Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

31 серпня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що має на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири. У вищевказаній квартирі позивач проживає разом зі своєю дружиною [PERSON] . Також у належній позивачу квартирі зареєстровані його сини [PERSON] та [PERSON] , але з 2009 року фактично в ній не проживають оскільки виїхали на постійне місце проживання до Російської Федерації, де і проживають на даний час. В 2016 році позивачами було змінено громадянство і отримано паспорт громадянина Російської Федерації. Добровільно знятись з реєстрації відповідачі не бажають через віддаленість місця постійного проживання. На разі реєстрація відповідачів у вищевказаній квартирі змушує позивача нести додаткові витрати по сплаті комунальних послух та створює перешкоди в отриманні субсидії, та реалізації права власності взагалі. Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшла заява, в якій вона позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити, також прохала слухати справу за її відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі\~ [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час, дату, місце слухання справи повідомлялись належним чином. На підстав вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів. Дослідивши письмові докази, які є в матеріалах справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується\~ договором купівлі-продажу квартири від 12 січня 1999 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. (а.с.9,21) Згідно довідки про склад сім`ї, виданої ТОВ «Броусс-ЖЕК» від 24 липня 2018 року та довідок про реєстрацію місця проживання особи наданої, сектором реєстрації місця проживання/перебування фізичних особі, відповідачі [PERSON] та [PERSON] дійсно зареєстровані в належній позивачу квартирі, яка розташована по [ADDRESS] . (а.с.11, 33,34) З акту складеного та посвідченого ТОВ «Броус-ЖЕК» 30 серпня 2018 року вбачається, що [PERSON] , [PERSON] , які зареєстровані в квартирі [ADDRESS] , з січня 2009 року і по теперішній час за вищевказаною адресою не проживають (а.с. 22). З матеріалів справи також вбачається, що відповідачі є громадянами Російської Федерації та мають зареєстроване місце проживання на території Російської Федерації, про що свідчить копія паспорту виданого на ім`я [PERSON] та на ім`я [PERSON] (а.с. 12-13, 14-16) Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. ст. 386, 391 ЦК України власник має право звертатися до суду за захистом свого права\~ власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод\~ у здійсненні ним права користування та розпорядження\~ своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на вищенаведене, позов про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню, оскільки позивачем доведено, що відповідачі не проживають в належній йому квартирі з 2009 року, їх реєстрація створює перешкоди у реалізації права власності.

Outcome: approved