Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

30.05.2017 позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що з 08.08.1998 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 23.10.2002 розірвано. Вони з відповідачем є батьками [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Путивльського районного суду Сумської області від 05.09.2002 відповідач сплачував на його утримання аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але станом на 01.05.2017 існує заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 9738 грн. Після досягнення повноліття [PERSON] навчається на другому курсі денної форми навчання в ДНЗ «Білопільське вище професійне училище», в звязку з цим проживає в іншому місті, через що потребує додаткових витрат на проживання, харчування, переїзди, крім того, є необхідність в придбанні підручників, робочих зошитів, одягу, тому потребує матеріальної допомоги. Посилаючись на наведені обставини, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця і до закінчення навчання, але не більше як до 23 років. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав з посиланням на те, що не має можливості надавати допомогу сину в звязку з тим, що не працює, має хворого батька та малолітню дитину від іншого шлюбу. Крім того, існує несплачена ним заборгованість зі сплати аліментів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані ними докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Встановлено судом те, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження, виданого 10.06.1999 (а.с. 6). На підставі виконавчого листа від 09.09.2002 № 2-957/2002 з відповідача стягувалися аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 1/2 частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно і до досягнення ним повноліття (а.с. 7), тобто до 25.05.2017, заборгованість по сплаті яких станом на 01.05.2017 складає 9738 грн. (а.с. 11). [PERSON] навчається у ДНЗ «Білопільське вище професійне училище» Сумської області на денній формі навчання з 01.09.2015 (строк навчання по 04.01.2019), отримує стипендію в середньому розмірі 455 грн. 50 коп. щомісячно (а.с. 8, 21-23). При цьому потребує матеріальної допомоги. В силу ст. 199 СК України якщо повнолітній дочка, син продовжують навчання і \~у зв'язку з цим \~потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як розяснено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15.05.2006 р. N 3, обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі \~\~дочка, \~син, \~\~які \~продовжують \~навчатися, \~а \~\~також \~\~той \~\~із \~\~батьків, \~з \~\~яким \~\~вони проживають. За приписами ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме : стану здоров'я та матеріального становища дитини; стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення. \~\~ Згідно наданих відповідачем документів, з 29.10.2014 перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого має сина [PERSON], [INFO], при цьому офіційно не працює, як безробітний не зареєстрований, земельні ділянки у приватний власності чи користуванні у нього відсутні, має батька [PERSON], [INFO], який потребує постійного медикаментозного лікування (а.с. 27-32). За встановлених обставин, враховуючи наявні докази щодо матеріального положення сина, який потребує матеріальної допомоги на період навчання, батька, який офіційно не працює, але є працездатним, отримує нерегулярні і мінливі доходи у розміру, який визначити не можливо, утримує неповнолітнього сина та непрацездатного батька, а тому може сплачувати на користь повнолітнього сина аліменти, розмір яких суд визначає у твердій грошовій сумі 300 грн. щомісяця. В звязку з частковим задоволенням позову підлягає стягненню з відповідача в дохід держави сума судового збору, від сплати якого позивач була звільнена. На підставі викладеного, ураховуючи п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15.05.2006 р. N 3,

Outcome: partial