Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

31 серпня 2020 року [PERSON] звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, визначення способів участі батька у вихованні сина, який у подальшому уточнила. Позов мотивує тим, що з 19 листопада 2010 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Їхня сім`я проживала за адресою: [ADDRESS] , у двокімнатній квартирі, яку вони придбали в 2018 році шляхом укладення договору купівлі-продажу майнових прав, кредитного договору та договору іпотеки. На початку квітня 2020 року відповідач зібрав речі та пішов з дому, залишивши її з сином. Після цього [PERSON] стосунки з ними не підтримував, допомоги не надавав, у зв`язку з чим за її заявою 08 травня 2020 року Лебединським районним судом Сумської області видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частини доходів відповідача. Після того, як із заробітної плати відповідача почали утримуватися аліменти, стосунки між ними значно ускладнилися, а згодом [PERSON] почав погрожувати їй виселенням з квартири та відібранням сина. 20 серпня 2020 року він забрав сина, відмовляється повідомити його місцезнаходження. Син спілкується з нею тільки по телефону, але говорить мало та боязно, відповідач постійно налаштовує його проти неї. Вказана ситуація негативно впливає на психічний стан дитини, спричиняє сильні душевні хвилювання. Вважає, що син повинен проживати разом з нею, оскільки вона може забезпечити кращі соціально-побутові умови його проживання, виховання, збереження психічного та фізичного здоров`я, вона має більше емоційно-вольової мотивації, можливостей і часу приділяти дитині увагу, у той же час поведінка відповідача завдає психологічної шкоди дитині, а тому його побачення із сином повинні бути контрольованими. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] просить визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] разом з нею за адресою: [ADDRESS] , а також визначити способи участі [PERSON] у вихованні сина шляхом періодичних побачень з можливістю спільного відпочинку за місцем проживання батька без присутності матері: в один з вихідних днів, у суботу чи в неділю, залежно від графіку роботи батька з 10:00 до 19:00 години. Також у позовній заяві [PERSON] просила забезпечити позов шляхом визначення місця проживання дитини разом з нею за адресою: [ADDRESS] , на час розгляду справи. Ухвалою Бориспільського районного суду Київської області від 02 вересня 2020 року в задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову відмовлено. Ухвалою судді Бориспільського районного суду Київської області від 02 жовтня 2020 року справа передана за підсудністю до Білопільського районного суду Сумської області. 17 листопада 2020 року справа надійшла до Білопільського районного суду Сумської області. У зв`язку з тим, що позовна заява не відповідала вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 20 листопада 2020 року її було залишено без руху та надано термін для усунення недоліків. 09 грудня 2020 року до суду поштою надійшла заява [PERSON] про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 09 грудня 2020 року відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Орган опіки та піклування Бориспільської міської ради Київської області. 05 січня 2021 року до суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву, в якому він просив у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити, мотивуючи тим, що на даний час їх син проживає разом з ним, що відповідає якнайкращим інтересам останнього та підтверджується відповідним висновком психолога. Кіріл перебуває на його утриманні, забезпечений гарними умовами проживання та всім необхідним. Останній виявляє бажання проживати саме з ним ( том 1 а. с. 72-77). 18 лютого 2021 року до суду надійшла відповідь представника [PERSON] адвоката Генкіної А.А. на відзив [PERSON] , в якій вона зазначила, що висновок психолога, наданий [PERSON] , ґрунтується лише на поясненнях батька, психолог особисто не спілкувався з матір`ю дитини та йому не були надані для дослідження матеріали справи. [PERSON] з квітня по серпень 2020 року не підтримував стосунки з дружиною та сином, а в серпні забрав сина від матері, основним мотивом чого стало бажання уникнути сплати аліментів. Останній усіма способами намагається позбавити матір можливості спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, що ніяк не може відповідати якнайкращим інтересам дитини. 16 лютого 2021 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Бориспільської міської ради Київської області, про визначення місця проживання дитини разом з батьком, яку [PERSON] мотивує тим, що він має гарну стабільну роботу, на якій, як і за місцем колишнього проживання, характеризується позитивно, робочий день на підприємстві нормований, а тому в нього є достатньо часу, який він може присвятити сину. Він не має шкідливих звичок, алкоголем не зловживає. У квартирі, де на даний час вони мешкають, за адресою: [ADDRESS] , створені всі побутові умови, житлові умови задовільні, є окремі ліжка для дітей, робочий та ігровий куточки. З метою дослідження психоемоційного стану сина, емоційних компонентів його ставлення до значущих для нього людей він звернувся до психолога, який надав висновок, відповідно до якого найбільш сприятливими для фізичного, психічного та особистісного розвитку [PERSON] є умови проживання саме з батьком. Посилаючись на викладені обставини, просить визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] разом з ним. Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 18 лютого 2021 року поновлено [PERSON] строк для пред`явлення зустрічного позову. Зустрічну позовну заяву [PERSON] об`єднано з первісним позовом [PERSON] . Також ухвалами Білопільського районного суду Сумської області від 18 лютого 2021 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Орган опіки та піклування Пристоличної сільської ради Бориспільського району. Зобов`язано Орган опіки та піклування Пристоличної сільської ради Бориспільського району та Орган опіки та піклування Бориспільської міської ради надати суду письмові висновки що можливих варіантів розв`язання спору та акти обстеження умов проживання малолітнього [PERSON] за місцем проживання батьків. 12 травня 2021 року до суду надійшов відзив [PERSON] на зустрічну позовну заяву [PERSON] , в якій вона просила в задоволенні позовних вимог останнього відмовити. 30 червня 2021 року до суду надійшла заява [PERSON] та його представника - адвоката Куксюка А.Л. про забезпечення зустрічного позову шляхом зупинення стягнення на підставі судового наказу від 08 травня 2020 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] . Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 30 червня 2021 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено. Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 05 липня 2021 року закрито підготовче провадження в справі та призначено її до розгляду. Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 19 серпня 2021 року відмовлено [PERSON] у задоволенні клопотання про поновлення строку для подачі доказів і прийнятті нових доказів, а [PERSON] \~-\~у задоволенні клопотання про прийняття нових доказів, оскільки їх було подано з порушенням вимог ч. ч. 4, 5, 8 ст. 83 ЦПК України. У судовому засіданні, яке відбулося 26 липня 2021 року, були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , спеціаліст [PERSON] . У зв`язку з неявкою експерта та педагога в судовому засіданні оголошено перерву до 18 серпня 2021 року. У судовому засіданні позивачка за первісним позовом [PERSON] та її представник адвокат Кибало А.Я. первісний позов підтримали, у задоволенні позову [PERSON] просили відмовити. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] , його представник адвокат Куксюк А.Л. у задоволенні позову [PERSON] просили відмовити, зустрічний позов просили задовольнити. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Бориспільської міської ради - Тютюн Н.О. підтримала первісний позов. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляґду справи повідомлений належним чином (том 3 а. с. 46). Заслухавши сторони, їх представників, представника третьої особи, малолітнього [PERSON] , свідків, спеціаліста, експерта, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 19 листопада 2010 року сторони зареєстрували шлюб, від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (том 1 а. с. 12, 13). 22 грудня 2018 року між [PERSON] і ПАТ «Кредобанк» з метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором №58/10 від 20 грудня 2018 року, з терміном повернення кредиту 19 грудня 2038 року, укладено договір іпотеки, предметом якого є майнові права іпотекодавця на нерухоме майно, будівництво якого не завершене, а саме: на двокімнатну квартиру [ADDRESS] (четверта черга будівництва) (том 1 а. с. 15-17). [PERSON] продовжує проживати у вказаній квартирі, а зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (том 1 а. с. 7 зв., 11). 08 травня 2020 року Лебединським районним судом Сумської області видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 22 квітня 2020 року (том 1 а. с. 14). На даний час між сторонами наявності розбіжності щодо вирішення питання місця проживання малолітнього сина та їх участі в його вихованні. Згідно з довідками Виконавчого комітету Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області від 21 жовтня та 10 грудня 2020 року, актом обстеження житлових умов з 21 серпня 2020 року малолітній [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] , його дружиною [PERSON] , сином останньої [PERSON] у квартирі батька [PERSON] - [PERSON] , яка розташована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] навчається в школі №6 м. Бориспіль, куди його возить батько (том 1 а. с. 82-84). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 10 березня 2021 року, наданого суду Органом опіки та піклування Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області, квартира розташована за адресою: [ADDRESS] , має площу 48 м2, складається з двох кімнат, 1/2 частина квартири належить цивільній дружині [PERSON] - [PERSON] . Квартира мебльована відповідно до призначення, проводяться ремонтні роботи у ванній кімнаті та санвузлі, кухня облаштована побутовою технікою, простора для використання. Одну з кімнат займає батько [PERSON] [PERSON] , який є власником 1/2 частини квартири. Малолітній [PERSON] проживає в одній з кімнат разом з батьком та його цивільною дружиною, має спальне місце на двоповерховому ліжку з сином [PERSON] , забезпечений місцем для навчання, сезонним одягом, дитячим приладдям. За вказаною адресою проживають: [PERSON] , [INFO] , його батько [PERSON] , [INFO] , цивільна дружина останнього [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] - [PERSON] , 2013 року народження, батько [PERSON] - [PERSON] , 1965 року народження (том 2 а. с. 128). Згідно з довідками ПрАТ «Нова лінія» від 10 грудня 2020 року та характеристики [PERSON] працює на вказаному підприємстві на посаді начальника відділу та за період з січня по листопад 2020 року отримав 357530 грн. 43 коп. заробітної плати. За місцем роботи характеризується позитивно (том 1 а. с. 85-86). Як вбачається з висновку практикуючого психолога [PERSON] , сформованого 19 жовтня 2020 року за результатами психологічного дослідження малолітнього [PERSON] , проведеного на замовлення його батька [PERSON] , результати психодіагностичного дослідження вказують на виразну емоційну близькість та значущість для малолітнього [PERSON] стосунків і з матір`ю [PERSON] , і з батьком [PERSON] . [PERSON] прив`язаний до обох батьків, має потребу в емоційній близькості й теплих стосунках з кожним з них, а також потребує підтримання й збереження позитивного образу кожного з батьків. Водночас постать батька для [PERSON] є більш значущою перед материнською, а стосунки з батьком більш тісними й довірчими. Для ґрунтовного й об`єктивного розгляду питання з ким з батьків проживання [PERSON] потенційно є більш сприятливим для його розвитку і благополуччя, відповідає його інтересам і потребам, бажаним є проведення психологічної діагностики особистісних особливостей, батьківського й виховного потенціалу [PERSON] , особливостей її взаємодії з сином. При цьому остання участі в дослідженні не брала, а її виховна позиція й поведінка описана психологу її колишнім чоловіком [PERSON] , а також виявлена за результатами бесіди з малолітнім [PERSON] та виконання ним ряду психодіагностичних методик (том 2 а. с. 21-60). При цьому спеціаліст [PERSON] , яка робила вказаний вище висновок, будучи допитаною в судовому засіданні показала, що мати для участі в дослідженні не запрошувалася. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що висновок практикуючого психолога [PERSON] від 19 жовтня 2020 року не можна покласти в основу рішення щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, оскільки його зроблено без участі позивачки, а виховна позиція та поведінка психологу відомі виключно зі слів відповідача, який заінтересований у справі. При цьому судом неоднократно роз`яснювалося сторонам право на призначення судово-психологічної експертизи з метою з`ясування відношення кожного з батьків до дитини, а також відношення дитини до кожного з батьків, але сторони відмовилися, мотивуючи тим, що не бажають затягувати розгляд справи. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області від 18 березня 2021 року місце проживання малолітнього [PERSON] доцільно визначити з батьком [PERSON] . Вказаний висновок мотивований тим, що при безпосередньому спілкуванні з хлопчиком з`ясовано його прихильність і бажання проживати разом з батьком, де він відчуває комфорт, постійну турботу та увагу з боку батька (том 2 а. с. 126-127). Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов [PERSON] від 19 січня 2021 року, наданого Органом опіки та піклування Бориспільської міської ради Київської області, квартира розташована за адресою: [ADDRESS] , має площу 60,5 м2, складається з двох кімнат. У квартирі є всі комунальні зручності, частково зроблений ремонт, житло утримується в задовільному стані. Для малолітнього [PERSON] створені умови для виховання, навчання, розвитку та відпочинку. У квартирі проживає [PERSON] , яка працює в ТОВ «Наш сервіс» (том 2 а. с. 103). Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Бориспільської міської ради Київської області від 29 червня 2021 року мати дитини [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , де нею створені всі належні умови для проживання, виховання та навчання дитини. Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 07 грудня 2020 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано. Батько дитини [PERSON] проживає з громадянкою [PERSON] , яка на даний час при надії, зі слів [PERSON] вони чекають на спільну дитину. [PERSON] має на вихованні малолітнього сина від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] . Їхня родина проживає за адресою: [ADDRESS] , де також проживає батько [PERSON] - [PERSON] . У ході проведення роботи з родиною встановлено, що малолітній [PERSON] з понеділка по п`ятницю проживає разом з батьком, а в п`ятницю йде до матері. Малолітній [PERSON] навчається в 5 класі загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №6 м. Борисполя. Зі слів батька, дитина з вересня 2020 року фактично проживає з ним. Мати за цей період неодноразово намагалася повернути дитину, але [PERSON] цьому заважав. [PERSON] неодноразово зверталася в різні інстанції щодо вчинення насильства з боку колишнього чоловіка [PERSON] . Відповідно до висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 04 червня 2021 року в результаті застосування психо-діагностичних методик було виявлено присутність прихованої агресії, яка переважно направлена на образ матері, попри прихильність до неї та прояви тривожності, які виражаються скутістю й стриманістю. Органом опіки та піклування Бориспільської міської ради не встановлено обставин, за яких малолітній [PERSON] має бути розлучений зі своєю матір`ю, факти, що свідчать про неналежне виконання [PERSON] своїх материнських обов`язків, недбале або жорстоке поводження з дитиною, негативний вплив на її особистість відсутні. Зазначений орган, враховувавши малолітній вік дитини, потреби в материнській пораді та турботі щодо вирішення щоденних потреб, дійшов висновку, що розлучення дитини з матір`ю суперечитиме її потребам, а отже доцільним буде визначити місце проживання малолітнього [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] (том 2 а. с. 210-211). Спеціаліст [PERSON] показала, що [PERSON] звернувся до неї з приводу психологічного дослідження стану його сина, якому було важливо з`ясувати як дитина переживає розлучення батьків. За результатами дослідження встановлено, що [PERSON] на свій вік є свідомим хлопцем, критичний, має свою думку, сформовану з його спостережень. Дитина сама намагається оцінити ситуацію, що склалася. [PERSON] прив`язаний до обох батьків, обох любить, але перевагу надає проживанню з батьком. Постать батька є орієнтиром для дитини. Що стосується матері, то він її любить, прив`язаний до неї, вона для нього є дуже важливою людиною, але йому достатньо безперешкодного спілкування з матір`ю. Дефіциту спілкування з матір`ю дитина не відчуває. Через батьків, їх стосунки дитина почувається емоційно дискомфортно. Експерт [PERSON] показала, що вона є членом комісії при виконавчому комітеті. До них спочатку звернулася мама, а потім і папа дитини, оскільки між ними існує спір з приводу того, з ким повинна проживати дитина. Нею було проведене експертне дослідження дитини щодо того, з ким прихильний проживати хлопчик. При цьому встановлено, що дитина знаходиться в кризовій ситуації, у нього підвищена тривожність. Щодо того, до кого більш прихильний [PERSON] , сказати дуже складно, він хоче бути і з папою, і з мамою, але щоб в нього була родина. Свідок [PERSON] показала, що вона є мамою [PERSON] . Після Нового 2020 року [PERSON] пішов до іншої жінки і 3 місяці не цікавився дитиною. Кіріл жив зі свідком у м. Лебедин. А коли вона зверталася до [PERSON] з приводу дитини, то він відповідав, що це її проблеми. Коли ж постало питання аліментів і квартири, то він згадав про дитину, побив [PERSON] та викрав сина. З серпня 2020 року дитина живе з батьком. [PERSON] казав, що батько постійно в його присутності ображає маму. У квартирі за місцем проживання матері створені всі умови для дитини, а в квартирі за місцем проживання батька дуже брудно, немає жодних умов: у туалеті та кухні замість дверей висять ковдри, речі розкидані по квартирі. Свідок [PERSON] показала, що більше 10 років знає сім`ю [PERSON] . [PERSON] дуже хороша мама, вона ніколи не чула, щоб остання підвищувала голос на сина. Останній рік [PERSON] проживає з батьком. Останнім часом хлопчик став замкнутим. У шкільній групі в вайбері вона читала переписку, з якої довідалася, що [PERSON] почав гірше навчатися. Свідок [PERSON] показала, що сім`ю [PERSON] знає близько 10 років. ЇЇ дитина ходить в один клас з Кірілом. [PERSON] може охарактеризувати як хорошу маму, добру господиню. У квартирі мамою створені належні умови проживання. Навчанням і вихованням дитини більше займається мама. Близько 5 місяців хлопчик проживає з батьком. У шкільній групі у вайбері вчителька часто пише, що в [PERSON] не виконані завдання. Свідок [PERSON] показала, що [PERSON] однокласник її сина, проживає зі своїм батьком. Зі слів свого сина знає, що хлопчик любе свою маму, але жити більше йому подобається з батьком. Свідок [PERSON] показала, що близько 5 років знає сім`ю [PERSON] . У [PERSON] вдома нормальні умови, про квартиру батька нічого сказати не може, оскільки ніколи в ній не була. Між дитиною та батьком гарні стосунки, дитина любить батька. Одного разу [PERSON] говорив їй, що хоче жити з батьком. Свідок [PERSON] у судовому засіданні не допитувалася, оскільки позивачка та її адвокат від допиту вказаного свідка відмовилися, проти чого не заперечували інші учасники і вказана відмова прийнята судом. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає (абз. 3 ч. 2 ст. 3 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на положення ст. ст. 8, 11\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 12 зазначеної Конвенції держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Відповідно до положень ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, ратифікованої Верховною Радою України 03 серпня 2006 року, під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. Згідно зі ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. У постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року в справі №727/3856/18 наголошено, що згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не буде відповідати та сприяти захисту прав та інтересів дитини. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема, особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним із батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Крім того, враховуючи думку дитини, суди повинні розуміти, що малолітня дитина є вразливою до маніпуляцій зі сторони дорослих, а також враховувати всі обставини, що могли спричинити формування саме такого бажання в дитини (зокрема, дитина тривалий час проживає з батьком, який чинить перешкоди в спілкування матері з сином, що призвело до такого негативного наслідку, як втрата сталих емоційних зв`язків матері та дитини). Таким чином, саме лише висловлене дитиною бажання проживати з батьком не може бути безумовною підставою для відповідного визначення місця проживання, оскільки при вирішенні спору, що стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суди повинні ґрунтовно дослідити та оцінити всі обставини справи, надати належну правову оцінку доказам: кожному конкретно взятому та в сукупності. Для повного і всебічного розгляду справи, судом було прийнято рішення щодо виклику в судове засідання малолітнього [PERSON] , для з`ясування думки останнього щодо визначення місця проживання з одним з батьків. У судовому засіданні 18 серпня 2021 року [PERSON] в присутності педагога назвав своє прізвище, ім`я та по батькові, повідомив в якій школі та в якому класі навчається, повно та правильно розумів значення всіх питань, які йому були задані, на запитання надавав повну, розгорнуту відповідь, що свідчить про розуміння дитиною характеру відносин, що склалися між ним та його батьками. Так, малолітній [PERSON] пояснив, що більше року проживає в двокімнатній квартирі в с. Щасливому разом з папою, його цивільною дружиною [PERSON] , сином [PERSON] , якому 8 років, і сестричкою, яка народилася [INFO] . Також з ними в квартирі проживає батько [PERSON] , який займає окрему кімнату, а вони вп`ятьох проживають в іншій кімнаті. Інколи папа курить кальян. До 9 років він жив з мамою в квартирі в м. Бориспіль. Ця квартира складалася з двох кімнат, а потім у ній додатково зробили третю кімнату. У м. Бориспіль у нього була своя окрема кімната. У селі в нього з`явилися нові друзі, але їх мало. У Борисполі друзів набагато більше і вони йому подобаються більше. Також [PERSON] зазначив, що хоче проживати разом з батьком, оскільки з ним «комфортно», а там де живе мама «бомжі», «алкоголіки». Також дитина пояснила, що батько ходить на роботу 10-13 днів на першу зміну на 6-7 годину ранку і до 17, а потім 1 день на другу зміну на 12 годину і до 20-22 години. Він навчається в школі, яка знаходиться в м. Бориспіль, куди його возить батько. Після школи батько забирає його на роботу. З останнім вони грають в інтернеті. Уроки він вчить сам. Мама на роботу ходить на 10 годину, а повертається о 20, субота і неділя в неї вихідні. З огляду на викладене, враховуючи конкретні обставини справи, суд дійшов висновку, що думка дитини щодо її бажання проживати з батьком у контексті цієї справи є непереконливою з огляду на малолітній вік дитини, тривалий час проживання з батьком, обмеження спілкування з матір`ю та конфлікт між батьками щодо визначення місця проживання сина. З огляду на положення ч. ч. 4 - 6 ст.\~19\~СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Вищевказаний висновок Органу опіки і піклування Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області, яким визнано за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] разом з батьком [PERSON] , не містить переконливих мотивів відносно того, яким чином таке втручання в сімейне життя малолітньої дитини, буде відповідати її інтересам, і яким саме інтересам цієї дитини. Крім того, вказаний висновок має виключно рекомендаційний характер і не є обов`язковим для суду. З огляду на викладене, із зазначеним висновком суд не погоджується. Тлумачення ч. 1 ст. 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема, особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, №31111/04, §54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини в кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, в якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, №10383/09, §100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, адже дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків. З правового висновку Верховного Суду, зробленого в постанові від 06 червня 2019 року в справі №495/2106/17, вбачається, що в першу чергу слід враховувати інтереси саме дитини, які переважають над інтересами батьків. При розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30 березня 2021 року в справі №756/13187/17. У постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі №461/3144/17 зроблено висновок, що в справах про визначення місця проживання дитини є визначення місця проживання з кимось з батьків, а не сама адреса зазначеного місця, оскільки особа має право змінювати постійне місце проживання на свій розсуд. З огляду на викладене, враховуючи вік дитини, стан її здоров`я, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, можливості сторін щодо забезпечення рівня життя дитини, який відповідатиме її якнайкращим потребам, встановленою однаковою прихильність дитини до обох батьків, те, що позивачка піклується про\~дитину,\~турбується про\~його здоров`я,\~цікавиться навчальним\~процесом, а також те, що саме останньою створені більш сприятливі умови для проживання дитини, оскільки в квартирі, в якій мешкає мати, є окрема облаштована кімната для сина, в якій він буде проживати сам, з урахуванням обставин справи та пояснень малолітнього, для забезпечення прав та інтересів дитини, суд дійшов висновку, що місце проживання малолітнього [PERSON] має бути визначено разом з матір`ю. При цьому суд дійшов висновку, що у справах про визначення місця проживання дитини є визначення місця проживання з кимось з батьків, а не сама адреса зазначеного місця, оскільки особа має право змінювати постійне місце проживання на свій розсуд. зазначене узгоджується висновком Верховного Суду, викладеному в постанові від 12 лютого 2020 року в справі №461/3144/17. У зв`язку з викладеним у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання місця проживання малолітнього сина разом з ним необхідно відмовити. Що стосується позовної вимоги про участь [PERSON] у вихованні сина, то суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141, ч. 1 ст. 151, ст. 153 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Статтею 15\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Згідно з ч. 1 ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Як зазначено в постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року в справі №165/2839/17 будь-хто з батьків може звернутися до органу опіки та піклування для визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. У разі наявності спору про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, зокрема, якщо орган опіки та піклування не визначив способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, не виключається вирішення такого спору в судовому порядку незалежно від того, хто з батьків звертається з позовом (той, хто проживає з дитиною, чи той, хто проживає окремо) і визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, що є ефективним способом захисту та не суперечить закону. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року в справі «М.С. проти України» (заява №291/13, п. 76) суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по - перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по - друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. За відсутності виключних обставин, які б могли свідчити про те, що особисте спілкування батька, діда і баби дитини між собою суперечить інтересам дитини, встановлення такого обмеження є порушенням не лише прав батька, діда і баби, а і самої дитини. Вказане підтверджується також рішеннями Європейського суду з прав людини (рішення в справі «Хокканен проти Фінляндії» від 23 вересня 1994 року, «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року). У п. 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення в справі «Olsson v. Sweden» (№2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, §90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення в справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, §78). Згідно з висновком Органу опіки та піклування Бориспільської міської ради Київської області від 27 липня 2021 року №583 рекомендовано суду встановити порядок спілкування батька [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] наступний графік: перші та треті вихідні місяця з п`ятниці по неділю на території батька, враховуючи розклад занять дитини (том 3 а. с. 31). З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт, що сторони самостійно не можуть дійти згоди щодо графіку побачень батька із сином, а особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини. У той же час, батько дитини, який безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того з ким дитина буде проживати. Але суд вважає, що запропонований органом опіки та піклування спосіб участі батька у вихованні сина та спілкування з ним є недоцільним і таким, що не відповідатиме інтересам малолітнього [PERSON] , оскільки він значно впливатиме на сталий спосіб життя дитини та охоронювані законом інтереси відповідача. Суд також вважає, що запропонований порядок не забезпечить справедливу рівновагу між інтересами дитини та інтересами батьків. Крім того, у вказаному висновку не враховано, яким чином дитина буде готувати уроки на понеділок, а у випадку необхідності й на інші дні наперед, з огляду на те, що в п`ятницю після уроків він поїде до батька, а всі шкільні речі будуть знаходитися за місцем проживання матері. У той же час, запропонований [PERSON] спосіб спілкування з сином, його виховання, не суперечить вимогам чинного законодавства, відповідає інтересам дитини, сприятиме уникненню між сторонами конфліктів, забезпечить спокійний психологічний розвиток і зростання дитини, створить умови для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку щодо виховання дитини та здійснення його права на особисте спілкування з сином. Враховуючи рівність прав і обов`язків сторін щодо спільного сина, з метою забезпечення справедливої рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити та визначити [PERSON] спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином шляхом періодичних побачень з можливістю спільного відпочинку за місцем мешкання [PERSON] кожної суботи з 10:00 до 19:00 години, без присутності [PERSON] . При цьому суд враховує, що, по-перше, сама позивачка просила визначити побачення батька з сином без її присутності, а, по-друге, судом не встановлено негативного впливу відповідача на розвиток дитини, але встановлено, що між сторонами склалися неприязні стосунки, а тому зустрічі батька з сином при постійній присутності матері не призведе до відновлення теплих батьківських стосунків, а також не забезпечить дитині нормального психологічного стану під час таких зустрічей. При цьому, враховуючи ставлення сина до батька, враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що спілкування позивача із сином не матиме негативного впливу на нормальний розвиток останнього. Крім того, з урахуванням вікових змін дитини, його розвитку та потреб, батьки не позбавлені права в майбутньому змінити як добровільно, так і в судовому порядку встановлений судовим рішенням у цій справі спосіб участі у вихованні сина, що буде відповідати інтересам останнього. З огляду на положення ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути 1681 грн. 60 коп. понесених і документально підтверджених судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved