Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

29 квітня 2015 року позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтований тим, що 21.01.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 002-07016-210108, за умовами якого позивач відкрив відповідачеві картковий рахунок, випустив і надав платіжну картку, та відкрив кредитну лінію на загальну суму 30 000 грн. з кредитним лімітом на день укладення договору 3000,00 грн. Відповідно до умов Договору, держатель картки зобов'язаний щомісячно здійснювати погашення частини заборгованості за кредитною лінією, процентів та комісій. Відповідач не виконує свої зобов'язання належним чином, станом на 17.03.2015 року у відповідача виникла прострочена заборгованість. Загальна сума заборгованості за кредитним договором відповідача перед позивачем становить 3097,54 грн., що складається з: 1931,33 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 162,56 грн. - заборгованість з простроченого тіла кредиту; 1003,65 грн. - заборгованість за відсотками. У зв'язку з цим, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в загальній сумі 3097,54 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, у поданій позовній заяві звернувся до суду з проханням розглядати справу за відсутності представника позивача, на позовних вимогах наполягає, проти заочного вирішення справи позивач не заперечує. Відповід ач в судове засідання не з'явився, судова повістка направлялась відповідачу за зареєстрованим місцем проживання і була повернута підприємством поштового зв'язку. Таким чином на підставі ч. 5 ст. 74 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд сп рави за відсутності відповідача і за наявними у справі доказами. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Під час розгляду справи судом встановлено, що 21.01.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON], був укладений договір № 002-07016-210108 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки. Відповідно до п. 1.2 Договору, банк відкрив відповідачу картковий рахунок, випустив та надав платіжну картку, а відповідач зобов'язався сплачувати платежі, пов'язані з обслуговуванням карткового рахунку, відповідно до Тарифів («VISA Пенсійний»), що є Додатком № 1 до кредитного договору. Згідно п. 1.3 Договору, Банк надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30 000 грн., з встановленням кредитного ліміту на день укладення договору в сумі 3 000,00 грн. При цьому, банк має право самостійно змінювати кредитний ліміт в межах ліміту кредитної лінії. Згідно Тарифів на обслуговування платіжних карток (тарифний пакет «VISA Класичний»), що є Додатком до Договору, процент за користування кредитною лінією становить 19,90 % річних; плата за обслуговування кредитного залишку становить 1,99 % щомісячно від суми використаних кредитних коштів; частка обов'язкового погашення тіла кредиту - 7 % від суми використаних коштів. Пунктом 1.4 Договору передбачено, що кредитування в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів. Кожна наступна кредитна лінія надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами, та не потребує підписання додаткових угод. Пунктом 3.6 Договору відповідач зобов'язався щомісячно здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, який згідно Тарифів на обслуговування складається з не менше 7,00 % від суми тіла кредиту, а також нарахованих процентів, плати за обслуговування та штрафів. Відповідачем зобов'язання по сплаті кредиту не виконувались належним чином, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість. Згідно розрахунку заборгованості, починаючи з січня 2015 року у відповідача виникла прострочена заборгованість по кредиту, сума заборгованості позичальника станом на 17.03.2015 року становить 3097,54 грн., що складається з: 1931,33 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 162,56 грн. - заборгованість з простроченого тіла кредиту; 1003,65 грн. - заборгованість за відсотками. В силу ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Доказів належного виконання зобов'язань по сплаті кредиту відповідачем надано не було. Таким чином, суд вважає, що з відповідача має бути стягнута сума заборгованості по кредиту за договором № 002-07016-210108 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 21.01.2008 року в розмірі 3097 грн. 54 коп. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, на підставі статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь державного бюджету суму судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved