Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

30.12.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] борг в розмірі 258408 грн. та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.08.2014 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики, умови якого [PERSON] не виконав, в результаті чого виникла заборгованість. Сторони в судове засідання не зявилися, надавши клопотання про розгляд позову без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 01.08.2014 року між сторонами укладено договір позики. За умовами цього договору позивач передав відповідачу гроші в розмірі 119600 грн., що на день укладення договору є еквівалентом 10000 доларів США за погодженим сторонами курсом Національного Банку України 1 долар = 11 грн. 96 коп., а відповідач зобовязався повернути гроші в строк до 01.08.2016 року в гривнях в розмірі, що на момент повернення буде еквівалентна 10000 доларів США. Відповідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За вимогами, передбаченими в ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлено строку його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами, а з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Позивач вказує на те, що відповідачем умови договору не виконані. В своїх запереченнях на позов відповідач визнає факт невиконання зобовязань за договором. Проте, відповідач просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що через скрутне матеріальне становище не може виконати зобовязання у встановлені договором строки. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Станом на день розгляду позову сума боргу становить 269985 грн. 86 коп. з розрахунку, що за офіційним курсом Національного Банку України на день розгляду позову 1 долар = 26,998586 грн. Разом з тим, позивач просить стягнути саме 258408 грн., а не гривневий еквівалент 10000 доларів США на день розгляду справи. Враховуючи вимоги ст. 11 ЦПК України, суд не може вийти за межі позовних вимог. Беручи до уваги, що відповідач не спростовує факту невиконання ним своїх зобовязань за договором, а скрутне матеріальне становище не є підставою для невиконання взятих на себе грошових зобовязань, суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні позову. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2584 грн. 08 коп., що підтверджується квитанцією від 13.10.2016 року. Оскільки позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved