Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

29.11.2016 року [PERSON] звернувся до Балтського районного суду Одеської області з позовом до Подільської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди за період 2008-2014 років. В позовній заяві позивач вказує, що станом на 18.07.2007 року у нього на праві власності залишилось 1381 простих іменних акцій, що були випущені у документальній формі ВАТ «Балтський молочноконсервний комбінат дитячих продуктів», які, в свою чергу, на підставі договору купівлі-продажу від 18.07.2007 року, продав ТОВ «Інвестиційна компанія [PERSON]». Згодом, на його адресу надійшло повідомлення Балтської МДПІ Одеської області про явку до податкової інспекції для декларування доходу отриманого від продажу акцій ВАТ «Балтський молочноконсервний комбінат», та 27.03.2008 року ним подано декларацію про доходи за 2007 рік, а також письмові пояснення з приводу того, що від продажу акцій ним прибуток не отриманий, а акції не підлягають оподаткуванню. Балтською МДПІ Одеської області на адресу позивача надіслано податкове повідомлення № 0012381700/0 від 25.08.2008 року, яким визначено суму податкового зобовязання у розмірі 3107,25 грн., яке необхідно сплатити в 30-денний термін з дня отримання податкового повідомлення. Враховуючи, що податкове зобовязання не містило законних підстав, воно позивачем виконано не було, в результаті чого Балтською МДПІ Одеської області прийнято рішення про стягнення з позивача наявних коштів та інших активів. Дане рішення оскаржене позивачем. З зазначених вище підставі неодноразово проводився судовий розгляд у різних інстанціях, то стягувалися кошті, то поверталися. Однак коштами позивача протягом тривалого часу користувалася держава, за цей час кошти знецінилися, сума інфляційних витрат становить 1111,33 грн., яку позивач і просить стягнути на його користь. За весь період розгляду справ у судах різних інстанцій, позивачу відповідачем заподіяна значна моральна шкода, що виразилась в душевних стражданнях від необхідності протягом тривалого часу відстоювати свої права. Викликані обставини значно погіршили здоровя позивача. Розмір моральної шкоди, позивач визначив у сумі 50000,00 грн, яку позивач і просить стягнути з відповідача. Також позивачем понесені витрати, повязанні з розглядом справи, а саме сплата судового збору у розмірі 551,00 грн., проїзд, оплата поштової кореспонденції, що становить 950,50 грн., які позивач також просить покласти на відповідача. Підчас розгляду справи в судовому засіданні, позивач відмовився щодо стягнення інфляційних виплат, що стосується інших позовних вимог, підтримує їх в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні посилаючись на те, що Балтська МДПІ Одеської області, яка з часом була реформовано в Подільську обєднану Державну податкову інспекцію Головного управління ДФС в Одеській області, діяла в межах своїх повноважень відповідно до чинного законодавства, виконуючи свої функціональні обовязки, не маючи на меті завдати будь-якої шкоди, а ні моральної, а ні матеріальної. Позивачем не надано достатніх доказів, що підтверджують факт завданої моральної шкоди, за яких обставин чи якими діями або бездіяльність вони заподіяні. Крім того, позивач просить стягнути витрати, повязані з розглядом цивільної справи, однак витрати, які просить стягнути позивач, не відповідають вимогам ч. 3 ст. 79 ЦПК України. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали цивільної справи, судом встановлені наступні фактичні обставини справи. 25.06.2008 року Балтською МДПІ в Одеській області було оформлено податкове повідомлення № 0012381700/0 та визначено суму податкового зобовязання в розмірі 3107,25 грн., яку [PERSON] мав платити в 30-ти денній термін з дня отримання податкового повідомлення, оскільки за 2007 рік ним задекларовано доход від продажу простих іменних акцій ВАТ «Балтський молочноконсервний комбінат дитячих продуктів». На підставі вказаного податкового повідомлення, враховуючи те, що [PERSON] не сплатив зазначену суму в добровільному порядку, начальник Балтської МДПІ Одеської області прийняв рішення за № 2/24-00/[NUMBER] від 19.03.2009 року, відповідно до якого вирішив здійснити стягнення коштів та продаж інших актів, що перебувають у власності [PERSON] Не погоджуючись з рішенням Балтської МДПІ Одеської області [PERSON] подав скаргу до Державної податкової адміністрації в Одеській області на додаткове повідомлення-рішення Балтської МДПІ від 25.06.2008 року за № 0012381700/0 про сплату податку з доходів фізичних осіб у сумі 3107,25 грн. За результатами розгляду скарги додаткове повідомлення-рішення Балтської МДПІ Одеської області від 25.06.2008 року залишено без змін (а.с. 175) Слідуючим етапом за цією справою Балтська МДПІ Одеської області звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом про стягнення з [PERSON] податкової заборгованості в сумі 3107,25 грн. (а.с. 183) Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 20.04.2010 року , справа 2-а10218/09/1570, позов було задоволено частково та стягнуто з [PERSON] податкову заборгованість у сумі 3033,00 грн. (а.с. 185-190). Одеський апеляційний адміністративний суд своєю ухвалою від 26.05.2011 року. Постанова Одеського окружного адміністративного суду від 20.04.2010 року залишена без змін (а.с. 191-193) Вищевказані рішення суду [PERSON] оскаржив до Вищого адміністративного суду України. За результатами розгляду касаційної скарги постанови Одеського окружного адміністративного суду від 20.04.2010 року та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2011 року були скасовані, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 194-196) Паралельно з розглядом первісної заяви Балтської МДПІ Одеської області до [PERSON] в судових інстанціях, Балтська МДПІ Одеської області звернулася до відділу державної виконавчої служби Балтського районного управління юстиції Одеської області та ініціювало примусове виконання ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2011 року про стягнення з [PERSON] суми в розмірі 3033,00 грн. та 323,30 (а.с. 22-23) [PERSON] звернувся до суду з заявою про відстрочку виконання ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2011 року ( а.с. 197-198) та отримав відмову відповідно до ухвали Одеського окрудного адміністративного суду від 03.11.2011 (а.с. 199) Ухвала була оскаржена [PERSON], однак матеріали у справі відсутні. При цьому представник відповідача погодився з тим, що за результатами розгляду апеляційної скарги [PERSON] у відмові відстрочити сплату боргу було відмовлено. Закінчено виконавче провадження повним його виконанням відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 09.08.2012 року (а.с. 31). Другим етапом даної справи став період розгляду позовної заяви Балтської МДПІ Одеської області до [PERSON], знову судом першої інстанції. За результатами розгляду, відповідно до постанови Одеського окружного адміністративного суду від 16.08.2017 року Балтській МДПІ Одеської області в задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с. 204-207) Постанова Одеського окружного адміністративного суду від 16.08.2012 року була оскаржена Балтською МДПІ Одеської області. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10.04.2013 року апеляційну скаргу Балтської МДПІ Одеської області залишено без задоволення, постанова Одеського окружного адміністративного суду від 16.08.2012 року залишено без змін (а.с. 210) 23.05.2013 року Вищий адміністративний суд України своєю ухвалою відмовив Балтській МДПІ Одеської області у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Балтської МДПІ Одеської області до [PERSON] про стягнення податкової заборгованості ( а.с. 212). Під час розгляду справи у різних судових інстанціях з [PERSON] було проведено утримання грошових коштів у розмірі 20% його пенсії ( а.с. 28). Взагалі з шатайло М.С. стягнуто: 2120,72 грн. (а.с. 45) з них на користь МДПІ Одеської області 1624,91 грн, на користь ДВС 495,79 грн. Третім етапом даної справи спав період розгляду заяви [PERSON] про поворот виконання судового рішення. 20.02.2014 року розглянувши заяву [PERSON] про поворот виконання судового рішення Одеський окружний адміністративний суд задовольнив її, допустив поворот виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 20.04.2010 року, шляхом стягнення з Балтської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області коштів у сумі 1624,91 грн., та шляхом стягнення з відділу Державної виконавчої служби Балтського районного управління юстиції Одеської області кошти у сумі 495,79 грн. ( а.с. 212-215). Балтська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Одеській області на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20.02.2014 року про поворот виконання судового рішення подала апеляційну скаргу, яка 03.06.2014 року Одеським апеляційним адміністративним судом розглянута та залишена без задоволення (а.с. 216-218) Балтською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС в Одеській області подано касаційну скаргу на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20.02.2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2014 року. Касаційна скарга Вищим адміністративним судом України розглянута 21.10.2014 року та постановлено ухвалу про відмову в задоволенні касаційної скарги ( а.с. 219-220). Відділ державної виконавчої служби Балтського районного управління юстиції Одеської області повернув 25.03.2014 року [PERSON] кошти в сумі 493,00 грн, відповідно до квитанції «ПриватБанка» ( а.с. 40). 27.11.2014 року кошти в сумі 1624,91 грн. Балтською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС вОдеській області за платіжним дорученням № 262,00 грн. були перераховані [PERSON] ( а.с. 39), та отримані ним 01.12.2014 року, відповідно до квитанції «Приватбанка» в сумі 1616,00 грн. (а.с. 40) В ході судового розгляду різними інстанціями, [PERSON] витратив кошти на проїзд та кошти на поштову кореспонденцію, повязаною з розглядом справи в сумі 950,00 грн., та сплатив за даною справою судовий збір в сумі 551,20 грн. Вирішуючи спірне питання суд виходить з слідуючого. Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди ст. ст.. 22, 23 ЦК України. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі\~ст.. 1174 ЦК України. Положення\~ст. 1174 ЦК України\~визначає, шкода, завдана фізичній або юридичній особі\~незаконними\~рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Отже, юридично важливою обставиною для відшкодування шкоди завданої фізичний чи юридичній особі є саме незаконність дії чи бездіяльності посадової або службової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень. Незаконність прийнятого відповідачем рішення підтверджується рішенням різних судових інстанцій відповідно до яких в задоволенні позовної заяви Балтської обєднаної державної податкової інспекцією Головного управління ДФС Одеської області до [PERSON] при стягнення податкової заборгованості відмовлено. Починаючи з березня 2008 року позивачу тривалий час прийшлося захищати свої порушені права, доводити в судових інстанціях неправомірність прийнятого відповідачам рішення щодо стягнення коштів в рахунок погашення податкового боргу (рішення № 2 /24-00/[NUMBER] від 17.03.2009 року) а.с. 17. Податкове повідомлення було розміщеного на дошці податкових повідомлень (а.с. 16.) Позивачу завдано моральної шкоди яка полягає з душевних страждань від необхідності надмірно тривалий час відстоювати свої права, витрачати на це кошти, час і сили. Ускладнилося його стан здоров»я, що підтверджується медичними довідками (а.с. 10 12 ), у звязку з чим суд вважає цілком правомірним вимогу позивача щодо стягнення моральної шкоди в повному обсязі.. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення на його користь понесених ним і документально підтверджених судових витрат, а саме витрат, що повязані з явкою до суду та витрат на поштові кореспонденції повязаних з розглядом справи, в сумі 950,50 грн. Також згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача судовий збір на користь позивача в сумі 551,20 грн., а разом 1501,70 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved