Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

3 грудня 2012 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернувся представник ПАТ «Дельта Банк» із вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 002-05006-160308 від 16.03.2008 р. на загальну суму 3 010,26 грн. і сплачений судовий збір. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача в залі суду позов не визнав посилаючись на те, що позивач не надав доказів отримання відповідачем кредиту та несплати за нього коштів. Крім цього, представник посилається на те, що банком пропущений строк позовної давності, тому просив застосувати наслідки пропуску цього строку. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд відмовляє в задоволенні позову виходячи з наступного. Встановлено, що 16.03.2008 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та [PERSON] уклали кредитний договір № 002-05006-160308, за умовами якого Банк відкрив відповідачеві картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України (Рахунок) і надав платіжну Картку. Банк надав Кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30 000,00 грн. Відповідно до п. 1.5 кредитного Договору, кредитні кошти та власні кошти позивача використовуються для розрахунків за товари чи послуги, які ним придбані у суб'єктів господарювання, зняття готівки, виконанням своїх зобов'язань перед відповідачем за Договором та вчинення інших операцій передбачених Договором. Відповідно до пункту 2.1. кредитного Договору, моментом надання Банком позивачу кредиту є день здійснення операції за допомогою Картки або день утримання платежів за умови відсутності за Рахунку власних коштів позивача, який зобов'язаний щомісяця в строки здійснювати погашення частини суми заборгованості за Кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією, всю суму пені, яка нарахована у разі порушення строків сплати заборгованості і процентів за користування Кредитною лінією. Свої зобов'язання за договором Банк виконав у повному обсязі. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, звичаїв ділового обороту або інших вимог. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Однак, [PERSON] не виконав взяті на себе зобов'язання по кредитному Договору і станом на 08.10.2012 року, відповідно до наданого Банком розрахунку, він має заборгованість за кредитним Договором у розмірі 3 010,26 грн. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним Договором, є обґрунтованими. Разом з тим, суд погоджується з доводами відповідача про те, що позивачем пропущений строк позовної давності виходячи з наступного. Статтями 256, 257 ЦК України встановлено, що строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, називається позовною давністю. Загальна тривалість позовної давності обмежена 3 роками. Згідно з статтею 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, остання проплата відповідачем по кредиту була здійснена 15.06.2009 року. Відповідно до пункту 3.6 Договору держатель картки зобов'язаний щомісяця, в строки визначені Правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу. Таким чином порушення прав позивача відбулося по закінченню наступного місяці після сплати останнього платежу відповідачем - 07.2009 р., що давало право Банку звернутися до суду із позовом на протязі 3-х років, тобто до 08.2012 р. Натомість позивач звернувся до суду 03.12.2012 р., у зв'язку з чим суд дійшов до висновку про те, що позивачем пропущений строк позовної давності. Від позивача не надходило заяв про поновлення пропущеного строку, в зв'язку з чим у суду відсутні підстави для його поновлення.

Outcome: dismissed