Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

29 січня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезгаданим позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що з 05.07.2008 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини не підтримують з лютого 2018 року, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Таким чином позивач вважає, що їх сім`я розпалася повністю та остаточно, ніякого бажання на примирення в неї немає. Майнового спору на даний час не має. Позивач до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач при розгляді справи присутньою не була, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, проти позову не заперечувала. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадженні, оскільки позов визнано відповідачем. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. За правилами ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Як встановлено у судовому засіданні, шлюб між сторонами зареєстрований 05 липня 2008 Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №245 (а.с.7). Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. З врахуванням того, що сторони припинили шлюбні відносини більше року тому, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, до примирення не прагнуть, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачем не заявлено про зміну прізвища, набутого під час реєстрації шлюбу, тому суд залишає їй після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] ». На підставі викладеного,

Outcome: approved