Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

3 червня 2008 року ВАТ «[PERSON] Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль») уклало з ФОП [PERSON] кредитний договір № 010/02-44/757-08, яким надало кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії для поповнення обігових коштів в сумі 250000 доларів США зі сплатою 15% річних за користування кредитом строком по 2 червня 2018 року включно. 5 червня 2008 року між банком і ПП «Сандра-Ч» було укладено договір іпотеки № 010/02-44/757-08і, яким з метою забезпечення виконання ФОП [PERSON] зобовязань за кредитним договором ПП «Сандра-Ч» передало банку в іпотеку нежитлову будівлю по вул. Б. Хмельницького, 29, в м. Смілі. Посилаючись на те, що директором ПП «Сандра-Ч» [PERSON] було підписано договір іпотеки без належних на те повноважень, чим порушено права засновників, і цей договір суперечить цілям підприємства, [PERSON], як засновник ПП «Сандра-Ч», звернулась до суду з позовом про визнання договору іпотеки недійсним з моменту укладання, просила визнати дії [PERSON] щодо підписання договору протиправними. До початку розгляду справи по суті [PERSON] подала заяву про зміну підстав позовних вимог, в якій зазначила, що діями [PERSON], як директора ПП «Сандра-Ч», через підписання договору іпотеки, були порушені її права як засновника підприємства, договір іпотеки було підписано без рішення зборів засновників, договір іпотеки суперечить цілям (позбавляє його учасників на отримання прибутку) та господарській діяльності підприємства. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов повністю. Представник відповідача ПАТ «[PERSON] Аваль» позов не визнав, пояснив, що на час підписання договору іпотеки [PERSON] діяв як директор підприємства на підставі рішення загальних зборів учасників товариства. На той час частка [PERSON] у статутному фонді товариства становила 13,5%, що не була вирішальною при прийнятті рішень. Найбільшу частку мав [PERSON] (58,7%), на забезпечення зобовязань якого і було укладено договір іпотеки. Договір ніяким чином не обмежує господарську діяльність підприємства. Оскільки спірний договір було укладено в 2008 році, просив застосувати позовну давність. Приватний нотаріус [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що під час укладення договору іпотеки директором ПП «Сандра-Ч» було надано оригінал протоколу № 1 загальних зборів співвласників ПП «Сандра-Ч», завірений мокрою печаткою підприємства, згідно з яким засновники підприємства надали згоду на передачу в іпотеку нежитлового приміщення № 29 по вул. Б. Хмельницького в м. Смілі. Фотокопія цього протоколу була ним завірена та приєднана до нотаріальної справи, після огляду оригінал документу він повернув директору ПП «Сандра-Ч». Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, в направлених до суду заявах [PERSON], представник ПП «Сандра-Ч» просили розглянути справу у їх відсутності, вирішення спору залишили на розгляд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Виконання забезпечувального зобов'язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення своїх вимог за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. У відповідності з п. 1.1, 1.2 договору іпотеки № 010/02/-44/757-08і від 5 червня 2008 року, укладеного між ВАТ «[PERSON] Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль») і ПП «Сандра-Ч», цей договір забезпечує вимоги банку, що витікають з кредитного договору № 010/02-44/757-08 від 3 червня 2008 року, укладеного між банком і ФОП [PERSON], а також додаткових угод до нього, що можуть бути укладені в подальшому, за умовами якого ФОП [PERSON] зобовязується повернути кредит в розмірі 250000 доларів США, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штраф) в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, та відшкодувати банку всі можливі збитки внаслідок невиконання чи неналежного виконання умов кредитного договору. Предметом іпотеки визначено нежитлову будівлю по вул. Б. Хмельницького, 29, в м. Смілі Черкаської області. Як вбачається з витягу № 18974848, 5 червня 2008 року договір було зареєстровано у Державному реєстрі іпотек за № 4588. Згідно з п. 10 договору, його підписано [PERSON] як директором ПП «Сандра-Ч». У відповідності з витягом з протоколу № 2 загальних зборів засновників ПП «Сандра-Ч» від 15 травня 2006 року на момент укладення договору іпотеки [PERSON] дійсно був призначений директором підприємства. Як вбачається з п. 9.4 статуту ПП «Сандра-Ч» директор вирішує усі питання поточної діяльності підприємства, окрім віднесених до виключної компетенції засновників. Пунктом 9.3 статуту передбачено, що до виключної компетенції загальних зборів засновників підприємства відноситься, зокрема, затвердження договорів, укладених на суму, що перевищують статутний фонд. Суду надано для огляду нотаріально завірену копію протоколу № 1 загальних зборів співвласників ПП «Сандра-Ч» від 21 квітня 2008 року, згідно з яким збори співвласників надали згоду на передачу в іпотеку нежитлового приміщення по вул. Б. Хмельницького, 29, для одержання кредиту ПП [PERSON] Представник позивача заперечував підпис [PERSON] під цим протоколом, пояснив, що на момент проведення зборів [PERSON] перебувала за межами України. Оскільки у відповідності до ст. 60 ЦПК України позивач не надала доказів того, що підпис під протоколом не її, враховуючи, що копія протоколу завірена нотаріально, суд вважає його належним доказом, що містить інформацію щодо предмета доказування. Одними з підстав визнання договору недійсним позивачем зазначено також те, що договір іпотеки суперечить цілям (позбавляє його учасників на отримання прибутку) та господарській діяльності підприємства. Згідно зі ст. 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені ст. 215 ЦК України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Зазначені [PERSON] підстави визнання договору недійсним (договір суперечить цілям та господарській діяльності товариства) не грунтуються на вимогах закону. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. До позовних вимог позивача про визнання недійсним укладеного 5 червня 2008 року між ПАТ «[PERSON] Аваль» та ПП «Сандра-Ч» договору іпотеки відповідно до ст. 257 ЦК України встановлено позовну давність тривалістю у 3 роки. Частинами 4, 5 статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed