Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

4 липня 2016 року КС «АКК» звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який 04.08.2016р. представником позивача було уточнено. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилався на те, що 05.06.2014 року між філією №2 КС «АКК» та [PERSON] був укладений кредитний договір №2816/14-Ф2 (надалі - Кредитний договір), згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 3000,00 гривень строком користування 18 місяців. Згідно Кредитного договору відповідач зобовязався повернути наданий кредит, а також сплатити проценти за користування ним. Умови погашення кредиту відповідачем належним чином не виконувалися, внаслідок чого утворилася заборгованість перед позивачем, яка станом на 05.08.2016 року становить 5574,91 грн. та складається з: заборгованості по залишку кредиту у сумі 2871,89 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом у сумі 2703,02 грн. Представник позивача просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 5574,91 грн. та судові витрати повязані із зверненням до суду з зазначеним позовом в розмірі 1378 грн., а усього 6952,91 грн. У судове засідання представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, не зявилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутність. Проти постановлення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 Цивільно-процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦПК України), згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 05.06.2014 року між КС «АКК» та [PERSON] був укладений кредитний договір №2816/14-Ф2, відповідно до умов якого КС «АКК» надав [PERSON] кредит в сумі 3000,00 гривень строком користування 18 місяців. Даний договір підписаний сторонами. В договорі узгоджено питання розміру кредиту, період дії кредиту, відсоткова ставка. Як вбачається з додатку №1 до Кредитного договору встановлено графік погашення заборгованості. Відповідно до п.2.1 Кредитного договору, плата за користування кредитом здійснюється щомісячно у встановлені даними договором строки, із розрахунку 0,13% від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Нарахування процентів починається з дня, наступного після отримання кредиту, а зупиняється в день кінцевого розрахунку за ним. В порушення умов Кредитного договору [PERSON] припинив виконання своїх зобовязань щодо внесення щомісячних платежів, внаслідок чого по Кредитному договору утворилася заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості станом на 04.08.2016 року складає 5574,91 грн. та складається з: залишку за кредитом 2871,89 грн., суми нарахованих процентів за користування кредитом згідно п.2.1 кредитного договору за період з 13.08.2014 року по 05.08.2016 рік у розмірі 2703,02 грн., яку просить стягнути з відповідача, також судові витрати в розмірі 1378 грн., а усього 6952,91 грн. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року №435-ІV (що діє з 01 січня 2004 року, зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦК України) договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п.1 ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором позики (кредиту) встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] порушив умови Кредитного договору, тобто не вносив щомісячні платежі, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість перед позивачем станом на 05.08.2016 року, яка становить 5574,91 грн., у звязку з чим суд вважає, що зазначена сума заборгованості підлягає стягненню з нього в повному обсязі, а тому задовольняє позовні вимоги Кредитного союзу «Азовська кредитна компанія». Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Як встановлено ст.79 ЦПК України до судових витрат належить судовий збір.

Outcome: approved