overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

29.11.2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 16.05.2009 року вступила у зареєстрований шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося за причиною непорозуміння та різних поглядів на життя.\~ Спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини фактично припинені з 27.11.2016 року. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 27.02.2017 року провадження у справі було зупинено у звязку з наданням сторонам строку на примирення терміном на один місяць. Після закінчення строку для примирення позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, у поданій до суду заяві просила розгляд справи провести за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису, на розірванні шлюбу наполягала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16.05.2009 року, який оформили у Комсомольській селищній раді Зміївського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ВЛ № 114759, актовий запис № 39. (а.с. 5) Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 169931, зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області, та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 307634, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління у Харківській області. (а.с. 6,7) Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, строк на примирення бажаного результату не надав, у звязку з чим подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам малолітньої дитини, що мають істотне значення. Спору про поділ майна на теперішній час між сторонами не існує. Діти за спільною згодою сторін залишаються проживати разом з матірю [PERSON] Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу порушує принцип добровільності та права позивача. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

29.11.2016 року, [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд із заявою про розірвання шлюбу,в якому вони перебувають з 31.12.2004 року.(а.с.1) Свою заяву мотивують тим, що спільне життя не склалося по причині різних поглядів на життя, що призвело до втрати поваги один до одного, а тому, починаючи з серпня 2016 року, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають окремі бюджети. В судове засідання сторони не з'явилися. Від сторін також надійшла заява, в якій вони просять розглянути справу без їх участі, а судові витрати покласти на [PERSON] (а.с.1) Ознайомившись із заявою суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

29.11.2016 року заявник звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт його постійного проживання однією сімєю з [PERSON], померлою 02.02.2014 року, на час відкриття спадщини. В обґрунтування своєї заяви зазначає, що є спадкоємцем за заповітом після померлої матері [PERSON] з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини не звертався, оскільки з лютого 2013 року постійно проживав разом з матірю за місцем її реєстрації в с. Кропивня Новоград-Волинського району Житомирської області, по вул. Центральна, 97 та доглядав її і фактично прийняв спадщину. Однак через відсутність у нього факту прийняття спадщини після смерті [PERSON] позбавлений права на спадкування спадкового майна. Заявник та представник заінтересованої особи в судове засідання не прибули. Заявник надав суду письмову заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності, вимоги підтримав. Причини неявки представника заінтересованої особи суду невідомі, належним чином повідомлений про день та час слухання справи. Дослідивши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 лютого 2014 року померла [PERSON], мати заявника по справі (а.с.4,8). Після її смерті відкрилася спадщина на все її майно за заповітом. Відповідно до акту Брониківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області № 2576 від 07.11.2016 року слідує, що заявник\~ постійно проживав\~однією сім`єю без реєстрації разом зі своєю матір`ю по вул. Центральній, 97 в с. Кропивня Новоград-Волинського району Житомирської області, до дня її смерті 02.02.2014 року (а. с. 12). Постановою нотаріуса [PERSON], було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті матері [PERSON], померлої 02 лютого 2014 року, у зв`язку з пропущенням ним шестимісячного строку для прийняття спадщини та відсутністю факту прийняття спадщини ( а.с. 15). Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що заявник та померла [PERSON]\~ дійсно постійно проживали однією сімєю до самої смерті останньої. Оскільки встановлення вищезазначеного факту не повязане з вирішенням спору про право, породжує для заявника юридичні наслідки, а саме, можливість отримати свідоцтво про право на спадщину, вказані ним обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що є достатньо підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

29.11.2016 року заявник звернувся до суду із означеною вище заявою мотивуючи тим, що [INFO] на окупованій території АР Крим помер його батько [PERSON]. На підставі документів, виданих на тимчасово окупованій території АР Крим він звернувся до заінтересованої особи стосовно реєстрації смерті батька, але отримав відмову, в зв'язку з тим, що документи видані на тимчасово окупованій території АР Крим не мають ніякої юридичної сили. Йому було рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту смерті. Просить встановити факт смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території АР Крим. Дослідивши матеріали справи слід прийти до наступних висновків. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами: п. 10, 12 Постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення зі змінами від 25.05.1998 року, ст. 256-259 ЦПК України. Згідно ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. У судовому засіданні було встановлено факт смерті [PERSON], що підтверджується доказами зібраними в справі, зокрема свідоцтвом про смерть виданою органом створеним не у відповідності до законодавства України на окупованій території. Згідно до ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» дані документи не мають юридичної сили, але суд сприймає їх як докази в даній справі. Заявник є сином померлого. На підставі викладеного, ст. 46 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

29.11.2016 року заявник звернулася до суду із означеною вище заявою мотивуючи тим, що [INFO] року на окупованій території АР Крим помер її батько [PERSON]. На підставі документів, виданих на тимчасово окупованій території АР Крим вона звернулася до заінтересованої особи стосовно реєстрації смерті батька, але отримала відмову, в зв'язку з тим, що документи видані на тимчасово окупованій території АР Крим не мають ніякої юридичної сили. Їй було рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту смерті. Просить встановити факт смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території АР Крим. Дослідивши матеріали справи слід прийти до наступних висновків. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами: п. 10, 12 Постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення зі змінами від 25.05.1998 року, ст. 256-259 ЦПК України. Згідно ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. У судовому засіданні було встановлено факт смерті [PERSON], що підтверджується доказами зібраними в справі, зокрема свідоцтвом про смерть виданою органом створеним не у відповідності до законодавства України на окупованій території. Згідно до ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» дані документи не мають юридичної сили, але суд сприймає їх як докази в даній справі. Заявник є дочкою померлого. На підставі викладеного, ст. 46 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

29.11.2016 року повноважний представник [PERSON] адвокат [PERSON]звернувся до суду з заявою в якій просить відновити втрачене судове провадження Петровського районного суду міста Донецьк по справі №261/2497/14-ц в частині відновлення тексту судового рішення від 23 червня 2014 року про стягнення на користь [PERSON] з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Заявник та її представник до судового засідання не з*явились і судом було прийняте рішення справу розглянути за їх відсутністю. Судом при досліджені письмових доказів по справі встановлено. Відповідно до судового рішення що є в Єдиному державному реєстрі судових рішень, справа №261/2497/14-ц ( а.с.10-11), та копією рішення Петровського районного суду міста Донецьк від 23 черіня 2014 року по зазначеній справі ( а.с.3,5-8) позов [PERSON] з [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 травня 2014 р. до повноліття дитини.Стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.. Суд, дослідивши матеріали справи , вважає, що зазначена заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.402. ЦПК України- Відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.408 ЦПК України- На підставі зібраних і перевірених матеріалів суд ухвалює рішення про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В суду не викликають сумніву досліджені в судовому засіданні письмові докази з яких вбачається, що рішенням Петровського районного суду міста Донецька від 23 червня 2014 року по справі №261/2497/14-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 травня 2014 р. до повноліття дитини, а також , що стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.. Таким чином суд вважає встановленим точний і повний зміст рішення Петровського районного суду м.Донецька від 23.06.2014 року по справі № 261/2497/14-ц та вважає, що слід в цій частині відновити втрачене судове провадження в цій цивільній справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

29.11.2016 року позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що 02.03.2001 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва було зареєстровано шлюб між ним та відповідачем. Від шлюбу мають спільну доньку - [PERSON], [INFO]. Також зазначає, що протягом тривалого часу їхні відносини з відповідачем носять напружений характер, понад півроку вони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують та не ведуть спільного господарства. Вказує, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу не вважає можливим. Таким чином, просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги згідно поданого позову підтримує. Відповідач надала суду заяву про розгляду справи за її відсутності, зазначила, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 02 березня 2001 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу мають спільну доньку - неповнолітню [PERSON], [INFO]. В силу ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Зі змісту позову вбачається, що сторони більше як півроку проживають окремо, ведуть роздільне господарство та збереження сім'ї не бажають. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За таких обставин, у суду немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам одного з подружжя, а тому відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України такий шлюб розривається судом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

29.11.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], яким просить розірвати шлюб укладений між ними 12.11.2010р. у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції , актовий запис № 3153. В обґрунтування своєї заяви зазначив про те, що від спільного шлюбу з відповідачкою у них є син [PERSON], 20 грудня 2011р.н. Подружнє життя з відповідачкою у них не склалося, одружившись не змогли утворити міцної сімї, між ними постійно виникали сварки та скандали. Шлюбні і сімейні відносини, а також спільне проживання між ними фактично припинені, вони проживають окремо, їхня сімя розпалась повністю і остаточно, шлюб існує лише формально, примирення не можливе. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову не заперечила. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши взаємини подружжя, наявність малолітньої дитини, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12.11.2010р. у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції , актовий запис № 3153 (а.с.4). Від спільного шлюбу з відповідачкою у них є син [PERSON], 20 грудня 2011р.н. (а.с.6). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони не ведуть спільного господарства і проживають окремо. Сімя розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

29.11.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] сільської ради, вказуючи на те, що 21.09.2008 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки сільськогосподарського призначення, розташованої на території [PERSON] сільської ради Новотроїцького району Херсонської області. Позивач в силу пригніченого психічного стану у звязку із втратою близької людини не подав заяву у встановлений законом термін для прийняття спадщини, а тому пропустив встановлений строк для прийняття спадщини за законом, у звязку з чим не може реалізувати право власності щодо залишеного спадку. Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, наполягає на позовних вимогах. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дані відносини відносяться до цивільних правовідносин і регулюються нормами цивільного законодавства: ст.ст. 1220, 1258, 1261, 1270, 1272 ЦК України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до яких за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії І-КГ № 072590 від 22.09.2008 року [PERSON] померла 21.09.2008 року. Копією свідоцтва про народження серії ЯЭ № 066810 від 07.03.1957 року підтверджено факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та померлою [PERSON] Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини юридична необізнаність. Суд вважає причину пропуску строку поважними відповідно до ст. 1272 ЦК України та приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню і є підстави для визначення позивачеві додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного, ст. 1220, 1258, 1261, 1270, 1272 ЦК України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

29.11.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача - Молочківської сільської ради Чуднівського району Житомирської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті її батька [PERSON], який помер 08.04.2013 року, відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на земельну ділянку, розташовану на території Молочківської сільської ради Чуднівського району Житомирської області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є спадкоємцем за законом, однак не можуть оформити своїх спадкових прав після смерті батька, оскільки відсутні правовстановлюючий документ на земельну ділянку. Позивач звернулась із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом до нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивач у судове засідання не зявилась, у тексті позовної заяви міститься клопотання позивача про розгляд справи у її відсутність. Відповідач Молочківська сільська рада Чуднівського району Житомирської області не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні, до суду надійшла заява за підписом сільського голови Краснопільської сільської ради, згідно якої відповідач позов визнає і просить розглядати справу без участі представника сільської ради. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та ст.ст. 11, 16, 325, 328, 374, 392, 1216, 1218, 1223 ч.2, 1261, 1268 ч.5 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 10, 11, 158, 169, 174, 212-215, 222, 294 ЦПК України, суд -

Outcome: approved