Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

31 жовтня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства. В обґрунтування позову зазначила, що з січня 2010 року по липень 2017 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу, з [PERSON] . Від спільного проживання у них народилось двоє дітей, син [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON] [INFO] . Відомості про батька дитини були внесені за вказівкою матері. Вказує, що у свідоцтві про народження сина останній по батькові зазначений як « [PERSON] », а в графі батько вказано « [PERSON] », прізвище дитини та батька зазначено як « [PERSON] ». Також у свідоцтві про народження дочки остання по батькові зазначена як « [PERSON] », а в графі батько вказано « [PERSON] », прізвище дитини зазначено як « [PERSON] », а батька « [PERSON] ». На даний час відповідач погоджується, що він є батьком дітей, однак в позасудовому порядку встановити батьківство немає можливості. У підготовчому судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять суд задовольнити їх на підставі фактів викладених в позовній заяві. Відповідач у підготовчому судовому засіданні не заперечив проти задоволення позову. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Іваничівського районного відділу ДРАЦС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в підготовче судове засідання не з`явився, заперечень відносно позову не надійшло. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому суд приймає визнання ним позову у даній справі. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 4 ст. 200 ЦПК України). Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, беручи до уваги письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач та [PERSON] фактично проживали однією сім`єю з січня 2010 року по липень 2017 року. [INFO] у них народився син [PERSON] , а [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . При здійсненні реєстрації, відомості про батька дітей були внесені за вказівкою матері та у графі батько зазначено [PERSON] . Із копії будинкової книги [NUMBER] слідує, що відповідач [PERSON] був зареєстрований за адресою місця проживання та реєстрації позивача, а саме, в [ADDRESS] в період часу з 19 березня 2014 року по 11 вересня 2018 року (а.с. 11-14). При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання [PERSON] та [PERSON] , ведення домашнього господарства в період часу з січня 2010 року по липень 2017 року. Пунктом 4постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1ст. 135 СК). Відповідно до пункту 9 вказаної постанови, питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Згідно ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Судом встановлено, що державна реєстрація народження дітей здійснена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України. Відповідач визнає батьківство повністю. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання батьківства обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Факт сплати позивачем судового збору в сумі 768,40 грн., підтверджується квитанцією від 28 жовтня 2019 року № 0.0.1507044542.1 (а.с. 1). Отже, 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при подані позову, що складає 384,20 грн., підлягають поверненню позивачу з державного бюджету, а решта 50 відсотків судового збору у розмірі 384,20 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Також, позивач просить стягнути з відповідача понесені нею витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 2 000,00грн. В підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач долучила до матеріалів справи договір про надання правничої допомоги від 30 жовтня 2019 року № б/н, акт приймання - передачі виконаних робіт до договору про надання правової допомоги № 4 від 30 жовтня 2019 року, рахунок-фактуру № 1 від 01 листопада 2019 року та копію квитанції про сплату суми за надану правничу допомогу в розмірі 2000 грн. № 1817-3706-0513-0178 (а.с. 21-25), а ткож ордер серії ВЛ № 000058154. З врахуванням вимог ст. 137 ЦПК України, суд вважає обґрунтованим та об`єктивним, і таким, що підпадає під критерій розумності, а також відповідає характеру спору розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 2 000,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved