Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

29 січня 2014 року у суд із позовною заявою звернулася [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по договору позики. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 08.05.2013 позивач відповідно до договору позики передала позичальнику [PERSON] у власність 15000 гривень. При фактичному одержанні вказаної суми позичальником була надана розписка від 08.05.2013 року. Згідно даного договору позики відповідач зобовязується повернути кошти до 01.08.2013 року. Але до теперішнього часу відповідачка борг не повернула та не сплатила суму винагороди. 20.09.2013 позивач звернулася із письмовою претензією до відповідачки повернути борг, але до теперішнього часу відповідачка борг не повернула, чим взяті на себе зобовязання не виконала. Три проценти річних з простроченої суми становить 300 гривень, проценти у розмірі 30 процентів річних від простроченої суми становить 3000 гривень, відповідно до п. 7 договору позики. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Згодна на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи в його відсутність, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що пред'явлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. 08 травня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики (а.с. 6). За умовами якого [PERSON] передала, а [PERSON] прийняла у власність 15000 гривень. Факт одержання грошей підтверджується розпискою, власноручно написаною позичальником в момент передачі суми позики (а.с. 6). Відповідно до п. 2 договору позики, зазначену вище суму грошей позичальник зобовязується повернути позикодавцеві готівкою в строк до 01.08.2013. Після повернення позики в повній сумі позикодавець повинен повернути позичальнику розписку. Відповідно до п. 7 договору позики від 08.05.2013, укладеного між позивачем та відповідачем, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 30 процентів річних від простроченої суми. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до договору позики, строк виконання зобов'язання чітко визначений 01.08.2013 р. Водночас, відповідач у строк встановлений у договорі позики своє зобов'язання не виконав, а тому, на підставі ст. 526, 530, 1049 ЦК України, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики у сумі 15000 гривень, три проценти річних з простроченої суми в розмірі 300 гривень, проценти в розмірі 30 відсотків річних від простроченої суми у розмірі 3000 гривень. У відповідальності до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою нею при розгляді справи 229,40 грн. - судового збору.

Outcome: approved