Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

29 грудня 2020 року на адресу суду із Зміївського районного суду Харківської області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] , в інтересах якого звернувся [PERSON] , до [PERSON] , [PERSON] , про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним,в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме, квартири [ADDRESS] , укладений 30 жовтня 2001 року в Філії Херсонської Товарної Біржі «Альтер-Его» у місті Южноукраїнську Миколаївської області. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що 30 жовтня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який був зареєстрований в Філії Херсонської Товарної Біржі «Альтер-Его» у місті Южноукраїнську Миколаївської області за № 56 від 30 жовтня 2001 року. Оскільки квартира придбана без нотаріального посвідчення, він не має можливості належним чином розпорядитися вказаною квартирою. В судове засідання учасники справи не з`явились. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі та участі позивача, просив позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з`явились, причину неявки не повідомили, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України». За таких обставин відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідачів на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення, про що постановлена відповідна ухвала. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. 30 жовтня 2001 року асоційовані члени Філії Херсонської товарної Біржі «Альтер-Его» [PERSON] , яка представляла на біржі інтереси члена своєї сім`ї [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) уклали договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Зазначений договір зареєстрований в Філії Херсонської товарної Біржі «Альтер-Его» в «журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за № 56 від 30 жовтня 2001 року /а.с. 5/. Право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано на праві приватної власності в КП «БТІ м. Южноукраїнська» за [PERSON] і 05 листопада 2001 року зроблено відповідний запис в реєстрову книгу №15 стор. 262 за реєстровим № 79 /а.с. 6, 125/. Відповідно до копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно /а.с. 126/ право власності на вказану квартиру не за ким не зареєстроване. Технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] видано на ім`я [PERSON] /а.с. 7-8/. 14 вересня 2020 року [PERSON] на усне звернення з питання посвідчення договору відчуження квартири [ADDRESS] , приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу миколаївської області Дмитрієвою В.В. надано роз`яснення та запропоновано звернутися до суду з питання визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним /а.с. 9/. Пунктом 1 розділу Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, передбачено, що він набирає чинності з 1 січня 2004 року. До цивільних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми ЦК застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином, до спірних правовідносин необхідно застосувати норми ЦК України (в редакції 1963 року), оскільки договір купівлі-продажу квартири був укладений до 01 січня 2004 року. Статтею 227 Цивільного кодексу ЦК України (в редакції 1963 року), що був чинним на час укладення вказаного спірного договору, передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) укладається в письмовій формі та підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню, якщо хоча б одна із сторін є громадянином. Недотримання даної вимоги тягне за собою до недійсності договору (ч. 1 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року). Незважаючи на обов`язковість нотаріальної форми договору купівлі-продажу житла, в якому хоча б однією з сторін є громадянин, законодавство допускає можливість визнання угоди, яка хоча й укладена з порушенням нотаріальної форми, але вважається дійсною. Так, відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. У цьому випадку подальше нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Частиною 2 статті 12 Закону України «Про власність», який діяв станом на 1999 рік, визначено, що громадянин набуває право власності на майно одержане, в тому числі внаслідок укладення угод не заборонених законом. Відповідно до ст. 149 ЦК України (в редакції 1963 року) власник може вимагати усунення всяких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Судом встановлено, що сторони договору обумовили всі його суттєві умови та повністю виконали взяті на себе зобов`язання, придбане майно під арештом не перебуває, заборон на його відчуження немає, можливість належного посвідчення договору купівлі-продажу на час розгляду справи втрачена, тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved