Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

31 січня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. Мотивувала тим, що між нею та кредитною спілкою «Глобинська» 29 квітня 2016 року був укладений договір № 37 про надання фінансової послуги залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Згідно умов договору вона внесла на депозитний рахунок кредитної спілки 50000 грн. строком на три місяці - до 29 липня 2016 року, з умовою нарахування на вказану суму процентів за ставкою 18% річних. П.п. 2.1.3. п. 2.1 вказаного договору було передбачено, що спілка зобов»язується повернути члену КС вкладнику, суму внеску (вкладу) по закінченню строку дії договору. Взяте на себе зобовязання кредитна спілка порушила, по закінченню терміну дії договору суму вкладу не виплатила. Посилаючись на викладене, норми чинного законодавства, позивач прохала стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором про надання фінансової послуги залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № 37 від 29.04.2016 року у сумі 54275,63 грн., з якої: - 50000 грн. - основний борг ; - 744,00 грн. - 3 % річних, за час прострочення виконання грошових зобов»язань, станом на 27 січня 2017 року; - 3531,63 грн. у сумі - індекс інфляції за час прострочення виконання грошових зобов»язань, станом на 27 січня 2017 року, а також 640 грн. у відшкодування понесених судових витрат. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримувала, посилаючись на обставини та підстави, зазначені в ньому. Пояснила, що після закінчення строку дії договору неодноразово зверталася до керівника та бухгалтера кредитної спілки по питанню повернення їй вкладу у сумі 50 тис. грн.. Їй обіцяли виплатити кошти, але пізніше після того, як боржники спілки зберуть урожай. Коли минуло більше 5 місяців з часу закінчення строку дії договору вона вирішила звернутися до суду. Проценти за користування кредитом їй також повернули не повністю залишився борг у сумі 220 грн., але, користуючись своїм правом, вимогу про сплату вказаної суми вона не заявляла. Представник відповідача КС «Глобинська» - [PERSON], у судовому засіданні позов не визнав. Посилався на те, що [PERSON] до КС «Глобинська» із письмовою заявою про повернення коштів не зверталася, тому у неї не виникло право на позов. Також він вказував, що підстави для стягнення на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат відсутні, оскільки вина кредитної спілки у неповерненні вкладу відсутня. Обґрунтував це тим, що рахунки та каса кредитної спілки була арештовані 24.03.2015 року державною виконавчою службою, арешт був знятий лише 31.03.2017 року. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний звязок у сукупності, встановив наступне. 29.04.2016 року між [PERSON] та кредитною спілкою «Глобинська» був укладений договір № 37 про надання фінансової послуги залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Згідно умов договору [PERSON] мала внести, а кредитна спілка прийняти на депозитний рахунок 50000 грн. строком до 29.07.2016 року з умовою нарахування процентів за ставкою 18% річних. Фіскальним чеком від 29.04.2016 року, а також записом касира у ощадно-позичковій книжці члена кредитної спілки (які є офіційними документами) підтверджується внесення [PERSON] коштів у сумі 50000 грн. на депозитний рахунок у КС «Глобинська». Внесення вказаної суми представником відповідача у засіданні не заперечувалося. Згідно п.п. 2.1.3, 2.1.4. Договору кредитна спілка повинна повернути вкладнику суму внеску (вкладу) по закінченню строку дії цього договору та нести повну цивільно-правову відповідальність за виконання умов договору згідно з чинним законодавством. Кредитна спілка взяті на себе зобовязання порушила, по закінченню терміну дії договору зазначену суму вкладу та проценти ( в повному обсязі) не повернула. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства та у встановлені договором строки. Ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно\~ст.599 ЦК України\~зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання. За ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 2\~ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України , висловленої у постанові від 25 грудня 2013 року у справі № 6-173цс12, за змістом ст.ст. 526 та 1058 ЦК зобов»язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд, інакше зобов»язання банку з повернення вкладу не є виконаним, і до нього слід застосовувати відповідальність за порушення грошового зобов»язання, передбачену ч.2 ст. 625 ЦК України. За приписом\~ ч.1 ст. 360-7 ЦПК України\~ висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного суду України, прийнятій за результатами\~ розгляду справи з підстав, передбачених\~ пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.\~ За змістом частини другої\~статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. З огляду на вказані норми чинного законодавства, правову позицію ВСУ, суд дійшов висновку, що зобовязальні відносини, що склалися між сторонами на підставі договору № 37 про надання фінансової послуги залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, мають майново-грошовий характер, тому у цьому випадку позивач є кредитором за майновою вимогою, а відповідач боржником. Тому позов, в межах заявлених вимог, підлягає задоволенню як законний та обґрунтований доказами. За підрахунками суду за період з 30.07.2016 року по 27.01.2017 року (зазначений у позові) - 3% річних на суму 50000 грн. склали 747,94 грн., ( всього 182 дні прострочення: в 2016 році в липні -2 дні, серпні -31 день, вересні 30 днів, жовтні 31 день, листопаді 30 днів, грудні 31 день, січні 2017 року 27 днів ; 50000 х 3 х182 : 365:100 =747,94 грн.); - інфляційне збільшення суми боргу за 182 дні прострочення - 4100 грн. (індекси інфляції становили: у липні 2016 року 99,9%, у серпні 2016 року 99,7 %, у вересні 2016 року 101,8, жовтні 2016 р. 102,8%, листопаді 2016 р. 101,8%, грудні 2016 р. -100,9%, у січні 2017 р. 101,1%, сукупний індекс інфляції склав 108.2; його розрахунок ((99.9:100) х (99.7: 100) х (101.8 : 100) х (102.8 : 100) х (101.8 : 100) (100.9:100) х ( 101.1: 100) = 108.2; 50000 х 108.2 = 54100 грн. сума заборгованості разом з інфляційним збільшенням). Таким чином, в підрахунку позивача виявлені помилки занижена сума 3% річних ( 744 грн. замість 747.94 грн.) , та занижена сума інфляційного збільшення суми боргу 3531.63 грн. замість 4100 грн. (внаслідок не врахування індексу інфляції за січень 2017 року, який на час подачі позову ще не був опублікований) . Суд не може виходити за межі позовних вимог, тому стягує суми зазначені у позові [PERSON] Стягується з відповідача на користь позивача 50000 грн. заборгованість за депозитним договором № 37 від 29.07.2016 року; у зв'язку із простроченням виконання грошового зобов'язання: 3531 грн. 63 коп. у відшкодування інфляційних втрат; 744 грн. 3% річних, а всього 54275,63 грн. Судом критично сприйняті заперечення представника відповідача на позов, про те, що зобовязання не виконане через арешт коштів на рахунках та в касі, а отже, відсутня вина КС «Глобинська». Таке твердження суперечить закону. Зокрема, ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що \~ боржник не звільняється\~\~ від\~ відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Не заслуговує на увагу твердження представника відповідача про відсутність спору, оскільки письмове звернення про повернення суми внеску позивач до КС «Глобинська» не подавала. Так, відповідно до п.1 розділу ІІІ Правил здійснення депозитних операцій для кредитних спілок, затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 30.12.2011 року № 821 ( у редакції розпорядження від 26.04.2016 року № 908), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 10 лютого 2012 року за № 2111/20524, за договором про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок кредитна спілка зобовязана видати внесок (вклад) та нараховані проценти за цим внеском (вкладом) із спливом строку, визначеного у договорі про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок; також зобов»язана видати внесок (вклад) або його частину та нараховані проценти на першу вимогу вкладника. У разі отримання кредитною спілкою письмової вимоги члена кредитної спілки про повернення внеску (вкладу) на депозитний рахунок або його частини кредитна спілка зобов'язана: прийняти письмову вимогу шляхом проставлення на ній дати отримання, підпису уповноваженої особи, прізвища, імені та по батькові уповноваженої особи і відбитка печатки кредитної спілки (за наявності); зареєструвати письмову вимогу члена кредитної спілки згідно з положенням про документообіг, затвердженим кредитною спілкою; виконати вимогу відповідно до умов договору залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Таким чином, з тексту Правил вбачається, що звернення може бути як усним, так і письмовим, але порядок вирішення письмового звернення чітко регламентований. Разом з цим вклад має видаватися на першу вимогу вкладника. Такі вимоги заявлялися позивачем неодноразово, але не були виконані. Крім цього, є суттєвою при вирішенні спору і та обставина, що арешт із каси відповідача знято 31.03.2017 року, тобто вже після подання позову, але сума вкладу (внеску) позивачеві станом на 18.05.2017 року не повернута, що є безумовним доказом порушення майнових прав [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач при поданні позову сплатила судовий збір у сумі 640 грн. (за ставкою, що діяла на той час), тому вказана сума стягується з відповідача на її користь.

Outcome: approved