Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

30 грудня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS]. В позовній заяві зазначено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01 лютого 2011 року за позивачем зареєстроване право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS]. Відповідач є сином [PERSON] 25 лютого 2011 року вони зареєструвались у вищевказаній квартирі. В 2012 році відповідач виїхав за кордон та після приїзду у квартиру позивача не повернувся. Виїжджаючи з квартири [PERSON] забрав із собою всі свої речі і в квартирі більше не зявлявся. Відповідач не приймає участі в утримані даного жилого приміщення та оплаті комунальних платежів, всі обовязки по утриманню квартири покладені тільки на позивача. З огляду на зазначене, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надала заяву, у якій просить суд розгляд даної справи проводити за її відсутності та зазначила, що вимоги позову підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечив проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як було встановлено судом, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 01 лютого 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] передала у власність, а [PERSON] прийняла у власність квартиру під № 47, яка знаходиться в житловому будинку під № 57, що розташований по проспекту Юності в м. Вінниці (а.с. 6). Згідно витягу про державну реєстрацію прав від 21 лютого 2011 року, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], реєстраційний номер 32732762 (а.с. 27). Як вбачається з особового рахунку № 091792 від 28 грудня 2015 року, виданого МКП «ЖЕК №7», у квартирі [ADDRESS] з 25 лютого 2011 року зареєстровані [PERSON] (власник) та [PERSON] (син) (а.с. 7). Відповідно до акту про тимчасову відсутність особи, зареєстрованої в житловому приміщенні від 29 грудня 2015 року, складеного мешканцями будинку № 57 по проспекту Юності, а саме: [PERSON] кв. 46 (паспорт серії АВ № 911637), [PERSON] кв. 49 (паспорт серії АВ № 310179), [PERSON] кв. 55 (паспорт серії АА № 701337), про те, що [PERSON], зареєстрований за адресою: [INFO] не проживає з 15 березня 2012 року по даний час (а.с. 9). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач у квартирі [ADDRESS] не проживає більше 1 року, не сплачує плату за комунальні послуги, які нараховуються на нього, як на особу, яка зареєстрована в даній квартирі, не несе інших витрат по утриманню квартири, суд приходить до переконливого висновку, що вимоги позовної заяви про визнання [PERSON], таким, що втратив право користування жилим приміщенням вище зазначеної квартири, підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а саме судовий збір в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved