Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

29.08.2017 року [PERSON] звернувся до Олександрівського районного суду Донецької області з заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, вказуючи на те, що його дружина [PERSON], 03.08.2017 року в Центральній міській клінічній лікарні № 3 м. Донецька народила хлопчика, що підтверджено медичним свідоцтвом про народження, яке не має юридичної сили на території України. Він звернувся до Олександрівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, з заявою про реєстрацію народження дитини, та йому було письмово відмовлено з вказівкою, що медичне свідоцтво про народження неможливо прийняти як документ, що підтверджує факт народження і не є підставою для державної реєстрації народження, так як він виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення факту народження необхідно для реєстрації дитини в органах РАГСу. Просить встановити факт народження дитини хлопчика, [INFO], матірю якого є [PERSON], [INFO], батьком [PERSON], [INFO].. Заявник та його представник в судовому засіданні підтримали подану ним заяву про встановлення факту народження дитина та просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи Олександрівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з'явився, проте, надав суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, заперечень по справі не має . Заслухавши пояснення заявника, його представника, дослідивши подані суду докази, суд вважає що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Громадянка України [PERSON], [INFO], та громадянин України [PERSON], [INFO], перебувають з 22 червня 2016 року у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу з [PERSON]., [PERSON], 03.08.2017 року, о 09 год. 35 хв., у Центральній міській клінічній лікарні № 3 м. Донецька народила дитину чоловічої статі, що підтверджується медичним свідоцтвом про народження № 71 від 03 серпня 2017 року виданого Центральною міською клінічною лікарнею № 3 м. Донецька Міністерства охорони здоровя Донецької Народної Республіки. Факт перебування громадянки [PERSON] у стані вагітності та народження нею, 03.08.2017 року дитини чоловічої статі підтверджується наступними документами: копією з обмінної карти полового будинку «Відомості пологового будинку, пологового відділення лікарні про породіллю», випискою з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №615. Також судом досліджені фотографії заявника та його дружини разом з дитиною. Відповідно до ч.1 ст. 144 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. Згідно відмови Олександрівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 29.08.2017 року № 15.50-38/568 медичне свідоцтво про народження № 71 від 03.08.2017 року, видане Центральною міською клінічною лікарнею № 3 м. Донецька Міністерства охорони здоровя Донецької Народної Республіки, не можливо прийняти, як документ, оскільки виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Частинами 2 та 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Постановою Верховної Ради України № 254-VIII від 17.03.2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» надано статус «тимчасово окупованих» територіям окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена Постановою ВР України №252-VIII від 17.03.2015 року (згідно додатку), яка набрала чинності 08.04.2015 року. Згідно додатку до розпорядження КМ України від 07 листопада 2015 року за № 1085-р, м. Донецьк та м. Макіївка віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Під час розгляду данної справи суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey»,«Cyprusv. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v the Republico f Moldova and Russia», « Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України. Пунктом 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України, справи про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Відповідно до пояснень заявника та його представника, відомостей, що містяться в наданих заявником медичних документах, долучених фото, вбачається, що дійсно дружина заявника, [PERSON] була вагітною і є матір'ю дитини чоловічої статі, народженої 03.08.2017 року в м. Донецьку Донецької області.

Outcome: approved