Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

30 жовтня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулися до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з вищезазначеним позовом. В обгрунтування позову вказали, що відповідно до укладеного договору б/н від 05.06.2008 позивач надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 3000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. Так, станом на 28 вересня 2014 року має заборгованість в сумі 15016,42 гривень, яка складається з: заборгованість за кредитом - 1486,97 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом 5513,19 гривень; заборгованість з пені та комісії за користування кредитом 6825,00 гривень;а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг : штраф (фіксована частина) в сумі 500, 00 гривень; штраф (процентна складова) в сумі 691,26 гривень. 09 квітня 2015 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу постановлено заочне рішення, яким задоволені позовні вимоги у повному обсязі. 05 травня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 травня 2015 року вищевказане заочне рішення було скасовано. 29 жовтня 2015 року представник позивача [PERSON] надав суду уточнену позовну заяву, в якій просив суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість по відсоткам за договором б/н від 05.06.2008 нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 28.09.2011 по 28.09.2014 в розмірі 3302,88 гривень. 18 листопада 2015 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу постановлено заочне рішення, яким відмовлено в задоволені позовних вимог у повному обсязі. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2016 року вищевказане рішення залишено без змін. 13 липня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України, рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.11.2015 та ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.01.2016 скасовані, справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції. 28 вересня 2016 року представником позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» [PERSON] надані суду додаткові пояснення до уточненої позовної заяви від 29.10.2015, відповідно до яких він зазначив, що термін дії платіжної кредитної картки виданої [PERSON] 12/99, а розмір боргу по відсоткам за останні три роки складає 3\~302,88 гривень. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутності з позовними вимогами не згодна в повному обсязі, в письмових запереченнях просила застосувати позовну давність за кредитом. Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши обставини та давши оцінку доказам, наданих в їх обґрунтування, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 8 ЦПК України в редакції 2005 року, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 214 ЦПК України, п. 12 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 Про судове рішення у цивільній справі, під час ухвалення рішення суд вирішує ряд питань, в тому числі і питання: які правовідносини сторін випливають із встановлених судом обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 05.06.2008 позивач надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 3000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Між сторонами виник спір з приводу виконання умов кредитного договору. Правовідносини сторін врегульовані нормами цивільного законодавства України. Так, статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України). Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частин 1, 4 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно Умов та Правил надання банківських послуг, що були надані позивачем, мінімальний обов'язковий платіж - це розмір боргових зобов'язань позичальника, які щомісячно підлягають сплаті позичальником на протязі строку дії картки. Відповідно до п. 3.1.1 Правил користування платіжною карткою (далі Правила), строк дії картки вказується на лицевій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця. Пунктом 3.1.3 Правил встановлено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується Банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії картки) не надійшла письмова заява держателя картки щодо закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг з виконання операцій по картковому рахунку, та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором. Зі змісту п. 5.4 Правил вбачається, що строк погашення кредиту у повному обсязі здійснюється не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці у полі «місяць». Позичальник зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених даним договором (п. 6.5. умови і правила надання банківських послуг). Згідно з п. 5.4. правил користування платіжною карткою строк погашення процентів по кредиту здійснюється щомісячно за попередній місяць. Відповідно до п. 5.5. правил користування платіжною карткою за користування кредитом банк нараховує проценти у розмірі, встановленому тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів у ропі. За змістом пунктів 5.5.1., 5.5.2. за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань відповідач сплачує відсотки за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розмір яких встановлюється тарифами. Проценти за користування кредитом (у тому числі простроченим кредитом та овердрафтом), передбачені тарифами, нараховуються в останній операційний день місяця за кожен календарний день за фактично витрачені в рахунок кредиту коштів, з дня списання суми з карткового рахунку. Так, за змістом кредитного договору розрахунок відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та па умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатній проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки: відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При ньому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом нього строку. За змістом ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно). Разом із тим, за змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності. Аналогічний висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року № 6-249цс15, який має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Разом з тим, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. З матеріалав справи вбачається строк дії кредитної картки № 26200602421619, виданої на ім'я LUKINA ELENA, до 12/99, роздруківка щодо інформації про картку долучена до матеріалів справи. Тобто перебіг строку позовної давності щодо як основної суми боргу, так і відсотків за кредитом рахується після несплати чергового платежу. Відповідачка [PERSON] просила застосувати наслідки спливу строку позовної давності, однак враховуючи вищещазначене, суд приходить до висновку, що позивачем строк звернення до суду з вимогою стягнення заборгованності по відсотках нарахованим на прострочену заборгованість за період відповідний загальному терміну позовної давності, не пропущено. У постанові від 22.10.2014р. у справі №6-127цс14 судова палата у цивільних справах Верховного суду України вказала, що відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом 30 жовтня 2014 року. Згідно до наданого розрахунку станом на 28 вересня 2014 року загальний розмір заборгованності за відсотками складає 5\~513,19 гривень. Розмір заборгованності за відсотками, які були нараховані до 28 вересня 2011 року складає 2\~329,85 гривень. Тобто стягненню з відповідачки [PERSON] підлягає заборгованність по відсоткам нарахованим на прострочену заборгованість за кредитом за період відповідний загальному терміну позовної давномті, згідно до ст. 257 ЦК України з 28 вересня 2011 року по 28 вересня 2014 року, що складає 3\~302,88 гривень (5\~513,19 гривень загальний розмір заборгованності - 2\~329,85 гривень заборгованість нарахована до 28.09.2011). Таким чином, аналіз приведених вище доказів в сукупності, які суд вважає допустимими, достатніми та достовірними, вивчивши та дослідивши всі надані докази в сукупності та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача витрат на сплату судового збору в сумі 243,60 гривень, що підтверджено оригіналом квитанції.

Outcome: approved