Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

30 липня 2018 року позивач звернулась до суду із позовною заявою до Корюківської міської ради, Корюківського району Чернігівської області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Корюківська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області, про визнання права власності на спадкове майно та просить: визнати за нею в порядку спадкування право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцеві [PERSON], який помер [INFO], а саме на майновий пай у пайовому фонді майна колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка реорганізованого в ПОСП «Мир» с. Сахутівка, Корюківського району Чернігівської області в розмірі 6910,00 грн., який належав померлому на підставі списку колишніх членів КСП ім. Шевченка. В судове засідання позивач не прибула, в позові вказала про можливість розгляду справи без її участі, позов просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання подав письмову заяву про слухання справи без їх участі, заперечень не мають. Від Корюківської районної державної нотаріальної контори заперечень не надійшло. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. По справі встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] у віці [INFO], про що Тютюнницькою сільською радою Корюківського району Чернігівської області видано свідоцтво про смерть (серія [NUMBER]) та зроблено відповідний актовий запис за № 15. За життя [PERSON] був членом колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка, с. Сахутівка, Корюківського району Чернігівської області, тому до спадкового майна належить майновий пай у пайовому фонді майна колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка реорганізованого в ПОСП «Мир» с. Сахутівка, Корюківського району Чернігівської області в розмірі 6910,00 грн., який належав померлому на підставі списку колишніх членів КСП ім. Шевченка. Саме на дане майно після смерті спадкодавця відкрилась спадщина. Батько не розпорядився своїм майном, заповіту не склав. На сьогоднішній день фактичним власником спадкового майна є позивач [PERSON], але коли вона виявила бажання реалізувати своє право власності, а саме розпорядитися майном, виявилося, що без правовстановлюючого документу вона цього зробити не зможе. За відсутності правовстановлюючого документу нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно. Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна. Відповідно до ст. 325 ЦК України, фізичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст.ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За таких умов суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 гривень 40 коп. Решту судового збору сплаченого позивачем залишити за нею.

Outcome: approved