Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

29 квітня 2020 року до Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що [PERSON] є споживачем послуг з електропостачання за адресою: [ADDRESS] , на ім`я якого відкритий особовий рахунок споживача електроенергії № [NUMBER] . Фактичне споживання [PERSON] відповідних обсягів електричної енергії свідчить про його приєднання до умов договору постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, з яких виникли зобов`язання. Станом на 01 лютого 2020 року заборгованість відповідача за особовим рахунком № [NUMBER] на показання засобу комерційного обліку 74811 кВт/г становить 10850,16 грн., яка утворилась за період з 01 січня 2019 року по 31 січня 2020 року. У зв`язку із чим, просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість на користь ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» за спожиту електричну енергію за період з 01 січня 2019 року по 31 січня 2020 року у розмірі 10850, 16 грн. та судовий збір 2102 грн. 23 вересня 2020 року заочним рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. 27 серпня 2021 року ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя скасовано заочне рішення по вказаній цивільній справі та призначено справу до розгляду. За клопотанням представника позивача, ухвалою суду від 07.09.2021 року первісного відповідача [PERSON] замінено на належного - [PERSON] , оскільки згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником житла за адресою: [ADDRESS] з 14.12.2018 року по теперішній час являється [PERSON] . Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, та просила їх задовольнити. Не заперечила проти винесення заочного рішення суду. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив, відповідач не надав. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи, при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки в судове засідання не з`явились всі учасники справи у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії», Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14 березня 2018 року «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» (далі ПРРЕЕ). Згідно з розрахунком заборгованості за адресою: [ADDRESS] , за спожиту електричну енергію за період з 01 січня 2019 року по 31 січня 2020 року становить 10850,16 грн. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 13.08.2021 року (номер інформаційної довідки 270391349), об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] з 14.12.2018 року. Згідно із положеннями ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 319 ЦК України власність зобов`язує, а отже власники мають не лише суб`єктивні права, але й несуть відповідальність перед громадою, суспільством за належне використання цих прав. Таким чином, саме на власника покладається обов`язок сплачувати послуги з електропостачання. Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є стягнення заборгованості за послугами електропостачання. У суду відсутні мотиви для відхилення представлених доказів та про їх відхилення не заявлено клопотань жодною із сторін. Представлені суду докази відповідають змісту статей 77 - 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. Проводячи оцінку аргументів сторін, які ґрунтуються на поданих доказах, суд приходить до висновку, що у своїй сукупності вони вказують на наявність підстав для захисту прав позивача, оскільки у позасудовому порядку відповідач добровільно не погасила заборгованість за послуги електропостачання. Щодо порушеного права та ким воно порушено, то суд виходить з того, що права позивача порушені відповідачем, який не виконує умови договору, та вони підлягають захисту у заявлений спосіб. Згідно п. 3.1.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі ПРРЕЕ), електропостачальник розміщує у відкритому доступі форму відповідного договору, який пропонується споживачам до укладення. До договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відповідний електропостачальник має розробити з урахуванням вимог законодавства публічні комерційні пропозиції та розмістити їх на своїх офіційних веб-сайтах. Вищезазначений договір є публічним договором приєднання та укладається сторонами з урахуванням ст. ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України. Згідно зі ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України). Публічний договір розміщується на відповідному сайті або іншим шляхом, доступним до будь-якого покупця товарів і споживача послуг. Він містить загальні умови купівлі-продажу товару, робіт, послуг, які є однаковими для всіх покупців і споживачів. Безпосередньо предмет договору, сам вид товару (послуг), їх кількість можуть оформлюватися шляхом подання відповідної заяви - приєднання. Прийняття та підтвердження такої заяви є невід`ємною частиною (обов`язковою умовою) публічного договору. Роблячи відповідну заявку на купівлю товару (послуги) і здійснюючи відповідну оплату в спосіб, передбачений публічним договором, покупець (споживач послуги) фактично акцептує умови публічного договору. Таким чином, укладення договору відбувається шляхом загальнодоступної публікації публічного договору (оферти) з боку продавця товару (послуг) і згоди на такі умови з боку покупця через вибір товару (послуг) та оплати. Відповідно до п. 7 Постанови НКРЕКП (далі ПРРЕЕ) від 14 березня 2018 року № 312 договір про постачання електричної енергії з постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Фактичне споживання відповідачем відповідних обсягів електричної енергії, оплата рахунків або підписання заяви-приєднання, свідчить про його приєднання до умов про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Таким чином, між позивачем та відповідачем існують зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Пунктом 4.12 ПРРЕЕ передбачено, що плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. За змістом п. 4.19 ПРРЕЕ розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який, як правило, становить календарний місяць відповідно до умов договору. Пункт 5.5.5 ПРРЕЕ передбачає, що споживач електричної енергії зобов`язаний, в тому числі, користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів), сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів тощо. За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань сторони несуть відповідальність, передбачену договором та чинним законодавством (п. 9.1 ПРРЕЕ). Згідно зі ст. 901 ЦК України за договором надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується надати послугу, яка споживається у процесі здійснення певної дії або здійснення певної діяльності, а інша сторона зобов`язується сплатити виконавцю дану послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, у яких одна сторона (боржник) зобов`язана здійснити на користь іншої сторони (кредитора) певні дії (передати майно, виконати роботу, сплатити послуги тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, відповідно до розрахунку заборгованості за спожиту енергію за особовим рахунком № [NUMBER] на показання засобу комерційного обліку 74811 кВт/г у споживача становить 10850,16 грн., яка утворилась за період з 01 січня 2019 року по 31 січня 2020 року. Доказів, які б спростовували обставини, викладені у розрахунку заборгованості, відповідачем не надано та про наявність таких доказів не зазначено. Суду не надано доказів на підтвердження того, що нарахована сума спожитої електроенергії у розмірі 10850,16 грн. до теперішнього часу сплачена відповідачем. Враховуючи викладене, суд погоджується з розрахунком заборгованості, наданим позивачем та вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. При подачі позову до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 2102 грн. і такий у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved