Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

30 серпня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, зазначивши, що [INFO] року померла його баба - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належний їй майновий пай члена КСП «Україна». Його (позивача) батько - [PERSON] помер [INFO] року. Він (позивач) прийняв спадщину після смерті [PERSON], 5 вересня 2006 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS]. Нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на майновий пай у зв'язку з тим, що майновий сертифікат серії [NUMBER] виданий на ім'я [PERSON] після її смерті. [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на майновий пай у розмірі 2 132 грн., який належав [PERSON], в порядку спадкування після її смерті. Ухвалою від 31 серпня 2017 року у справі було відкрито провадження та призначено її судовий розгляд, який неодноразово відкладався із різних причин. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким ЦПК України викладено в новій редакції (далі - ЦПК України). Відповідно до п. 9 Розділу ХШ «Перехідні положення» ЦПК України, справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Пунктом 2 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах щодо спадкування. Відповідно до ч. 1 ст. 196 ЦПК України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Таким чином, суд вважає необхідним провести у даній цивільній справі підготовче засідання. У судове засідання позивач та його представник [PERSON] не з'явилися, у матеріалах справи знаходиться заява представника, датована 14 листопада 2017 року, в якій зазначено, що вона ([PERSON].) позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, розгляд справи проводити без її участі та участі позивача. У судове засідання представник Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з'явився, в.о. сільського голови подав до суду заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити, розгляд справи проводити без їх участі. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя набула право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» у розмірі 2 437 грн., відсоток у пайовому фонді КСП 0,136. При житті на ім'я [PERSON] було видано майновий сертифікат, що підтверджується випискою з протоколу № 3 зборів уповноважених членів КСП «Україна» (а.с. 13) та копією відомості нарахування індивідуальних майнових паїв членів КСП «Україна» (а.с. 14-16). З матеріалів справи вбачається, що зборами колишніх членів колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» від 17 листопада 2007 року було затверджено нові розміри паїв членів КСП та список осіб, які є їх власниками, що підтверджується копіями відповідного протоколу та списку (а.с. 17-21; 22-24). У судовому засіданні встановлено, що 13 лютого 2017 року відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 17 листопада 2007 року, на ім'я [PERSON] взамін раніше отриманого було видано нове свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» серії [NUMBER], яким визначено частку [PERSON] із загальної вартості майна пайового фонду підприємства, яка становить 2 132 грн. або 0,14 відсотків, що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с. 12). У судовому засіданні встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майновий пай члена КСП «Україна», який належав [PERSON], у зв'язку з тим, що свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП серії [NUMBER] виготовлене у порушення вимоги ст. 25 ЦК України, а саме видане на ім'я [PERSON] після її смерті, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 527/02-31 від 11 квітня 2017 року (а.с. 12). З копії свідоцтва про смерть (а.с. 8) вбачається, що [PERSON] померла [INFO] року. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У судовому засіданні встановлено, що 14 лютого 2001 року [PERSON] склала заповіт, яким належне їй на підставі сертифікату серії [NUMBER] право на земельну частку (пай) заповіла сину - [PERSON], що підтверджується його копією (а.с. 49). Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері, 23 жовтня 2001 року на його ім'я було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що підтверджується копією спадкової справи № 484/2001 до майна померлої [PERSON] (а.с. 45-50). Відповідно до ст. 537 ЦК УРСР частина майна, що залишилась незаповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку статей 529-533 цього Кодексу. До числа цих спадкоємців входять і ті спадкоємці за законом, яким інша частина майна була залишена за заповітом, якщо в заповіті не передбачено інше. Таким чином, майновий пай, який належав [PERSON], спадкується її спадкоємцями за законом на загальних підставах. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 530 ЦК УРСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). У судовому засіданні встановлено, що батько позивача (син [PERSON].) - [PERSON] помер [INFO] року, тобто після смерті [PERSON], що підтверджується матеріалами справи (а.с. 9-11). За таких обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] не має права на спадкоємство після смерті [PERSON], оскільки відповідно до положень ЦК УРСР не відноситься до спадкоємців [PERSON] за законом, а тому позов задоволенню не підлягає. Свідоцтво про право на спадщину за законом від 5 вересня 2006 року (спадкова справа № 234/2006), видане державним нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори - виконуючим обов'язки державного нотаріуса Носівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області [PERSON] на ім'я [PERSON], як спадкоємця [PERSON] за законом (внук) відповідно до ст. 530 ЦК УРСР та п. 4 Перехідних положень ЦК України, суд визнає недопустимим доказом, оскільки воно суперечить положенням ЦК УРСР, відповідно до якого здійснюється спадкоємство після смерті [PERSON] Заява [PERSON] від 17 лютого 2018 року про відмову від належного [PERSON] майнового паю, не береться судом до уваги, оскільки вона суперечить положенням ст. 553 ЦК УРСР, відповідно до якої спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Outcome: dismissed