Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

3 грудня 2019 року до суду звернувся АТ КБ «ПриватБанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписала заяву б/н від 19 січня 2007 року, згідно з якою отримала кредит у розмірі 5000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Сплата відсотків за користування кредитом встановлена в розмірі 22.80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначена заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами Банку», що викладені на банківському сайті, складають договір про надання банківських послуг. При цьому АТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Натомість [PERSON] в порушення умов договору у встановлені строки кредит та інші передбачені договором платежі не сплачує, ухиляючись від виконання зобовязань, що стало підставою для звернення до суду. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 19 січня 2007 року у розмірі 13 112 грн. 27 коп., а також 1 762 грн. понесених судових витрат. Представник позивача за довіреністю в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. В позовній заяві позивач зазначає, що в разі неявки відповідача не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та ухвалення заочного рішення. Крім того, до заяви додано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача (а.с. 26). Відповідач в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву про проведення судового засідання без її участі. Додатково вказала, що не визнає позовні вимоги в частині стягнення штрафів, а проти решти позовних вимог не заперечує (а.с. ). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити з таких підстав. З матеріалів\~справи вбачається,\~що 19\~січня 2007\~року між\~ПАТ КБ\~«ПриватБанк»,\~правонаступником якого\~є АТ\~КБ «ПриватБанк»,\~та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, згідно з яким банк надав [PERSON] кредит у сумі 250 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку. Базова відсоткова ставка 22.8% із розрахунку на 360 днів на рік. Розмір комісії за кредитне обслуговування 1% від суми заборгованості. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Порядок погашення заборгованості шляхом сплати щомісячних платежів в розмірі 7% від суми заборгованості або списання з будь-якого відкритого у банку рахунку позичальника (а.с. 10). Відповідно до розрахунку за договором №б/н від 19 січня 2007, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] станом на 08 листопада 2018 року заборгованість становить 13\~112 (тринадцять тисяч сто дванадцять) гривень 27 копійок, яка складається з: 298 (двісті девяносто вісім) гривень 98 копійок - заборгованості по кредиту, 8\~812 (вісім тисяч вісімсот дванадцять) гривень 71 копійка - заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом, 2\~900 (дві тисячі дев'ятсот) гривень заборгованість за пенею та комісією, а також штрафів відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 (пятсот) гривень фіксованої складової та 600 (шістсот) гривень 58 копійок процентної складової штрафу ( а.с. 6-9) «Умови і правила надання банківських послуг» є невідємною частиною договору. За передбаченим п. 3.3 в договорі позивача згоден, що банк може в будь-який момент змінювати кредитний ліміт. Відповідно до п.п. 6.5, 6.7, 6.6 «Умов та правил надання банківських послуг» [PERSON] взяла на себе зобовязання погашати заборгованість по кредиту, відсотках за його використання, по перевикористанню платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, а також стежити за витратою коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання Овердрафту. У разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту, оплатити винагороду банку. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Зі змісту ст.ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобовязання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.\~ \~ Відповідач [PERSON] зобовязання, передбачені кредитним договором, належним чином не виконує. Внаслідок цього у неї станом на 8 листопада 2018 року, з урахуванням внесених на погашення заборгованості коштів, виникла заборгованість у розмірі 13\~112 (тринадцять тисяч сто дванадцять) гривень 27 копійок, яка складається з: 298 (двісті девяносто вісім) гривень 98 копійок - заборгованості по кредиту, 8\~812 (вісім тисяч вісімсот дванадцять) гривень 71 копійка - заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом, 2\~900 (дві тисячі дев'ятсот) гривень заборгованість за пенею та комісією, а також штрафів відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 (пятсот) гривень фіксованої складової та 600 (шістсот) гривень 58 копійок процентної складової штрафу (а.с. 6-9) Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню в повному розмірі. Проте, за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такого висновку дійшов Верховний Суд України, сформувавши правовий висновок у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. Оскільки відповідач допустила порушення зобовязань, встановлених договором, доказів своєчасного та належного виконання кредитного договору не надала, що має наслідком нарахування пені, то в цій частини позовні вимоги підлягають задоволенню. Однак правові підстави для стягнення з відповідача штрафів з огляду на наведений вище правовий висновок відсутні. Отже, позов підлягає частковому задоволенню, а сума, яка підлягає стягненню, становить 12\~011 (дванадцять тисяч одинадцять) гривень 69 копійок, яка складається з: 298 (двісті девяносто вісім) гривень 98 копійок - заборгованості по кредиту, 8\~812 (вісім тисяч вісімсот дванадцять) гривень 71 копійка - заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом, 2\~900 (дві тисячі дев'ятсот) гривень заборгованість за пенею та комісією. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 1\~762 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (91,61%). На підставі наведеного,

Outcome: partial