Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

31.07.2020 р. адвокат Булах М.А. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем, згідно з якою, просить суд: встановити факт, що [PERSON] , постійно проживала з померлою [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини. Свої вимоги заявниця обґрунтовує тим, що [INFO] помер її баб [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, на квартиру [ADDRESS] . На день смерті спадкодавця, заявниця проживала разом з нею в зазначеній квартирі без реєстрації з 2012 р. по день смерті баби заявниці, оскільки з в силу свого похилого та поганого самопочуття за станом здоров`я, баба потребувала допомоги. 18.06.2020 р. заявниця звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті її баби, та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій, мотивуючи тим, що заявником пропущено шестимісячний термін для прийняття спадщини. У зв`язку з цим заявниця змушена звернутись до суду з вказаним позовом, адже у випадку встановлення такого факту вона вважатиметься такою, що прийняла спадщину. Ухвалою від 14.01.2021 р. відкрито провадження в цивільній справі за вказаною заявою. Ухвалою від 27.05.2021 р. зобов`язано Першу київську державну нотаріальну контору надати суду належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи № 65985454 (номер у нотаріуса 595/2020), заведеної щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . Представник заявниці в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлялись у встановлений законом порядок, від представника Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації та державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори Кароєва-Яремчук Т.М. надійшли клопотання про розгляд справи без участі представників. Вислухавши пояснення представника, дослідивши письмові докази зібрані в справі та врахувавши покази свідків, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом серія [NUMBER] про смерть від 06.08.2019 р. та витягом з Реєстру територіальної громади м.Києва № 12535394 від 18.06.2020 р. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить: 1/2 частки квартири [ADDRESS] , яка належить їй на праві власності, що підтверджується свідоцтвом № [NUMBER] про право власності на житло від 22.07.1993 р. Інша частина (1/2) квартири [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 02.12.2004 р. [PERSON] , [INFO] , була бабою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується долученими до заяви документами, а саме: свідоцтвом про народження [PERSON] від 01.03.1953 року серія [NUMBER] , свідоцтвом про народження [PERSON] від 06.03.1973 року серія [NUMBER] , свідоцтвом про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] від 09.01.1979 року серія [NUMBER] , відповідно до якого матір`ю заявниці (донькою померлої) після розірвання шлюбу залишено прізвище з « [PERSON] ». Судом встановлено, що 29.06.1994 р. [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповіла [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Згідно зі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ст.ст. 1222, 1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 ЦК України). У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. 18.06.2020 р. заявниця звернулась до Першої Київської державної нотаріальної контори, з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, яке залишилось після смерті баби, [PERSON] , яка померла [INFO] та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На підставі якої 18.06.2020 р. було заведено спадкову справу № 595/2020, що підтверджується копією матеріалів вказаної спадкової справи та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 18.06.2020 р. Відповідно до вказаної спадкової справи єдиною спадкоємицю, яка звернулась до нотаріуса про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] , є заявниця. Однак, постановою державного нотаріуса Першої Київської державної нотаріальної контори Караєвої-Яремчук Т.М. від 18.06.2020 р. заявнику було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки заявником пропущено строк для звернення із заявою про прийняття спадщини. Положеннями частини 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно положень ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч.1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При цьому, відповідно до ст. 66 Закону України «Про нотаріат», на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п.3.21. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні встановлено, що заявниця з 12.07.1990 р. зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проте, з 2012 р. постійно проживала за місцем реєстрації спадкодавці (своєї баби) [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , оскільки баба в силу свого похилого віку та поганого самопочуття за станом здоров`я, потребувала сторонньої допомоги. Крім того, в судовому засіданні з обставин справи було допитано в якості свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які своїми показами підтвердили, що заявниця з 2012 р. проживала з померлою бабою - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Отже, враховуючи вищевикладене, в судовому засіданні встановлено, що на момент смерті [PERSON] , заявниця (онука померлої) проживала разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п.2, 9 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; в інших випадках, передбачених законом. Згідно з умовами п.16 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення; нормативно-правовий акт № 5 від 31.03.1995» Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах по встановлення фактів, що мають юридичне значення», заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до роз`яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. З огляду на те, що встановлення факту постійного проживання разом з бабою на момент відкриття спадщини, має для заявниці юридичне значення, оскільки безпосередньо породжує юридичні наслідки, зокрема, надасть можливість отримати свідоцтво про право на спадщину після померлої баби заявниці - [PERSON] , встановлення вказаного факту в позасудовому порядку за вищевказаних обставин неможливе, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що існують всі правові підстави для встановлення факту постійно проживав [PERSON] з померлою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини, тобто по дату смерті останньої [INFO] .

Outcome: approved