Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

31 березня 2021р. до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Національного фармацевтичного університету до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані освітні послуги у сумі 37 974, 34 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на укладення 09.09.2016 між Національним фармацевтичним університетом особі ректора Черних В.П. , ПП «Сил Ель Імад» в особі директора Бочарової Л.М. та громадянином Узбекистану [PERSON] контракту №58-16/о, предметом якого є обов`язок виконавця за рахунок коштів відповідача, який направлений фірмою на навчання виконавцю, здійснити освітню підготовку студента для отримання ним освітньо-кваліфікаційного ступеня «Магістр» за спеціальністю «Фармація». На підставі наказу №227-ст від 09.09.2016 відповідач зарахований на 1-й курс 2016-2017 навчального року за спеціальністю «Фармація» (магістр) на денну форму навчання терміном навчання 5р. Загальна вартість освітніх послуг, що надавались відповідачу становила еквівалент 14500 доларів США. Остання оплата наданих освітніх послуг відповідачем здійснена 09.02.2018. У зв`язку з несплатою за навчання наказом №276-ст від 31.08.2018 відповідач відрахований з навчання. Станом на час звернення до суду з позовом заборгованість відповідача за надані освітні послуги становить 1450 доларів США, що еквівалентно 37974, 34 грн. Представник позивача до судового засідання не з`явилась, про дату та час судового розгляду повідомлена належним чином. Подала заяву, в якій позов підтримала, просила задовольнити, справу розглянути за своєї відсутності. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008р. у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/03) вказує, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Відповідач до судових засідань 07.07.2021, 18.08.2021 не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не сповістив, клопотань про відкладення судового розгляду від нього не надійшло. Зважаючи на повторну неявку відповідача до судового засідання, відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного: Судом встановлено, що 09.09.2016 між Національним фармацевтичним університетом особі ректора Черних В.П. , ПП «Сил Ель Імад» в особі директора Бочарової Л.М. та громадянином Узбекистану [PERSON] укладений контракт №58-16/о, предметом якого є обов`язок виконавця за рахунок коштів відповідача, який направлений фірмою на навчання виконавцю, здійснити освітню підготовку студента для отримання ним освітньо-кваліфікаційного ступеня «Магістр» за спеціальністю «Фармація» (а.с.7-8). На підставі наказу №227-ст від 09.09.2016 відповідач зарахований на 1-й курс 2016-2017 навчального року за спеціальністю «Фармація» (магістр) (а.с.9). Наказом №276-ст від 31.08.2018 у зв`язку з порушенням умов контракту відповідач відрахований (а.с.10). Заборгованість відповідача за надані освітні послуги становить 1450 доларів США, що еквівалентно 37974, 34 грн. (а.с.11). Відповідно ч. 2. ст. 509 Цивільного Кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно ст. 903 Цивільного Кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлено в договорі. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 іноземці та особи без громадянства можуть здобувати вищу освіту за кошти фізичних (юридичних) осіб, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, законодавством або угодами між вищими навчальними закладами про міжнародну академічну мобільність. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про вишу освіту» порушення умов договору є підставою для відрахування студента. Відповідно до п. 4.2. Договору надання освітньої послуги припиняється у випадку несплати чи неповної сплати освітніх послуг студентом у строки, що встановлені Договором. Положеннями ст. ст. 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням викладеного, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за надані освітні послуги у сумі 37974, 34 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позовної заяви позивачем сплачений судовий збір у сумі 2270 грн., який, зважаючи на задоволення позову у повному обсязі, підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved