Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

31 серпня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача у якому зазначив, що 18 листопада 2011 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на ? частини земельних ділянок: площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку по вул. Кузьменка,34 в с.Біла Криниця Березнегуватського району Миколаївської області та площею 6,63 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в межах території Білокриницької сільської ради, що належали покійній на підставі свідоцтва про право на спадщину посвідченого державним нотаріусом Березнегуватської державної нотаріальної контори 04.10.2002 року. Але нотаріусом йому відмовлено в оформлені спадкових прав, з тих підстав, що мати за життя не зареєструвала земельні ділянки та не отримала на них державні акти. Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати за ним право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача адвокат [PERSON] (за довіреністю) в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився до суду подав заяву пр розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог. За частиною 2 ст.197 ЦПК України, оскільки від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. З матеріалів справи убачається, що 18 листопада 2011 року померла [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії 1-ФП № 147016, виданого 22.11.2011 року виконкомом Білокриницької сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис в Книзі реєстрації смертей № 7 (а.с.4). Після її смерті відкрилась спадщина на ? частини земельних ділянок: розміром 0,25 га для обслуговування житлового будинку, розташованого на території Білокриницької сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області та розміром 6,63 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Білокриницької сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, які належали померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Березнегуватської державної нотаріальної контори, зареєстрованого у реєстрі за № 849 (а.с.9). З копії свідоцтва про народження позивача V УР № 0709784 виданого 27 липня 1966 року Б-Криницькою сільською радою Березнегуватського району Миколаївської області та довідки № 245 виданої 31.08.212 року виконавчим комітетом Білокриницької сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області убачається, що позивач є сином [PERSON], який на день її смерті був зареєстрований та проживав разом з нею у с.Біла Криниця Березнегуватського району Миколаївської області ( а.с.6,7). Відповідно до копії спадкової справи № 54/2011 зареєстрованої у спадковому реєстрі за № 52774400, позивач 08 травня 2012 року звернувся до державного нотаріуса Березнегуватської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Крім нього інші спадкоємці, а саме [PERSON] та [PERSON] подали державному нотаріусу заяви про відмову від прийняття спадщини на користь позивача (а.с.23-35). Отже позивач є спадкоємцем першої черги за законом, який спадщину у встановленому законом порядку прийняв. 17 серпня 2012 року позивачу завідувачем Снігурівською державною нотаріальною конторою, яка вчиняє нотаріальні дії в порядку заміщення державного нотаріуса Березнегуватської державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на ? частини земельних ділянок з тих підстав, що [PERSON] не встигла за життя виготовити нові Державні акти на земельні ділянки та зареєструвати право власності на них ( а.с.12). Статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 3,4 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня особа, вважаються такими, що прийняли спадщину. Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною 1 статті 131 ЗК України також передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п.10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» згідно статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.126 Земельного Кодексу України (у редакції що діяла на час виникнення спірних правовідносин), документом що посвідчує право власності на земельну ділянку є зокрема свідоцтво про право на спадщину, відповідно ? частини земельних ділянок належали на праві власності [PERSON], а після її смерті увійшли до складу спадкового майна. Та обставина, що вона за життя не зареєструвала права власності на земельні ділянки та не виготовила нові державні акти на своє ім'я, не можуть бути перешкодою для визнання за позивачем права власності на нерухоме майно, що залишилось після смерті його матері. Таким чином, оскільки отримавши відмову нотаріуса позивач відповідно до ст.16 ЦК України та п.23 вказаної вище постанови Верховного суду України звернувся до суду за захистом порушеного права позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved