overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-15 00:00:00

30.10.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 12.12.2007 року, від шлюбу мають дитину: дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. У судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку. Згідно частини 2 статті 197 ЦПК України справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.12.2007 року, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-15 00:00:00

30.10.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та судових витрат. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 18.06.2013 року, від якого мають малолітніх дітей. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Крім того, просила стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та судових витрат. У судове засідання позивач не з»явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 18.05.2013 року. Сторони припинили шлюбні відносини. Вони ведуть окреме господарство і подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Примирення між сторонами є неможливим з боку позивача. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу. З копій свідоцтв про народження дитини (а.с.6-7) убачається, що сторони від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, що є підставою стягнення аліментів. Суд вважає можливим стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку, мінімальний розмір на кожну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.10.2015 року і до досягнення ними повноліття. Одночасно підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] 487 грн. 20 коп. судового збору у повернення сплачених судових витрат. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати в розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

30.10.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову посилається на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу має неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який перебуває у неї на утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Просить позов задовольнити і стягнути з відповідача на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття на користь [PERSON]. Справа за заявою позивача розглянута без її участі. Відповідач у судове засідання не з»явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальний стан дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей або непрацездатних чоловіка , дружини, дітей, батьків, інші обставини. Відповідно до ст. 183 СК України частина заробітку (прибутку) матері, батька, яка стягатиметься як аліменти на дитину, визначається судом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], відповідач здоровий, працездатний, ніяких стягнень з нього не проводиться, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання дитини на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

30.10.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. В обґрунтування позову пояснила, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. На теперішній час [PERSON] є студентом денного відділення Київського національного університету харчових технологій.. Відповідач матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина не надає. Просить позов задовольнити і стягнути з відповідача на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу на період навчання або досягнення дитиною 23-х років. За заявами сторін справу розглянуто без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов»язані їх утримувати до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 СК України частина заробітку (прибутку) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на дитину, визначається судом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], який навчається на денному відділенні Київського національного університету харчових технологій, відповідач працездатний, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання дитини на користь позивачки до досягнення дитиною 23-х років, тобто до 03.05.2019 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

30.10.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі, що виникла станом на день її звільнення, та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 22.10.2015 року по день ухвалення судового рішення. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач, в порушення вимог трудового законодавства України, в день звільнення не провів розрахунок і не виплатив усі належні їй суми, чим порушив її трудові права. Сторони в судове засідання не зявилися, при цьому надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач працювала у відповідача контролером деталей, матеріалів, металів, напівфабрикатів та виробів 5 розряду відділу технічного контролю № 472. Наказом відповідача від 20.04.2015 року № 290/к позивача звільнено з роботи 21.04.2015 року за угодою, згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. В порушення вимог закону, в день звільнення відповідач не провів з позивачем повний розрахунок, внаслідок чого виникла заборгованість по заробітній платі в сумі 7372 грн 50 коп. Розмір заборгованості підтверджується довідкою відповідача (а. с. 25), що є підставою для її стягнення в судовому порядку. Згідно із статтею 117 цього Кодексу в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум в день його звільнення, підприємство повинно сплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як слідує з довідки відповідача (а. с. 22), правильність якої позивачем не спростовано, середньоденний заробіток позивача (без відрахування податків і зборів) становив 108 грн 58 коп. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 2823 грн 08 коп. [108.58 х 26], де: 26 кількість робочих днів прострочення розрахунку при звільненні позивача, за період з 22 жовтня по 07 грудня 2015 року включно. Таким чином, заявлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

30.10.2015 року позивачі подали в суд позов, в якому просили визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] і зняти його з реєстрації за вказаною адресою. В обґрунтування вимог позивачі зазначають, що спірна квартира належить їм на праві спільної часткової власності. В квартирі зареєстрований відповідач, який з 1990 року на займаній житловій площі не проживає, оскільки виїхав до Росії де і проживає разом з сімю. Позивачі подали в суд заяви, в яких просили справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги підтримували. Відповідач в судове засідання не з'явився,\~направив на адресу суду телеграму, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, справу просив розглядати у його відсутність. Представник третьої особи\~\~Орджонікідзевського районного відділу у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській областів судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином. Надав до суду заяву, в якій просив слухати справу у їх відсутність, при вирішенні спору покладаються на рішення суду. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В квартирі зареєстрований відповідач, який з 1990 року на займаній житловій площі не проживає, знаходиться на території Росії де і проживає разом з сімєю. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами у справі, не підлягають доказуванню. З урахуванням визнання [PERSON] позову, суд приходить до висновку, що відповідач відсутній в займаному приміщенні понад один рік без поважних причин і, як наслідок, втратив право користування квартирою № 70 в будинку № 24 по вул. Соколова в м. Харкові.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

30.10.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до Краматорського міського суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтувавши свої вимоги тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 11.07.2001 року, вона є власником будинку [ADDRESS]. За даною адресою зареєстрована відповідачка [PERSON], яка з 11.07.2001 року не проживає у даному будинку, житлом не користується, власних речей там не зберігає, обов'язки по утриманню житла не здійснює, однак в добровільному порядку з реєстрації не знімається, чим перешкоджає позивачу вільно здійснювати своє право власності щодо житла. Просить суд винести рішення, яким визнати [PERSON] такою, яка втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, але надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Була не проти винесення по справі заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася за невідомою суду причиною, про час слухання справи повідомлялася належним чином та від неї не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Зі згоди позивача, відповідно до ст.224 ЦПК України судом ухвалено про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши позов, надані докази - договір купівлі-продажу № 378 Н від 11.07.2001 року, відповідно до якого позивачка [PERSON] придбала у відповідачки [PERSON] житловий будинок [ADDRESS], довідку від 30.10.2015 року з місця проживання, відповідно до якої відповідачка [PERSON] зареєстрована у будинку [ADDRESS], акт про не проживання відповідачки за цією адресою з 2001 року, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні їм права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі викладеного, враховуючи той факт, що відповідачка з 2001 року не користується житлом - будинком [ADDRESS] яка належить на праві приватної власності позивачу, а також не користується до теперішнього часу, власних речей там не зберігає, обов'язки по утриманню житла не здійснює, суд вважає, що відповідачку слід визнати такою, що втратила право користування вказаним житлом. Рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, є підставою для зняття цих осіб з реєстрації.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

30.10.2015 року позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.08.1996 р. вона уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований у виконкомі Лантратівської сільської ради Охтирського району Сумської області, актовий запис №5. Від шлюбу мають доньку Марину, [INFO], та сина [PERSON], [INFO] Сімейне життя не склалося, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, через що виникають постійні сварки та скандали. Позивачка вважає, що сімя розпалася, шлюбні стосунки припинено і відновлювати їх вона не бажає, шлюб зберегти неможливо, тому і звернулася в суд з даним позовом, яким просить шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила шлюб розірвати. Судові витрати відповідачем відшкодовані в добровільному порядку. Представник відповідача [PERSON]В, - [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що його довіритель не заперечує на розірванні шлюбу, так як вважає, що сімейне життя дійсно не склалося і вже тривалий час шлюб фактично не існує, однак зауважив на тому, що відповідач ніколи не зловживав спиртними напоями та не ображав позивачку та їхніх дітей. Судові витрати по справі відповідач відшкодував у добровільному порядку. Суд, заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з таких підстав. Встановлено, що між сторонами сімейні стосунки не склалися, вони не знаходять взаєморозуміння, відновлювати стосунків не бажають. Таким чином, суд вважає, що збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Фактично їх сімя вже не існує, тому суд дійшов висновку про недоцільність збереження шлюбу, оскільки це не сприятиме збереженню сімї. З вищевикладеного вбачається, що між сторонами виникли сімейні правовідносини в розумінні ст. 3 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України в разі, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки слід задовольнити. На підставі викладеного, ст.ст. 105 п.3, 110 п.1, 112, 114 п.2 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

30.10.2015 року позивачка звернулася до суду з даним позовом. Посилалася на те, що 12.08.2000 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Волноваському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецької області, актовий запис №84. Однією сімєю проживали до травня 2009 року, а 17.07.2009 року шлюб розірвали. Від спільного життя мають неповнолітню доньку\~[PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Тому просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини\~ від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. В судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явився і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності і повідомлень про причини неявки, тому суд відповідно до вимог ч.4\~ст.169 ЦПК України, розглядає справу в порядку заочного провадження зі згоди позивача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що 12.08.2000 року сторони зареєстрували шлюб (а.с.3).\~ Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, 17.07.2009 року шлюб розірвано (а.с.6). Від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.5), яка згідно довідки управляючого ПП «Домоуправління №2» від 10.09.2015 за №390, проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.7). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітної плати (доходу) до повноліття дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України необхідно стягнути судовий збір в сумі 487, 20 грн., оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.180 183,191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

30.10.2015 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що з 03.10.2003 р. вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого має неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO], які проживають разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, а саме на утримання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня подачі позову. З 02.04.2022 р. у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до повноліття [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила\~розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений своєчасно у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, на підставі чого, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

30.10.2015р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він з відповідачкою по справі одружились 23.07.1994 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей доньок Аліну, [INFO] та Софію, [INFO], які за згодою сторін мешкають із матірю. З 2010 року вони припинили спільне сімейне життя, причиною розпаду родини зявилася та обставина, що вони втратили повагу до друг друга, через що спільне життя не можливе. Вони проживають в різних помешканнях, не ведуть спільне господарство, стосунки між ними як чоловіка та жінки припинені. Вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, на заявлених вимогах наполягав та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не зявилась, але надала суду заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, не заперечувала проти задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.07.1994р., від якого згідно свідоцтв про народження мають двох неповнолітніх дітей доньок Аліну, [INFO] та Софію, [INFO]. Шлюб у сторін перший. З 2010 року сторони не проживають разом, сумісне господарство не ведуть. Будь який спір на час винесення рішення про розподіл сумісно нажитого майна у сторін відсутній. Вислухавши сторони по справі, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, враховуючи той факт, що позивач категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, відсутність майнової суперечки між подружжям, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюбу припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини і неможливість надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved