Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

29 травня 2019 року ООП Новокодацької районної у м. Дніпрі ради звернувся до суду із позовом в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] , третя особа КЗСЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Дніпровської міської ради про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 травня 2019 року вищевказана цивільна справа була передана на розгляд судді [PERSON] . Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя № 1840/0/15-20 від 16 червня 2020 року про звільнення [PERSON] з посади судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у зв`язку з поданням заяви про відставку суддю [PERSON] було звільнено. На підставі розпорядження керівника апарату суду № 229 від 15 липня 2020 року, вищевказану цивільну справу було передано на повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 липня 2020 року цивільну справу було передано на розгляд судді Приходченко О.С. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2019 року цивільну справу було прийнято до розгляду суду та призначено підготовче засідання. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2020 року у задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення зустрічного позову було відмовлено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2020 року підготовче провадження по справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті. Позивач за первісним позовом у своєму позові посилався на те, що відповідач є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , мати дитини його вихованням та матеріальним забезпеченням не займається, не піклується про стан здоров`я, схильна до вживання алкогольних напоїв, не створює належних умов для проживання та розвитку дитини. Відомості про батька дитини внесені до актового запису про народження на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, за вказівкою матері. Такими своїми діями мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. 24 червня 2018 року співробітниками Новокодацького ВП ГУНП у Дніпропетровській області було виявлено малолітнього [PERSON] , [INFO] , який залишився без догляду дорослих, про що було складено акт і дитину доставлено до КЗ «Дніпровська міська клінічна лікарня № 6». Після з`ясування обставин було з`ясовано, що мати дитини, [PERSON] , протягом тижня розпивала алкогольні напої та нічого не пам`ятає. Родину було взято під соціальний супровід, відповідачеві було рекомендовано звернутися до спеціалізованого закладу для проходження лікування. На підставі рішення виконавчого комітету Новокодацької районної у м. Дніпрі ради № 344 від 21 серпня 2018 року малолітнього [PERSON] , [INFO] , було влаштовано до державного закладу на повне державне забезпечення за заявою матері на час її перебування на стаціонарному лікуванні в КП Дніпровський наркологічний диспансер. У період з 05 вересня 2018 року по 15 лютого 2019 року дитина перебувала в КЗ «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради. На підставі рішення виконавчого комітету Новокодацької районної у м. Дніпрі ради № 62 від 12 лютого 2019 року малолітнього [PERSON] , [INFO] , було повернуто матері у зв`язку із проходженням лікування та налагодження житлово-побутових умов. 20 квітня 2019 року співробітниками Синельниківського ВП ГУНП у Дніпропетровській області за адресою: [ADDRESS] , було виявлено малолітнього [PERSON] , [INFO] , без нагляду батьків. Після складення акту про покинуту дитину, малолітнього [PERSON] , [INFO] , було доставлено до дитячого відділення КЗ «Дніпропетровська ЦРЛ» Дніпропетровської обласної ради. На теперішній час дитина перебуває в КЗСЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Дніпровської міської ради. [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення за адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, ч. 1 ст. 178, ч.ч. 1 ,2 ст. 184 КУпАП. Відповідно до висновку ООП відповідача доцільно в інтересах дитини позбавити батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У своєму відзиві на зустрічний позов зазначив, що малолітня дитина [PERSON] опинилася в КЗСЗ Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Дніпровської міської ради за наступних обставин. 20 квітня 2019 року працівниками Синельниківського ВП ГУНП у Дніпропетровській області було виявлено малолітнього [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який був без ознак життя. Як пояснила [PERSON] , вона є приятелькою [PERSON] , яка 12 квітня 2019 року разом зі своїми малолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , приїхала до неї. 15 квітня 2019 року [PERSON] поїхала у невідомому напрямку, на телефонні дзвінки не відповідала, про дітей і стан їх здоров`я не цікавилася. 20 квітня 2019 року малолітньому [PERSON] , [INFO] , стало зле, на що [PERSON] було викликано швидку медичну допомогу, але по приїзді лікарів, дитина вже не подавала ознак життя, та було зафіксовано смерть малолітнього [PERSON] , [INFO] . Як підставу своїх зустрічних позовних вимог [PERSON] зазначає свої проблеми з алкоголем у минулому, які вона здолала, та про які шкодує. Діти неодноразово доставлялися співробітниками поліції до дитячої лікарні як бездоглядні. Їх мати неодноразово обіцяла змінити своє ставлення до виховання дітей та перестати вживати алкогольні напої; вона проходила курс лікування в наркологічному диспансері. Після того, як соціальні служби повірили у позитивні зміни, діти у лютому 2019 року були повернуті матері, але вже у квітні 2019 року [PERSON] проявила байдужість та недбале ставлення до своїх дітей, що призвело до трагічних наслідків. Також як підтвердження змін на краще, позивач за зустрічним позовом надала характеристику голови квартального комітету від 19 серпня 2019 року, проте вже 20 вересня 2019 року до УССД Новокодацької районної у м. Дніпрі ради звернулася голова квартального комітету та надала оновлену характеристику на [PERSON] , зазначивши, що вона дійсно на деякий час припинила вживати алкогольні напої, влаштувалася на навчання та стала на шлях виправлення, проте, вона знову почала вживати алкогольні напої. Також ООП Новокодацької районної у м. Дніпрі ради заперечував щодо тверджень про те, що мати щотижня декілька разів навідує сина, оскільки відповідно до журналу реєстрації відвідувань вона навідувала сина, який перебуває в центрі з 25 квітня 2019 року, лише шість разів: 12 червня 2019 року, 24 липня 2019 року, 26 липня 2019 року, 31 серпня 2019 року, 04 вересня 2019 року та 06 вересня 2019 року. За час перебування дітей в КЗ «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» у період з 05 вересня 2018 року по 19 лютого 2019 року [PERSON] жодного разу їх не навідала, не цікавилася їх станом здоров`я, не виявляла материнської турботи та піклування. На неї не має впливу ані профілактичні бесіди, ані притягнення до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків. У своїй заяві до суду представник позивача справу просила розглядати за її відсутності, позовні вимоги за первісним позовом підтримує, просить їх задовольнити, у задоволенні зустрічних позовних вимог просила відмовити в повному обсязі. Відповідач та позивач за зустрічним позовом [PERSON] у своєму зустрічному позові зазначила, що вона є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . На підставі наказу УССД Новокодацької районної у м. Дніпрі ради № 18 від 06 серпня 2018 року малолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах. У період з 05 вересня 2018 року по 15 лютого 2019 року дитина перебувала в КЗ «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради. На підставі рішення виконавчого комітету Новокодацької районної у м. Дніпрі ради № 62 від 12 лютого 2019 року малолітнього [PERSON] , [INFO] , було повернуто матері у зв`язку із проходженням лікування та налагодження житлово-побутових умов. З квітня 2019 року дитина перебуває в КЗСЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Дніпровської міської ради. Раніше вона мала проблеми з алкоголем, які з`явилися на ґрунті соціальних труднощів: скрутне матеріальне становище, відсутність сім`ї, наявність на утриманні двох малолітніх дітей, один з яких помер, інший - має захворювання. На теперішній час [PERSON] змінила своє життя: алкогольні напої не вживає, аморального способу життя не веде, з сусідами підтримує нормальні відносини. Також перебуває на обліку у Дніпровському центрі зайнятості і проходить професійне навчання за спеціальністю «Продавець продовольчих товарів» на денній формі навчання в ДЦПТО ДСЗ з 28 серпня 2019 року по 06 січня 2020 року, бажає отримати професію та працевлаштуватися; на обліку у лікаря психіатра не перебуває і за допомогою не зверталася. З моменту перебування дитини в державному спеціалізованому закладі, вона щотижня його навідує, купує їжу, одяг. У своїй заяві до суду справу просила розглядати за її відсутності, проти задоволення первісних позовних вимог заперечувала, просила відмовити в їх задоволенні в повному обсязі, зустрічні позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Третя особа КЗСЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Дніпровської міської ради у судове засідання свого представника не направила, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, про причини не направлення свого представника судові не повідомила. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що первісний та зустрічний позови не підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Відомості про батька малолітньої дитини записано відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України зі слів матері (а.с. 9). 25 червня 2018 року малолітнього [PERSON] , [INFO] , було доставлено співробітниками ЮП Новокодацького ВП ДВП ГУНП України у Дніпропетровській області до КЗ «ДДМКЛ № 6» ДОР як дитину, що залишилася без батьківського піклування (а.с. 10). Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2018 року [PERSON] було визнано винною і притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 184 КУпАП (а.с. 14). Наказом УССД Новокодацької районної у м. Дніпрі ради № 76 від 06 серпня 2018 року малолітнього [PERSON] , [INFO] , постановлено на облік дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах, по категорії дітей, батьки яких ухиляються від виконання батьківських обов`язків (а.с. 15). Рішенням виконкому Новокодацької районної у м. Дніпрі ради № 344 від 21 серпня 2018 року малолітнього [PERSON] , [INFO] , влаштовано до державного закладу для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування на повне державне забезпечення за заявою [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до листа КЗ «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради № 103/1.1-29 від 15 лютого 2019 року за період перебування з 05 вересня 2018 року мати малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , їх жодного разу не відвідувала, станом здоров`я дітей не цікавилася, будь-якої допомоги не надавала, батьківської турботи та піклування до синів не виявляла (а.с. 18). Рішенням Новокодацької районної у м. Дніпрі ради № 62 від 12 лютого 2019 року малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , повернуто на виховання матері (а.с. 12). 20 квітня 2019 року співробітниками Синельниківського ВП ГУНП у Дніпропетровській області було виявлено малолітнього [PERSON] , [INFO] , який був залишений без нагляду батьків, у зв`язку з чим дитину було доставлено до КЗ «Дніпропетровська ЦРЛ» (а.с. 87). На підставі направлення № 7 від 24 квітня 2019 року УССД Новокодацької районної у м. Дніпрі ради малолітнього [PERSON] , [INFO] , було влаштовано з лікарні до КЗСЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Дніпровської міської ради» (а.с. 104). Згідно з відомостями, зазначеними у довідці № 01-23/171 від 09 серпня 2019 року, виданої КЗСЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Дніпровської міської ради, за час перебування малолітнього [PERSON] , [INFO] , з 25 квітня 2019 року мати, [PERSON] , відвідувала сина [INFO] , 24 липня 2019 року, 26 липня 2019 року, 31 серпня 2019 року, 04 вересня 2019 року, 06 вересня 2019 року. Дитина радо зустрічає маму, між ними теплі родинні стосунки, хлопчик любить маму і сумує за нею (а.с. 64). Актом обстеження умов проживання від 20 вересня 2019 року, складеним спеціалістами УССД Новокодацької районної у м. Дніпрі ради Лошкарьовою В.Ю., Лебедь Н.М. , встановлено, що будинок двоповерховий, на другому поверсі, де проживає власниця будинку, яка є матір`ю співмешканця [PERSON] , житлова кімната одна, чисто та прибрано, в інших кімнатах є меблі: ліжка, шафа, стіл, деяка техніка. Електропостачання в наявності, інші комунікації відстежити не виявилося можливим, оскільки комісію не допустили. За інформацією голови квартального комітету та сусідів мати ( [PERSON] ) із співмешканцем продовжують зловживати алкогольними напоями, підтвердити письмово сусіди відмовилися, оскільки в стані сп`яніння [PERSON] із співмешканцем поводять себе агресивно та погрожують фізичною розправою. На час виходу співмешканець перебував у стані алкогольного сп`яніння, від [PERSON] було чутно запах алкоголю. На подвір`ї безлад (а.с. 63). Своїм висновком орган опіки та піклування Новокодацької районної у м. Дніпрі ради № 1/14-78 від 27 травня 2019 року вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 5-6). Відповідно до характеристики № 75, наданої 19 серпня 2019 року головою квартального комітету № 27 Новокодацької районної у м. Дніпрі ради [PERSON], [PERSON] проживає зі співмешканцем за адресою: [ADDRESS] , на теперішній час перебуває на лікуванні, аморальний спосіб життя не веде, в конфліктних ситуаціях помічена не була (а.с. 43). 23 серпня 2019 року [PERSON] було взято на облік Дніпровським міським центром зайнятості як безробітну (а.с. 44). Наказом № 53-п «3-СНН» Дніпровського центру професійно-технічної освіти Державної служби зайнятості від 28 серпня 2019 року [PERSON] було зараховано до навчальної групи № 20/19 ППТ строком навчання з 28 серпня 2019 року по 06 січня 2020 року (а.с. 45, 46). Відповідно до довідки № 410 від 24 липня 2019 року [PERSON] під наглядом лікаря-психіатра не знаходиться, за амбулаторною допомогою не зверталася (а.с. 47). Згідно з характеристикою № 76 від 20 вересня 2019 року, наданою головою квартального комітету № 27 Новокодацької районної у м. Дніпрі ради [PERSON] , [PERSON] разом із співмешканцем зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, навчання, запропоноване Дніпровським центром зайнятості, покинула (а.с. 62). КП «Дніпропетровський наркологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради своїм листом № 1525 від 03 серпня 2019 року повідомив, що [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 20 липня 2018 року по 26 липня 2018 року та з 01 серпня 2018 року по 09 серпня 2018 року і була виписана по закінченню дезінтоксикаційної терапії у задовільному стані (а.с. 102). Свідоцтвом Р20 № 000507 від 06 січня 2020 року, виданим Дніпропетровським центром професійно-технічної освіти, [PERSON] присвоєно професію продавця продовольчих товарів (а.с. 144). Також актом обстеження умов проживання від 20 серпня 2020 року, складеним спеціалістами УССД Лошкарьовою В.Ю. і Нікіфоровою Ю.В. , встановлено, що в будинку наявні умови для виховання та розвитку дітей, а саме: двоповерховий приватний будинок: на першому поверсі 2 житлові кімнати, коридор, кухня, санвузол; другий поверх - 4 житлові кімнати, наявні газо-, водо-, електропостачання. Умови проживання задовільні, також є окрема кімната з усіма зручностями (а.с. 145). На підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно із положеннями ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дітей, турбуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Частиною 1 статті 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» зазначається, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. В абзаці 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно із положеннями статті 9 Конвенції про права дитини Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому, чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Судом приймається до уваги, що відповідно до виписки із медичної карти № 3198 від 25 квітня 2019 року, виданої КЗ «Дніпропетровською ЦРЛ» щодо [PERSON] , [INFO] , якого було доставлено 20 квітня 2019 року до лікарні співробітниками соціальної служби, при огляді дитина перебувала у відносно задовільному стані, огляд спеціалістів (невропатолог, дерматолог, хірург, ЛОР, стоматолог, офтальмолог, педіатр) хвороб не виявив, відповідно до висновку дитина здорова. Суд критично оцінює характеристику № 76 від 20 вересня 2019 року, наданої головою квартального комітету № 27 Новокодацької районної у м. Дніпрі ради [PERSON], щодо зловживання [PERSON] алкогольними напоями зі співмешканцем, оскільки доказів зазначеного до матеріалів справи судові надано не було, а твердження про те, що позивач за зустрічним позовом покинула навчання, запропоновано центром зайнятості, спростовується доказами, долученими до матеріалів справи, зокрема свідоцтвом Р20 № 000507 від 06 січня 2020 року, що свідчить про закінчення навчання. Також суд не надає оцінку факту смерті сина [PERSON] малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 85), оскільки причини смерті малолітньої дитини жодною із сторін зазначено не було, будь-яких обставин, які б свідчили, що саме недбале ставлення матері та невиконання нею батьківських обов`язків призвело до смерті дитини, не вказано, доказів того, що саме залишення матір`ю своїх дітей стало причиною смерті малолітнього [PERSON] , [INFO] , судові надано не було. Відповідно до положень ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, з урахуванням наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку, що обставини, які б свідчили про невиконання [PERSON] батьківських обов`язків щодо її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а також ухилення від їх виконання, судом встановлені не були. Також суд враховує, що свідоме нехтування відповідачем за первісним позовом своїми батьківськими обов`язками не доведено, а також враховуючи те, що мати дитини проти позбавлення батьківських прав заперечує, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Доводи, на які позивач за первісним позовом посилається як на підставу своїх позовних вимог, було спростовано доказами, наданими стороною позивача за зустрічним позовом, за таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги за первісним позовом не ґрунтуються на законі, тому у їх задоволенні ООП Новокодацької районної у м. Дніпрі ради слід відмовити. Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] до КЗСЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Дніпровської міської ради та ООП Новокодацької районної у м. Дніпрі ради про відібрання дитини, суд приходить до такого висновку за наступних підстав. Приписами ч. 2 ст. 163 СК України визначено, що батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Малолітнього [PERSON] , [INFO] , було направлено на влаштування до КЗСЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Дніпровської міської ради на підставі клопотання про направлення УССД Новокодацької районної у м. Дніпрі ради від 24 квітня 2019 року, оскільки 20 квітня 2019 року співробітниками Синельниківського ВП ГУНП у Дніпропетровський області було доставлено дитину до КЗ «Дніпропетровської ЦРЛ» Дніпропетровської обласної ради як таку, що залишена без нагляду батьків. ООП Новокодацької районної у м. Дніпрі ради було ініційовано питання про позбавлення матері, [PERSON] , батьківських прав і стягнення аліментів на утримання малолітнього сина, у зв`язку з чим ООП звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом. Позовні вимоги було визнано такими, що не підлягають задоволенню. Таким чином, утримувати малолітнього [PERSON] , [INFO] , інакше, як на підставі закону або рішення суду КЗСЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Дніпровської міської ради» не має правових підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Позивач за зустрічним позовом, [PERSON] , як мати, має право на повернення малолітньої дитини. Доказів того, що відповідачами порушено її права на виховання сина та на проживання дитини разом з нею шляхом незаконного утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , у спеціалізованій дитячій установі та неповернення його матері, яка не позбавлена батьківських прав, судові не надано. Тобто після порушення прав позивач за зустрічним позовом має право звернутися до суду за захистом своїх прав з позовом, а наразі заявлені вимоги є передчасними, тому суд приходить до висновку, що у їх задоволенні слід відмовити. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. У відповідності з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач при подачі первісного позову та позивач при подачі зустрічного позову були звільнені від сплати судового збору та враховуючи, що у задоволення первісних та зустрічних позовних вимог відмовлено, судові витрати у справі слід віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed