Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

29 січня 2008 року між [PERSON] та відкритим акціонерним товариством «Укргазбанк» (далі: банк) було укладено кредитний договір № 16-08/П-14 (далі: кредитний договір) про надання позичальнику кредиту в сумі 41915 доларів США на строк з 29 січня 2008 року по 28 січня 2013 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед банком за кредитним договором від 29 січня 2008 року було укладено договір про передачу в іпотеку житлового будинку з надвірними спорудами, загальною площею 53,2 кв. м. розташований в м. Ізмаїл, Одеська область по [ADDRESS], та належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна зареєстрованого представництвом в м. Ізмаїл Одеської товарної біржі 08 грудня 2001 року, земельної ділянки, на якій знаходиться нерухоме майно, загальною площею 0,0675 га, що знаходиться за адресою м . Ізмаїл, Одеська область по [ADDRESS], та належить [PERSON] на підставі Державного Акту на право власності на землю серії [NUMBER] виданого Ізмаїльською міською радою народних депутатів Одеської області 01 жовтня 2002 року. Договір посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського нотаріального округу Гнесько В. Г. У березні 2011 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом до банку із позовом про визнання кредитного договору, договору іпотеки від 29 січня 2008 року укладений між [PERSON], та банком за зобов'язаннями [PERSON] недійсними. У червні 2011 року від банку надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] та [PERSON] У зустрічному позові банк просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 13368,22 дол. США та 310,25 грн. суму пені за прострочення сплати кредиту, також у рахунок погашення зобов'язання за кредитним договором просив звернути стягнення на предмет іпотеки з відповідача [PERSON] земельну ділянку, на якій знаходиться нерухоме майно, загальною площею 0,0675 га, що знаходиться за адресою м. Ізмаїл, Одеська область по [ADDRESS], та на житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 53,2 кв., що знаходиться м.Ізмаїл, Одеська область по [ADDRESS]. 9 липня 2013 року в судовому засіданні по справі представником позивача по первісному позову було заявлено клопотання про зупинення провадження по справі, на підставі того що [PERSON] помер, та надано до суду копію свідоцтва про смерть. 9 липня 2013 року судом била винесена ухвала про зупинення провадження по справі. В березні 2014 року позивач по зустрічному позову банк, змінив позовні вимоги, просив стягнути з [PERSON] на користь банку у межах вартості майна одержаного у спадщину, суму заборгованості [PERSON] за кредитним договором, що станом на 18.06.2012 року становить 13206,48 дол. США та 10198,43грн., в рахунок погашення заборгованості померлого [PERSON] за кредитним договором, звернути стягнення на предмет іпотеки - вище вказані житловий будинок та земельну ділянку, шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною предмета визначеного суб'єктом оціночної діяльності згідно з чинним законодавством, в рахунок погашення заборгованості померлого [PERSON] 18 березня 2014 року позивач по первісному позову [PERSON] змінила свої позовні вимоги, просила визнати кредитний договір, укладений між [PERSON] та банком припиненим у зв'язку зі смертю боржника [PERSON], визнати договір іпотеки від 29 січня 2008 року укладений між [PERSON] та банком за зобов'язаннями [PERSON] припиненим на підставі ч.1 ст.523 ЦК України. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачка по первісному позову [PERSON] посилалась на те, що зобов'язання за кредитним договором припинилися зі смертю боржника [PERSON] і тому на підставі ст.ст.16,598,608 ЦК України договір повинно бути визнано припиненим. А також, що іпотечний договір, укладений 29 січня 2008 року між [PERSON] та банком на підставі ч.1 ст.523 ЦК України припиняється так як вона, як іпотекодавець, не погоджувалась забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником. 16 квітня 2014 року до суду від відповідача за зустрічним позовом - [PERSON] надійшло заперечення до уточнення позовної заяви банку про стягнення боргу. В своїх заперечення [PERSON] вважає позов банку необґрунтованим, та просить суд відмовити в його задоволені в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень [PERSON] зазначає, що не є спадкоємницею [PERSON] так як чинне спадкове законодавство засновується на принципі переваги формального волевиявлення спадкодавця (заповіту) над положеннями закону. [PERSON] на випадок своєї смерті залишив заповіт дочці [PERSON] щодо розпорядження усім його майном. В Ізмаїльській державній нотаріальній конторі на підставі заяви від 08.12.2012 року про прийняття спадщини від [PERSON] заведено спадкову справу. На підставі ч.1 ст.1223 ЦК України спадкоємці за законом спадкують тільки у випадках відсутності заповіту. Тому право на спадкування не слід ототожнювати із здатністю бути спадкоємцем. Також зазначила, що банк не має права вимоги до спадкоємця так як звернувся з вимогами до [PERSON] лише 17 березня 2014 року, тобто з пропуском строків, що встановлені законом, а тому втратив таке право. Також зазначила, що згоди на забезпечення виконання зобов'язання новим боржником за кредитним договором після смерті [PERSON] не надавала, а тому законних підстав для пред'явлення вимог зі сплати кредиту, та звернення стягнення на предмет іпотеки немає, так як договір іпотеки є припиненим. 16 квітня 2014 року до суду від відповідача за зустрічним позовом - [PERSON] надійшло заперечення до уточнення позовної заяви банку про стягнення боргу. В своїх заперечення [PERSON] вважає позов банку необґрунтованим, та просить суд відмовити в його задоволені в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень [PERSON] зазначає, що на підставі наявних у справі доказів, банку як кредитодавцю з 09 липня 2013 року було відомо про відкриття спадщини після смерті позичальника [PERSON], будь-яких доказів на підтвердження того, що Банк пред'являв свої вимоги до спадкоємців, або направляв претензію до нотаріуса за місцем відкриття спадщини в строк, установлений законом в матеріалах справи не вбачається, позивач пропустив встановлений законом строк для пред'явлення вимоги, а тому втратив право вимоги. Вважає, що визначений законом строк пред'явлення кредиторами спадкодавця своїх вимог до спадкоємців є законним преклюзивним строком, сплив якого припиняє існування права вимоги кредитора внаслідок нездійснення кредитором свого права. Представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. У судовому засіданні представник банку заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] просив суд відмовити у їх задоволені. Зустрічні позовні вимоги підтримав та просить суд задовольнити їх в повному обсязі вимог. Зустрічні позовні вимоги мотивує тим, що у зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору банк звернувся до суду з зустрічною заявою про стягнення з [PERSON] [PERSON] заборгованості та звернення стягнення іпотеки. Під час розгляду справи відповідач по зустрічному позову [PERSON] помер [INFO] р. 08 грудня 2012 року дочка померлого звернулась до Ізмаїльської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом, згідно з яким [PERSON] заповів своєї дочці все його майно. Позивач по зустрічному позову вважав, що спадкоємцем є також [PERSON] на підставі ст.1261 ЦК України. Тобто [PERSON] є спадкоємцем за законом. Таким чином відповідачі за зустрічним позовом прийняли спадщину у порядку ч.3 ст.1268 ЦК України. Так як відповідачі за зустрічним позовом ухиляються від оформлення спадщини відповідно до вимог ст.ст.1297,1299 ЦК України, банк має право пред'явити до сплати вимогу, сума заборгованості якої розрахована станом на 18.06.2012 року, тобто по день смерті позичальника. Відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, отриманого у спадщину. Тому просив задовольнити позовні вимоги стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором, що становить станом на 18.06.2012 року 13206,48 дол. США та 10198,43 грн. Також в рахунок заборгованості за договором звернути стягнення на предмет іпотеки. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] до банку слід задовольнити, у задоволенні зустрічних позовних вимог банку відмовити виходячи з наступного. Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із ч.5 ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до статті 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов'язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі (п.5 ст.1219, ст.1282 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником. Якщо іпотекодавець не погоджується забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником, договір іпотеки на підставі ч.1 ст.523 ЦК України припиняється. Даний висновок повністю відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 17 квітня 2013 року № 6-18ц13, яка відповідно до ч.2 ст.214, ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов'язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Судом встановлено, що [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Відповідно до ст.1223 ЦК України спадкоємці за законом спадкують тільки у випадках відсутності заповіту, визнання його недійсним, не розподілення заповідачем усієї спадщини або неприйняття (відмови від прийняття) спадщини спадкоємцями, призначеними у заповіті. З матеріалів справи вбачається, що боржник [PERSON] залишив заповіт дочці [PERSON] на все належне йому майно на час смерті. З матеріалів справи вбачається, що спадкоємиця [PERSON] подала заяву 08 грудня 2012 року звернулась до Ізмаїльської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом. Відповідно до вимог ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, тобто спадкоємницею після смерті [PERSON] стала його донька - [PERSON]. Якщо боржник помер, то в силу ст.1282 ЦК України повністю вимоги кредитора зобов'язані задовольнити спадкоємці, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Таким чином, спадкоємці боржника при умові прийняття спадщини є боржниками перед кредитором в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Отже, обставинами, які мають юридичне значення для правильного вирішення спору між кредитором, спадкоємцем і поручителем про стягнення заборгованості за кредитним договором у випадку смерті боржника є: прийняття спадкоємцями спадщини; наявність та розмір спадкового майна; згода поручителя відповідати перед кредитором за будь-якого нового боржника; невиконання чи неналежне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором; пред'явлення позову до поручителя в межах строку, визначеного законодавством (ст.1281 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] згоди на забезпечення виконання зобов'язання новим боржником за кредитним договором після смерті [PERSON] не надавала. Також умовами договору іпотеки, який є предметом спору, не передбачено умови про згоду іпотекодавця (позивача по первісному позову) відповідати за нового боржника. Разом з тим, положення ст.1282 ЦК України застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст.1281 ЦК України щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Відповідно до ч.4 ст.1281 ЦК України, кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені ч.ч.2,3 ст.1281 ЦК України, позбавляється права вимоги. Відповідно до положень ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений ст.1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину або виконавця заповіту. Отже, встановлені ст.1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право. Відповідно до ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Судом встановлено, що останнє місце проживання [PERSON] - [ADDRESS] 9 липня 2013 року в судовому засіданні по справі № 2-2519/11 представником позивача по первісному позову було заявлено клопотання про зупинення провадження по справі, на підставі того що [PERSON] помер, та надано до суду копію свідоцтва про смерть. 9 липня 2013 року Ізмаїльським міськрайонним судом винесена ухвала про зупинення провадження по справі. На підставі наявних у справі доказів, банку як кредитодавцю з 9 липня 2013 року було відомо про відкриття спадщини після смерті позичальника [PERSON] Будь-яких доказів на підтвердження того, що банк пред'являв свої вимоги до спадкоємців, або направляв претензію до нотаріуса за місцем відкриття спадщини в строк, установлений ст.1281 ЦК в матеріалах справи не вбачається. Недотримання кредитором передбачених ст.1281 ЦК України строків пред'явлення вимог, (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Даний висновок повністю відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від08 квітня 2015 року № 6-33ц15 ц, яка відповідно до ч.2 ст.214, ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. З урахування наведеного, суд дійшов висновку про те, що договір іпотеки від 29 січня 2008 року укладений між [PERSON], та банком за зобов'язаннями [PERSON] припинений на підставі ч.1 ст.523 ЦК України, оскільки [PERSON] не погодилась забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником. З урахуванням того, що визначений ч.2 ст.1281 ЦК України строк пред'явлення кредиторами спадкодавця своїх вимог до спадкоємців є законним преклюзивним строком, сплив якого припиняє існування права вимоги кредитора внаслідок нездійснення кредитором свого права, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову банку до [PERSON] Тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги банку не підлягають задоволенню. З огляду на наведене,

Outcome: approved