Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

30.08.2021 до Коломацького районного суду Харківської області звернувся [PERSON] з позовом, в якому зазначає, що з 07.05.2011 по 06.04.2016 він із відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Від вказаного шлюбу вони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Також позивач зазначає, що з 01.03.2016 з нього стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі Ѕ частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач зазначає, що на даний час він вдруг одружився та готується вдруге стати батьком, офіційно не працює, часто перебуває за кордоном на заробітка, які є не регулярними та не стабільними, а тому враховуючи вищевикладене просить суд зменшити розмір стягуваних аліментів до ј частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.08.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що доводи позивача надумани і не відповідають закону. Позивачем надано суду відповідь на відзив, в якому він зазначає, що відповідачу потрібні тількі гроші, а дитина не потрібна та що відповідач забрала дитину тільки після подання позову про зменшення розміру аліментів, також зазначив, що відповідач майже не брала участі у вихованні дитини, а тому враховуючи вказані доводи просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідачем також надані заперечення, в яких зазначено що доводи зазначені, як у позовній заяві, так і у відповіді на відзив є надумани, також зазначив, зміна сімейного стану позивача не є безумовною підставою для зміну розміру аліментів, оскільки батьки не мають компенсувати зменшенні розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив суд розглядати справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву в якій просила суд розглядати справу за її відсутності та за відсутності її представника. Суд, врахувавши думки сторін по справі, викладені у їх відповідних заявах, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи приходить до наступного: Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Коломацького районного суду Харківської області від 06.04.2016, справа №625/87/16-ц. Рішення набрало законної сили 18.04.2016 (а.с. 8-10). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , яке видано 01.08.2011 Шелестівською сільською радою Коломацького районного суду Харківської області, актовий запис 13 (а.с. 11). 06.04.2016 рішенням Коломацького районного суду Харківської області по справі №625/87/16-ц стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі Ѕ частини всіх видів заробітку відповідача, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.03.2016, але не довше, ніж до досягнення дитиниою повноліття. Рішення набрало законної сили 18.04.2016 (а.с. 8-10). На виконання судового рішення про стягнення аліментів [PERSON] отримала виконавчий лист та пред`явила його до виконання. Відповідно до ч. 2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Положеннями статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За правилами статті 192 СК України - розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Як зазначено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що має він вдруге одружився та готується вдруге стати батьком, офіційно не працює, часто перебуває за кордоном на заробітках, які є нерегулярними та не стабільними. На підтвердження цих даних позивач надав довідку форми ОК-7 з Пенсійного фонду України за період з 2013 по 2017 рік. (а.с. 13). Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підтвердження своїх посилань про погіршення матеріального стану позивачем не надано доказів того, що заробіток позивача погіршився порівняно з датою ухвалення рішення про стягнення аліментів, також позивачем не надано доказів того, що він вдруг готується стати батьком. Крім того, суд зазначає, що доводи [PERSON] про зміну його сімейного стану, суттєвого ускладнення майнового становища, майбутнє народження іншої дитини, самі по собі не є підставою для невиконання обов`язку з утримання дитини - [PERSON] , а інших доказів скрутного матеріального стану позивач не надав. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану. Також, при вирішенні питання по суті справи судом враховано, що утримання дитини потребує значних матеріальних витрат, також суд враховує, що позивач - працездатна особа і не позбавлений можливості вжити заходів, спрямованих на збільшення своїх доходів. Системно аналізуючи норми матеріального права та надані сторонами докази, з огляду на не доведеність існування обставин, які підтверджують зміну матеріального становища позивача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням положень ст.ст.182,192 СК України, враховуючи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. За вимогами ст. 141 ЦПК України судові витрати відносяться за рахунок позивача.

Outcome: dismissed