Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

29 січня 2018 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON], третя особа: Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Позивач посилається на те, що вона є власницею житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Даний житловий будинок вона придбала за договором дарування від 22.01.2001 року від [PERSON]. 13.06.2014 року вона зареєструвала у належну їй житлову площу [PERSON] У будинку зареєстровано четверо людей, а саме: [PERSON], [INFO].н., [PERSON], [INFO].н., [PERSON], [INFO].н., [PERSON], [INFO].н. Відповідач на даний час зареєстрований за вищевказаною адресою, хоча фактично з липня 2014 року по даний час в зазначеному будинку не проживав та не з'являється. Факт не проживання на протязі більше одного року відповідача за адресою: [ADDRESS], можуть підтвердити сусіди. Відповідач по справі, колишній чоловік її дочки [PERSON] Шлюб між відповідачем та її дочкою зареєстровано 09 серпня 2001 року, а розірвано 17 жовтня 2014 року. Вони з відповідачем не спілкуються та не зустрічаються. Ніякої домовленості або договору стосовно того, що відповідач буде користуватися належним їй приміщенням між ними немає. Перешкод у користуванні житловим приміщенням відповідачу не чинилося. Оскільки за вищевказаною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми з оформлення субсидії на комунальні послуги та як наслідок - зі сплатою надмірних комунальних послуг, які нараховуються з урахуванням кількості зареєстрованих осіб, чим об'єктивно порушуються її права, тому вона змушена звернутися за захистом до суду. Відповідач, який не проживає за адресою: [ADDRESS], втратив право на користування будинком, внаслідок його відсутності без поважних причин понад один рік. Вона не зверталася до відповідача з проханням, щоб він добровільно виписався з належного їй будинку, оскільки вона немає відомостей щодо його місця проживання. Просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. 01.02.2018 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву було залишено без руху та надано строк позивачу для усунення недоліків (а.с.21-22). 16.02.2018 року на виконання ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська, позивачем подано уточнену позовну заяву (а.с.26-29) 25.05.2017 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження (а.с.32-33). Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але до початку судового засідання через канцелярію суду від неї надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх, не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки невідомі. Від відповідача відзиву на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову на адресу суду не надходило, у зв'язку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно. Третя особа - Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради - в судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки невідомі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно положень ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору дарування від 22.01.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Румянцевою Л.І., [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS]. (а.с.16). 09.08.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб №34 від 09.08.2011 року (а.с.8). Крім позивача в квартирі також зареєстрована відповідач [PERSON], [INFO].н., [PERSON], [INFO].н., [PERSON], [INFO].н., що підтверджується довідкою №639 від 23.01.2018 року, виданою Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (а.с.6). 17.10.2017 року шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу №105 від 17.10.2014 року (а.с.7). Відповідач [PERSON] не проживає у спірному житлі за місцем реєстрації, участі в утриманні житлового будинку не приймає, спільне господарство не веде, особистих речей у будинку немає, фактично за зазначеною адресою мешкають: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується актами про не проживання від 29.01.2017 року, 04.05.2017 року, 11.09.2017 року та 26.01.2018 року (а.с.9-12). Таким чином, суд знаходить встановленим той факт, що відповідач [PERSON] у 2014 року добровільно покинув будинок [ADDRESS] (м. Дніпропетровську) та з того часу без поважної причини не проживає там, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. Таким чином, суд доходить висновку про те, що вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням обґрунтована, а отже підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved