Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

31 січня 2017 року, у відповідності до поштового відправлення, ПАТ КБ «ПриватБанк», через свого представника за довіреністю, звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.10.2010 року в сумі 20 259 грн. 16 коп., відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти 900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позичальник зобовязалася сплачувати заборгованість по кредиту, проценти та винагороди, проте, порушила свої зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість. В судове засідання представник позивача повторно не з»явився, про причини неявки суд не повідомили, заяву про відкладення розгляду справи не надали. В матеріалах справи мається заява про проведення розгляду справи за відсутності позивача. У зв»язку з чим суд вирішив можливим проводити розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач в судовому засіданні позов визнала тільки на суму 363 грн 48 коп, однак просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на закінчення строку позовної давності. Пояснила, що дійсно в 2010 році отримувала кредит, який погашала періодично та сплачувала додатково суми, що не були враховані банком. Будь-яких документів щодо укладення договору з банком у неї не збереглося. Останній платіж вона здійснила 10 серпня 2013 року, однак банк вказав на необхідність виплати ще 2000 грн, яких у неї не було, оскільки її дитина постійно хворіла, з приводу чого для огляду в судовому засіданні була надана виписка з медичної карти. Заслухавши відповідача, дослідивши обставини справи, судом встановлено наступне. На підтвердження укладення відповідачем договору з ПАТ КБ «Приват Банк», останні не надали підтверджуючих документів, оскільки до матеріалів справи додана заява-анкета на [PERSON], про що було вказано банку з проханням надати інші докази. Однак в судовому засіданні відповідач не заперечувала, що дійсно мала кредитні відносини з ПАТ КБ «Приват Банк» та має заборгованість в сумі 363 грн 48 коп. та наданий розрахунок щодо погашення кредиту стосується саме її. Відповідач підтвердила в судовому засіданні, що була ознайомлена тільки з умовами кредитування щодо картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» на двох аркушах, інші умови вона не підписувала та не була ознайомлена, а отже посилання на пункти Умов та правил надання банківських послуг, суд не може приймати до уваги, оскільки в судовому засіданні не встановлено факту ознайомлення відповідача з даними умовами, які датовані 06.03.2010 за відсутності взагалі підтвердження укладення з банком договору кредиту, а тому суд приймає до уваги лише ті обставини, які визнаються відповідачем. 15 травня 2015 року П»ятикоп [PERSON] змінила прізвище на Геня, у зв»язку з укладенням шлюбу, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб. З поданого позову та наданого розрахунку вбачається, що заборгованість Геня ( попереднє прізвище П»ятикоп) О.О. перед банком станом на 31 грудня 2016 року становить 20259,16 грн, з яких: 363,48 грн. заборгованість за кредитом, 14\~754,77 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3\~700,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також 500,00 грн. штраф (фіксована складова), 940,91 грн. штраф (процентна складова). Як вбачається з довідки щодо умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» погашення заборгованості має здійснюватись щомісячними платежами до 25 числа місяца. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України). Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В даному випадку встановлено строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання. За змістом частини третьої статті 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Вказані висновки містяться в постановах Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року № 6-116 цс13, від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, від 3 червня 2015 року № 6-31цс15. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено відповідачем кредит сплачувався частинами та останній платіж позичальником був сплачений 10 серпня 2013 року і саме з цієї дати у банку виникло право на звернення до суду з позовом про стягнення залишку заборгованості за кредитом та інших платежів, в тому числі і санкцій за несвоєчасне погашення заборгованості. Однак ПАТ КБ «Приват Банк» звернулись до суду тільки 31 січня 2017 року, в той час як трирічний строк сплив 10 серпня 2016 року. Крім того, для стягнення пені та штрафів встановлено спеціальний строк позовної давності тривалістю в один рік. Вищенаведене свідчить про те, що при зверненні до суду ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості з Геня (попереднє прізвище П»ятикоп) О.О. сплинув строк позовної давності. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приват Банк» до Геня (попереднє прізвище П»ятикоп) О.О. про стягнення заборгованості кредитним договором в сумі 20259,16 грн. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed