Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

31 жовтня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь завдані збитки у розмірі 5110 грн. та 10000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позову позивач вказував, що 15 лютого 2014 року він звернувся до туроператора ТОВ «Туроператор Ільтур», від імені якого діяло ТОВ «Туристична компанія «ПЗН», від імені якого діяв ФОП [PERSON] та який отримав кошти в розмірі 4210 грн. в якості передоплати для бронювання туру в період з 21 червня 2014 року по 28.06.2014 року у Болгарії в трьохзірковому готелі «Luljak». 21 червня 2014 року після прибуття на місце позивачу було повідомлено від працівників вказаного готелю, що його проживання не оплачене, документи видані [PERSON] відмінені та є недійсними. В той же день, телефон [PERSON] запропонував [PERSON] інший готель, під назвою «МАК» куди останній і поселився. 23 червня 2014 року адміністратор готелю «МАК» повідомила позивача про те, що за його номер туроператором не сплачено та бронювання анульоване, в зв'язку із чим було запропоновано виселитися, або самостійно сплатити проживання у готелі, а відтак позивачем було сплачено 301,00 євро, що на день звернення до суду складало 5100 грн. В зв'язку із тим, що відповідач не виконав свої зобов'язання за договором на туристичне обслуговування, а саме отримані кошти за надання туристичних послуг, які також призначалися за проживання у готелі, не повернув, [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. Також позивач вказував, що зазнав моральної шкоди через незручності, які були спричинені через невиконання відповідачем умов договору, а саме був порушений повноцінний відпочинок, що слугувало конфліктам у сім'ї та розладу нервової системи. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд в порядку статті 169 ЦПК України за письмовою згодою позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 лютого 2014 року між ТОВ «Ільтур» (туроператор), від імені, за рахунок та за дорученням якого на підставі агентського договору діяло ТОВ «Туристична компанія «ПЗН» (турагент), від імені, за рахунок та за дорученням якого на підставі субагенського договору діяв ФОП [PERSON] (турсубагент), з однієї сторони, та [PERSON] (замовник), з іншої сторони, уклали договір про туристичне обслуговування, згідно якого туроператор відповідно до заявки, поданої замовником турагенту через турсубагента, за плату зобов'язався забезпечити надання замовнику та\\або туристам туристичні послуги. Відповідно до частин 1,11, 12 статті 20 ЗУ «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов'язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов'язується оплатити його. Якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобов'язаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін. Туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов'язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб'єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 611 ЦК України за порушення зобов'язання наступають правові наслідки, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов»язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно статті 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Пунктом 1 частини 1 статті 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач отримав від [PERSON] кошти на туристичне обслуговування, але покладені на себе обов'язки не виконав, в зв'язку із чим причинив останньому матеріальні збитки у розмірі 5110, 00 грн. Згідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Оцінюючи викладене, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, передбачених пунктом 9 постановою Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 року № 4, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог [PERSON] щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 грн., яких, на думку суду, достатньо для компенсування його фізичних та душевних страждань, з приводу невиконання позивачем умов договору. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 100 грн. та на користь держави 387,20 грн.

Outcome: approved