Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

29 листопада 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Центральна, 61, в с. Рокита Старовижівського району Волинської області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13 березня 1993 року померла його баба [PERSON] За життя склала заповіт, яким заповіла усе своє майно сину [PERSON]. [PERSON] прийняв спадщину шляхом вступу в оперативне управління, однак не виготовив правовстановлюючих документів. 17 травня 2016 року [PERSON] помер. За життя останній заповіту не складав, позивач є спадкоємцем за законом. [PERSON] прийняв спадщину шляхом подання нотаріусу відповідної заяви, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок. Оскільки позовна заява подана до суду до набрання чинності нової редакції Цивільного процесуального кодексу України та на момент набрання чинності цієї редакції Кодексу, відповідно до пункту 9 частини 1 перехідних положень ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року, справи провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Представник позивача в судовому засідання позов підтримав з підстав наведених у ньому, просив позов задовольнити повністю. Представник Дубечненської сільської ради Старовижівського району Волинської області в судовому засіданні позов визнав та зазначив, що заповіт від імені [PERSON] виконавчим комітетом Дубечненської сільської ради не посвідчувався, єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є син спадкодавця [PERSON] Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке. Відповідно до вимог статтей\~1216,\~1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі\~статтею 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтями\~1268,\~1269,\~1270 ЦК України\~визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Судом, з матеріалів справи та наданої в судове засідання нотаріусом спадкової справи 173/2017, заведеної після смерті [PERSON], встановлені наступні обставини. Спадкодавець [PERSON] помер 01 травня 2017 року (аркуш справи 22). За життя останній склав заповіт, посвідчений нотаріусом Брестського нотаріального округу 17 травня 2016 року (аркуш справи 18-19). Спадщину прийняв син спадкодавця [PERSON] шляхом подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини (аркуш справи 26, 30). Нотаріусом Брестського нотаріального округу видане свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна, яке знаходиться в Республіці Білорусь (аркуш справи 27-29). Спадкодавець [PERSON] на спадкове майно, яке розміщене на території Дубечненської сільської ради Старовижівського району, заповіту не складав (аркуш справи 15, 18), позивач є спадкоємцем І черги за законом, як син спадкодавця (аркуш спадкової справи 12-13). [PERSON] прийняв спадщину шляхом подання нотаріусу відповідної заяви. Інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON] немає. Таким чином судом встановлено, що позивач в установленому законом порядку прийняв спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, зокрема житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Центральна, 61, в с. Рокита Старовижівського району Волинської області, через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів, про що нотаріусом винесена відповідна постанова (аркуш справи 38). Відповідно до\~статті 392 ЦК України\~власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з витягом з погосподарської книги №9-3 по Дубечненській сільській раді Старовижівського району (аркуш справи 23), довідки Дубечненської сільської ради № 167 від 22 липня 2017 року (аркуш справи 25) підтверджується право спадкодавця [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по\~ вул. Центральна, 61, в с. Рокита Старовижівського району Волинської області. Позивач виготовив Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 61, що по вул. Центральна в с. Рокита Старовижівського району Волинської області (аркуш справи 32-36). З пояснень представника відповідача та поданої письмової заяви вбачається, позовні вимоги визнаються в повному обсязі. Дані обставини, в силу вимог\~статті 206 ЦПК України, серед інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Таким чином суд приходить до переконання, що зазначений житловий з господарськими будівлями та спорудами будинок входить до складу спадщини, на яку у позивача виникло право після смерті спадкодавця [PERSON] (в силу вимог\~статті 1218 ЦК України), а тому у є всі законні підстави для визнання за ним права власності на це майно в порядку спадкування. Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Центральна, 61, в с. Рокита Старовижівського району Волинської області, що залишилося після смерті [PERSON] який\~ помер 01 травня 2017 року.

Outcome: approved