Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

30 червня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою (уточнена заява від 18.10.2017). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 03 квітня 2013 року адвокату [PERSON] в якості гонорару за виконання роботи, а саме захисту його прав в суді першої інстанції була передана грошова сума в розмірі 14000 доларів США, про що відповідач по справі надав відповідну розписку. В ході розгляду справи, де відповідач мав захищати його інтереси, мало місце систематичне порушення діючого КПК України з боку адвоката [PERSON] Посилаючись на те, що в порушення взятих на себе зобовязань відповідач ані у визначений строк до 15.04.2013 ані до теперішнього часу кошти в повному обсязі не повернув, від спілкування ухиляється позивач просив суд стягнути з відповідача суму боргу за борговою розпискою в розмірі 129752 грн. 00 коп. та судові витрати в розмірі 3600 грн.00 коп. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги, щодо стягнення суми боргу в розмірі 129752 грн. 00 коп. визнав. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) встановив наступне. 03 квітня 2013 року за виконання роботи, а саме захисту прав позивача в суді першої інстанції позивач в якості гонорару за виконання роботи передав відповідачу 14000 доларів США, що підтверджується розпискою від 03.04.2013. Згідно\~ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку саму суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За ч. 2\~ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049\~ЦПК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 526 ЦК України\~визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1\~статті 598 ЦК України\~передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема,\~статтею 599 ЦК України\~закріплено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до положень ч. 2\~ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Правилами\~ст. 10 ЦПК України визначено, що\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.\~ Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.\~Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1\~ст. 533 ЦК України\~грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Частина 1\~ст. 530 ЦК України передбачає, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно розписки, відповідач зобов'язався повернути позивачу грошові кошти у строк до 15 квітня 2013 року. 14.01.2014 позивач [PERSON] звернувся до КДКА Харківської області з Комітету Верховної Ради України з питань верховенства права та правосуддя стосовно відповідача по справі, адвоката [PERSON], який неналежно виконує обовязки адвоката по відношенню до клієнта. Як убачається з рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області від 27 травня 2014 року, до адвоката [PERSON] застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на три місяці за систематичне порушення правил адвокатської етики, що виразилось в систематичному на протязі 2-х років, більше 100 разів пропуску без поважних причин судових засідань з розгляду кримінальної справи, явка в які для адвоката [PERSON], як захисника підсудного була обовязкова, що призвело до затягування судового процесу та розгляду кримінальної справи. На даний момент відповідач лише частково повернув суму наданого йому гонорару, борг неповерненого гонорару складає 129752 грн. 00 коп., яку відповідач до теперішнього часу не повернув. Статтею 610 ЦК України\~встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Приписами статті 625 ЦК України визначено, що\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання;\~боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно правової позиції, викладеної Верховним судом України в постанові № 6-63цс13 від 18 вересня 2013 року, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Згідно з приписом ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позовні вимоги [PERSON] про стягнення боргу за розпискою суд визнає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підстав вищевикладеного,

Outcome: approved