Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

31.08.2015 позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з нього аліменти у розмірі 1/ 4 частини усіх видів доходу на утримання дитини, встановити місце проживання дитини разом із нею та стягнути з відповідача 1/ 2 частину судових витрат у розмірі 347 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що 12.07.2013 р. між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого мають дитину [PERSON], [INFO] Спільне подружнє життя з відповідачем не склалось. Життєве безладдя призвело до відсутності взаєморозуміння і взаємоповаги між нею та відповідачем. Неповага з боку відповідача викликає сварки у сімї та фактично призвели до припинення шлюбних відносин. Спільне господарство не ведуть, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає не можливим. Відповідач після припинення шлюбних фактичних стосунків, не надає їй коштів на утримання дитини, працює на посаді експерта авто техніка у ХНІДСЕ ім. Бокаріуса, має постійний дохід. Просить визначити місце проживання дитини з нею. У звязку зі зверненням до суду, вона понесла судові витрати, які пов,язані з розглядом справи 243,6 грн. судовий збір, 450 грн. витрати на юридичну допомогу, а всього 693,6 грн. Просила позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 30.09.2015 р. позовна заява в частині визначення місця проживання дитини за заявою позивача залишена без розгляду. У судове засідання позивач не зявилася, надала заяву, у якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання також не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 12.07.2013 р., у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 877, що підтверджується наявним у матеріалах справи повторним свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ № 209212 (а.с.6). Сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], батьками якого у свідоцтві про народження зазначені [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ВЛ № 332782, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 08.01.2014 року (а.с.11). Сторони з лютого 2015 р. спільне господарство не ведуть, сімейний бюджет відсутній, родина фактично розпалася й існує формально. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ст. 110 СК України шлюб скасовується у судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливе. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, підстав для її збереження не вбачається. Винними у розпаді сімї суд вважає обох з подружжя, надання строку на примирення вважає не доцільним. Ст. 124 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, зі згоди позивача, суд вважає за можливим залишити їй шлюбне прізвище . Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, а у разі ухилення від цього обовязку, кошти на утримання дітей, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, стягуються з них в судовому порядку. Відповідач є батьком дитини, у добровільному порядку належної матеріальної допомоги на його утримання не надає, у зв,язку із чим з нього підлягають стягненню аліменти на утримання сина. Згідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумного, духовного, морального і соціального розвитку дитини, так батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Згідно з вимогами ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що відповідач працює, суд вважає за необхідне задовольнивши позов, стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1 / 4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повнолітнього віку. Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. При подачі позовної заяви про стягнення аліментів судовий збір не сплачено, в звязку з чим суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача ? частину понесених нею судових витрат у розмірі 347 грн.( складання позовної заяви та сплачений судовий збір за розгляд вимог про розірвання шлюбу.) У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі вищевикладеного й

Outcome: approved