Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

30.08.2017 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона є власником 1/3 житлового будинку з господарськими будівлями на спорудами, розташовані на земельній ділянці площею 0,103га, за адресою: [ADDRESS], на підставі договору про передачу КСП ім. Дзержинського Павлоградського району Дніпропетровської області житлового будинку з надвірними будівлями члену КСП від 30.10.1992. Після укладання вказаного договору позивач повністю сплатила внески, проте нотаріально договір посвідчено не було, у сторін документи на вказаний будинок також відсутні. Позивач добросовісно користується спірним будинком з 06.06.1981року, зареєстрована в ньому, повністю оплачує всі послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, тому просить визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, перевіривши докази на належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне: Згідно ч.1 ст.11, ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно із ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до договору про передачу КСП ім.. Дзержинського Павлоградського району Дніпропетровської області житлового будинку з надвірними будівлями члену КСП від 30.10.1992, укладеного між КСП ім.Дзержинського та [PERSON], встановлено, що [PERSON] отримала на законних підставах квартиру № 3 у будинку №3А з надвірними будівлями по провул. Синельниківському у м. Павлограді з правом її викупу (а.с. 7). Згідно із довідкою №625 від 08.08.2017, виданої Привовчанською сільською радою Павлоградського району Дніпропетровської області, визначено, що правонаступником КСП імені Дзержинського є ТОВ «Відродження» (а.с. 12). Відповідно до довідки №14 від 12.05.2000, виданої КСП ім.Дзержинського встановлено, що [PERSON] сплатила за домоволодіння, яке розташоване: [ADDRESS], у повному обсязі(а.с. 10). Згідно із довідкою №104 від 19.06.2017, виданою квартальним комітетом №14 м. Павлограда, та відбитком штампу у паспорті позивача, встановлено, що позивач [PERSON]Л зареєстрована за адресою: [INFO], з 06.06.1981року (а.с. 8,9) З огляду на викладене, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що позивач більше десяти років добросовісно володіє зазначеним спірним нерухомим майном, а тому є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved