інвалідом. Відповідач не має власного житла, має мінливий дохід з підсобного господарства, а саме двох коней. Проте, не зважаючи на вказані обставини, відповідач позичив кошти та прийняв спадщину. Інші спадкоємці не подали заяву про прийняття спадщини, тому спадщину не прийняли. Також, зазначив, що спору між сторонами немає, оскільки позивач не звертався до відповідача з приводу надання письмової згоди на подання заяви про прийняття спадщини після пропуску шестимісячного строку. Крім того, вказав, що не надавав обіцянок брату чи сестрі виплатити вартість частини спадщини. Кожен з спадкоємців мав можливість подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, перешкод для чого у них не було. У позивача не було жодних підстав чи обставин, що вважаються поважними причинами пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини. Також, відповідачем у відзиві поставлено позивачу питання в порядку ст.. 93 ЦПК України. Ухвалою від 02.09.2021 р. судом витребувано копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] 04.11.2021 р. до суду надійшли відповіді позивача на запитання відповідача. Ухвалою від 05.11.2021 р. судом закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті, задоволено клопотання позивача про виклик та допит свідка [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є рідною сестрою померлого [PERSON] та тіткою позивача та відповідача. Сини померлого проживають у Львівській області. Після смерті [PERSON] свідок зателефонувала його дітям та повідомила про смерть батька. Також після похорону відбулася телефонна розмова за участі позивача та відповідача, в ході якої свідок запропонувала їм розділити порівну спадщину батька між собою, на що брати погодились. Пізніше відповідач [PERSON] забрав у неї документи на спадкове майно батька та оформив спадщину на себе. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є синами померлого [PERSON] , про що свідчать свідоцтва про народження та що не заперечувалось сторонами. За життя [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка кадастровий номер 5125484000:01:002:0145 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Новосвітівської сільської ради Ширяївського району Одеської області, про що було видано відповідний державний акт на право приватної власності на землю ІІІ-ОД№066219 від 01.09.2004 р. Право власності на земельну ділянку було зареєстровано у Державному земельному кадастрі 01.09.2004 р. та у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.07.2016 р. [INFO] [PERSON] помер. Станом на день смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , інших зареєстрованих осіб за вказаною адресою не було. Заповітів померлий [PERSON] не складав. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ). Родина відповідача є багатодітною. [PERSON] є дитиною-інвалідом згідно медичного висновку №40 від 16.09.2013 р. 26.02.2018 р. з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Ширяївського районного нотаріального округу Одеської області Ланової Н.А. звернулася [PERSON] , сестра [PERSON] . На підставі вказаної заяви 26.02.2018 р. заведено спадкову справу №25/2018. 28.03.2018 р. до приватного нотаріуса Ланової Н.А. надійшла нотаріально засвідчена заява [PERSON] від 01.03.2018 р. про прийняття спадщини після [PERSON] . У вказаній заяві відсутні відомості про інших спадкоємців [PERSON] 16.10.2020 р. приватним нотаріусом Лановою Н.А. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку на ім`я [PERSON] 31.05.2021 р. позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Ланової Н.А. з приводу прийняття ним спадщини після померлого [PERSON] , на що отримав відповідь №139/01-16 від 31.05.2021 р про те, що ним пропущено строк для прийняття спадщини та роз`яснено право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ст.. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно положень ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до положень абзацу шостого п. 24 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно позиції, викладеної ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ у Листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Суд, оцінивши надані позивачем письмові докази та викладені у позовній заяві пояснення, заслухавши показання свідка, вважає, що причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини - обіцянка одного спадкоємця зазначити відомості про іншого у заяві про прийняття спадщини та не зазначення вказаних відомостей - не є поважною. Зазначена обставина не перешкоджала позивачу подати заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що єдиним спадкоємцем першої черги, який звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, є відповідач [PERSON] . Таким чином, нотаріусом правомірно було видано йому свідоцтво про право на спадщину. Підстав для визнання свідоцтва про право на спадщину судом не встановлено. Навіть у разі наявності в заяві про прийняття спадщини відомостей про інших спадкоємців визначальним є волевиявлення спадкоємця на прийняття спадщини, яке полягає у поданні ним нотаріусу заяви про прийняття спадщини. У разі неподання спадкоємцем заяви про прийняття спадщини він вважається таким, що не прийняв її. Крім того, суд зазначає, що чинними нормативно-правовими актами не передбачено обов`язок спадкоємця зазначати у заяві про прийняття спадщини відомості про інших спадкоємців. У зв`язку з тим, що підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини судом не встановлено, відсутні підстави для визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним, вимоги про визнання права власності на Ѕ частини спірної земельної ділянки також задоволенню не підлягають. З огляду на вищенаведене суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed