Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

30 березня 2016 року в суд звернулась [PERSON] в із позовом до виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області з вимогами: визнати незаконним рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №55 від 03 березня 2016 року. В обґрунтування вказаних позовних вимог [PERSON] зазначила, що вказаним рішенням, яке нею оспорюється, відповідач визначив спосіб участі батька дитини - [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON], та дозволив йому бачитися з дочкою три дні під час осінніх канікул, чотири дні під час зимових канікул, три дні під час весняних канікул, один місяць під час літніх канікул в межах України без присутності матері. Вказане рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №55 від 03 березня 2016 року позивачка вважає незаконним з огляду на те, що воно перешкоджатиме нормальному вихованню дитини тому, що прийняте без врахування інтересів малолітньої дитини, реального ставлення батька до виконання батьківських обовязків і особистої прихильності дочки до нього. Окрім того, у своєму позові [PERSON] зазначила, що всупереч вимогам ч.3 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» щодо обовязкової участі батьків під час вирішення органами опіки і піклування питання щодо участі одного з батьків, який проживає окремо у вихованні дитини, позивачка не брала участі у визначенні порядку участі батька дитини - [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON], так як не була повідомленою відповідачем про те, що таке питання буде вирішуватись. Згідно з твердженнями позивачки рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №55 від 03 березня 2016 року вона отримала лише 26 березня 2016 року. У позовній заяві [PERSON] також зазначила, що [PERSON] який є батьком їх спільної малолітньої дочки [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, на утримання дитини за рішенням суду сплачує аліменти в розмірі лише 300 (триста) грн., хоча має постійну роботу і є фінансово спроможним надавати малолітній дитині матеріальну допомогу в більшому розмірі. Згідно з доводами позивачки відповідач не перевірив вказаних обставин щодо свідомого і вольового ухилення [PERSON] від виховання малолітньої дитини, нехтування своїми обовязками, небажання малолітньої дитини спілкуватися з батьком та допустив порушення вимог ст.157 СК України. З наведених підстав, [PERSON] просить суд визнати незаконним рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №55 від 03 березня 2016 року «Про визначення способу участі батька [PERSON], який проживає окремо від малолітньої дитини [PERSON], у вихованні та спілкуванні з нею». 11 квітня 2016 року виконавчий комітет Кузнецовської міської ради Рівненської області надав суду письмові заперечення проти позову [PERSON] про визнання незаконним рішення органу опіки та піклування щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні малолітньої дитини. Зміст даних письмових заперечень вказує на те, що відповідач не визнає позовних вимог [PERSON] і вважає заявлений нею позов безпідставним і необґрунтованим. Згідно з доводами відповідача, рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №55 від 03 березня 2016 року «Про визначення способу участі батька [PERSON], який проживає окремо від малолітньої дитини [PERSON], у вихованні та спілкуванні з нею» було прийняте із дотриманням норм чинного законодавства та є законним. У поданих запереченнях виконавчий комітет Кузнецовської міської ради Рівненської області ствердив, що відповідно до п.73 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24 вересня 2008 року, працівниками служби у справах дітей виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області проведено бесіду з батьками малолітньої дитини [PERSON] і [PERSON] та бабусею по лінії батька малолітньої дитини [PERSON] Окрім того, відповідач зазначив, що згідно з інформацією навчально-виховного комплексу «Дошкільний навчальний заклад загальноосвітня школа І ступеня» №10 від 07 грудня 2015 року, [PERSON] 04 грудня 2015 року зустрічався та спілкувався з дитиною [PERSON] в присутності практичного психолога [PERSON], цікавився життям дочки, її успіхами в начанні, друзями. При цьому, як вказав відповідач, на зустріч з дитиною [PERSON] прийшов з подарунком, а після зустрічі з дочкою повідомив працівникам служби у справах дітей виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області про те, що він неодноразово телефонував колишній дружині [PERSON], цікавився життям дочки та сплачував аліменти на утримання дитини [PERSON] Згідно з твердженнями виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області, викладеними у письмових запереченнях, питання щодо визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON] неодноразово розглядалось на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Кузнецовської міської ради Рівненської області, а саме: 09 грудня 2015 року і 26 січня 2016 року, на яких була присутня мати дитини позивачка [PERSON], а батько дитини [PERSON] на засідання комісії не зявлявся з поважних причин та надав письмову згоду про розгляд даного питання без його участі. Комісією було розглянуто матеріали справи [PERSON], з яких вбачається, що будь-які обставини, які створювали б перешкоди та/або унеможливлювали побачення батька [PERSON] з його дитиною [PERSON] відсутні. В обґрунтування законності винесеного рішення, відповідач зазначив про те, що [PERSON] на даний час є громадянином [PERSON] Білорусь, працює слюсарем 5 розряду у філії «Брестські теплові мережі» Республіканського унітарного підприємства електроенергетики «Брестенерго», за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, скарг від сусідів на нього не надходило, заборгованості з оплати комунальних послуг немає, на обліку у Брестському наркологічному та психоневрологічному диспансері не перебуває, судимості не має. Відповідач вказує, що при винесенні оскаржуваного рішення, комісією враховано, що [PERSON] та його малолітня дитина [PERSON] проживають в різних державах, тому рекомендовано побачення батька з дочкою в межах України. З огляду на вищенаведене, відповідач просить суд відмовити [PERSON] у задоволені її позовних вимог про визнання незаконним рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №55 від 03 березня 2016 року «Про визначення способу участі батька [PERSON], який проживає окремо від малолітньої дитини [PERSON], у вихованні та спілкуванні з нею». У судовому засіданні позивачка [PERSON] повністю підтримала свої позовні вимоги заявлені до виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області про визнання незаконним рішення органу опіки та піклування щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні малолітньої дитини. [PERSON] пояснила, що таке рішення відповідача є незаконним з огляду на те, що у малолітньої дитини [PERSON] виникло негативне ставлення до батька [PERSON], після досягнення чотирьох років [PERSON] не підтримує жодних стосунків із [PERSON] [PERSON] зазначила, що [PERSON] жодним чином не проявляє ініціативи щодо спілкування з дитиною, хоча вона завжди повідомляла про місце її проживання і не створювала жодних перешкод. Позивачка зазначила, що коли її дочці виповнилося чотири роки [PERSON] зателефонував їй та обіцяв надіслати подарунок, однак цього не зробив, в подальшому на дні її народження не вітав, внаслідок чого у малолітньої дитини [PERSON] виникла глибока образа до свого батька і небажання з ним спілкуватись. [PERSON] ствердила, що малолітня дитина [PERSON] не цікавиться життям свого батька, не сумує за ним. Зі сторони [PERSON] не має ініціативи та прояву піклування про свою малолітню дитину [PERSON] [PERSON] не дбає про матеріальне забезпечення малолітньої дитини, нехтує своїми батьківськими обовязками, що спричинило відчуженість у ставленні малолітньої дитини до нього. Позивачка пояснила суду, що з огляду на вказані обставини вона звернулась у службу у справах дітей для вирішення питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої дитини [PERSON] І лише після того, як вона поставила до відома [PERSON] про дану обставину, останній почав вчиняти активні дії щодо вирішення питання про його участь у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою. Представник позивачки адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги [PERSON], зазначивши, що рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №55 від 03 березня 2016 року «Про визначення способу участі батька [PERSON], який проживає окремо від малолітньої дитини [PERSON], у вихованні та спілкуванні з нею» є незаконним, так як прийняте було не в інтересах малолітньої дитини. Зокрема, адвокат [PERSON] зазначив, що попри небажання дитини спілкуватися з батьком, відповідач визначив спосіб участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON] таким чином, що без присутності матері [PERSON] дитина повинна проводити час із батьком, який не має постійного місця проживання в Україні, при цьому без визначення місця їх зустрічей та місця перебування дитини. Представник позивачки наголосив на тому, що з огляду на те, що [PERSON] є громадянином іншої держави, постійного місця проживання в Україні не має, то за таких обставин безпечність перебування з ним малолітньої дитини протягом цілого місяця у невідомому місці та при невідомих умовах на території України викликає обґрунтований сумнів. Таким чином, згідно з доводами адвоката [PERSON] відповідачем не зясовано усіх необхідних обставин, що стосуються питання визначення участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON] та спілкуванні з нею, та незаконно визначено спосіб такої участі без врахування інтересів дитини та її особистого небажання спілкуватися з батьком, тим більше без присутності матері позивачки [PERSON] Представники відповідача [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні повністю заперечували проти позовних вимог [PERSON] про визнання незаконним рішення органу опіки та піклування щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні малолітньої дитини. Зокрема, [PERSON] зазначила, що підтримує доводи, викладені відповідачем у письмових запереченнях, вважає дане рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області законним та не вбачає підстав для його скасування, так як відповідачем було дотримано всі вимоги чинного законодавства та порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини. Окрім цього, представник відповідача [PERSON] за її згодою відповідно до ст.62 ЦПК України в судовому засіданні надала показання в якості свідка. Із показань, наданих суду [PERSON], слідує, що у листопаді 2015 року в службу у справах дітей звернулась позивачка [PERSON] для вирішення питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої дитини [PERSON] 04 грудня 2015 року [PERSON] приніс у службу у справах дітей письмову заяву про визначення способу його участі у вихованні та спілкуванні з дочкою [PERSON] і пояснення. Вказані звернення розглядались 09 грудня 2015 року спільно у присутності позивачки та у відсутності [PERSON] Під час перевірки всіх обставин з даних питань було зясовано спочатку наявність у [PERSON] заборгованості зі сплати аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] в розмірі приблизно 22000 (двадцять дві тисячі) грн. При цьому, як вказала [PERSON], в подальшому [PERSON] повідомив, що він погасив заборгованість по аліментах на утримання малолітньої дитини, однак [PERSON] заборонила йому спілкуватись із малолітньою дочкою та чинить перешкоди у спілкуванні з нею. Вказані питання щодо участі батька у вихованні малолітньої дитини та виконання ним батьківських обовязків також розглядалось 21 січня 2016 року з участю [PERSON], під час чого були заслухані його пояснення і пояснення його матері [PERSON] і 26 січня 2016 року з участю [PERSON], під час чого були заслухані її пояснення. У наданих суду показаннях [PERSON] підтвердила, що при особистому спілкуванні при відвідуванні сімї малолітня дитина [PERSON] пояснила, що тата вона не знає і не памятає як він виглядає. Даючи показання, [PERSON] вказала, що в усній та в письмовій формі [PERSON] скаржився, що він не має можливості спілкуватись із малолітньою дочкою, так як у неї заблокований телефон і контакти в соцмережах. Разом з цим, [PERSON] пояснила, що під час спілкування із [PERSON] було зясовано, що позивачка не заперечує проти спілкування [PERSON] із малолітньою дитиною, але сама дитина не виявляє бажання мати будь-які контакти із [PERSON] [PERSON] не пропонувалось надати письмові пояснення, на засідання виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області її не викликали, оскільки це не передбачено регламентом. [PERSON] підтвердила, що при спілкуванні з [PERSON] було встановлено, що дитина має образу на батька, і сама особисто розповіла про те, що [PERSON] забув про неї, не телефонує, не вітає її з днем народження, нічого не дарує, що дуже її ображає. Разом з цим, [PERSON] зазначила, що за даними психолога дитина повністю не розкривається, проте образ і ляку в неї не виявлено, жодної небезпеки у спілкуванні із батьком не встановлено. Обґрунтовуючи законність рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №55 від 03 березня 2016 року «Про визначення способу участі батька [PERSON], який проживає окремо від малолітньої дитини [PERSON], у вихованні та спілкуванні з нею», [PERSON] вказала, що приймаючи дане рішення відповідачем було враховано вік [PERSON], працевлаштованість [PERSON], відсутність у нього негативних характеристик з місця роботи і проживання та визначено можливість побачень і спілкування батька з малолітньою дитиною у її вільний від навчання час у канікулярний період. За таких обставин, [PERSON] вважає позовні вимоги [PERSON] безпідставними та необґрунтованими, а оспорюване рішення відповідача таким, що відповідає усім вимогам чинного законодавства. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він вважає незаконним рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №55 від 03 березня 2016 року «Про визначення способу участі батька [PERSON], який проживає окремо від малолітньої дитини [PERSON], у вихованні та спілкуванні з нею», та неефективним в дії, оскільки побачитись із малолітньою дочкою йому не вдається. Згідно з доводами [PERSON] позивачка чинить перешкоди йому у спілкуванні з малолітньою дитиною, змінює номер телефону, не дозволяє йому бачитись з нею. Один раз [PERSON] не відкрила йому дверей за місцем свого проживання, хоча йому відомо про те, що вона в цей час була вдома. Другий раз, як повідомив [PERSON], при його побаченні з малолітньою дочкою [PERSON] за місцем її проживання позивачка ходила слідом і здійснювала запис на телефон про те, що малолітня дитина не бажає бачитись із ним. [PERSON] у судовому засіданні підтвердив, що проживав спільно із малолітньою дитиною [PERSON] до березня 2008 року, в подальшому до вересня 2011 року підтримував з нею стосунки, бачився та спілкувався в м.Кузнецовськ Рівненської області, у 2011 року він виїхав у Білорусію, у цей період часу звязок із [PERSON] перервався, оскільки протягом 1,5 роки вона проживала у Луганській області і він не знав її адреси та не знав куди відправляти аліменти на її утримання, впродовж цього часу мав з нею розмову по телефону лише один раз протягом 1-2 хвилин. [PERSON] також повідомив, що йому було відомо про подальший переїзд і проживання [PERSON] у м.Кузнецовськ Рівненської області протягом останніх 2 років, проте до неї не приїжджав, так як [PERSON] не дозволяла йому бачитися з малолітньою дитиною, про що повідомляла йому при розмові по телефону. Про наявність заборгованості по сплаті аліментів на утримання [PERSON] дізнався у вересні 2015 року та на даний момент вирішив це питання в добровільному порядку. З моменту проживання у Білорусії до прийняття виконавчим комітетом Кузнецовської міської ради Рівненської області оспорюваного рішення №55 від 03 березня 2016 року фактично бачився з [PERSON] лише один раз у грудні 2015 року після того, як [PERSON] звернулася до відповідача з питання позбавлення його батьківських прав стосовно [PERSON] Однак вказана його зустріч із малолітньою дитиною, що відбулася у навчальному закладі, в якому вона навчається, була нетривалою, лише впродовж 10 хвилин. Їх спілкування було перервано, так як після телефонного дзвінка [PERSON] вийшла і назад не повернулася. Згідно з доводами [PERSON] його зустрічі та спілкування із малолітньою дитиною не несуть для неї жодної загрози для життя чи здоровя, він має бажання спілкуватись із дочкою та брати участь у її вихованні постійно, однак їх окреме віддалене проживання, його зайнятість на роботі та перешкоди з боку [PERSON] унеможливлюють це зробити. Фактично з своєї сторони він має змогу приїжджати до малолітньої дитини лише 1 раз на рік під час відпустки, яка не завжди надається у літній період часу, а також у вихідні дні. Коли саме у [PERSON] канікули [PERSON] не знає. За таких обставин, як пояснив [PERSON], на момент судового розгляду даної справи рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №55 від 03 березня 2016 року «Про визначення способу участі батька [PERSON], який проживає окремо від малолітньої дитини [PERSON], у вихованні та спілкуванні з нею» не було ним реалізоване жодного разу. У наданих суду поясненнях [PERSON] зазначив, що з приводу вирішення питання участі у вихованні малолітньої дитини та виконання батьківських обовязків він чотири рази в грудні 2015 року звертався в службу у справах дітей виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області, у звязку з травмою (перелом пальця руки) подані ним заяви на його прохання з його слів писали інші особи, зміст яких він підтримує і підтверджує, про що свідчать вчинені ним особисто підписи. Заяву від 20 січня 2016 року писав особисто. Питання про надання дозволу на побачення та спілкування з [PERSON] без присутності її матері [PERSON] у своїх зверненнях до органу опіки та піклування не ставив, оскільки вважає, що з врахуванням викладених ним фактичних обставин та віку малолітньої дитини для неї буде некомфортно бачитися і спілкуватися з ним без присутності матері. [PERSON] також пояснив суду, що бачитися і проживати із малолітньою дитиною він може за місцем проживання своїх знайомих або на базі відпочинку «Біле озеро», так як особистого житла в Україні він не має. Свідок [PERSON], даючи показання в судовому засіданні пояснила, що її син [PERSON] всіляко намагається брати участь у спілкуванні із малолітньою дочкою [PERSON], однак позивачка [PERSON] чинить йому перешкоди, не дозволяє малолітній дочці спілкуватись із батьком. [PERSON] пояснила, що [PERSON] має постійне місце роботи, йому складно відпрошуватись із роботи, щоб приїжджати на побачення із дочкою, так як працює він не в Україні і має відпустку, тривалістю 28 днів. Свідок [PERSON] підтвердила, що після того, як [PERSON] дізнався про те, що позивачка [PERSON] має намір вирішити питання про позбавлення його батьківських прав стосовно [PERSON], то неодноразово приїжджав в м.Кузнецовськ Рівненської області для того, щоб налагодити стосунки із дочкою. Свідок вказала, що стосунки між її сином [PERSON] і її онукою [PERSON] є напруженими через те, що дитина уникає спілкування із батьком з невідомих причин. Згідно з показаннями свідка [PERSON] вона як бабуся і [PERSON] як батько дитини прагнуть спілкування із [PERSON] та мають намір брати активну участь у її вихованні і утриманні. Свідок [PERSON], даючи показання у судовому засіданні, вказала про те, що вона працює практичним психологом у навчально-виховному комплексі «Дошкільний навчальний заклад загальноосвітня школа І ступеня» №10 і під час спілкування із малолітньою [PERSON], яка є ученицею даного навчального закладу, відмітила наступне. Під час особистої зустрічі малолітньої дитини [PERSON] із її батьком [PERSON], яка відбулась 04 грудня 2015 року в навчальному закладі у присутності психолога, взаємного контакту між батьком і дитиною встановлено не було. Їх спілкування було напруженим, дитина сиділа спиною до батька. [PERSON] зазначила, що спосіб участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні із малолітньою [PERSON], що визначений рішенням виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №55 від 03 березня 2016 року «Про визначення способу участі батька [PERSON], який проживає окремо від малолітньої дитини [PERSON], у вихованні та спілкуванні з нею» є некоректним, адже даним рішенням визначено, що спілкування батька з дитиною має відбуватись без присутності матері. На думку [PERSON], як практичного психолога, визначена в такий спосіб участь батька у спілкуванні і вихованні [PERSON] за відсутності матері, в першу чергу буде некомфортна для самої малолітньої дитини з врахуванням її віку і взаємовідносин з батьком, так як на теперішній час між ними відсутній контакт і [PERSON] не вважає [PERSON] близькою для себе людиною. [PERSON] повідомила, що на даний час [PERSON] не готова та не бажає проводити час із батьком [PERSON] наодинці і за таких обставин рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №55 від 03 березня 2016 року не відповідає інтересам малолітньої дитини. Заслухавши пояснення позивачки, представників сторін, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, показання свідків, суд дослідив і оцінив у сукупності всі докази, наявні в матеріалах справи, та прийшов до висновку, що позов [PERSON] до виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області про визнання незаконним рішення органу опіки та піклування щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні малолітньої дитини, підлягає задоволенню. До такого висновку суд прийшов з наступних підстав і мотивів. Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Дитина має право на отримання інформації про відсутніх батьків, якщо це не завдає шкоди її психічному і фізичному здоровю. У відповідності\~з ст.16\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» дитина,\~батьки якої\~проживають у\~різних державах,\~має право\~на регулярні\~особисті стосунки\~і прямі\~контакти з\~обома батьками.\~Дитина та\~її батьки\~для воззєднання\~сімї мають\~право на\~вільний вїзд\~в Україну\~та виїзд\~з України\~у порядку,\~встановленому законом.\~Батьки,\~інші члени\~сімї та\~родичі,\~зокрема ті,\~які проживають\~у різних\~державах,\~не повинні\~перешкоджати одне\~одному реалізувати\~право дитини\~на контакт\~з ними,\~зобовязані гарантувати\~повернення дитини\~до місця\~її постійного\~проживання після\~реалізації нею\~права на\~контакт,\~не допускати\~неправомірної зміни\~її місця\~проживання. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають\~право обирати\~форми та\~методи виховання,\~крім тих,\~які суперечать\~закону,\~моральним засадам\~суспільства. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має\~право противитися\~неналежному виконанню\~батьками своїх\~обовязків щодо\~неї. Частиною 1 ст.153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права\~не можуть\~здійснюватися всупереч\~інтересам дитини. Судом встановлено, що рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 12 лютого 2008 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], який зареєстровано 20 липня 2006 року відділом РАЦС м.Кузнецовськ Рівненської області, актовий запис №149, та залишено на виховання матері дочку [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття. Рішенням виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №55 від 03 березня 2016 року «Про визначення способу участі батька [PERSON], який проживає окремо від малолітньої дитини [PERSON], у вихованні та спілкуванні з нею» визначено спосіб участі батька [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [INFO], [PERSON] Білорусь, проживаючого окремо від малолітньої дитини [PERSON], [INFO], зареєстрованої за адресою: мікрорайон [PERSON], будинок 10, корпус а, квартира 25, місто Кузнецовськ Рівненської області, у вихованні та спілкуванні з нею таким чином: дозволено батькові бачитись з дочкою три дні під час осінніх канікул, чотири дні під час зимових канікул, три дні під час весняних канікул, один місяць під час літніх канікул в межах України без присутності матері. З листа Кузнецовського міського сектору управління державної міграційної служби України в Рівненській області №25/2064 від 01 грудня 2015 року судом встановлено, що за картотекою Кузнецовського МС УДМС України в Рівненській області [PERSON] значився зареєстрованим за адресою: м.Кузнецовськ, мікрорайон Будівельників[ADDRESS], та знятий з реєстрації місця проживання в [INFO], Білорусь з 22 листопада 2011 року. [PERSON] є громадянином [PERSON] Білорусь, що підтверджується паспортом серії АВ №2507344, виданим 22 грудня 2011 року. З 06 квітня 2012 року зареєстрованим місцем проживання [PERSON] є [ADDRESS]. [PERSON] обставина підтверджується довідкою про місце проживання і склад сімї, виданою житлово-експлуатаційною службою №9 Комунального унітарного підприємства «Житлове ремонтно-експлуатаційне управління м.Брест» №4690 07 грудня 2015 року. Медична довідка про стан здоровя, видана 07 грудня 2015 року Брестським обласним психоневрологічним диспансером, свідчить про те, що [PERSON] не перебуває на обліку у даному закладі. Згідно з медичною довідкою про стан здоровя, виданою Брестським обласним наркологічним диспансером №142 від 07 грудня 2015 року, [PERSON] на обліку в цьому закладі не перебуває. На території [PERSON] Білорусь [PERSON] не має судимості, що підтверджується довідкою управління внутрішніх справ Брестського облвиконкому №5/С-274 від 08 грудня 2015 року. Із довідки філії «Брестські теплові мережі» Республіканського унітарного підприємства електроенергетики «Брестенерго» №03/230 від 07 грудня 2015 року слідує, що [PERSON] працює в даній філії слюсарем з ремонту обладнання котельних і пилоприготувальних цехів 5 розряду котлотурбінного цеху Брестської ТЕЦ. За місцем роботи і місцем проживання [PERSON] характеризується виключно з позитивної сторони. Із листа відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області №3185 від 24 грудня 2015 року вбачається, що на виконанні перебуває виконавчий лист №2-131 від 22 лютого 2010 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 300 (триста) гривень, щомісячно. Станом на 24 грудня 2015 року заборгованості по аліментах немає. Довідка відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області №169 від 26 січня 2016 року вказує на те, що [PERSON] нерегулярно сплачував аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], розмір яких становить 300 (триста) гривень, щомісячно, згідно виконавчого листа №2-131 Кузнецовського міського суду Рівненської області від 22 лютого 2010 року. Зокрема, [PERSON] не сплачував аліменти у вищевказаному розмірі в такі періоди часу: з 04 листопада 2009 року до червня 2011 року включно; у червні 2012 року; у вересні 2012 року; з листопада 2012 року до листопада 2013 року включно; в січні і лютому 2014 року; з квітня 2014 року до серпня 2015 року включно; в жовтні і листопаді 2015 ркоу та в січні 2016 року. Станом на 26 січня 2016 року заборгованість по аліментах, що стягуються з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 300 (триста) гривень, щомісячно, становить 286 (двісті вісімдесят шість) грн. Відповідно до\~ч.ч.1,\~2,\~3\~ст.157\~СК України\~питання виховання\~дитини вирішується\~батьками спільно. Той\~із батьків,\~хто проживає\~окремо від\~дитини,\~зобовязаний брати\~участь у\~її вихованні\~і має\~право на\~особисте спілкування\~з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про\~це орган\~опіки та\~піклування постановляє\~на підставі\~вивчення умов\~життя батьків,\~їхнього ставлення\~до дитини,\~інших обставин,\~що мають\~істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обовязковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобовязана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Судом встановлено, що при винесенні рішення №55\~від 03\~березня 2016\~року «Про\~визначення способу\~участі батька\~[PERSON],\~який проживає\~окремо від\~малолітньої дитини\~[PERSON],\~у вихованні\~та спілкуванні\~з нею»\~виконавчим комітетом\~Кузнецовської міської\~ради Рівненської\~області не\~було дотримано\~вимог чинного\~законодавства щодо\~врахування прав\~та інтересів\~дитини. Як слідує із письмових доказів справи, сектором опіки та піклування служби у справах дітей виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області було здійснено обстеження умов проживання матері дитини, що підтверджується актом №182 від 20 листопада 2015 року, згідно з яким умови проживання сімї, у якій виховується малолітня дитина [PERSON] є задовільними, зі слів дитини [PERSON] відомо, що вона не памятає свого тата, він до неї не телефонує, не цікавиться її життям та здоровям, не вітає її з днем народження, забув про її існування, не надає жодних подарунків, зі слів матері [PERSON] і бабусі [PERSON] відомо, що [PERSON] не надає жодної допомоги дитині, не приймає участі в її вихованні. З акту відділу освіти, спорту і туризму адміністрації Московського району м.Брест від 09 грудня 2015 року вбачається, що умови проживання [PERSON] в [PERSON] Білорусь задовільні. В той же час при визначенні способу участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON] відповідачем не було здійснено жодної перевірки умов проживання [PERSON] на території України та взагалі не визначено місця проживання чи перебування [PERSON] в межах України, за яким має виконуватися рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №55 від 03 березня 2016 року «Про визначення способу участі батька [PERSON], який проживає окремо від малолітньої дитини [PERSON], у вихованні та спілкуванні з нею». Тобто житлово-побутові умови, в яких батькові [PERSON] дозволено бачитись і спілкуватись із дочкою [PERSON] в межах України без присутності матері три дні під час осінніх канікул, чотири дні під час зимових канікул, три дні під час весняних канікул і один місяць під час літніх канікул органом опіки та піклування взагалі не досліджено, місце таких побачень і спілкувань батька з малолітньою дитиною, а фактично їх тимчасового спільного проживання не встановлено. Визначення такого способу участі батька у вихованні дитини, з врахуванням їх окремого проживання в різних державах є незрозумілим як для них самих, так і суду. Фактичні обставини свідчать про неможливість його виконання. Так, із пояснень [PERSON] слідує, що він не знає, коли в [PERSON] канікули, у звязку із зайнятістю на роботі особисто має змогу приїжджати в Україну на побачення із [PERSON] лише під час відпустки, що не завжди надається у літній період часу, і у вихідні дні. Суд вважає, що визначення періоду для побачень і спілкування [PERSON] із [PERSON] три дні під час осінніх канікул, чотири дні під час зимових канікул, три дні під час весняних канікул і один місяць під час літніх канікул без зазначення дат є неконкретним і таким, що може викликати різне тлумачення з боку батьків дитини [PERSON] і [PERSON] та зумовлюватиме труднощі в організації розвитку, відпочинку і дозвілля малолітньої дитини [PERSON] під час канікул і неможливість його виконання. Окрім того, відповідачем не було взято до уваги інтереси малолітньої дитини та її реальне ставлення до батька [PERSON] Так, згідно з характеристикою учениці 3-А класу навчально-виховного комплексу «Дошкільний навчальний заклад загальноосвітня школа І ступеня» №10 м.Кузнецовськ Рівненської області [PERSON], [INFO], її тато [PERSON] у навчальний заклад до 04 грудня 2015 року не зявлявся, вихованням та навчанням дитини особисто в педагогів не цікавився. Зі змісту даної характеристики слідує, що 04 грудня 2015 ркоу тато звернувся до директора закладу з проханням про зустріч з дитиною. Така зустріч відбулась після закінчення уроків у присутності практичного психолога [PERSON] Під час спілкування з дитиною [PERSON] був доброзичливий, привітний, цікавився життям дитини, її успіхами в навчанні, друзями та подарував мяку іграшку, яку дитина забрала додому. Довідка за результатами бесіди з дитиною [PERSON], ученицею 3-А класу дошкільного закладу школи №10, щодо її взаємовідносин з батьком [PERSON], видана навчально-виховним комплексом «Дошкільний навчальний заклад загальноосвітня школа І ступеня» №10 м.Кузнецовськ Рівненської області за №263 07 грудня 2015 року, свідчить про те, що при спілкуванні з психологом [PERSON] 02 грудня 2015 року дитина була спокійною, з активним ставленням до бесіди. Особистісний контакт з дитиною встановився легко, невимушено. Під час бесіди [PERSON] надала наступну інформацію: вона проживає з мамою [PERSON], татом Сергієм, з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON], живуть вони дружно і у них народилась маленька сестричка [PERSON]. На запитання психолога хто такий [PERSON], [PERSON] відповіла, що це її другий тато. Дитина вказала, що не потребує спілкування з татом [PERSON], бо вона його вже забула і не памятає як він виглядає. Окрім того, дитина повідомила психологу, шо [PERSON] до неї не приїжджає, подарунків не надсилає, а найближчими для неї людьми є тато Сергій і мама. З листа навчально-виховного комплексу «Дошкільний навчальний заклад загальноосвітня школа І ступеня» №10 м.Кузнецовськ Рівненської області №16 від 25 січня 2016 року слідує, що на прохання служби у справах дітей виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області практичним психологом вказаного закладу [PERSON] 25 січня 2016 року була проведена бесіда з [PERSON] з метою врахування думки малолітньої дитини при вирішенні спору між батьками [PERSON] та [PERSON] щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з дочкою. Зміст вказаного листа свідчить, що при спілкуванні з психологом дитина була емоційна, весела, доброзичлива. Особистий контакт із дитиною встановлено легко, невимушено. Коли психолог запропонував створити у пісочниці композицію «Мій настрій, моє життя», - [PERSON] швидко почала вибудовувати з кольорового піску сонце, лерево, траву і квіти. Поставила фігурки: мама [PERSON], тато Сергій (вітчим), сестричка [PERSON] та я. Всі фігурки, які обрала дитина, були веселі і сама [PERSON] була задоволена своєю роботою. Як тільки психолог запитала про тата [PERSON] і яку фігурку вона обрала б для нього і де її поставила б, [PERSON] опустила голову, засоромилася, стала невпевненою, після чого дістала з коробки сумну фігурку, показала її та кинула назад у коробку. Таку свою поведінку дитина не пояснила. На запитання чи грає з іграшкою, яку подарував тато [PERSON] [PERSON] відповіла, що вона з нею спить, вона мякенька, а сьогодні він передав їй цукерки. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час\~вирішення спору\~щодо участі\~одного з\~батьків у\~вихованні дитини\~береться до\~уваги ставлення\~батьків до\~виконання своїх\~обовязків,\~особиста прихильність\~дитини до\~кожного з\~них,\~вік дитини,\~стан її\~здоровя та\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення,\~в тому\~числі стан\~психічного здоровя\~одного з\~батьків,\~зловживання ним\~алкогольними напоями\~або наркотичними\~засобами. В даному випадку, судом встановлено, що рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №55 від 03 березня 2016 року «Про визначення способу участі батька [PERSON], який проживає окремо від малолітньої дитини [PERSON], у вихованні та спілкуванні з нею» було винесено без врахування інтересів малолітньої дитини [PERSON], її малолітнього віку, особистого ставлення до обох батьків та більшої особистої її прихильності до матері [PERSON], що має істотне значення. З огляду на наявність у дитини права на контакт з батьками, дитина не може бути зобовязана до спілкування з батьками, які проживають окремо, попри свого бажання. За таких обставин, враховуючи пояснення [PERSON], [PERSON] і показання свідка [PERSON], надані під час розгляду справи, суд вважає, що в інтересах дитини орган опіки та піклування повинен був обумовити побачення батька [PERSON] із малолітньою дитиною [PERSON] присутністю матері [PERSON], проти чого не заперечують обоє батьків дитини. [PERSON] з цього питання відповідач не зясував позиції батьків дитини та не врахував особистої думки малолітньої дитини і її бажання. З наведених підстав суд прийшов до висновку, що рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №55 від 03 березня 2016 року «Про визначення способу участі батька [PERSON], який проживає окремо від малолітньої дитини [PERSON], у вихованні та спілкуванні з нею» є незаконним. Отже, позов [PERSON] до виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області про визнання незаконним рішення органу опіки та піклування щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні малолітньої дитини підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Враховуючи викладені обставини, на підставі ч.ч.1, 3 ст.151, ч.ч.1, 2 ст.152, ч.1 ст.153, ч.ч.1, 2 ст.155, ч.ч.1, 2, 3 ст.157, ст.158, ч.ч.1, 2 ст.159 СК України, ст.ст.15, 16 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved