Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

31.03.2021 року позивач [PERSON] (далі- Позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі Відповідач, ПрАТ «ЦГЗК») про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я в сумі 200000,00 гривень без утримання податків з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що з 24.03.1997 по 05.12.2003 року та з 01.03.2005 по 07.11.2019 року перебував у трудових відносинах з відповідачем і працював майстром по ремонту технологічного обладнання на подрібнюючий фабриці, механіком та головним механіком, начальником підземної дільниці механічної служби на шахті «Орджонікідзе» та шахті «Гигант-Глибока» в підземних умовах. Рішенням МСЕК від 06.11.2019 позивачу первинно було встановлено 25% втрати професійної працездатності по хронічному обструктивному захворюванню легень, безстроково. При переогляді 15.01.2021 встановлено 60% втрати професійної працездатності по хронічному обструктивному захворюванню легень, безстроково та встановлено третю групу інвалідності. У зв`язку із отриманим профзахворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, який позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, і позбавлений можливості влаштуватися на роботу, він постійно відчуває біль особливо в нічний час та після фізичних навантажень. біль та обмеження рухів, задишку навіть при незначному фізичному навантаженні, також його турбує кашель сухий і з мокротінням, та загальна слабкість по всьому тілу. Тривалий процес лікування позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. Самопочуття позивача не поліпшується, негативні зміни в його житті є незворотними, що завдає позивачу душевного болю та страждань. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.04.2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. \~ \~ \~ \~Позивач направив до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Правом подати суду відзив не скористався. Суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з 24.03.1997 по 05.12.2003 року та з 01.03.2005 по 07.11.2019 року з відповідачем і працював майстром по ремонту технологічного обладнання на подрібнюючий фабриці, механіком та головним механіком, начальником підземної дільниці механічної служби на шахті ім. «Орджонікідзе» та шахті «Гигант-Глибока» в підземних умовах. Був звільнений з підприємства 07.11.2019, за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за ст.38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки ( а.с. 6-9). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 05.07.2019 року встановлено наявність у позивача [PERSON] професійного захворювання хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А,\~із зазначенням причин його виникнення важкість праці, пил переважно фіброгенної дії (а.с. 11) Також, відповідно до пункту 17 вказаного Акту професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи механіком фабрики огрудкування, забезпечував постійний контроль за безперебійною, безпечною та технічно правильною експлуатацією обладнання і механізмів на дільницях фабрики. При цьому внаслідок недосконалості технології збагачення руди, мавших місце порушень ефективної роботи систем аспірації, гідрозрошення та режимів експлуатації гірничозбагачувального устаткування, підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Також згідно\~медичного висновку\~лікарсько-експертної\~комісії Українського\~науково -\~дослідного інституту\~промислової медицини\~від 09.04.2019\~№ 632\~підставою для\~встановлення професійного\~характеру захворювання\~послужив також\~профмаршрут:11.1980-05.1981,\~11.1981-06.1984,\~01.1985-04.1986,\~12.1986-07.1987,\~19.1987-06.1989,\~11.1989-\~06.1991,11.1991-05.1992рр.-\~Об`єднання «Северовостокзолото»,\~копальня «Дальній».\~Білібінського ГЗК,\~підземний ГРОЗ;\~01.03.1998\~р.\~по 12.10.1998\~р.\~-\~ВАТ «ЦГЗК»\~механік дробильної\~фабрики;\~12.10.1998\~р.\~по 05.12.2003\~р.\~-\~ВАТ «ІТГЗК»\~головний механік\~дробильної фабрики. (а.с.12) Згідно пункту 20 даного Акту, враховуючи роботу [PERSON] впродовж тривалого часу в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, неодноразову зміну керівництва структурних підрозділів, конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійних захворювань, встановити неможливо (а.с.13) Внаслідок зазначеного вище хронічного професійного захворювання, Рішенням МСЕК від 06.11.2019 позивачу первинно було встановлено 25% втрати професійної працездатності по хронічному обструктивному захворюванню легень, безстроково. При переогляді 15.01.2021 розмір втрати працездатності збільшено до 60% та встановлено третю групу інвалідності (а.с.14-16). Так, наявність професійного захворювання у позивача також підтверджується наданими позивачем письмовими доказами, зокрема виписними епікризами, з яких вбачається що він неодноразово проходив лікування в закладах охорони здоров`я (а.с. 17-22) Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті\~43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.\~Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.\~Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності.\~Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності у розмірі 25%, та збільшення його розмірну до 60% і встановлення третьої групи інвалідності, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, він змушений постійно проходити лікування, яке не дає покращення в стані здоров`я. Крім того, відчуває біль\~попереково-крижовому та шийному відділах хребта, оніміння кінцівок, задишку, кашель, обмеження рухів, загальну слабкість. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд враховує, що період роботи позивача в шкідливих умовах на підприємстві відповідача 9 років 5 місяців, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, та встановлення втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням, а також визнано особою з інвалідністю, і, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної\~шкоди 180000,00 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1800,00 гривень.

Outcome: partial