Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

30.07.2015 позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, який мотивувала тим, що 25.12.2013 між нею та відповідачкою [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу за умовами якого вона передала у власність відповідачки товар - робочий проект котеджу К-220-1Р (Е-243-1) ТОВ ППФ «А.Лен» від 2005 року та будівельні матеріали в достатній кількості для побудови жилого котеджу згідно робочого проекту, а відповідачка зобов'язалася прийняти товар та сплатити за нього грошові кошти в розмірі 518444,00 грн. на визначених договором умовах. Зокрема, в момент підписання договору в рахунок передплати - 518444,00 грн., решту - 66 240,00 грн. сплатити з розстроченням платежу рівними сумами впродовж 16 місяців, починаючи з березня 2014 року. Свої обов'язки за договором купівлі-продажу відповідачка виконала частково, сплативши лише передплату у розмірі 518444,00 грн. Решту суми відповідачка не сплатила, у зв'язку з чим позивачка просила стягнути її з відповідачки на свою користь. Крім того, просила стягнути 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання - 8 420,08 грн., інфляційні втрати у розмірі - 157212,36 грн. 08.10.2015 судом ухвалено заочне рішення, яким позов [PERSON] задоволено, стягнуто з [PERSON] на її користь грошові кошти в розмірі 231872,44 грн., витрати з оплати судового збору в розмірі 2318,72 грн. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 02.02.2016 заочне рішення суду від 08.10.2016 скасоване, справа призначена до розгляду в загальному порядку. Під час нового розгляду справи, представник позивачки подав суд заяву про зменшення позовних вимог від 10.03.2016, згідно якої позивачка [PERSON] просить стягнути з відповідачки [PERSON] 97724,80 грн., з яких 66240 грн. - основний борг, 2620,72 грн. - три відсотки річних, 28864,08 грн. - інфляційні втрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, відповідачка та її представник проти позову заперечували, просили відмовити в його задоволенні. В обґрунтування заперечень відповідачка, пояснила суду, що між нею та [PERSON] дійсно було укладено договір купівлі-продажу від 25.12.2013, за умовами якого остання зобов'язалася передати у її власність товар - робочий проект котеджу К-220-1Р (Е-243-1) ТОВ ППФ «А.Лен» від 2005 року та будівельні матеріали в достатній кількості для побудови жилого котеджу згідно робочого проекту. На виконання умов договору нею було сплачено 518444,00 грн. Решту 66 240,00 грн. на час розгляду справи вона не сплатила, та у зв'язку з цим визнає, що з її боку умови договору були виконанні не в повному обсязі. Проте, вважає, що з боку позивачки умови договору також виконані не в повній мірі, а саме, їй не було передано матеріалів в достатній кількості, які необхідні для побудови котеджу згідно робочого проекту. Дана обставина підтверджується розрахунком «Расчет количества строительных материалов и оборудования необходимых для строительства коттеджа», виконаного спеціалістом - інженером технічного нагляду Біликом В.П., відповідно до якого основних будівельних матеріалів, які були передані їй позивачкою по акту приймання-передачі, не достатньо для закінчення будівництва котеджу відповідно до робочого проекту К-220-1Р (Е-243-1). Спір, який виник між нею та позивачкою щодо виконання договору купівлі-продажу вона намагалася вирішити в досудовому порядку, шляхом переговорів. Однак позивачка категорично відмовилася від врегулювання спору мирним шляхом. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.12.2013 між [PERSON] як продавцем та [PERSON] як покупцем укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого [PERSON] зобов'язалася передати у власність [PERSON] товар - робочий проект котеджу К-220-1Р (Е-243-1) ТОВ ППФ «А.Лен» від 2005 року та будівельні матеріали в достатній кількості для побудови жилого котеджу згідно робочого проекту, а [PERSON] зобов'язалася прийняти даний товар і сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до вказаного договору сторонами досягнуто домовленості, зокрема, про таке. Згідно пункту 1.3 погоджено, що найменування, кількість і якість товару визначаються у відповідності з додатком 1 до договору. Пунктом 2.1 погоджено, що загальна сума договору складає 584684,00 грн. Згідно п. 2.2 погоджено, що розрахунки проводяться з частковою передплатою товару покупцем в сумі 518444,00 грн. шляхом передачі готівкової суми передплати продавцю в момент укладання договору. Пунктом 2.3 визначено, що залишкова сума 66 240,00 грн. сплачується з розстроченням платежу рівними сумами впродовж 16 місяців, починаючи з березня 2014 року. У п.п. 4.2.3, 4.1.3 визначено, що за результатами приймання товару сторони складають і підписують акт приймання-передачі товару, в якому вказується: найменування товару, кількість товару. Обов'язок продавця по передачі товару вважається виконаним з моменту підписання акту приймання-передачі товару покупцем. Виходячи із змісту прав та обов'язків сторін, змісту укладеного між сторонами договору до спірних правовідносин підлягають застосуванню загальні положення про зобов'язання, визначені розділом І книги п'ятої Цивільного кодексу України, та загальні положення про купівлю-продаж, визначені параграфом 1 глави 54 підрозділу 1 розділу ІІІ Цивільного кодексу України. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків стаття 11 ЦК визначає договори та інші правочини. Відповідно до ст. 655 ЦК, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Положеннями ч. 1 ст. 662 ЦК встановлено обов'язок продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Положеннями ч. 1 ст. 689 ЦК, встановлено обов'язок покупця прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Згідно ч. 1 ст. 669 ЦК, кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Згідно ч. 1 ст. 691 ЦК, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Відповідно до положень ст. 526 ЦК, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 538 ЦК, виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту. Згідно ч. 1 ст. 693 ЦК, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За положеннями ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 692 ЦК, у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. У ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як видно із змісту договору купівлі продажу, в якості товару, який підлягав передачі продавцем покупцю, сторонами визначено 1) робочий проект котеджу К-220-1Р (Е-243-1) ТОВ ППФ «А.Лен» від 2005 року, 2) будівельні матеріали в достатній кількості для побудови жилого котеджу згідно робочого проекту. При цьому найменування, кількість і якість будівельних матеріалів визначена у додатку 1 до договору. 25.12.2013 сторонами підписано акт приймання-передачі, в якому зазначено, що [PERSON] передала, а [PERSON] прийняла будівельні матеріали в достатній кількості для будівництва котеджу, згідно робочого проекту і робочий проект згідно договору купівлі-продажу проекту будинку і будівельних матеріалів від 25.12.2013. Таким чином, виходячи із змісту договору купівлі продажу та додатку № 1 до нього, акту приймання-передачі, суд приходить до висновку, що позивачка передаючи будівельні матеріали, а відповідачка приймаючи зазначений товар, виходили з того, що кількість будівельних матеріалів, які передаються, є достатньою для будівництва котеджу. Тому, погоджена сторонами у п. 2.1 загальна сума договору, є ціною товару, переданого позивачкою відповідачці за актом приймання-передачі від 25.12.2013. Як далі видно із додатку 1 до договору та акту приймання передачі, позивачкою передано відповідачці робочий проект та будівельні матеріали за найменуванням, кількістю та якістю що визначені договором купівлі продажу. При цьому виходячи із змісту п.п. 4.2.3, 4.1.3 договору, акт приймання-передачі від 25.03.2013, підписаний відповідачкою, є документом, який засвідчує виконання продавцем свого обов'язку по передачі товару. Отже, наведені вище обставини дають суду підстави для висновку про те, що позивакою належним чином виконано умови договору купівлі-продажу. У зв'язку з цим, доводи відповідачки та її представника про те, що позивачкою порушено умови договору та не надано будівельні матеріали у кількості, достатній для побудови котеджу, суд визнає безпідставними, які повністю спростовуються доказами наданими з боку позивачки, які суд дослідив у судовому засіданні, а саме, копією договору купівлі продажу, копією додатку №1 до договору, копією акту приймання-передачі. В той же час, позивачкою визнано в судовому засіданні, що нею не було здійснено сплату ціни товару у повному обсязі, а саме недоплачено 66240,00 грн., у зв'язку з чим дана обставина визнається судом доведеною. Відповідно п. 2.3 договору недоплачена відповідачкою за товар сума підлягала сплаті з розстрочкою платежу рівними сумами протягом 16 місяців, починаючи з березня 2014 року. Отже, оскільки на час розгляду справи, зазначений обов'язок відповідачки залишається не виконаним, відповідачка є такою, що прострочила виконання по кожному з 16-ти платежів. Таким чином, оскільки відповідачка прострочила оплату товару, позивака відповідно до ст.ст. 692, 625 ЦК вправі вимагати оплати товару, сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми. Відповідно до представленого суду розрахунку розмір інфляційних втрат та 3% річних за час прострочення відповідачкою грошового зобов'язання складає 28`864,08 грн. та 2`620,72 грн. відповідно. У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України на кожну сторону покладено обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оскільки відповідачкою не спростовано розміру інфляційних втрат та 3% річних розрахованого позивачкою, суд вважає доведеним розмір позовних вимоги в цій частині. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що обставини, на які посилається позивачка як на підставу своїх вимог, підтверджуються наданими суду та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, обраний спосіб захисту її права, відповідає змісту суб'єктивного права та характеру його порушення, а позовні вимоги ґрунтуються на положеннях закону, яким урегульовано спірні правовідносини, та умовах договору, укладеному між сторонами. Таким чином позов належить задовольнити в повному обсязі, стягнувши з відповідачки на користь позивачки заборгованість за договором купівлі-продажу проекту будинку та будівельних матеріалів від 25.12.2013 року в сумі 66`240,00 грн., три відсотки річних з простроченої суми в розмірі 2`620,72 грн., інфляційні втрати в сумі 28`864,08 грн.. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню понесенні нею судові витрати на оплату судового збору у розмірі 977,25 грн.

Outcome: approved