Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

30 вересня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач мотивував тим, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Після смерті останньої відкрилась спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], виданого 23 квітня 2002 року. Він фактично прийняв спадщину після матері шляхом спільного проживання, однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном не може у зв'язку із втратою правовстановлюючого документа на вказану земельну ділянку. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 3,115 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, в порядку спадкування за законом після матері [PERSON], яка померла [INFO]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, представник останнього за довіреністю [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує (а. с. 24). Представник відповідача - Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився без повідомлення причин, хоча належним чином був сповіщений про час, день і місце розгляду справи (а. с. 18). Представник третьої особи - Улянівської державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області в судове засідання також не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи в його відсутність, проти заявлених вимог не заперечує (а. с. 20). У зв'язку з неявкою сторін, третьої особи, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. Статтею 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ч. 2, 3 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об'єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України). Судом встановлено, що батьками [PERSON] були [PERSON] і [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а. с. 6). У відповідності до свідоцтва про смерть [NUMBER], останній помер [INFO] (а. с. 26). Згідно з свідоцтвом про смерть [NUMBER], [INFO] в с. Верхосулка Білопільського району Сумської області померла [PERSON] (а. с. 5). [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 3,115 га ріллі в межах згідно з планом, розташована на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], виданого Верхосульською сільською радою Білопільського району Сумської області 23 квітня 2002 року на підставі розпорядження голови Білопільської райдержадміністрації від 19 березня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №845 (а. с. 7). У відповідності до витягу з технічної документації від 24 вересня 2015 року нормативна грошова оцінка вказаної вище земельної ділянки становить 97 083 грн. 03 коп. (а. с. 10). З довідки Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області від 08 вересня 2015 року №380 вбачається, що мати позивача, [PERSON], постійно до дня смерті [INFO] проживала в [ADDRESS]. За останньою значиться земельна ділянка за №210, розташована на території Верхосульської сільської ради, право на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER]. Заповіт від імені [PERSON] виконкомом Верхосульської сільської ради не посвідчувався. Спадкоємцем померлої [PERSON] є її син - [PERSON], який до дня смерті матері проживав разом із матір'ю та вів спільне підсобне господарство. Заборони та арешту на земельні ділянки не має (а. с. 8). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 15 жовтня 2015 року встановлено юридичний факт того, що [PERSON], яка згідно свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого виконкомом Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області 19 червня 2014 року, померла [INFO], була матір'ю [PERSON], [INFO] (а. с. 25). З матеріалів справи вбачається, що спадкова справа після [PERSON], яка померла [INFO], заведена за заявою [PERSON] - позивача в справі (а. с. 21-23). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,115 га ріллі в межах згідно з планом, яка знаходиться на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, в порядку спадкування за законом після матері [PERSON], яка померла [INFO]. Однак, він позбавлений можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном у зв'язку із втратою правовстановлюючого документа на вказану земельну ділянку. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved