Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

2 вересня 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 2 жовтня 2012 року між ним та відповідачем була укладена генеральна угода про реструктуризацію заборгованості, згідно з яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 14291,45 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язався своєчасно повертати кредит, відповідно до умов договору та умов кредитування. Дотепер відповідач свої обов'язки не виконав, що стало причиною звернення до суду з вказаним позовом, в якому позивач просить суд стягнути заборгованість в сумі 17492,38 гривень, яка складається з заборгованості за сумою кредиту - 5584,65 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом - 521,85 гривень, залишок за несплаченим штрафом, відповідно до п.п. 2.2 Генеральної угоди - 11385,88 гривень та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у відсутність їх представника зазначивши, що позов підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що 2 жовтня 2012 року між позивачем та відповідачем була укладена генеральна угода про реструктуризацію заборгованості, згідно з яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 14291,45 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с.8). У встановлені договором строки, позивач зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим станом на 13 серпня 2014 року, згідно розрахунку позивача, утворилася заборгованість в сумі 17942,38 гривень, яка складається з : заборгованості за сумою кредиту - 5584,65 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом - 521,85 гривень, залишок за несплаченим штрафом, відповідно до п.п. 2.2 Генеральної угоди - 11385,88 гривень (а.с.6). Правилами та умовами генеральної угоди про реструктуризацію передбачена відповідальність відповідача за порушення клієнтом строків платежів, на підставі чого позивачем був нарахований штраф за несвоєчасне повернення кредиту та сплату процентів, а також клієнт зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред'являються. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обов'язки з повернення отриманого ним ліміту кредитування, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобов'язань у розумінні наведеної норми, а тому позовні вимоги підлягають безумовному задоволенню, у заявлений позивачем спосіб. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved