Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

30.05.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.09.2011 р. вони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. З червня 2013р. вони припинили шлюбні відносини по причині, що вони разом не проживали, відповідач приїздив лише на вихідні, виникали постійні сварки, із-за різності поглядів на життя, на підставі чого просить розірвати шлюб зареєстрований 10.09.2011 р. відділом державної РАЦС Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 147; стягнути з відповідача на її користь відшкодування судових витрат в розмірі 243.60 грн. та 300 грн. витрат на юридичну допомогу. В судове засідання позивачка з'явилася, позов підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання з'явився, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, заслухавши позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову частково. Судом встановлено, що 10 вересня 2011 року між сторонами був укладений шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 147 та було видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області Свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 10.09.2011 року (а.с. 5). Від цього шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], Свідоцтво про народження [NUMBER], яке видане 29.01.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 7). Між сторонами втрачені почуття любові та поваги один до одного, спільне життя не можливе та не відповідає інтересам сторін. Після розірвання шлюбу дитина, за взаємною згодою сторін, залишається з позивачкою. Позов був поданий до суду 30 травня 2014 року та до ухвалення рішення позивачем не відкликаний. Відповідно до ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Рішення про розірвання шлюбу постановляється після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Згідно з ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дитини, збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача та відповідача. За таких обставин суд вважає, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат пов'язаних з наданням юридичної допомоги за складання позову у сумі 300 гривень, виходячи з наступного. У відповідності зі статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Проте в наданій суду квитанції не вказано кількість часу, який затратив адвокат на надання правової допомоги, в зв'язку з чим витрати в розмірі 300 гривень на надання правової допомоги не знайшли свого підтвердження. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Outcome: partial