Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-05 00:00:00

31.07.2019 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача борг в сумі 137 800,00 доларів США, 3% річних у сумі 60 508,17 грн, пеню у сумі - 715 917,28 грн.. Вимоги обгрунтовані тим, що 26.07.2018 року [PERSON] під розписку отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 137 800,00 доларів США та зобов`язався їх повернути до 31.12.2018 року. Як зазначає позивач, оскільки на момент звернення до суду з цим позовом відповідач не повернув кошти, на підставі статті 625 ЦК України з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті 3% річних в сумі 60 508,17 грн. за період з 01.01.2019 року по 29.07.2019 року нараховані на заборгованість в сумі 3 505 632,00 грн. (за офіційним курсом НБУ станом на 29.07.2019 року). Позивач також просить стягнути з відповідача пеню в розмірі облікової ставки НБУ за період з 01.01.2019 року по 29.07.2019 року в сумі 715 917,25 грн. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на заявлені вимоги до суду не надійшов. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши представника позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 26.07.2018 року [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 137 800 доларів США та зобов`язувався повернути до 31.12.2018 року, про що написав розписку. Як зазначив представник позивача в судовому засіданні, на виконання власних зобов`язань за розпискою відповідач не повернув кошти, навіть частково. Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму) позики. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України). Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відповідач в судове засідання не з`явився, не надав доказів що вказану у розписці суму коштів він повернув. Отже, так як в судовому засіданні встановлено, що відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання та не повернув в строки, визначені в розписці кошти в повному обсязі, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 137 800,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 29.07.2019 року становить 3 505 594,52 грн. (100 доларів США = 2543,9728 грн.). Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач також просить стягнути із Відповідача на його користь 3% річних, нараховані на суму 3 505 632,00 грн. (еквівалент 137 800,00 доларів США станом на 29.07.2019 року). Суд вважає, що розрахунок позивачем здійснено невірно. Водночас суд вважає, що є законом передбачені підстави для стягнення з відповідача на користь позивача три відсотки річних, нарахованих на суму 137 800,00 доларів США, що становить 2 378,47 доларів США, що еквівалентно 60 507,63 грн. (за період з 01.01.2019 року по 29.07.2019 року (згідно із заявленими вимогами), 210 днів прострочки). Позивач також просив стягнути з відповідача пеню в розмірі облікової ставки НБУ. Позивач не посилався на норму діючого законодавства якою визначено можливість стягнення пені. Частина 1 статті 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з вимогами діючого законодавства облікова ставка НБУ нараховується на кошти, що виражені в національній валюті - гривні. Проте оскільки позивач надав позику в доларах США, тому суд не вбачає законом передбачених підстав для нарахування облікової ставки НБУ на суму позики. Крім того, на підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial