Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

29 березня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], з залученням третьої особи: [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в якій вказує, що 22 лютого 1999 року між її батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] було укладено шлюб. З 11 березня 2011 року батьки [PERSON] проживають окремо, шлюб між ними не розірвано. Від шлюбу мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO]. В даний час позивач проживає разом з матір»ю, відповідач не надає дочці матеріальної допомоги. З 01 вересня 2016 року позивач навчається у Національному університеті «Львівська політехніка», що підтверджується довідкою № 12 від 15 серпня 2016. В звязку з викладеним, позивач просить стягнути на її користь з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1\\4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення навчання. До судового засідання позивач [PERSON] не з»явилася, направила до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та прохає їх задовольнити. Відповідач [PERSON] також звернувся до суду з аналогічною заявою. Заявлені позовні вимоги визнає і не заперечує проти їх задоволення. Третя особа: [PERSON] не з»явилася, направила до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 29 березня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], з залученням третьої особи [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчатись. Як зясовано, 14.03.1999 року народилася [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії I-КЕ № 027739, виданого 15 квітня 1999 року батьками [PERSON] є: батько [PERSON] (відповідач) та мати [PERSON] (третя особа). Згідно довідки № 12 від 15 серпня 2016 року, виданої Національлним університетом «Львівська політехніка», [PERSON] є студенткою денного відділу інституту екології, природоохоронної діяльності та туризму імені [PERSON] Національного університету «Львівська політехніка» з 01 вересня 2016 року, дата завершення навчання 30 червня 2020 року. Позивач [PERSON] повністю знаходиться на утриманні [PERSON]. Самостійного заробітку не має, оскільки навчається. Відповідач будучи працездатним, добровільно надавати матеріальну допомогу відмовляється. Матеріальне становище відповідача дозволяє йому надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, що навчається в заявленому розмірі. Відповідач [PERSON] працює в ПАТ «АвтоКрАЗ», оператором проекційної апаратури, отримує заробітну плату, проте добровільно надавати матеріальну допомогу відмовляється Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3, від 15.05.2006 обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N3, від 15.05.2006 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Ст. 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи наведене, суд вважає, що матеріальне становище відповідача дозволяє йому надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, що навчається в розмірі 1\\4 частки від усіх видів його заробітку (доходів).

Outcome: approved