Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

31.07.2015 року [PERSON] звернувся з позовом, який в подальшому уточнив і просив зобов'язати публічне акціонерне товариство «Харківгаз» (далі по тексту - ПАТ «Харківгаз»): прийняти до розрахунку обсяг спожитого газу [PERSON], особовий рахунок [NUMBER], в березні 2015 року 1200 куб.м. природного газу; здійснити перерахунок вартості спожитого природного газу [PERSON] за березень 2015 року - 1200 куб м. газу за ціною 1,7880 за 1 куб. м. спожитого газу, за квітень 2015 року - 493 куб.м. газу за ціною відповідно до постанови НКРЕ № 583 від 03.03.2015 року; стягнути з відповідача по справі витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката в сумі 2000 (дві тисячі ) гривень, моральну шкоду в сумі 5000 (п'ять тисяч) гривень та поштові витрати. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначав, що він є абонентом ПАТ «Харківгаз» відповідно до типового договору від 30.05.2012 року. На протязі всього терміну дії договору з 30 травня 2012 року обсяг спожитого газу визначався представником відповідача шляхом особистого знімання показників спожитого газу. В березні місяці 2015 року показники обсягу спожитого газу представником відповідача не знімалися і не був наданий платіжний документ для сплати за послуги газопостачання. Обсяг спожитого газу за два місяці був визначений відповідачем у кінці квітня 2015р. Вважає, що відповідач порушив умови договору та самостійно визначив обсяг спожитого газу в березні та квітні 2015р. При цьому за квітень місяць відповідачем безпідставно нараховано подвійний обсяг спожитого газу за новими, збільшеними з 01.04.2015 року тарифами. Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 18 грудня 2015 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Суд вирішив: зобов'язати ПАТ «Харківгаз» прийняти до розрахунку обсяг спожитого газу [PERSON] в березні 2015 року 1200 куб. м. та здійснити перерахунок вартості спожитого природного газу за березень 2015 року за ціною 1,7880 грн. за 1 куб.м.; за квітень 2015 року - 493 куб.м. за ціною відповідно до постанови НКРЕ №583 від 03.03.2015 року . Також суд вирішив стягнути з ПАТ «Харківгаз» на користь [PERSON] витрати по наданню правової допомоги адвокатом в сумі 2000грн. та поштові витрати в сумі 22,70 грн., вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позову відмовлено. В апеляційній скарзі представник ПАТ «Харківгаз» [PERSON] просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Вважає рішення суду необґрунтованим та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також невідповідності висновків суду обставинам справи. В обґрунтування скарги апелянт зазначає, що відповідно до правил надання послуг населенню з газопостачання, затверджених Постановою КМУ від 09.12.1999 року № 2246, зняття показань лічильників природного газу проводиться споживачем станом на 01 число місяця, що настає за розрахунковим та зазначаються споживачем у платіжних документах, а плата за надані протягом розрахункового періоду послуги, вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. Дані умови порушувались [PERSON] неодноразово. В березні 2015 року показання лічильника були передані споживачем по телефону, зафіксовані оператором і становили 56313 станом на 31.03.2015 р. В квітні 2015 року показники лічильника природного газу були зафіксовані у відомостях зняття показників під підпис абонента і становили 57506 станом на 26.04.2015 p., що не було враховано в рішенні Нововодолазького районного суду від 17.12.2015 року. У відомості №35006112 зняття показань лічильників, яка міститься в матеріалах справи, є підпис споживача, яким завірено як попередні показники лічильника природного газу - 56313 за березень 2015 року (станом на 31.03.2015 р.). так і показники лічильника 57506 за квітень 2015 року (станом на 26.04.2015 p.). На момент зняття показань лічильника природного газу контролером 26.04.2015 року вже діяла Постанова НКРЕ №583 від 03.03.2015 року, де вказано, що у період з 01 жовтня по 30 квітня включно за обсяг, спожитий до 200 куб.м природного газу на місяць встановлено ціну 3,600 грн. за 1 куб.м., а за обсяг, спожитий понад 200 куб.м. природного газу на місяць, - 7,188 грн. за 1 куб.м. газу. А у період з 01 травня по 30 вересня включно - 7,188 грн. за 1 куб.м спожитого природного газу. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції та ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності, і не мають зворотної дії в часі. Під час зняття показань 26.04.2015 року вже діяла Постанова НКРЕ №583 від 03.03.2015 року., а тому, враховуючи субсидію, позивачу було нараховано до сплати відповідні суми за використаний природний газ: за березень 2015 року - 894.00 грн. за квітень 2015 року - 8015.82 грн. Крім того, вказує апелянт, суд безпідставно вирішив стягнути з ПАТ «Харківгаз» 2000 грн. у якості компенсації позивачу витрат за правову допомогу і 22,70 грн. за оплату послуг поштового зв'язку, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження доводів щодо факту та тривалості надання саме правової допомоги, та які б свідчили про відповідність заявленої вартості наданих послуг фактично виконаним та їх відповідність вимогам Закону України «Про граничний розмір витрат на правову допомогу у цивільній та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, а оплата послуг поштового зв'язку взагалі не відноситься до судових витрат і не обумовлена обставинами справи, оскільки відповідач не відмовлявся приймати заяви чи інші звернення позивача. В суді апеляційної інстанції представник ПАТ «Харківгаз» апеляційну скаргу підтримав і просив задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи. Представник позивача просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим. Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції - судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав. Розглядаючи справу, суд першої інстанції забезпечив сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Судом встановлено, а сторонами та їх представниками не заперечується, що власник житлового будинку №18 загальною площею 57,2 м.кв., житловою площею 32,5 м.кв. по [ADDRESS] - [PERSON] є абонентом ПАТ «Харківгаз» у особі Зміївської філії, тобто споживачем послуг з газопостачання, згідно договору №12448 від 30.05.2012 року, укладеного на базі типового договору, затвердженого постановою КМУ від 05.07.2006 року № 938. Приводом і підставою для виникнення спору стала та обставина, що у березні 2015 року представники Зміївської філії ПАТ «Харківгаз» показники лічильника спожитого [PERSON] газу не знімали, квитанції з зазначенням обсягу спожитого газу за вказаний місяць, тарифу та його вартості - не надали, зняли показники лічильника 26 квітня 2015 року, але в наданих для сплати платіжних документах зазначили, що у березні 2015 року [PERSON], начебто, спожив 500 м.куб. газу на суму 894 грн., а у квітні 2015 року - 1215 м.куб. на суму 8015,82 грн., що, на переконання позивача, не відповідає дійсності. Позивач вказував, що представники Зміївської філії ПАТ «Харківгаз», діючи недобросовісно, скористалися тією обставиною, що постановою НКРЕ №583 від 03.03.2015 року збільшено ціну за природний газ з 01.04.2015 року, не зняли своєчасно показними лічильника про обсяг спожитого газу за березень 2015 року, не надали своєчасно платіжні документи, а знявши показники лічильника про загальний обсяг спожитого газу станом на 26.04.2015 року, штучно і безпідставно визначили обсяг спожитого газу за квітень 2015 року, тобто за новими, значно вищими тарифами, в два з половиною рази більше, ніж за березень 2015 року, хоча в дійсності, саме в березні 2015 року у зв'язку з тимчасовим проживанням у його будинку новонародженої онуки, ним було спожито порівняно з іншим періодом більший обсяг природного газу. Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, порушуючи умови договору №12443 від 30.05.2012 року, Правила надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою КМУ від 09.12.1999 року № 2246, викладені в листі НКРЕ від 16.01.2013 року роз'яснення про необхідність систематичного здійснення контрольного зняття показників лічильника, приписи ст.15 ЗУ «Про захист прав споживачів» щодо надання необхідної, достовірної та своєчасної інформації споживачам, здійснив безпідставне нарахування надмірного обсягу спожитого газу за квітень 2015 року по новим, збільшеним тарифам. Апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції в цій частині, оскільки воно ухвалене у відповідності із законом за нормами якого має бути вирішено даний спір, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Апеляційний суд також вважає ухваленим у відповідності із законом і рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди у сумі 5000 грн., оскільки встановлені судом обставини не містять даних про наявність передбачених ст. 23 ЦК України та ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів» підстав для відшкодування моральної шкоди. Дійсно, як обґрунтовано зазначено в рішенні суду, відповідачем безпідставно, з порушенням прав та законних інтересів споживача [PERSON], визначено обсяг спожитого газу в березні та квітні 2015 року, не співмірно фактичному. Разом з тим, споживач [PERSON] певною мірою сприяв виникненню такого порушення, оскільки не вжив необхідних посильних заходів з метою виконання ним умов договору №12443 від 30.05.2012 року та Правила надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою КМУ від 09.12.1999 року № 2246, в частині обов'язку споживача регулярно і своєчасно оплачувати надані послуги газопостачання за фактично спожитий в поточному місяці газ за встановленими тарифами. За таких обставин відсутні передбачені законом підстави відшкодування моральної шкоди. Апеляційний суд відхиляє посилання представника відповідача на те, що у квітні 2015 року [PERSON], начебто, погодився з зафіксованим у складеній працівником Зміївської філії ПАТ «Харківгаз» відомості обсягом спожитого газу і у березні і у квітні 2015 року, та що у березні 2015 року їх працівники начебто, з об'єктивних причин не мали доступу до лічильника, оскільки вказана апелянтом відомість навіть під час ретельного з'ясування обставин справи та її дослідження в судовому засіданні апеляційної інстанції за формою і змістом без додаткових роз'яснень представник не дозволяла переконатися в об'єктивності і правдивості доводів представника щодо погодження [PERSON] вказаного у відомості обсягу спожитого газу. Доказів вчинення [PERSON] перешкод працівникам Зміївської філії ПАТ «Харківгаз» зняти показники лічильника про обсяг спожитого газу у березні 2915 року суду не надано. Крім того, [PERSON] страждає вадами зору, згідно наданої суду довідки МСЕК є інвалідом першої групи, що дає обґрунтовані підстави поставити під сумнів надану представником відповідача відомість. Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта щодо відсутності належного обґрунтування вимог позивача в частині стягнення 2000 грн. на відшкодування оплати правової допомоги та безпідставності стягнення поштових витрат. Дійсно, наданий позивачем (а.с.25) розрахунок вартості юридичних послуг з узагальненим викладенням їх переліку не містить конкретних вихідних даних та розрахунку, який би дозволяв їх перевірити і переконатися в об'єктивності та відсутності помилки; має певні невідповідності наявним у справі доказам щодо фактичного обсягу наданої правової допомоги. Так, в четвертому і п'ятому абзацах цього Розрахунку вказано послугу - «підготовку матеріалів для звернення до суду за захистом порушеного права» вартістю 450 грн. та «підготовку позовної заяви та додатків до позовної заяви» вартістю 900 грн., тобто двічі вказано одну і ту ж послугу. Також в абзаці 6 вказано послугу «підготовка інших процесуальних документів...» вартістю 300 грн. без зазначення яких саме і чим відрізняються одна від іншої перелічені в Розрахунку послуги. Вимога позивача, з якою погодився і суд першої інстанції, про відшкодування йому за рахунок відповідача витрат на послуги пошти задоволенню не підлягає за відсутністю належного обґрунтування. Крім того, такий вид витрат не входить до передбаченого статтею 79 ЦПК України переліку видів судових витрат. Зважуючи на викладене, а також ухвалення судом рішення про часткове, а не у повному обсязі задоволення позовних вимог [PERSON], чиї інтереси представляв, надаючи правову допомогу адвокат [PERSON], апеляційний суд змінює рішення суду в частині стягнення витрат на правову допомогу шляхом зменшення їх розміру з 2000 до 1000 грн. і відмови у задоволенні вимог про стягнення з відповідача поштових витрат на суму 22 грн.70 коп. В іншій частині рішення суду залишається без змін.

Outcome: partial