overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

3 квітня 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначала, що їх неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, але відповідач, який є його батьком, не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, хоча працездатний і зобов'язаний це робити, тому просила стягнути з нього аліменти на свою користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частині всіх його заробітків щомісячно. В судове засідання сторони не з'явилися, від позивачки надійшла заява з проханням розглядати справу без її участі та задовольнити позов. Відповідач також надіслав заяву, в якій позов визнав та не заперечував проти його задоволення, просив справу розглянути у його відсутність. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи без участі сторін, дослідивши письмові докази в ній, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони з 12 вересня 2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, за час якого в них народилась донька [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком малолітньої [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с. 7). Однак участі в її утриманні як батько не приймає, хоча згідно зі ст.180 СК України зобов'язаний це робити до досягнення дитиною повноліття. Частина 3 ст. 181 та ч. 1 ст. 183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються в частині від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи обов'язок батька утримувати своїх дітей до їх повноліття, передбачений ст. 180 СК України, вимоги ст. 182 СК України, матеріальне становище дитини, стан її здоров'я, та стан здоров'я і матеріальне положення платника аліментів, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов'язаний та має можливість сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої доньки до досягнення нею повноліття в розмірі 1/4 частини всіх видів своїх заробітків (доходів) щомісячно, але розмір щомісячних аліментів не повинен бути меншим 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України необхідно допустити негайне викання рішення суду в частині сплати аліментів за один місяць. Згідно зі ст. 88 ЦПК України та ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

3 квітня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Акцент Банк» (далі - Банк) звернулося в суд з цим позовом, в якому вимагало стягнути з [PERSON] борг за кредитним договором, вказуючи, що станом на 19.03.2014р. відповідачка заборгував 3000 грн. основного боргу за кредитним договором від 22.08.2008р., 11439,25 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 7140 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 500грн. штрафу (фіксована частина) та 1078,96 грн. штрафу (процентна складова). Представник позивача Сафір Ф. О. в судове засідання не з'явився, подав заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася також, у телефонному режимі повідомила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. З урахуванням позицій сторін, дослідивши матеріали справи, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Встановлено, що 22.08.2008р. між сторонами було укладено кредитний договір (а.с. 7-10), відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 3000 (трьох тисяч) грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, в порушення умов договору, відповідачка станом на 19.03.2014р. заборгувала 3000 грн. основного боргу за кредитним договором, 11439,25 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 7140 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 500грн. штрафу (фіксована частина) та 1078,96 грн. штрафу (процентна складова). Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, у визначений у ньому строк. Ч.ч.1,2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і у випадку прострочення його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідачка станом на 19.03.2014р. заборгувала Банку 3000 грн. основного боргу за кредитним договором від 22.08.2008р., 11439,25 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 7140 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 500грн. штрафу (фіксована частина) та 1078,96 грн. штрафу (процентна складова), то з метою захисту прав позивача, як сторони кредитного договору, з [PERSON] на його користь необхідно стягнути вказані кошти в примусовому порядку, а також понесені ним у справі судові витрати у виді судового збору в розмірі 243 грн. 60 к.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

3 квітня 2014р. позивач [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м.Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 29 грудня 2006р. перебуває із відповідачем [PERSON] у шлюбі. Від шлюбу мають дитину - доньку [PERSON], [INFO] Сумісне життя з відповідачем не склалося. Вони втратили взаєморозуміння і взаємоповагу, а також фактично не проживають разом продовж тривалого часу. Сімейні відносини припинили з березня 2013р. Шлюбні стосунки не склалися із-зі різних поглядів на життя та постійних сварок. Належне виховання доньки при збереженні шлюбу не можливе. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що має іншу сім'ю і наполягає на розлученні. Судовий збір просив не стягувати із відповідача. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала та підтвердила, що сім'я розпалась рік тому і примирення неможливе із-за зради її чоловіком. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази що в матеріалах справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 3 ст.105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що з 29 грудня 2006р. позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданий Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, серії [NUMBER] (а.с.4). Від сумісного шлюбу сторони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження виданий Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, серії [NUMBER] (а.с.5) Встановлено, що сторони припинили шлюбні стосунки в березні 2013р. і на примирення не згодні. Позивач має іншу сім'ю Ці обставини підтверджені поясненнями сторін та матеріалами справи. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного із них, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони втратили повагу друг до друга та збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що сімейні відносини припиненні, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

3 квітня 2015 року [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначила, що вони з відповідачем мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по утриманню неповнолітньої дитини, позивач просить ухвалити рішення про стягнення з нього щомісячно аліментів на її користь на неповнолітню дитину в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відпоідного віку, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач та відповідач, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, не з'явилися. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач також подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на неповнолітню дитину він визнав. Відповідно до положень статті 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність його задоволення. Згідно частини 3 статті 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

3 квітня 2015 року до судді надійшла заява боржника про скасування судового наказу від 10 березня 2015 року, у поданій заяві боржник просить суд скасувати виданий судовий наказ, посилаючись на безпідставність заявлених стягувачем вимог, тому що боржник не погоджується із наявністю у нього заборгованості. Сторони у судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили. У відповідності до ч. 6 ст. 105-1 ЦПК України - неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце розгляду заяви про скасування судового наказу, не перешкоджає розгляду такої заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 105-1 ЦПК України - за результатами розгляду заяви про скасування судового наказу суд має право: скасувати судовий наказ та роз'яснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову. Як видно з матеріалів справи між сторонами виник спір про право. Таким чином, заява боржників про скасування судового наказу підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

3 квітня 2017 року [PERSON] (надалі - заявник) звернулася до суду з указаною заявою. Зазначила, що 14 травня 1970 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], посвідчений Жданівською сільською радою Шаргородського району Вінницької області. У свідоцтві про одруження серії [NUMBER] ім'я заявника помилково записано як «[PERSON]», тоді як вірним буде «[PERSON]». Вказаний факт суттєво обмежує права заявника, які полягають у праві власності щодо спільного майна подружжя. Просить встановити неправильність запису в акті цивільного стану, а саме актового запису про одруження громадянина [PERSON] та громадянки [PERSON] № 17 від 14 травня 1970 року, посвідченого Жданівською сільскою радою Шаргородського району Вінницької області в частині запису про ім'я та по-батькові нареченої з «[PERSON]» на «[PERSON]». У судовому засіданні заявник підтримала заяву, посилаючись на обставини, викладені у ній. Представник заінтересованої особи - Шаргородського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області у судове засідання не з'явився, однак від начальника відділу [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відділу, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом установлено, що у актовому записі про одруження громадянина [PERSON] та громадянки [PERSON] № 17 від 14 травня 1970 року, посвідченого Жданівською сільскою радою Шаргородського району Вінницької області в частині запису про ім'я та по-батькові нареченої допущено помилку, а саме помилково вказано «[PERSON]», тоді як правильним буде «[PERSON]». Також цей факт підтверджується: копією паспорта заявника (а.с. 3-5), копією свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER] (а.с. 6), копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] (а.с. 7), копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с. 7), листом Шаргородського районного відділу ДРАЦС № 3132-2-5/6/88 від 12 жовтня 2016 року (а.с. 8), довідкою виконавчого комітету Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області (а.с. 9). Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Установлення цього факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє їй реалізувати свої майнові права.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

3 квітня 2017 року до суду заявлено позов [PERSON], в якому вона вимагає розірвати шлюб між нею і відповідачем, зареєстрований 10.11.2012р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 2741. В судовому засіданні позивач наполягала на розірванні шлюбу, миритися не бажає, вважає, що через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, спільних життєвих інтересів їх шлюб з відповідачем остаточно розпався, протягом 2 років разом вони не проживають, подружніх стосунків не підтримують, малолітня дитина проживатиме з нею, спільного майна не мають. Відповідач в судові засідання не з'являвся, не повідомляючи про причини неявки, хоча про час і місце судового розгляду справи був повідомлений завчасно у встановленому законом порядку (а.с. 11). З'ясувавши позицію позивачки та дослідивши матеріали справи, суд уважає за необхідне постановити рішення про розірвання шлюбу, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сім`я сторін розпалася остаточно і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного із них. Спору щодо спільного майна та місця проживання дитини немає. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

3 квітня 2017 року звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати їх з [PERSON] шлюб та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона не проживає з відповідачем з січня 2017 року, так як мають різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства та виховання дитини. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому і звернулась до суду з позовною заявою. В судове засідання позивач не зявилась, просила справу розглянути без її участі. Одночасно наполягавлана задоволенні позовних вимог, з наведених у позові підстав. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій вказав, що проти позову не заперечує, а справу просить розглянути у його відсутність. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 27 вересня 2008 року, згідно свідоцтва про шлюб 1-ОЛ № 033113 (а.с.8), але з січня 2017 року спільно не проживають, оскільки мають різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства та виховання дитини. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини позивача: сина [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9). Дитина знаходиться на утриманні позивача, що не заперечується відповідачем. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки дитина знаходиться на утриманні матері, позивач добровільно допомоги на її утримання не нададає, то суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частини всих видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 3 квітня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору за позовні вимоги щодо розірвання шлюбу в сумі 640 грн. На підставі викладеного, ст. 110, 112, 180, 181, 182 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

3 квітня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що від шлюбу з відповідачем вони мають дочку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишилася проживати з нею (позивачем) та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. [PERSON] просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дочки. Ухвалою від 21 травня 2018 року у справі було відкрито провадження, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Відповідно до цивільного процесуального законодавства сторони вважаються такими, що отримали копію ухвали про відкриття провадження у справі, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, відповідач відзив на позов до суду не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного. З копії свідоцтва про народження (а.с. 12) вбачається, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України кошти на утримання дитини присуджуються у частці від заробітку (доходу) батька дитини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебуває на утриманні матері, що підтверджується обставинами, викладеними у позовній заяві. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду доказів про те, що він надає матеріальну допомогу на утримання дочки. За таких обставин приходжу до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. З відповідача підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

3 квітня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме про те, що [PERSON], яка померла 13 червня 1993 року є її бабою. Встановлення даного факту заявнику необхідно для успадкування майна померлої. Перешкодою в отриманні свідоцтва про право на спадщину є те, що за наявними документами неможливо довести факт родинних відносин заявника із спадкодавцем. З огляду на викладене, [PERSON] просить її заяву задовольнити. Заявник подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив вимоги задовольнити. Представник заінтересованої особи Шаровечківської сільської ради в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Заінтересована особа приватний нотаріус [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, при вирішенні справи поклалася на думку суду. Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до наступного висновку. Факт родинних відносин між [PERSON] та її бабою [PERSON], яка померла 13 червня 1993 року повністю підтверджується наявними у справі доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть від 15 червня 1993 року, в якому місце смерті зазначено с.Мацьківці Хмельницького району, копією свідоцтва про народження заявниці від 11 липня 1963 року, в якому її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON], копією свідоцтва про шлюб від 26 березня 2011 року укладеного між заявником та [PERSON], копією свідоцтва про смерть [PERSON] від 16 вересня 2006 року, довідкою Шаровечківської сільської ради від 8 лютого 2018 року № 96 в якій зазначено, що по пров. Францисканський 2 в с.Мацьківці Хмельницького району станом на 13 червня 1993 року були зареєстровані та проживали [PERSON] голова двору, померла 13 червня 1993 року, [PERSON], невістка, померла 18 серпня 2012 року, [PERSON], онука, копіями із погосподарських книг за 1958-1960 року та 1964-1966 роки де зазначено, що разом із головою двору [PERSON] у 1959 році проживали її син [PERSON], син [PERSON] та невістка [PERSON]; а згідно записів за 1965 рік членами сімї також стали [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Встановлення даного факту [PERSON] необхідно для успадкування майна померлої. На підставі заяви [PERSON] приватним нотаріусом [PERSON] було заведено спадкову справу 47/2017, інших спадкоємців не має. Перешкодою в отриманні свідоцтва про право на спадщину є відсутність документів, які б доводили родинні стосунки [PERSON] із померлою [PERSON], про що зазначив приватний нотаріус у своїй відповіді на звернення заявника. Відповідно до інформації наданої Державним архівом Хмельницької області від 6 жовтня 2017 року книги реєстрації актів про народження с. Шаровечка Хмельницького району на державне зберігання не надходили. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні поданої [PERSON] заяви про встановлення факту родинних відносин із померлою [PERSON]

Outcome: approved