Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

29.10.2021 [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 27.06.2021 приватним нотаріусом Київського МНО Остапенко Є.М. за 3243605 про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» грошових коштів у сумі 30\~451,20 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.01.2021 між нею та ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», правонаступником якого є відповідач, було укладено договір позики, за яким позикодавець надав у позику 14 тис. грн., з відсотковою ставкою 1,6% в день. Строк позики до 26.03.2021. Вказує, що 27.06.2021 нотаріусом було видано виконавчий напис за яким стягнуто грошові кошти у сумі 30\~451,20 грн. Зазначє, що договір позики не був нотаріально посвідчений, а тому виконавчий напис не міг бути виданий нотаріусом. Крім того, вказує на відсутність безспірності суми боргу, що свідчить про незаконність видачі оскаржуваного виконавчого напису нотаріусом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.10.2021 вказана справа була передана даному складу суду для розгляду. Ухвалою суду від 01.11.2021 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та визначено відповідачам строк для подання відзиву. 16.11.2021 представник відповідача надіслав на адресу суду клопотання про врегулювання спору за участі судді. Оскільки за правилами ч. 1 ст. 201 ЦПК України врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті, а у даному випадку наявна лише згода однієї сторони у справі, то суд вважає, що у справі відсутні законодавчо визначені підстави для початку процедури врегулювання спору за участі судді. Також, 16.11.2021 представник відповідача надіслав до суду заяву про визнання позовних вимог, у зв`язку з чим, просить вирішити питання судового збору згідно ст. 142 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Треті особи будучи належним чином повідомленими про судового розгляду даної справи, не надали суду будь-яких заяв по суті даного спору. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 22.01.2021 між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики (ануїтет) №3133479 за умовами якого позичальник отримує кредит у сумі 14000,00 грн. на 64 дні з відсотковою ставкою 1,6 % (а.с. 16). Відповідно до виписки з рахунку [PERSON] розмір її заборгованості за кредитним договором від 22.01.2021 №3133479 станом на 26.06.2021 складає 30\~426,20 грн. (а.с. 13). 07.06.2021 приватним нотаріусом Київського МНО Остапенко Є.М. видано виконавчий напис, за яким стягнуто з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» на підставі договору факторингу від 21.06.2021 та кредитного договору 22.01.2021, грошові кошти у сумі 30\~451,20 грн., з яких 14 000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 16 426,20 грн. заборгованість за відсотками, 25,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису (а.с. 11). Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка зазначала, що нотаріус не мав права видавати виконавчий напис за кредитним договором, який не був нотаріально посвідчений. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 затверджено внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 №910/10374/17. Таким чином, оскільки спірний виконавчий напис виданий після 22 лютого 2017 року, а саме 27.06.2021 і такий виданий на підставі кредитного договору, який не посвідчений нотаріально, то такий виконавчий напис виданий з порушенням закону і не підлягає виконанню. Тому, позовні вимоги є підставним та підлягають до задоволення повністю. Вирішуючи питання судових витрат, суд

Outcome: approved