Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

31.01.2014 року позивачі звернулись до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 1949 року бабуся та батьки [PERSON] проживали за адресою : [ADDRESS]. В 1981 році їх сім»ю було переселено в квартиру № 3, яка знаходиться в будинку літ «Б», до надання їм поліпшеного житла. Але нове житло їм так і не було надане, тому для позивачів вказана квартира є єдиним житлом. Позивачі зазначили, що будинок за вказаною адресою належав Білозерській спілці споживчих товариств. В наслідок проведеного 19.06.2006 року аукціону квартира, в якій вони проживають, була продана [PERSON]. Позивачі вважають , що внаслідок продажу квартири було порушене їх право переважного покупця, що передбачено ст. 822 ЦК України. Крім того, аукціон був проведений з порушенням Положення про порядок продажу на аукціонах основних засобів підприємств і організації споживчих кооперацій України, а саме договір купівлі-продажу був укладений не впродовж десяти днів, а два роки по тому. Також не були надані документи на право користування земельною ділянкою за зазначеною адресою, були розбіжності в відчужуваному лоті та технічними даними зазначеними в договорі купівлі-продажу, як в об»ємі відчужуваного лоту так і в місці розташування лоту, а саме лот зазначено квартира №1 , а в договорі - №3. Крім того, позивачі вказали, що при укладанні договору купівлі-продажу спірної квартири були порушені права неповнолітніх. Згода органів опіки та піклування на здійснення правочину не надавалась. В подальшому [PERSON], не оглядаючи свою власність, подарував квартиру [PERSON], який в свою чергу, також не оглядаючи свою власність, в 2011 році продав квартиру [PERSON]. Позивачі, вважають, що вказані договори укладені з порушенням вимог ст. 203 ЦК України, а тому просили суд визнати недійсними аукціон, проведений Білозерською райспілкою споживчих товариств 19.06.2006 року в частині продажу нерухомого майна у вигляді частини житлового [ADDRESS] загальною площею 75,9 кв.м, договір купівлі-продажу трикімнатної квартири [ADDRESS], укладеного Білозерською райспілкою споживчих товариств з [PERSON], договір дарування тієї ж квартири, укладений 20.06.2008 року між [PERSON] та [PERSON], договір купівлі-продажу спірної квартири, укладений 28.12.2011 між [PERSON] та [PERSON], скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на спірну квартиру. Оскільки про наявність оспорюваних договорів позивачі дізнались в 2013 році, з позову [PERSON] , просили поновити строк позовної давності. В судовому засіданні позивачі підтримали позов в повному обсязі, просили вимоги задовольнити з підстав викладених в позові. Представник Білозерської райспоживспілки, Богданова І. М., в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити у задоволенні позову. Представник [PERSON] за довіреністю [PERSON],в судовому засіданні позов не визнав. [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з»явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник органів опіки та піклування зазначила, що позовні вимоги підтримує, оскільки укладеними договорами порушені права неповнолітніх. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, судом встановлено: [PERSON] та [PERSON], разом з неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON], постійно проживають в [ADDRESS]. Відповідно відміток у паспорті громадянина України, виданого на ім.»я [PERSON], остання зареєстрована у вказаній квартирі 01.03.1979 року. Відповідно відмітки у паспорті громадянина України , виданого на ім.»я [PERSON], остання зареєстрована у вказаній квартирі 15.06.2000 року. Згідно відміток у свідоцтвах про народження неповнолітній [PERSON] зареєстрований 08.05.2010 року, [PERSON] - 28.02.2012року. Як вбачається з листа виконкому Херсонської міської ради народних депутатів від 16.10.1981 року на ім»я матері [PERSON], [PERSON], останнім було надано дві двокімнатні квартири в будинку [ADDRESS], який перебував на балансі облспоживсоюзу, до отримання упорядкованого житла. Як вбачається з листів виконкому Комсомольської райради народних депутатів м. Херсона на ім.»я чоловіка [PERSON], [PERSON], сім»ї в притул до 1987 року не було надано упорядкованого житла. За таких обставин родина продовжувала проживати у вказаній квартирі по теперішній час. Крім того, відповідно довідки Білозерського Райкоопзаготпромом від 30.04.1998року домова книга на будинки по [ADDRESS] втрачена. У даній довідці зазначено, що у вказаному будинку проживають зокрема [PERSON] та [PERSON]. Крім того, відповідно квитанцій мешканцями спірної квартири в період з 1977 по 2001 рік включно вносилась відповідна нарахована квартплата. Вказані обставини свідчать, що позивачі проживали у спірній квартирі на правах наймачів. Відповідно свідоцтва про право власності від 18.09.2000 року житловий будинок [ADDRESS] належав Білозерській районній спілці районних товариств на праві корпоративної власності. Згідно постанови Херсонської обласної спілки споживчих товариств від 12.01.2001 року,№13 Білозерській РССТ був наданий дозвіл на продаж житлових будинків А і Б за адресою : [ADDRESS]. Крім того, постановою встановлено право пріоритетного придбання житла особами, які в ньому проживають. З досліджених матеріалів даної справи та справи 2-298/10 за позовом [PERSON] до Білозерської РССТ про визнання договору недійсним, вбачається, що мешканцям, зокрема позивачці пропонувалось придбати квартиру саме через проведення аукціону, що підтверджується протоколами засідання членів аукціонної комісії Білозерської РССТ від 10.03.2005 року та 03.04.2006 року, та листом від 06.06.2006 року на ім.»я [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Постанова правління Білозерської РССТ від 15.03.2005 року за №6 містить рішення про проведення аукціону з продажу будинків. З пояснень представника Білозерської РССТ та прийнятих рішень щодо продажу квартир вбачається , що відповідачем не заперечувався факт наявності у позивачки переважного права покупця. Відповідно ч.2 ст.822 ЦК України у разі продажу житла, яке було предметом договору найму, наймач має переважне перед іншими особами право його придбання. Відповідно п.1.2 Положення про порядок продажу на аукціонах основних засобів підприємств і організацій споживчої кооперації України аукціон передбачає продаж , за яким власником стає покупець, котрий у ході торгів запропонував найвищу ціну. За вказаними нормами законодавства поняття переважного права покупця та придбання майна на аукціонні мають різну правову природу. Оскільки від Білозерської РССТ фактично не надходило пропозиції позивачам щодо викупу квартири, суд приходить до висновку, що проведення аукціону було передчасним та таким, що порушило права позивачів, передбачених ч.2 ст.822 ЦК України. Оскільки єдиним способом відновлення прав позивачів є визнання аукціону недійсним, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині. Крім того, в протоколі проведення аукціону з продажу основних фондів Білозерської РССТ від 19.06.2006 року зазначена інформація про лот 3: частина жилого будинку розташованого в [ADDRESS] загальною площею 75,9 кв.м., у складі приміщень 6-5,6-4,6-1,6-2, І, хоча відповідно технічного паспорту складеного 21.03.2005 року за даними характеристиками це є квартира №3 , а не №1, що є порушенням п.2.3 Положення про порядок продажу на аукціонах основних засобів підприємств і організацій споживчої кооперації України . Також є порушення п.4.3.1 Положення, відповідно якого договір купівлі-продажу повинен бути укладений власником основних засобів з переможцем аукціону не пізніше 10 днів з дня складання аукціонної відомості. Аукціонна відомість №335 продажу спірної квартири була складена 19.06.2006 року, а договір її купівлі-продажу 25.04.2008 року. Договір купівлі-продажу 31/100 частини домоволодіння за адресою : [ADDRESS], а саме квартири №1 в житловому будинку літ «Б» загальною площею 74,2 кв.м, укладений 25.04.2008 року між Білозерською районною спілкою споживчих товариств та [PERSON] є похідним від проведеного 19.06.2006 року аукціону. А тому, оскільки судом встановлено, що Білозерська РССТ не мала права продажу на момент проведення аукціону, оскільки не було реалізовано право позивачів на переважне придбання квартири, суд приходить до висновку, що вказана угода є недійсною на підставі ч.1 ст.203,ч.1 ст.215 ЦК України. Відповідно договору дарування від 20.06.2008 року [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар квартиру [ADDRESS]. Згідно договору купівлі-продажу від 28.12.2011 року [PERSON] продав квартиру [ADDRESS] [PERSON]. Якщо після укладення недійсного правочину було укладено ще декілька, то вбачається правильним визнавати недійсними не всі правочини, а лише перший і заявляти позов про витребування майна в останнього набувача. Однак застосування реституції та повернення майна за недійсним правочином, враховуючи положення ст. 216 ЦК України, є можливим тоді, коли предметом спору є правочин за участю власника і першого покупця (набувача). Спосіб захисту прав наймача, який має переважне право покупця, у такому випадку законодавством не передбачено. Але зважаючи на принцип справедливості, гарантування Конституцією України непорушності прав людини та завдання суду ,яке полягає у поновленні порушеного права, відсутності іншого способу захисту порушеного права, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині визнання недійсними договору дарування від 20.06.2008 року та договору купівлі-продажу від 28.12.2011 року. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнень, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень повний захист прав та інтересів Оскільки визнання договору купівлі-продажу квартири має наслідком позбавлення [PERSON] права власності на цю квартиру, то відповідно має бути скасовано рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності у Державному реєстрі права власності на нерухоме майно - на квартиру за останнім. Заяви представників відповідачів про застосування строку позовної давності суд вважає таким, що не підлягають задоволенню. Так, представники відповідачів посилаються на факт обізнаності [PERSON] про аукціони, тому строк позовної давності необхідно рахувати з дати проведення останнього аукціону , тобто з 2006 року. Суд не погоджується з такою думкою. Знання позивачем щодо аукціону не дають підстав стверджувати, що вона знала або могла знати про наявність факту продажу квартири, оскільки її про цей факт ніким не повідомлялось. Крім того, позивач стверджує, і у суду немає підстав сумніватись у правдивості даних пояснень, що ні [PERSON], ні інші особи не оглядали майно, яке придбали, та взагалі не повідомляли про свою наявність. Посилання представника Білозерської РССТ на те, що [PERSON] знала про продаж квартири, оскільки є рішення апеляційного суду Херсонської області від 26.03.2008 року про зобов»язання [PERSON] не чинити перешкоди у обстеженні квартири. У вказаному рішенні зазначено, що квартира належить саме Білозерській РССТ та не йде мова про продаж квартири третій особі. На підставі викладеного,

Outcome: approved