Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

30 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 22 травня 2003 року. Від подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Однією сімєю проживали до вересня 2016 року. З цього часу сімя фактично розпалася внаслідок того, що відповідач веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями та наркотичними засобами. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем не можливе, суперечить її інтересам та інтересам дитини, у звязку з чим шлюб необхідно розірвати. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує (а. с. 15). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився без повідомлення причин. Про час, день і місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а. с. 14). У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 22 травня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Білопільського районного управління юстиції в Сумській області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №28. Після укладення шлюбу позивачці присвоєно прізвище чоловіка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-БП №068223 (а. с. 6). Згідно з свідоцтвом про народження серії І-БП №064999 [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини [PERSON], [INFO] (а. с. 6). Як вбачається зі змісту позовної заяви, сторони у справі припинили шлюбні стосунки з вересня 2016 року. Сімя розпалася внаслідок того, що відповідач зловживає алкогольними напоями та наркотичними засобами. Відповідно до вимог ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що намір позивачки розірвати шлюб з відповідачем є виваженим та свідомим. Причини, з яких [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими та подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї не можливе. Сторона у справі не мають наміру поновлювати сімейно-шлюбні відносини. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі заяви позивачки та відповідно до ст. 113 СК України, якою визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за необхідне залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає сплачений останньою при зверненні з даним позовом до суду судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. (а. с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved