Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

30.10.2019 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, яким просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість по оплаті оренди житла - квартири [ADDRESS] в сумі 48000 гривень та суму сплаченої заборгованості по оплаті за спожиті житлового- комунальні послуги в сумі 24883 гривні 29 коп., а всього на загальну суму 72883 грн. 29 коп., а такожпонесені судові витрати в розмірі 768,40 грн.(а.с. 2-5). В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 02.11.2013 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено Договір оренди квартири [ADDRESS] , на укладення якого інший співвласник [PERSON] надала свою згоду. Умовами договору оренди орендна плата за місяць становила 3000 грн., яка мала сплачуватися не пізніше 5 числа кожного місяця. Крім того, відповідачка як орендар мала своєчасно сплачувати за спожиті комунальні послуги. Зазначив, що проживаючи в квартирі до 01.05.2014 року, відповідач належним чином виконувала свої зобов`язання за договором оренди. Після закінчення строку дії договору оренди з квартири не виселилася та фактично продовжила проживати в квартирі за домовленістю, фактично орендувавши квартиру до 10 серпня 2019 року. Підставою для припинення договору оренди житла стала та обставина, що відповідачка останні півтора роки систематично порушувала договірні зобов`язання: не сплачувала оренду, не сплачувала комунальні платежі, внаслідок чого навіть було відключено каналізаційну систему в квартирі. На час звільнення квартири 10.08.2019 року відповідач власноручно написала розписку, якою підтвердила, що заборгувала 48000 грн. за оренду квартири, а також комунальні послуги в сумі, яка вказана в рахунках на оплату по квитанціям станом на кінець липня 2019 року. Згідно даної розписки, відповідач зобов`язувалася сплатити борг за комунальні послуги до кінця серпня 2019 року, а борг за оренду житла 2-3 платежами у вересні 2019 року. Однак, свої боргові зобов`язання не виконала. Орендуючи нове житло в м. Бориспіль, адресу не повідомила, на телефонні дзвінки не відповідає. Вказує, що вимушений був самостійно сплатити суму заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги станом на 31.07.2019 року, саме: за послугу з управління багатоквартирним будинком в сумі 4788,83 грн.; за водопостачання та водовідведення в сумі 12803,66 грн. та за відновлення водовідведення в сумі 1782,18 грн.; за спожитий газ в сумі 1001,84 грн.; за опалення в сумі 1567,35 грн. та за електроенергію в сумі939,43 грн., а всього на загальну суму 24883,29 грн. Ухвалою від 22 січня 2020 року (а.с.35) відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою від 19 червня 2020 року (а.с.55) закрито підготовче провадження у даній справі та призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат Лук`янова Н.М. не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Проте, позивачем 23.07.2020 р. до суду подано заяву( а.с.57), якою просив провести розгляд справи без його участі та без участі представника, позов підтримує та просить задовольнити у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином - за зареєстрованою адресою місця проживання, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позовну заяву до суду не надходило. Представник третьої особи-адвокат Лук`янова Н.М. також у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, у якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Суд, дослідивши заяву, письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Відповідно до вимог ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Встановлено, що квартира [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності належить: позивачу [PERSON] та [PERSON] , третій особі у справі, що підтверджується: Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 37672523 від 18.05.2015, свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 15.07.1998 року та свідоцтвом про право на спадщину від 18.05.2015 року реєстровий номер 2-853( а.с.8-11). Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 02 листопада 2013 року було укладено Договір оренди жилого приміщення, а саме: квартири [ADDRESS] , для проживання її та членів її сім`ї: чоловік [PERSON] та дочка [PERSON] . ( а.с.6,7). Як зазначив позивач, інший співвласник надала свою усну згоду та не заперечувала проти передачі в оренду спільної квартири. Відповідно до п. 1.1,1.4 договору, Орендодавець передає, а Орендар приймає в оренду жиле приміщення 02.11.2013 р., в подальшому-квартиру для проживання в порядку та на умовах визначених Договором. Згідно п.2.2 договору, Орендар зобов`язався своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Пунктом 4.1 визначено, що орендна плата за один місяць складає 3000 грн., і вноситься не пізніше 5 числа кожного місяця. Згідно із п. 3.3 Договору, Орендар зобов`язаний щомісячно сплачувати електроенергію і надати Орендодавцю квитанції до розірвання договору. Відповідно до п. 5.1. Договору, строк дії договору: початок 02.11.2013, кінець 01.05.2014 р. Як стверджував позивач у позовній заяві, після закінчення строку дії договору оренди, відповідач фактично продовжила проживати в орендованій квартирі за домовленістю. Тобто договір оренди, у відповідності до ч.1 ст. 821 ЦК України, фактично було укладено ще на 5 років. 10 серпня 2019 року Орендар, відповідач [PERSON] звільнила квартиру припинивши Договір оренди. Встановлено, що підставою для припинення договору оренди житла стала та обставина, що відповідач останні півтора роки систематично порушувала договірні зобов`язання: не сплачувала оренду, не сплачувала комунальні платежі. Відповідно до розписки, власноручно написаною відповідачем 10.08.2019 р., відповідач підтвердила, що заборгувала перед [PERSON] 48000 грн. за оренду квартири, а також комунальні послуги в сумі, яка вказана в рахунках на оплату по квитанціям станом на кінець липня 2019 року. Комунальні послуги зобов`язується сплатити до кінця серпня 2019 року, а борг за оренду житла 2-3 платежами з другій половини вересня 2019 року (а.с.12). Проте, у зазначений період відповідач свої боргові зобов`язання не виконала. У зв`язку з несплатою Орендарем, відповідачем [PERSON] , заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги станом на 31.07.2019 р., Орендодавець, позивач [PERSON] , був змушений самостійно сплачувати борг за спожиті Орендарем послуги, а саме: за послугу з управління багатоквартирним будинком в сумі 4788,83 грн.; за водопостачання та водовідведення в сумі 12803,66 грн. та за відновлення водовідведення в сумі 1782,18 грн.; за спожитий газ в сумі 1001,84 грн.; за опалення в сумі 1567,35 грн. та за електроенергію в сумі 2 939,43 грн., а всього на загальну суму 24883,29 грн., що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.13-24). Отже, через порушення умов Договору Орендарем- відповідачем [PERSON] , Орендодавцю, позивачу [PERSON] , було завдано збитки у розмірі 72883 грн.29 коп., з яких: заборгованість по оплаті оренди житла-48 000 грн. та сплачена заборгованість по оплаті за спожиті житлово- комунальні послуги в розмірі 24 883,29 грн. Будь-яких заперечень щодо правильності розміру заборгованості, а також доказів, які це підтверджують, чи підтверджують фактичне погашення цієї заборгованості, відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Стаття 810 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. До договору найму житла, крім найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. Положеннями ст. 815 ЦК та ст. 162 ЖК України встановлено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Частина 1 ст. 820 ЦК України передбачає, що розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Відповідно до ч. 3 цієї ж статті, наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Якщо строк внесення плати за користування житлом не встановлений договором, наймач вносить її щомісяця. Статтею 764 ЦК України передбачено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 629 ЦК України встановлює обов`язковість договору для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1ст.611ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. З урахуванням статті 653 ЦК України, розірвання договору не виключає проведення між сторонами розрахунків за зобов`язаннями, що виникли до розірвання договору, а також відшкодування завданих збитків. За змістом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме відповідач має сплатити позивачу заборгованість по оплаті оренди житла - квартири [ADDRESS] в сумі 48000 гривень та суму сплаченої позивачем заборгованості по оплаті за спожиті житлово-комунальні послуги в сумі 24883 гривні 29 копійок, а всього на загальну суму 72883 гривні 29 копійок. У відповідності до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору 768грн.40 коп.( а.с.1), підлягають стягненню на його користь з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved