Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

29 жовтня 2020 року позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 03.07.2013 року відповідач з метою отримання банківських послуг підписала Заяву № б/н. Так, 14 червня 2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК». Крім того вказує, що при укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується її підписом у заяві. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, де зазначено, що відповідач при укладанні Договору дає свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Вказує, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» належним чином виконав зобов`язання по видачі кредиту, а [PERSON] порушила умови кредитного договору та станом на 16.09.2020 року має заборгованість у сумі 14615,09 грн., яка складається з наступного: 8762,25 грн. - заборгованість за тілом кредита; в т.ч.: 8762,25 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 3148,88 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 2703,96 грн. - нарахована пеня. Тому підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі та стягнути з відповідача також судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Крім того, позивач звернувся до суду із клопотанням про огляд веб-сайту, в якому просить здійснити огляд та фіксування змісту розділу 2.1.1 Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «Приватбанк» за посиланням http://privatbank.ua/terms та доступні за наступним шляхом: «Архів договорів», перейти за посиланням «більше», обрати сторінку № 7, повний текст за посиланням «Повний договір (актуальний на 01.07.2013 р.)», розділ 2.1.1 знаходиться на сторінках 1217 - 1235 повного договору. Дослідження даного доказу необхідно для підтвердження дійсності відповідної редакції Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «Приват Банк» та фіксування змісту редакції Умов та правил надання банківських послуг, яка діяла на день приєднання відповідача до відповідних умов. Згідно з частинами 1, 7 статті 85 ЦПК України письмові, речові та електронні докази, які не можна доставити до суду, оглядаються за їх місцезнаходженням. У порядку, передбаченому вказаною статтею, суд за заявою учасника справи чи з власної ініціативи може оглянути веб-сайт (сторінку), інші місця збереження даних в мережі Інтернет з метою встановлення та фіксування їх змісту. Таким чином, електронні документи як докази у справі можуть бути подані стороною до суду як в оригіналі, так і в паперовій копії. При цьому, огляд електронного доказу (веб-сайту або сторінки) за його місцезнаходженням в мережі Інтернет здійснюється лише з метою встановлення та фіксування його змісту, а також за умови, що його не можна доставити до суду. В той же час, як вбачається з матеріалів справи, позивачем до позову додано паперову копію електронного документа «Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанк», отже, доказ доставлений до суду, його зміст встановлено та зафіксовано. Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що відсутні підстави для проведення огляду електронного доказу за його місцезнаходженням на веб-сайті позивача, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити. Ухвалою суду від 07 травня 2021 року дану справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України роз`яснено учасникам справи про її розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов. Вказану ухвалу та копію позовної заяви з додатками було направлено відповідачу, які були повернуті до суду з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою. З метою належного повідомлення відповідача інформація про розгляд справи судом 26 травня 2021 року було розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Станом на 14.06.2021 року відзив на позов до суду не подавала. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 03.07.2013 року з метою отримання банківських послуг відповідач [PERSON] підписала Заяву № б/н (а.с. 15-16). Відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві (а.с.15-16). До вказаного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua (а.с.17-48). Проте, у анкеті-заяві не зазначено, яку суму кредитного ліміту та яку саме кредитну картку бажає отримати [PERSON] (а.с.16, 17). Як вбачається з наданого суду розрахунку заборгованості, [PERSON] станом на 16.09.2020 року має заборгованість за кредитом перед АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 14615,09 грн, з яких: 8762,25 грн - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 8762,25 грн. - заборгованість за простроченим тілом креджиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 3148,88 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦПК України; 2703,96 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії (а.с.6-12), але, як вбачається із зазначеного розрахунку, вказана заборгованість нарахована з 28.01.2014 року. Крім того, з наданої позивачем довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , старт карткового рахунку відбувся 28.01.2014, № [NUMBER] , кредитний ліміт 0,00 грн (а.с. 13). Також, з долученої до матеріалів справи виписки за договором б/н, укладеним з [PERSON] , станом на 22.09.2020 за картковим рахунком № [NUMBER] існує заборгованість у розмірі 14615,09 грн., але вказаний картковий рахунок відкрито 28.01.2014 року (а.с. 57-65). Із долученої до матеріалів справи довідки вбачається, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано кредитну картку № [NUMBER] , датою відкриття зазначено 28.01.2014, термін дії до 07/17 (а.с.14). Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Отже, враховуючи ту обставину, що представник позивача надав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без виклику сторін, то він не мав наміру подання нових доказів у справі, які б підтвердили факт наявності у [PERSON] заборгованості саме за кредитним договором, укладеним 03.07.2013 року, а не 28.01.2014 року, як то зазначено в розрахунках та довідках, долучених до матеріалів справи, уточнення або зміни позовних вимог до суду не надано, тому суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову з підстав його необґрунтованості. Судові витрати понесені позивачем не підлягають стягненню з відповідача, оскільки позовні вимоги залишено без задоволення, що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України. На підставі вищенаведеного та

Outcome: dismissed