Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

2 серпня 2021 року [PERSON] звернувся до суду із вказаною позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 10000 гривень, що по курсу Національного Банку України на дату подання позову заяви становить 372 долара США, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини; допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 11 серпня 2006 року між ним та відповідачем було укладено шлюб. Під час перебування у шлюбі у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з ним, та з травня 2021 року повністю знаходяться на його утриманні. Шлюб між ним та відповідачем було розірвано 12 травня 2021 року. Крім цього зазначає, що діти навчаються у середній школі та їм необхідні додаткові заняття з викладачами, для успішного вступу у професійний коледж та подальшого навчання у виші. Також, підлітки потребують коштів на фізичний розвиток, оздоровлення та поновлення гардеробу, власної реалізації у вигляді захоплень. Оскільки такий рівень фінансування дітям він один забезпечити не має можливості, тому вважає що відповідач, яка є здоровою та працездатною, повинна сплачувати аліменти. У зв`язку з тим, що відповідач отримує «сіру» зарплатню у готівковій формі, вважає за доцільне стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 10000 гривень, що становить приблизно 50% доходу відповідача. Оскільки відповідач не виконує своїх зобов`язань, передбачених законодавством у добровільному порядку, [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. Враховуючи, що відповідно до частини шостої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) справа про стягнення аліментів є малозначною, вона розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, встановленому статтею 274 ЦПК України. Ухвалою Вишгородського районного суду від 6 серпня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження та призначено до розгляду на 17 вересня 2021 року. 31 серпня 2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого, відповідач вважає, що позов підлягає частковому задоволенню у зв`язку з тим, що твердження позивача про те, що діти знаходяться виключно на його утриманні і, що нібито вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню дітей не відповідає дійсності, є надуманими і такими, що направлені на введення суду в оману. Зазначає, що вона не відмовлялась і не відмовляється від своїх батьківських обов`язків щодо утримання та виховання дітей. Зараз намагається вирішити свої житлові питання, оскільки на даний час власного житла не має. Через напружені відносини в сім`ї була змушена залишити їхню квартиру, де вони проживали разом з дітьми, проте, згодом має намір, після отримання житла, вирішити питання про визначення способів участі у вихованні дітей та визначення їх місця проживання. Також, з часу фактичного припинення шлюбних відносин вона постійно намагається бачитись з дітьми та брати участь у їх вихованні, по можливості надає грошові кошти для їх утримання, за власний кошт займається лікуванням та придбанням ліків та медпрепаратів. Крім цього, у відзиві вказує, що працює офіційно, та її заробіток становить 5540,01 гривень, на підтвердження чого надала довідку про доходи, а тому сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі не має змоги. Таким чином, погоджується сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 2500 гривень щомісячно, тобто по 1250 гривень на кожну дитину. У зв`язку з чим, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. У судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву та просив задовольнити. Відповідач визнала позовні вимоги частково, а саме у частині сплати аліментів на дітей у розмірі 2500 гривень, тобто по 1250 гривень на кожну дитину, підтримала поданий нею відзив. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Заслухавши пояснення сторін, їх доводи та аргументи, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав. Як убачається із позовної заяви позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 серпня 2006 року. Рішенням Вишгородського районного суду від 12 травня 2021 року шлюб між ними було розірвано. Під час перебування у шлюбі у них народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У свідоцтві про народження дітей батьками зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Частиною другою статті 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до статей 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-Х1І від 27 лютого 1991 року та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до статті 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною третьою статті 181, частиною першою статті 183 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», убачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно частини першої статті 184 цього ж Кодексу, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною другою статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» для дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня 2021 року встановлений мінімальний прожитковий мінімум у розмірі 2235 гривень на місяць. Позивач в порушення вимог статті 81 ЦПК України не довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, а саме, що відповідач отримує «сіру» зарплатню у готівковій формі, зокрема, що 10000 гривень, які він просить стягнути з відповідача, становить приблизно 50% дійсного доходу відповідача, а також те, що відповідач не бере участь у вихованні дітей. З довідки про доходи № ЕЛ00-000006 від 17 серпня 2021 року, яка долучена відповідачем до відзиву, вбачається, що [PERSON] працює у ТОВ «Елект-К» на посаді помічника менеджера та за період з січня по липень 2021 року отримала дохід у розмірі 25237,80 гривень. Таким чином, з досліджених в судовому засіданні письмових доказів, суд не вбачає можливості сплати відповідачем аліментів на утримання дітей у розмірі 10000 гривень. Відхиляючи вимогу про стягнення аліментів у розмірі, визначеному позивачем, суд зазначає, що при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, суд прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Отже, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дітей підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 1250 гривень на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, що згідно вимог СК України зможе забезпечити виховання та утримання дитини на належному мінімальному рівні. Відповідно до частини другої статті 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Крім того, позивач не позбавлений у подальшому звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів згідно статті 192 СК України. Оскільки, відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач у справах про стягнення аліментів від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 гривень. Відповідно до статті 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Згідно статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: partial