Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

8 жовтня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 1 вересня 2001 року між ним та відповідачкою [PERSON] було укладено шлюб, від якого народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 8 червня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 3 жовтня 2011 року з позивача стягуються аліменти в розмірі 50% з усіх його доходів на утримання спільних дітей. Разом з тим, з червня 2018 року їхня спільна донька Марина проживає разом з позивачем та знаходиться на його повному утриманні, проте аліменти стягуються на утримання обох дочок. У зв`язку з цим, позивач просить суд звільнити його від сплати аліментів в розмірі 1/4 частини його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, які стягуються з нього відповідно до рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 3 жовтня 2011 року на утримання дочки [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, перед початком судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, подавши заву про розгляд справи без її участі та про визнання позовних вимог в повному обсязі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи позицію сторони позивача, заяву відповідачки та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 1 вересня 2001 року, який було розірвано рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 8 червня 2018 року (а.с. 13). На підставі рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 3 жовтня 2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 50% частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 вересня 2011 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 12). Зазначене рішення перебуває на виконанні у Варвинському районному відділі державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернігівській області, що підтверджується довідкою № 07-42/2987 від 18 вересня 2019 року (а.с. 11). Згідно з довідки про склад сім`ї № 2712, яка видана 18 вересня 2019 року Варвинською селищною радою, вбачається, що позивач [PERSON] та його донька [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Відповідно до довідки № 157, від 18 вересня 2019 року, [PERSON] проходить навчання у Комунальному закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів «Варвинський ліцей №2» в 7-А класі (а.с. 10). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Статтею 273 СК України визначено, що у випадку зміни матеріального або сімейного стану особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Разом з тим, суд зобов`язаний враховувати положення ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, з яких вбачається, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до п. d ст. 16 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року), суд зобов`язаний забезпечувати права чоловіка та жінки на основі їх рівності та враховувати однакові права і обов`язки чоловіків і жінок як батьків незалежно від їхнього сімейного стану в питаннях, що стосуються їхніх дітей. В усіх випадках інтереси дітей мають перевагу. А отже, слід зазначити, що суд зобов`язаний враховувати фактичну рівність батьків, зважаючи на обставини справи та встановивши для обох батьків дійсно рівні обов`язки з утримання дитини. Таким чином, судом встановлено, що донька [PERSON] зареєстрована за місцем проживання позивача та знаходиться на його повному утриманні. Зазначена обставина не заперечується відповідачкою [PERSON] . Враховуючи вищезазначені обставини, беручи до уваги зміну істотних умов, які були покладені в основу рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 3 жовтня 2011 року, суд констатує про відсутність правових підстав для подальшого стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , до її повноліття, оскільки остання з матір`ю не проживає, а перебуває на утриманні її батька [PERSON] . Таким чином продовження їх стягнення на користь особи, з якою дитина не проживає, порушує майнові права та право дитини на належне батьківське піклування. Зазначені обставини є правовими підставами для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок (а.с. 1, 2). На підставі наведеного,

Outcome: approved