Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

31.03.2017 року [PERSON] (далі по тексту позивач) звернулася до Мар'їнського районного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту відповідач) про стягнення аліментів на утримання їх спільної дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки усіх доходів щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини (а.с.1). Позивач [PERSON] до суду не з'явилась, подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила фіксування технічними засобами не здійснювати (а.с.33). Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі, фіксування технічними засобами не здійснювати (а.с.34). У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Судом встановлено, що з 31 липня 1990 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с. 6). [PERSON] народився [INFO] року, батьками дитини записані: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 7). Відповідно до довідки про доходи ТОВ «ЕЛЕКТРОСТАЛЬ» за № 124 від 15.05.2017 року, відповідач [PERSON] працює в ТОВ «ЕЛЕКТРОСТАЛЬ» на посаді слюсара - ремонтника, заробітна плата якого за місяці лютий-квітень 2017 року складає 11 292, 91 гривень (а.с.30). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Домовленості про матеріальне забезпечення дітей, надання відповідної допомоги (стосовно порядку сплати, розміру такої допомоги) між сторонами не досягнуто. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Визначаючи розмір аліментів, згідно з вимогами ст.182 Сімейного кодексу України суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який на момент прийняття рішення, згідно із положеннями Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», дітей віком від 6 до 18 років: з 1 травня - 1777 гривень (30 % = 533,1 гривня). Будь-яких доказів того, що відповідач спроможний сплачувати у теперішній час аліменти у більшій сумі позивачем суду надано не було, при цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечить чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та їх дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Зважаючи на встановлені обставини справи та окремого проживання відповідача та його дитини, батьком якої він є, враховуючи те, що відповідач позов визнав, суд вважає доведеним обов'язок відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини. При визначенні розміру аліментів, суд враховує майновий стан відповідача [PERSON] відсутність у нього інших аліментних зобов'язань та відсутність істотних причин, які б перешкоджали йому працювати та заробляти кошти., наявність постійного офіційного місця роботи. Тому, суд вважає, що відповідач, як працездатний чоловік, має можливість та повинен сплачувати на утримання своєї неповнолітньої дитини, аліменти в розмірі 1/4 частини усіх його доходів, щомісячно, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви, а саме з 31 березня 2017 року, і до повноліття дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved