Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

29 вересня 2017 року позивач, в особі свого представника, звернулась до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання договору дійсним, відповідно до якої, позивач просила суд визнати дійсним Договір купівлі-продажу №5-12-02 від 12.05.1996 року, приватного будинку за адресою: м. Харків, вул. Торгова, буд. 54, укладеного між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], зареєстрований на біржі «ПРАВО-РІЕЛТОР». Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12 травня 1996 року біржею «ПРАВО-РІЕЛТОР» був зареєстрований договір купівлі-продажу за №5-12-02 приватного будинку за адресою: м. Харків, вул. Торгова, 54, між [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Житловий будинок з надвірними будівлями було продано за 1\~330\~000\~000 карбованців (п.4 Договору купівлі-продажу № 5-12-02 від 12.05.1996 року). Відповідно до п. 5 зазначеного Договору сума, вказану в пункті 4 даного договору сплачується покупцем до посвідчення угоди. Зазначений договір купівлі-продажу житлового будинку № 5-12-02 від 12.05.1996 року був зареєстрований в Державному комунальному підприємстві Харківського міського бюро технічної інвентаризації. Вказаний в договорі житловий будинок/домоволодіння в цілому зареєстрований Харківським міським бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за [PERSON], за реєстровим номером 1792 від 01.07.1996 року. Позивач сплатила обумовлену сторонами суму грошових коштів за житловий будинок та прийняла його. На сьогоднішній день вже понад 20 років позивач володіє та користується даним будинком з надвірними будовами за адресою: м. Харків, вул. Торгова, 54. З огляду на зазначене [PERSON] вважає, що сторони договору купівлі-продажу № 5-12-02 від 12.05.1996 року домовилися про всі істотні умови договору, що відображено в підписаному договору, однак при цьому його не було нотаріального посвідчено. На теперішній час позивач має намір подарувати вищезазначене домоволодіння, але нотаріусом їй було відмовлено в посвідчені угоди, з посиланням на невідповідність форми укладеного договору купівлі-продажу. Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду із вищезазначеним позовом. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 22.09.2017 року, в судове засіданні не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі, просила суд його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі по справі в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У зв'язку з цим, суд, згідно вимогам ч.4 ст. 223 та ст. 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 12 травня 1996 року між [PERSON], [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони було укладено договір купівлі-продажу № 5-12-02. Вказаний договір був зареєстрований біржею «ПРАВО-РІЄЛТОР». (а.с. 6) Відповідно до п.п. 1, 2 вказаного договору продавці продають, а покупець покупає приватний будинок, який знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Торгова, б. 54, який складається з: 2-ох жилих кімнат по плану А-1-1-3, жилою площею 16, 4 кв.м., А-1-1-4 жилою площею 16,4 кв.м., кухні А -1-1-2, тамбура А-1-1-1, і надвірних побудов при ньому: сараю літ. Б, вбиральні літ. В., погребу літ. Г, воріт з хвірткою № 1, колодязя № 2, забору №№3-4. Відповідно до ст. 151 ЦК Української РСР, 1963 року, в редакції, яка діяла на момент укладення договору купівлі-продажу, в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як-от: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші та інше або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Як вбачається з положень ст. 224 ЦК Української РСР, 1963 року, в редакції, яка діяла на момент укладення договору купівлі-продажу, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до п.4, 5 Договору купівлі-продажу №5-12-02 від 12.05.1996 року, ціна за будинок встановлюється в розмірі 1 330\~000\~000 карбованців та сплачується покупцем до посвідчення угоди. Статтею 227 ЦК Української РСР, 1963 року, в редакції, яка діяла на момент укладення договору купівлі-продажу, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ст. 47 вищезазначеного кодексу нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Так в судовому засіданні було встановлено, що дійсно, при укладені договору купівлі-продажу № 5-12-02 від 12.05.1996 року не було дотримано вимог закону щодо нотаріального посвідчення вказаного договору. Як вбачається з Довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради від 09.06.2017 року № 1010199, виданої на імя [PERSON], згідно матеріалів інвентаризаційних справ власником житлового будинку з надвірними будівлями в місті Харкові по вулиці Торгова, б. 54 є [PERSON], форма власності приватна частка 1. Відсутні побудовані (переплановані/реконструйовані) самочинні споруди. Житловий будинок з надвірними будівлями в місті Харкові по вулиці Торгова, б. 54, дійсно відповідає наступним характеристикам: житловий будинок з прибудовами літ. А-1, загальною площею 54,2 кв.м., житлова площа 33, 0 кв.м., льох літ. Г., вбиральня літ. В., гараж літ. Д, навіс літ. Ж, колодязь № 2, огорожа № 5, 6, 7, 8, 9. ( а.с. 10) З технічного паспорту по вул. Торговій 54 в місті Харкові, який виготовлено станом на 01.06.2017 року складається з двох кімнат, загальною житловою площею 33,0 кв.м. та кухні площею 9, 4 кв.м.(а.с. 7-9) Отже, судом було встановлено, що власником будинку №54 по вулиці Торговій в місті Харкові є [PERSON]. Постановою Приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] від 27.09.2017 року № 236/02-31 відмовлено [PERSON] у посвідченні договору дарування житлового будинку, у звязку з невідповідністю форми правовстановлюючого документу вимогам законодавства. (а.с. 12) Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності становлять три складові ( ст. 317 ЦК України): право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як вбачається з положень ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його задоволенні. Враховуючи вищевикладене, а також те, що на сьогоднішній день дійсний власник житлового будинку з надвірними будівлями [PERSON], за якою дане домоволодіння зареєстроване, не може в повній мірі реалізувати своє право власності, не може розпоряджатися будинком за адресою місто Харків, вул. Торгова, б. 54, оскільки правовстановлюючі документи, а саме договір купівлі-продажу № 5-12-02 від 12.05.1996 року, зареєстрованого на біржі ПРАВО-РІЕЛТОР», який підлягав нотаріальному посвідченню, свого часу на момент укладення угоди не був нотаріально посвідчений, суд приходить до висновку, щодо необхідності захисту прав власника та задоволення позовних вимог [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved