Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

31 серпня 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що протягом листопада 2012 року -травня 2013 року [PERSON] отримав від неї в борг 13 тис. грн., які зобовязався повернути до 01 серпня 2014 року. Дані обставини підтверджуються розписками [PERSON] від 30 листопада 2012 року і від 11 липня 2014 року. Свої боргові зобовязання відповідач не виконав у зазначений строк, за час користування грошима процентів позивачу не виплачував, також не виплачував процентів за прострочення боргу, посилаючись на те, що у нього нема коштів, у звязку з чим позивач з посиланням на ст.ст.625,1048-1050 ЦК України просила суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу 13 тис. грн., індекс інфляції з серпня 2014 року по липень 2015 року 6601,40 грн., три проценти річних від простроченої суми 390 грн., а всього 19991,40 грн.. Позивач у судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги з зазначених у позові підстав, просила задовольнити їх. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог, підтвердивши, що дійсно зайняв протягом листопада 2012 року травня 2013 року у [PERSON] загальну суму 13 тис. грн., які не зміг повернути до теперішнього часу. Суд, вислухав у судовому сторони, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, з оригіналу розписки на а.с.11 судом встановлено, що з листопада 2012 року по 10 травня 2013 року [PERSON] отримав від [PERSON] в загальній сумі 13000 грн., які зобовязався повернути до 01 серпня 2014 року. З позовної заяви і пояснень у судовому засіданні сторін судом встановлено, що у передбачений строк відповідачем сума боргу не була повернута позивачу. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, поряд з іншим, є договори та інші правочини. Частиною 5 статті 12 ЦК України встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом. Відповідно до ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. [PERSON] таких обставин суд приходить до висновку, що зі [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню 13000 грн. основного боргу за борговою розпискою від 11 липня 2014 року. Судом встановлено, що відповідач не заперечує проти розрахунку трьох відсотків річних і індексу інфляції, викладеного позивачем у позові, у звязку з чим відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України суд стягує судовим рішенням з відповідача на користь позивача 6601,40 грн. індексу інфляції і 390 грн. три відсотки річних. [PERSON] правилами ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 487,20 грн. судового збору, сплачених нею при подачі позову згідно квитанції на а.с.16.

Outcome: approved