Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

30.05.2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути із [PERSON] аліменти на малолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 850 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Крім того просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з вона з відповідачем з 11.11.2014 року до 14.04.2016 року перебували в зареєстрованому шлюбі, мають спільного сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матірю та перебуває на її утриманні так як після розірвання шлюбу відповідач почав ухилятися від виконання свого обовязку по утриманню дитини. В даний час відповідач являється здоровою, працездатною людиною, неофіційно працює та має можливість утримувати сина та колишню дружину, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, в звязку з чим не має інших джерел доходів крім допомоги по догляду за дитиною, а цих коштів на повноцінне утримання дитини і себе не вистачає, що і стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні надала заперечення відповідача на позовну заяву, в яких він зазначив, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів тільки на дитину, але у меншому розмірі 400 грн., так як він тимчасово не працює, здійснює догляд за своєю бабусею, яка являється інвалідом 2 групи, тому не має можливості сплачувати аліменти в зазначеній позивачкою сумі 850 грн. Щодо сплати аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років зазначив, що взагалі не має матеріальної можливості для виплати аліментів в звязку із зазначеними вище обставинами. Зазначив, що позивач матеріально забезпечена людина, в травні 2016 року придбала легковий автомобіль, що підтверджується доданими до заперечення фотографіями. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. На підставі ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З позовної заяви вбачається та підтверджується копією свідоцтва про народження, серії І-ТП №234435, виданого виконкомом Городоцької селищної ради Радомишльського району Житомирської області, відповідач по справі [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно матеріалів справи сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 11.11.2014 року, рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 14.04.2016 року шлюб між сторонами розірвано, неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], для подальшого проживання та виховання залишено при матері [PERSON] (а.с.7). Відповідно довідки про склад сімї від 17.05.2016 року №921, виданої начальником будинкоуправління №9 малолітня дитина проживає разом з позивачкою (а.с.6). Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язок є особистим, а не солідарним. Частинами 2, 4, 6 статті 84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання має також дружина, з якою проживає дитина і в разі розірвання шлюбу. Посилання відповідача на те, що позивач матеріально забезпечена, суд оцінює критично, так як ніякими належними доказами це не підтверджується, наявність автомобіля позивач заперечила. Догляд відповідача за бабусею також не є виправданням ухилення від виконання обовязку по утриманню дитини, крім того, враховуючи викладені вище норми закону заявлені відповідачем обставини не являються підставою для позбавлення права на утримання дружини. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини, як стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи викладене, суд, при вирішенні позовних вимог по суті і визначенні розміру аліментів з врахуванням вищенаведених обставин, враховуючи\~стан здоров'я дитини, її вік, здатність батька до праці і його сімейний стан, відсутність даних про наявність у нього інших дійсних аліментних зобов'язань, вважає за необхідне стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 600 гривень щомісячно на утримання дитини до повноліття та 400 гривень на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку зважаючи на те, що така сума, хоча й не є достатньою для повного забезпечення потреб дитини та дружини, але буде суттєвим прибутком у матеріальних витратах позивачки та не стане непомірним тягарем для відповідача, як платника аліментів. В той же час, суд звертає увагу, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, та може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial