Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

29 березня 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - позивач) звернулося із вказаним вище позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] (далі-відповідачі), мотивуючи тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 27.07.2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. 21.10.2014 року позичальник [PERSON] помер. Спадкоємцями, які постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є [PERSON], [PERSON], [PERSON], які прийняли спадщину до складу якої, у тому числі, входять кредитні зобовязання [PERSON] 29.10.2017 року до спадкоємців [PERSON], [PERSON], [PERSON] було направлено лист претензію, згідно якого позивач предявив свої вимоги, але ніяких дій виконано не було. Станом на дату смерті [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.07.2010 року становить 5718,11 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 5689, 13 грн., заборгованості за відсотками 28,98 грн. З огляду на вказане, просить суд стягнути з відповідачів вказану заборгованість, а також судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. Відповідачі подали відзив на позовну заяву, згідно якого вони просять відмовити у позовних вимогах в повному обсязі у звязку з безпідставністю вимог та спливом строків позовної давності, мотивуючи зазначене наступним. 21.10.2014 року помер [PERSON], після смерті якого спадщина не відкривалась через відсутність спадкового майна. Про існування боргу за кредитним договором № б/н від 27.07.2010 року відповідачі дізналися лише 20.12.2014 року, коли на адресу відповідача [PERSON] надійшов лист від ПАТ КБ «ПриватБанк» з заявою про примусове виконання рішення суду та виконавчий лист. В січні 2015 року [PERSON] було надіслано відповідь банку та нотаріально завірена копія свідоцтва про смерть [PERSON] Пізніше банком на адресу [PERSON] було направлено повторну вимогу від 06.02.2015 року, на яку останньою в березні 2015 року також було надано відповідь. Відповідно до умов кредитного договору № б/н від 27.07.2010 року кредитний ліміт по картці було встановлено в розмірі 500 грн., згідно наданого банком розрахунку неможливо встановити відповідність рівня заборгованості рівню отриманих кредитних коштів. Крім того, за кредитним договором, який був укладений між банком та [PERSON] відповідачі не виступають поручителями, та не несуть жодних зобовязань перед позивачем. Оскільки кредитні кошти були надані особисто [PERSON], кредитні кошти були використані не в інтересах сімї, зобовязання нерозривно повязано з його особою, а тому кредитний договір укладений між [PERSON] та позивачем є припиненим у звязку зі смертю боржника. Крім того, відповідачі вказують на те, що строк позовної давності вже сплив, оскільки банку було відомо, що відповідачі не подавали заяву про прийняття спадщини ще на початку 2015 року, в свою чергу позивач звернувся до відповідачів лише 05.03.2018 року. 07.05.2018 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з огляду на наступне. 24.03.2015 року позивач у встановлений ст. 1281 ЦК України строк заявив претензійну вимогу до спадкоємців боржника шляхом направлення на адресу Гребінківської ДНК листа від 21.03.2015 року. Листом від 03.04.2017 року позивач повторно звернувся до Гребінківської ДНК із претензією кредитора. Листом від 06.10.2017 року позивач направив претензію до спадкоємців позичальника. Враховуючи вищевказане, позивач вважає, що шестимісячний строк предявлення кредитором вимог не пропущено. Щодо підтвердження наявності заборгованості позичальника позивач надав виписку по рахунку, яка має статус первинного документа. Зважаючи на те, що позивачу не надходили докази того, що спадщина визнана судом відумерлою, позивач діє в рамках чинного законодавства. Учасники судового процесу у судове засідання не зявились, подали заяви згідно яких вони просить розглядати справу без їх участі, представник позивача позовні вимоги просить задовольнити, відповідачі та представник відповідача [PERSON] вважають позовні вимоги безпідставними, просять в їх задоволенні відмовити. Зясувавши обставини та оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що в задоволенні позову належить відмовити, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 27.07.2010 року між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір приєднання № б/н (далі - Договір) /а.с.6-30/. Позивач на виконання умов Договору надав [PERSON] кредит, яким він скористався, але станом на 21.10.2014 року (дату його смерті) не виконував належним чином свої зобовязання згідно вказаного Договору, внаслідок чого утворилась заборгованість на загальну суму 5718,11 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 5689, 13 грн., заборгованості за відсотками 28,98 грн., що підтверджується умовами договору та розрахунком заборгованості /а.с.3-30/. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом на підставі копії свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 276673, встановлено, що [PERSON] помер 21 жовтня 2014 року /а.с. 36/. Таким чином, в силу частин 1 та 2 статті 1220 ЦК України, 21 жовтня 2014 року на усі права та обовязки, що належали йому на цей момент відкрилась спадщина. Згідно відповіді в.о. Гребінківської ДНК за вих. № 156/01-16 від 12.04.2017 року на претензію ПАТ КБ «ПриватБанк» від 03.04.2017 року, на майно померлого 24.07.2014 року [PERSON] спадкова справа відповідно алфавітної книги не заводилася, на даний час про спадкоємців, які могли б прийняти спадщину чи відмовитися від неї не відомо /а.с. 42/. Як встановлено судом із копій паспортів відповідачів і спадкодавця, а також довідок про реєстрацію місця проживання відповідачів на час смерті спадкодавця постійно проживали разом із ним /а.с. 31, 33-35, 64-66/. Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. А тому відповідачі є такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] Згідно ст. ст. 1223, 1258 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Однак суду відповідно до принципів змагальності та диспозитивності не надано доказів існування заповіту, складеного спадкодавцем [PERSON], а також доказів того, що правонаступники відповідача мають право на отримання спадщини за законом. Статтею 1281 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Позивач із вимогою кредитора до спадкоємців звернувся до Гребінківської державної нотаріальної контори 24.03.2015 року /а.с. 120-122/, тобто в межах строку, визначеного ст. 1281 ЦК України, а тому посилання відповідачів на пропуск позивачем строку на предявлення вимог до спадкоємців є безпідставними. Однак згідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. В силу ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на засадах змагальності та диспозитивності, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Натомість, позивач не надав суду не тільки доказів вартості майна, одержаного у спадщину відповідачами, але й доказів існування такого майна, а суд за своєю ініціативою не вправі збирати докази. За таких обставин за недоведеності позовних вимог, у задоволені позову належить відмовити повністю. На підставі ст. ст. 526, 1054, 1281, 1282 ЦК України,

Outcome: dismissed