Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

31 березня 2021 року на адресу суду надійшла позовна заява від [PERSON] до [PERSON] про розрівняння шлюбу та визначення місця проживання дитини - [PERSON] , [INFO] за місцем проживання матері [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15 червня 2019 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] . [INFO] , який постійно проживає з матір`ю так як батько його життям не цікавиться. Ухвалою суду від 19 травня 2021 року роз`єднано позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , виділивши вимогу про розірвання шлюбу в самостійне провадження. Ухвалою суду від 19 травня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 18 червня 2021 року. Вказаною ухвалою зобов`язано службу у справах дітей Білоцерківської міської ради надати висновок щодо розв`язання спору. За клопотанням третьої особи у справі, підготовче засідання, призначене на 18 червня 2021 року, відкладено на 30 серпня 2021 року. 22 липня 2021 року на адресу суду від служби у справах дітей Білоцерківської міської ради надійшло рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 483 від 13 липня 2021 року «Про надання до суду висновку щодо вирішення судового спору між батьками про визначення місця проживання їх дитини. 30 серпня 2021 року на адресу суду надійшла заява від позивача про закриття підготовчого засідання та призначення судового розгляду. Ухвалою суду від 30 серпня 2021 року закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до розгляду по суті на 30 вересня 2021 року. У зв`язку з неявкою в судове засідання, призначене на 30 вересня 2021 року відповідача, розгляд справи відкладено на 29 листопада 2021 року. В судове засідання 29 листопада 2021 року сторони не з`явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. Від позивача на адресу суду 18 червня 2021 року надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, підтримання нею позовних вимог в повному обсязі та відсутність заперечення щодо заочного розгляду справи. Відповідач про розгляд справи повідомлений, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення йому 08 жовтня 2021 року поштового відправлення, яке повернулося на адресу суду 12 жовтня 2021 року. Служба у справах дітей про розгляд справи повідомлена, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення 06 жовтня 2021 року поштового відправлення, яке повернулося на адресу суду 08 жовтня 2021 року. Відповідно до довідки відділу обліку та моніторингу інформації ЦМУ ДМС у м. Києві та Київські області від 19 квітня 2021 року, відповідач [PERSON] , [INFO] , станом на 25 вересня 2018 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких умов суд, відповідно до вимог статті 281 ЦПК України постановляє ухвалу про заочний розгляд справи. Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України - фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони у справі з 15 червня 2019 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідач у справі проживає за іншою адресою, а саме [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області № 483 від 13 липня 2021 року надано висновок, відповідно до якого орган опіки та піклування вважає доцільним і таким, що відповідає інтересам дитини, проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із його матір`ю [PERSON] . При вирішенні справи суд виходить з наступного: Згідно з вимогами п.п.1, 2 ст. 9 Конвенції з прав дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної ради № 789-XII від 27.02.91\, - держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» - кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини. Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України - мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з вимогами статті 160 Сімейного кодексу України - місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до вимог статті 161 Сімейного кодексу України - якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування. Згідно з вимогами статті 171 Сімейного кодексу України - дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Кожна сторона, згідно з вимогами частини першої статті 81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, відповідно до частини першої-третьої статті 89 ЦПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Приймаючи до уваги те, що відповідно до висновку органу опіки та піклування, прийнятого рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області, щодо доцільності визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , разом із його матір`ю [PERSON] , беручи до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, враховуючи неможливість малолітнього, в силу його віку, висловити свою думку щодо розв`язання спору, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позовних вимог. Відповідно до частини першої-другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. За таких обставин, суд вважає з необхідне стягнути із відповідача на користь позивача, сплачений останнею судовий збір за подачу позовної заяви в сумі 908, 00 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved