Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

29.08.2018 р. до Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява, в якій представник позивача просив стягнути у порядку регресу з відповідача на користь позивача суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 18\~179,30\~грн., вартість послуг аварійного комісара 1\~300,00\~грн., а разом 19\~479,30\~грн. та судовий збір. В обґрунтування\~\~позовних вимог, представник позивача посилається на те, що постановою Київського районного суду м. Харкова від 02.11.2016 р. у справі про адміністративне правопорушення № 640/15182/16-п, [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП, внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 15.09.2016\~р. у м. Харків, вул. Сумська, 82-А. Постановою також встановлено, що у результаті порушення відповідачем [PERSON] дорожнього руху, був пошкоджений транспортний засіб та завдано матеріальної шкоди іншому учаснику цієї дорожньо-транспортної пригоди марки «HYUNDAI» з державним номерним знаком ВВ0982СA, що перебував під керуванням [PERSON], власником такого транспортного засобу є [PERSON]. 11.10.2016 р. позивач отримав від потерпілого повідомлення про ДТП від 18.09.2016 р. 31.01. 2017 р. до позивача від потерпілого надійшла заява про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП від 31.01.2017 р. Позивач розглянув повідомлення та заяву потерпілого та видав наказ від 24.05.2017\~р. № 4482 про виплату потерпілому відшкодування спричиненої відповідачем шкоди та довідку від 23.05.2017 р. № 1 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих. Загальна сума регламентних виплат МТСБ України по цій страховій справі складає 19\~479,30\~грн. (девятнадцять тисяч чотириста сімдесят девять грн. 30 копійок), з них: страхове відшкодування в сумі 18\~179,30 грн, сплачене на користь потерпілого відповідно до платіжного доручення від 25.05.2017\~р. №\~4482рв; роботи наданні аварійним комісаром, що складають суму у розмірі 1\~300,00 грн., сплачені позивачем відповідно до платіжного доручення від 16.06.2016 р. № 72рв. Таким чином, після відшкодування потерпілому матеріальної шкоди, завданої неправомірними діями відповідача, позивач отримав право регресної вимоги до відповідача у розмірі 19\~479,30 грн., а відповідач набув кореспондуючого обовязку по відшкодуванню зазначених грошових сум на користь позивача. З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача були надіслані лист від та вимога про сплату заборгованості у розмірі 19\~479,30 грн., однак відповідач вказаної суми не сплатив, у звязку з чим позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. Згідно із положеннями п.2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною і на підставі ч.1 ст.274 ЦПК України, підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова \~від 19.09.2018\~р.\~вказану позовну заяву\~прийнято до\~розгляду та\~відкрито спрощене\~позовне провадження\~у справі з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач не зявився, 26.11.2018 р. до канцелярії суду надійшла заява представника позивача за довіреністю [PERSON], в якій представник просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти прийняття рішення без участі відповідача не заперечує (а.с.74). Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся належним чином (а.с.66, 72), причин неявки в судові засідання не повідомив, відзив на позов до суду не подано. \~ \~ \~ \~ Згідно п.1 ч.3 ст.223 якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно ч.1 ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до ухвали суду від 26.11.2018 р., враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4\~ст.223 ЦПК України\~ постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3\~статті 129 Конституції України\~визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6\~Конвенції\~про\~захист прав\~людини\~і\~основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні фактичні обставини. 15.09.2016 року о 22 годині 00 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] по вул.. Сумській в районі будинку №82А у м. Харків, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], який рухався попереду та зупинився для надання руху пішоходам, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження та було заподіяно матеріальну шкоду.\~Окрім того, після прибуття на місце ДТП працівниками УПП було встановлено, що водій [PERSON] керував автомобілем в стані алкогольного спяніння, на\~ що вказувало почервоніння очей, запах алкоголю із порожнини рота, нестійка хода, тремтіння рук, почервоніння обличчя.\~У встановленому законом порядку, в присутності двох свідків, для виявлення стану спяніння [PERSON] застосували газоаналізатор «ALCOTEST» 6810, прилад ARBН-0665, принтер ARBН-5311, результат тесту 2,74%. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 02.11.2016 р., що набрала законної сили 15.11.2016 р., [PERSON],\~[INFO], визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення,\~передбаченого\~ст. 124 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу 340,00 грн. [PERSON],\~[INFO], визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення,\~передбаченого ч.1\~ст. 130 КпАП України,\~та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 10200,00 грн. з одночасним позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Відповідно до ч. 2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, остаточно піддано\~[PERSON],\~[INFO], адміністративному стягненню за скоєння правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,\~у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 10200,00 грн. з одночасним позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто з\~[PERSON],\~[INFO], на користь держави судовий збір\~275,60 грн. (а.с.8-10). Згідно ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до\~ст. 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього\~Закону, законодавства України та свого Статуту. Згідно з ч. 2.1.\~ст. 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Стаття 41.1\~Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~вказує, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7\~статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до\~ст. 1.6.\~Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», власники транспортних засобів це юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Як було встановлено, відповідач на дату дорожньо-транспортної пригоди не виконав вимоги вищевказаного Закону України та не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. [PERSON], скориставшись своїм правом передбаченим\~Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі», подала заяву, як того вимагає\~ст. 35 п. 35.1 вказаного Закону, з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду, завдану відповідачем (а.с.44). Відповідно до ст..11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Таким актом є\~Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до\~ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідач відшкодування за завдану матеріальну шкоду добровільно не сплатив. Згідно п.40.3 ст.40 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Для встановлення розміру заподіяної шкоди, МТСБУ звернулось до субєкта оціночної діяльності ФОП «[PERSON]І.», який 28.11.2016 р. надав звіт №1046 по визначенню вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу КТЗ, згідно якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля HYUNDAI GETZ, реєстраційний номер [NUMBER], 2010 року випуску, номер кузова [NUMBER], пошкодженого в наслідок ДТП 15.09.2016 р., складає 19\~812, 02 гривні з урахуванням ПДВ на замінні складові частини КТЗ та 18\~179, 30 гривень без урахування ПДВ на замінні складові частини КТЗ (а.с.17-25). Вартість послуг аварійного комісара, згідно акту виконаних робіт, становить 1300 грн. (а.с.43), які МТСБУ сплатило, що підтверджується платіжним дорученням №72рв від 16.06.2017 р. (а.с.50). Згідно Наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих № 4482 від 24.05.2017 р. та платіжного доручення № 4482рв від 26.05.2017 р., у зв'язку з настанням події, передбаченої\~ст. 41 п. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування [PERSON] у розмірі 18179, 30 грн. (а.с. 47, 49). Таким чином, Моторне (транспортне) страхове бюро України виконало покладений на нього Законом обов'язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до\~ст. 993 ЦК України\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки. З вимог\~ст. 27 Закону України «Про страхування»\~та\~ст. 993 ЦК України\~вбачається, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Положення\~ст. 1191 ЦК України\~та п. 38.2.1\~ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Після проведення виплати потерпілим особам у Моторного (транспортного) страхового бюро України виникло право зворотної вимоги до відповідача. 25.05.2017 р. Моторне (транспортне) страхове бюро України зверталося до відповідача з листом про відшкодування завданої майнової шкоди (а.с.51), та з вимогою про сплату заборгованості від 02.05.2018 р. (а.с.52-53), але сума відшкодування сплачена не була. Відповідно до ч. 1, 2, 5\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що позивачем виконані всі передбачені чинним законодавством України вимоги щодо виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування, та право вимоги, у межах фактичних витрат, перейшло до позивача до особи, яка є відповідальною за завдані збитки [PERSON], суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 1762,00 грн..\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved