Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

29 серпня 2013 року, позивач звернувся до суду з названим позовом, в якому просив суд, розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 15 листопада 2003 року, ВРАГСом Київського районного управління юстиції м. Одеси (реєстр. № 1184), що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 15.11.2003 р., в період якого у сторін, народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.10.2005 р., посилаючись на те, що між подружжям, спільне життя не склалося, незважаючи на 10 років їхнього шлюбу, у зв'язку з виявленням несумісності характерів, різних поглядів на життя з відповідачкою, до якою він втратив почуття любові, поваги, взаємодопомоги, порозуміння та яка стала менше уваги приділяти добробуту їхньої сім`ї і особисто їхньому малолітньому сину [PERSON] у зв'язку зі вступом до організації, що проводить всілякі збори, психологічні тренінги, де познайомилася з іншим чоловіком, у зв'язку з чим, з липня 2013 року, вони не проживають разом, і на думку позивача, їхній шлюб носить формальний характер, спільне проживання з відповідачкою неможливе і буде суперечити його правам і правам їхнього спільного малолітнього сина, а також, позивач просив суд, визначити місце проживання їхньої малолітньої дитини після розлучення разом із ним. Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю та просив його задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала повністю. Представниця 3-ої особи : Служби у справах дітей Овідіопольської РДА Одеської області проти задоволення позову в частині визначення місця проживання разом із батьком не заперечувала, пославшись на висновок органу опіки та піклування Овідіопольської РДА № Г-1763 від 01.10.2013 р. та на повторний висновок від 24.10.2013 р., яким було визначено місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO] разом із батьком [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Умовами статті 19 СК України передбачено, що рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання, якщо протягом 10 днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого ч. 1 ст. 170 цього Кодексу. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним - обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Статтею 24 СК України передбачено - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено - позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 158 СК України передбачено, що рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це, орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Статтею 160 СК України передбачено - місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно із ст. 161 СК України - якщо матір та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою зашкодити розвиткові дитини. Суд встановив, що офіційно, сторони зареєстрували свій шлюб 15 листопада 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 15.11.2003 р., виданого ВРАГСом Київського районного управління юстиції м. Одеси (реєстр. № 1184), в період якого у сторін, народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.10.2005 р. (а.с. 11,12). В судовому засіданні, позивач пояснив та підтвердив, що між подружжям, спільне життя не склалося, незважаючи на 10 років їхнього шлюбу, у зв'язку з виявленням несумісності характерів, різних поглядів на життя з відповідачкою, до якою він втратив почуття любові, поваги, взаємодопомоги, порозуміння та яка стала менше уваги приділяти добробуту їхньої сім`ї і особисто їхньому малолітньому сину [PERSON] у зв'язку зі вступом до організації, що проводить всілякі збори, психологічні тренінги, і де вона познайомилася з іншим чоловіком, у зв'язку з чим, з липня 2013 року, вони не проживають разом, і на думку позивача, їхній шлюб носить формальний характер, а спільне проживання з відповідачкою неможливе і буде суперечити його правам і правам їхнього спільного малолітнього сина, відносно якого, позивач просив суд визначити місце проживання після розлучення разом із ним. Суд встановив, що позивач на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, має позитивні характеристики та постійну роботу і відповідно стабільний заробіток, працюючи приватним підприємцем з вільним графіком роботи. Крім того, позивач є депутатом Таїровської с/р (а.с. 4,9). Позивач вважає, з чим погоджується суд, що спільне проживання малолітнього сина [PERSON], [INFO] разом із батьком, з урахуванням встановлених судом обставин справи - є найбільш доцільним, так як позивач має відповідні матеріально-побутові умови для виховання та розвитку сина, що підтверджується письмовою згодою батьків позивача на його проживання разом із ними за адресою : [ADDRESS], а також має достатній матеріальний дохід (приватний підприємець), а також час для виховання та розвитку здібностей свого малолітнього сина, його навчання, заняття спортом, що потребує додаткових матеріальних витрат, якими позивач має можливість та бажання забезпечувати свого сина (а.с. 10). Крім іншого, суд встановив, що позивач, як батько дитини, бажає піклуватися та виховувати свого сина, про йог здоров`я, психічний, фізичний і духовний стан і розвиток, а також має бажання та можливість забезпечувати малолітнього сина доглядом і вживати заходів щодо захисту його цивільних прав та інтересів. З позицією позивача з приводу місця проживання разом із ним його малолітнього сина, погодився і орган опіки та піклування Овідіопольсьскої РДА, надавши суду, у відповідності до ст. 19 СК України всій письмовий висновок № Г-1763 від 01.10.2013 р. та повторний висновок від 24.10.2013 р., прийнятий у присутності відповідачки [PERSON], в якому, на підставі наданих необхідних документів, зокрема, довідки директора Одеської ЗОШ № 89 щодо навчання малолітнього [PERSON], [INFO] у їхньому навчальному закладі, довідки начальника відділу адміністрування доходів і зборів з фізичних осіб та майнових податків, акту обстеження умов проживання дитини, складеною Службою у справах дітей Овідіопольської РДА - вважає, виходячи з інтересів дитини дійшов висновку про визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO] разом зі батьком [PERSON] (а.с. 25,71). При таких обставинах, враховуючи позицію позивача щодо розірвання шлюбу з відповідачкою та визначення місця проживання малолітньої дитини разом із ним, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин - буде суперечити інтересам позивача, малолітньої дитини, та моральним засадам суспільства, у зв'язку з чим, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в частинах про розірвання шлюбу та визначенням місця проживання малолітньої дитини разом із батьком.

Outcome: approved