Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

29 квітня 2020 року представник акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 25.12.2012, та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг», Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг (далі - Договір), який містить в собі умови договору банківського рахунку та кредитного договору, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту АТ КБ «ПриватБанк» керувався п.п. 2.1.1.2.5, 2.1.1.2.6 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою АТ КБ «ПриватБанк». АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач порушував умови Договору в частині своєчасного погашення платежів АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з чим станом на 10.11.2019 виникла заборгованість в розмірі 7474,35 грн., з яких: 7474,35 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 7474,35 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 0,00 грн. - нарахована пеня, 0,00 грн. - нараховано комісії, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 0,00 грн. - штраф (фіксована частина), 0,00 грн. - штраф (процентна складова). [INFO] [PERSON] помер, до дня смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] , який в розумінні частини 3 статті 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, та протягом строку встановленого статтею 1270 ЦК України не заявив про відмову від неї. При цьому, згідно частини 3 статті 1296 ЦК України - відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця на спадщину. Позивач звертався до відповідача з листом-претензією, однак останнім борг сплачено не було. Посилаючись на вищевказані обставини позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.12.2012 в розмірі 7474,35 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач позов не визнав, надав суду відзив, просив відмовити позивачу з огляду на наступне. Позовні вимоги позивача не обґрунтовані та безпідставні, оскільки позивачем не надано примірник кредитного договору б/н від 25.12.2012 укладеного між [PERSON] станом на 31.05.2015. Розрахунок суми заборгованості має форму таблиці та зміст незрозумілої довідки, якою констатується факт наявності заборгованості за кредитним договором, тобто є неналежним та не допустимим доказом. Доказами які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Також, позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки останній платіж в рахунок виконання умов кредитного договору [PERSON] здійснив в першій половині 2017 року, однак до суду позивач звернувся лише 08.02.2020. Після смерті [PERSON] відповідач повідомив позивача про смерть боржника, та надав копію свідоцтва про смерть батька. Положеннями статті 1281 ЦК України визначено шестимісячний строк для пред`явлення кредиторами вимоги до спадкоємців які прийняли спадщину, від дня коли вони дізналися або могли дізнатися про відкриття спадщини. Позивачем не надано відомостей коли йому стало відомо про смерть [PERSON] , однак не пізніше звернення з претензією до Першої Криворізької нотаріальної контори, тобто 25.07.2017, однак з вказаного періоду та протягом шести місяців від вказаної дати вимоги до спадкоємця боржника не пред`являлися. Крім того, позивачем не доведено факт одержання майна відповідачем в порядку спадкування після смерті [PERSON] та можливість погашення боргу за рахунок такого майна. Реєстрація за однією адресою відповідача зі спадкодавцем на день його смерті не є підставою вважати його спадкоємцем, без надання доказів про прийняття спадщини у встановленому законом порядку. Просить суд відмовити позивачу в позові та стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2824 грн. Представник позивача звернувся до суду з відповіддю на відзив, вважає заперечення відповідача такими, що не заслуговують на увагу, а компенсація витрат на правову допомогу документально не підтверджена відповідачем. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що [PERSON] підписав заяву б/н від 25.12.2012, та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг», Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, який містить в собі умови договору банківського рахунку та кредитного договору, що підтверджується підписом у заяві (а.с15). До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Cold» та Умови та Витяг з Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.16-33). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області, серії [NUMBER] (а.с.36). Згідно ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням. Порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюються нормами ст.ст. 1281, 1282 ЦК України. У зв`язку зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Відповідно до статті 1281 ЦК України, (в редакції чинній на час відкриття спадщини), спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. За положеннями ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Вищевказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року № 306/2000/16-ц. Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця. Листом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 08.08.2017 № 1892/01-16, АТ КБ «ПриватБанк» повернено без оформлення претензію кредитора до спадкоємців померлого [INFO] [PERSON] , у зв`язку з не перерахуванням банком обов`язкового платежу в розмірі 51 грн. (а.с.40). Під час розгляду справи, з метою здійснення повного та всебічного з`ясування обставин справи, судом було витребувано інформацію з Першої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо копії спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] та листом від 12.08.2020 № 1575/01-16 встановлено, що спадкова справа не заводилась (а.с.70). Представник позивача у своїй позовній заяві як на підставу задоволення позову посилається на те, що відповідач постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому вважається такими, що прийняв спадщину і повинен нести цивільно-правову відповідальність за борги спадкодавця. Відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Згідно довідки Відділу реєстрації місця проживання громадян від 17.06.2021 № 3489, на дату смерті [PERSON] , разом з померлим за адресою: [ADDRESS] , було зареєстровано місце проживання наступних осіб: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 06.07.2021 встановлено, що будинок [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності: 5/18 - [PERSON] ; 1/18 - [PERSON] ; 1/3 - [PERSON] . Обов`язковою умовою для прийняття спадщини є фактичне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак доказів фактичного проживання відповідача із спадкодавцем на час відкриття спадщини суду надано не було, оскільки сам факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що відповідач є спадкоємцем, проживав разом зі спадкодавцем та прийняв після померлого спадщину. Крім того, судом встановлено, що на час смерті спадкодавця за однією адресою з ним, крім відповідача, також були зареєстровані інші особи, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позивач також не надав суду доказів, які підтверджують, яке саме майно прийняв у спадок відповідач та яка його вартість, а також не знайшли свого підтвердження обставини щодо того, що відповідачу було достовірно відомо про наявність боргу спадкодавця. Згідно з вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевказані вимоги законодавства та встановлені обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача боргу спадкодавця відсутні, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи відносяться витрати на правничу допомогу. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Згідно вимог статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги з рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як вбачається з акту № 1 приймання-передачі правничої допомоги відповідно до умов договору № 09/20 про надання правової допомоги від 27.08.2020 та додаткової угоди № 1 від 27.08.2020, здійснено наступний перелік робіт: надано усну консультацію з вивченням документів із питань, що стосуються справи (176,50 грн.), здійснено аналіз документів, підбір постанов Верховного Суду з вирішення спорів у подібних правовідносинах (529,50 грн.), складення відзиву на позов, підготовка додатків до відзиву (1059 грн.), складення заперечення на відповідь на відзив (529,50 грн.), всього на загальну суму 2294,50 грн. З огляду на те, що ціна наданих адвокатом послуг була доведена належним чином договором про надання правової допомоги № 09/20 від 27.08.2020, додатковою угодою до договору про надання правової допомоги № 09/20 від 27.08.2020, актом № 1 приймання-передачі правничої допомоги відповідно до умов договору № 09/20 про надання правової допомоги від 27.08.2020 та додаткової угоди № 1 від 27.08.2020, розрахунком № 02/10 від 02.10.2020, квитанцією від 27.10.2020, та з урахуванням критерію розумності, виходячи з конкретних обставин справи та обсягу наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги під час розгляду справи, суд дійшов висновку про стягнення з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved