Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

30 червня 2016 року Роменська місцева прокуратура звернулася до суду з заявою в інтересах держави в особі Подільківської сільської ради Липоводолинського району Сумської області та просить визнати спадщину, що відкрилась після смерті мешканця [INFO] [PERSON], відумерлою. Мотивує свої вимоги тим, що 13 жовтня 2012 року в с. Подільки Липоводолинського району Сумської області помер гр. [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому земельну ділянку розміром 4,47 га, вартістю 96273 грн. 44 коп., яка розташована на території Подільківської сільської ради Липоводолинського району Сумської області. Враховуючи, що спадкоємці за законом та за заповітом у [PERSON] відсутні, просить визнати спадщину відумерлою та передати земельну діялнку у власність територіальної громади Подільківської сільської ради Липоводолинського району Сумської області. Підставою для здійснення представництва інтересів держави в особі Подільківської сільської ради Липоводолинського району Сумської області зазначено невжиття вказаним органом місцевого самоврядування заходів щодо визнання спадщини відумерлою, а не використання територіальною громадою Подільківської сільської ради вказаної земельної ділянки ослаблює економічні основи місцевого самоврядування, в значній мірі стримує наповнення місцевого бюджету, що в свою чергу позбавляє можливості здійснювати благоустрій, використовувати кошти на інші необхідні потреби села, а тому грубо порушуються інтереси держави та конституційні права громадян. Прокурор Липоводолинського відділу Роменської місцевої прокуратури [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав. Представник Подільківської сільської ради Липоводолинського району в письмовій заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності. Заінтересована особа письмово просила розгляд справи проводити за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, суд приходить до наступних висновків. 13 жовтня 2012 року в с. Подільки Липоводолинського району Сумської області помер [PERSON] (а.с. 10, 11). Документи про його смерть отримала [PERSON], яка була допитана в якості свідка та зазначила про те, що працює в Липоводолинському територіальному центрі по обслуговуванню одиноких непрацездатних громадян, у звязку з чим обслуговувала [PERSON]. За життя останній мав намір укласти договір дарування їй свого майна, але не встиг цього зробити. Про його можливих родичів їй невідомо. За життя він отримав державний акт ІІІ-СМ №002565 від 19 березня 2002 року на право приватної власності на землю площею 4,47 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Подільківської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, виданий на імя [PERSON] (а.с. 8). Згідно довідки № 158/02-31 від 09 квітня 2015 року, виданої Подільківською сільською радою Липоводолинського району Сумської області та копій наданих книг погосподарського обліку, [PERSON] був зареєстрований та проживав сам в домоволодінні, яке розташоване за адресою: с. Подільки Липоводолинського району Сумської області сам, заповіт від імені [PERSON] у виконкомі Подільківської сільської ради не посвідчувався (а.с. 7). З наданих Липоводолинською райдержнотконторою за № 739/01-16 від 13 червня 2016 року відомостей вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON], який помер 13 жовтня 2012 року, не заводилась, спадкоємці з заявами про прийняття чи про відмову від прийняття спадщини не звертались (а.с. 12). Згідно довідок № 02-24/318 та №02-24/319 від 15 серпня 2016 року, виданих Подільківською сільською радою Липоводолинського району Сумської області, державний акт ІІІ-СМ №002565 від 19 березня 2002 року, який видавався [PERSON], належав [PERSON] Відомості про можливих спадкоємців за заповітом та за законом 1-5 черг після його смерті відсутні (а.с. 37-38). Відповідно до ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про визнання спадщини відумерлою. Подання прокуратурою даної заяви в інтересах держави в особі Подільківської сільської ради не суперечить вимогам закону та реалізує його повноваження на участь у цивільному процесі (ч. 2 ст. 45 ЦПК України). Статтею 1277 ЦК України передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняння ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобовязаний подати до суду заяву про визнання спадщину відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Згідно статті 278 ЦПК України, суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини. У відповідності до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. За ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судовим розглядом встановлено відсутність спадкоємців за заповітом або за законом, які б у встановленому порядку прийняли спадщину після смерті [PERSON], сплив річного строку після смерті вказаної особи, а тому суд вважає за необхідне заяву прокуратури задовольнити, передавши відумерлу спадщину у власність територіальної громади.

Outcome: approved