Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

29 вересня 2017 р. Товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Служба миттєвого кредитування» звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовано тим, що 6 травня 2017 р. відповідач уклала з позивачем кредитний договір № 170506-103730, за яким отримала кредит у розмірі 5 800 грн. Позичальник зобов'язалась у строк до 5 червня 2017 р. повернути отримані грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом. Відповідач свої обов'язки за кредитним договором не виконала, в зв'язку з чим станом на 1 серпня 2017 р. виникла заборгованість на суму 5 583,88 грн. - за кредитом, 2 276,72 грн. - за процентами, а також пеня в розмірі 3 930,30 грн., усього 11 790,90, які позивач просив стягнути з відповідача. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на сплату судового збору в сумі 1 600 грн. Ухвалою судді від 12 жовтня 2017 р. відкрито провадження у справі, призначено її судовий розгляд. Заявою, яка надійшла до суду 10 листопада 2017 р., в зв'язку з частковим погашенням заборгованості позивач змінив позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в розмірі 5 583,88 грн., за процентами - 2 276,72 грн., пеню в розмірі 1 380,30 грн., усього 9 240,90 грн. (а.с. 32) Ухвалою суду від 22 листопада 2017 р. за клопотанням представника відповідача від позивача витребувані письмові докази. (а.с. 43) Оскільки 15 грудня 2017 р. набрали чинності зміни до ЦПК України, згідно яким справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу (п.п.9 п.1 Перехідних положень), суд розглядає справу за правила ЦПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 р. Ухвалою суду від 24 січня 2018 р. розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, учасникам справи встановлено строк для подачі до суду заяв по суті позову. (а.с. 52-53) У встановлений судом строк відповідач подала до суду відзив на позов, в якому вимоги позивача не визнала, у відзиві на позов зазначила, що позивач не надав суду доказів існування кредитних правовідносин. Заява-анкета не містить істотних умов кредитного договору; наданий позивачем видатковий касовий ордер не є належним та допустимим доказом, оскільки суперечить Правилам видачі готівкових коштів фінансовими установами. З наведених підстав відповідач просить суд відмовити у задоволені позову. (а.с. 58) 3 березня 2018 р. представник позивача подав до суду відповідь на відзив відповідача, в якій зазначено, що кредитний договір укладено у відповідності з діючим законодавством; з Умовами надання та обслуговування кредитів позичальник ознайомилась, про що свідчить підпис у заяві-анкеті. (а.с. 76-77) 19 лютого 2018 р. відповідач подала до суду зустрічний позов про захист прав споживачів, визнання кредитного договору недійсним. (а.с. 61-65) Позовні вимоги за зустрічним позовом мотивовані тим, що форма та зміст документів, які ТОВ «Служба миттєвого кредитування» вважає укладеним кредитним договором, не відповідають чинному законодавству; в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» в кредитному договорі відсутня інформація щодо розміру річної ставки за користування кредитом, загальна вартість кредиту, детальний розпис сукупної вартості кредиту; умови договору є несправедливими; позичальником використовується нечесна підприємницька практика. З наведених підстав позивач просить суд визнати кредитний договір недійсним з підстав, передбачених ст. 215 ч.1, 203 ч.1 ЦК України. (а.с. 61-65) Ухвалою від 22 лютого 2018 р. зустрічна позовна заява [PERSON] прийнята до спільного розгляду з первісним позовом, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, учасникам справи встановлено строк для подачі до суду заяв по суті зустрічного позову. (а.с. 73-74) У встановлений судом строк представник відповідача за зустрічним позовом подав до суду відзив на позов, в якому вимоги позивача не визнав, зазначивши, що кредитний договір укладено у відповідності з діючим законодавством; з Умовами надання та обслуговування кредитів позичальник ознайомилась, про що свідчить підпис у заяві-анкеті; інформація щодо розміру процентів за кожен день користування кредитом, річних відсотків та інша зазначена в заяві-анкеті. З наведених підстав представник відповідача просить суд відмовити у задоволені зустрічного позову [PERSON] (а.с. 81-84) Сторони в судове засідання не з'явились, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд вважає, що позов ТОВ «Служба миттєвого кредитування» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню, зустрічний позов [PERSON] про визнання кредитного договору недійсним не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» зареєстровано як юридична особа 31 липня 2013 р., основний вид економічної діяльності: інші види кредитування. (а.с. 18) Копією свідоцтва, виданого 24 вересня 2013 р. Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» є фінансовою установою. (а.с. 23) Наказом директора ТОВ «Служба миттєвого кредитування» від 11 жовтня 2014 р. №51 затверджено примірний договір про надання фінансових послуг, що складається з заяви-анкети та Умов видачі кредиту. (а.с. 10) Згідно заяви-анкети для отримання кредиту 6 травня 2017 р. [PERSON] звернулась до позивача із заявою про видачу кредиту на особисті потреби у розмірі 5 800 грн., зобов'язавшись повернути кредит до 5 червня 2017 р. та сплатити проценти у розмірі 3 016 грн. При прострочені оплати за кредитом та процентами позичальник зобов'язалась сплатити процент за користування кредитом у сумі 3 596 грн. Розмір процентів: 2% за кожен день користування кредитом (730% відсотків річних або 732% річних, якщо на період користування кредитом припадає високосний рік). Дата початку нарахування процентів за користування кредитом 6 травня 2017 р. При виникненні заборгованості позичальник зобов'язалась сплатити неустойку у розмірі 2,64% у порядку, передбаченому розділом 4 Умов. (а.с. 4) Копією видаткового касового ордеру підтверджено, що 6 травня 2017 р. [PERSON] отримала від позивача кредитні кошти в сумі 5 800 грн. (а.с. 5) Згідно Умов надання та обслуговування кредитів, затверджених наказом директора ТОВ «Служба миттєвого кредитування» від 11 жовтня 2014 р. № 51, договір укладається шляхом акцепту товариством пропозиції клієнту про укладення договору, викладеного в заяві, договір вважається укладеним з дати акцепту товариством пропозиції клієнта (п. 2.1. Умов); кредит надається на власні потреби клієнта, не пов'язані з підприємницькою діяльністю, шляхом видачі готівкових грошових коштів з каси товариства, та вважається наданим в момент підписання клієнтом видаткового касового ордеру, та шляхом перерахування на картковий рахунок за розпорядженням клієнта, що підтверджується у заяві-анкеті (п.2.2. Умов); за користування кредитними коштами процентна ставка встановлюється у розмірі, визначеному в заяві-анкеті, виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом (п. 2.4.1 Умов); погашення заборгованості здійснюється в дату повернення кредиту єдиним платежем, що складається з суми кредиту та процентів, нарахованих за користування кредитом (п. 3.1.12. Умов); у разі несвоєчасного повернення клієнтом обумовленої суми кредиту та нарахованої плати за користування кредитом до клієнта застосовуються штрафні санкції: за порушення строків повернення кредиту - пеня у відсотках від суми кредиту у розмірі, що вказана в заяві-анкеті за кожен день простроченого або неналежного платежу за кредитним договором у розмірі та порядку, що наведений у п. 4.4. Умов (п. 4.2., 4.3. Умов); при виникненні заборгованості клієнт зобов'язується сплачувати пеню у розмірі 2,64% від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на п'ятнадцятий день заборгованості клієнт зобов'язується сплачувати пеню у розмірі 4,02%, на тридцятий день - 6,67% (п. 4.4. Умов); при порушені терміну сплати процентів за користування кредитом заборгованість за кредитом збільшується на неоплачену суму; подальше нарахування відсотків штрафних санкцій розраховується з урахуванням збільшеної суми заборгованості за кредитом. (п. 4.5. Умов) (а.с. 11-15) Позивачем надано суду розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, згідно якому станом на 1 серпня 2017 р. відповідач має заборгованість в розмірі 11 790,90 грн. (а.с. 16-17) Заявою від 10 листопада 2017 р. позивач зменшив розмір заборгованості до 9 240,90 грн., з яких: 5 583,88 грн. - за кредитом, 2 276,72 грн. - за процентами, а також пеня в розмірі 1 380,30 грн. (а.с. 32) Відповідно до ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Таким чином, судом встановлено, що 6 травня 2017 р. позивач та відповідач відповідно до положень ст. 634, 1054-1055 ЦК України уклали кредитний договір, за яким банк надав відповідачеві споживчий кредит готівковими грошовими коштами в розмірі 5 800 грн. на строк до 5 червня 2017 р. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3 016 грн., що становить 730% на рік, а позичальник зобов'язався до вказаної дати погасити заборгованість за кредитом, відсотками за його використання. В судовому засіданні встановлено, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконувала, в зв'язку з чим станом на 10 листопада 2017 р. має заборгованість в розмірі 9 240,90 грн., з яких: 5 583,88 грн. - за кредитом, 2 276,72 грн. - за процентами, а також пеня в розмірі 1 380,30 грн. (а.с. 32) Відповідно до ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором; якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки судом встановлено, що за вказаним кредитним договором відповідач не повернула позики у строк, встановлений договором, суд вважає за необхідне стягнути з неї на користь позивача заборгованість розмірі 9 240,90 грн., з яких: 5 583,88 грн. - за кредитом, 2 276,72 грн. - за процентами, 1 380,30 грн. - пеня. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. В судовому засіданні встановлено і не оспорюється сторонами, що 6 травня 2017 р. [PERSON] звернулась до ТОВ «Служба миттєвого кредитування» із заявою-анкетою про видачу кредиту, яка разом із Умовами надання та обслуговування кредитів складає кредитний договір. У заяві-анкеті вказано, що позичальник ознайомилась з Умовами надання та обслуговування кредитів, а також зазначені умови надання позичальнику кредиту, його розмір, процентна ставка, строк повернення кредиту, наслідки невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором. (а.с. 4) Звертаючись до суду із зустрічним позовом про визнання кредитного договору недійсним [PERSON] вказала, що форма та зміст документів, які ТОВ «Служба миттєвого кредитування» вважає укладеним кредитним договором, не відповідають чинному законодавству; в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» в кредитному договорі відсутня інформація щодо розміру річної ставки за користування кредитом, загальна вартість кредиту, детальний розпис сукупної вартості кредиту; умови договору є несправедливими; позичальником використовується нечесна підприємницька практика. Відповідно до ст. 215 ч.1 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. За положеннями ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ч.1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У ст. 11 ч.2 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, що була чинною на момент укладення оспорюваного кредитного договору, передбачено перелік інформації, про яку споживача повинен повідомити кредитор перед укладенням договору. За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Відповідно до ст. 19 ч.2 Закону України «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Зі змісту оспорюваного договору вбачається, що він підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних його умов, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності. Умови кредитного договору викладені чітко та з повною інформацією стосовно умов кредитування. [PERSON] погодилась з умовами кредитування, підписала заяву-анкету для отримання кредиту. На момент укладення оспорюваного договору 6 травня 2017 р. та протягом року з дня його укладення вона не заявляла додаткових вимог щодо його умов та частково їх виконувала. При цьому, згідно наданому позивачем розрахунку заборгованості, [PERSON] сплачувала заборгованість за кредитним договором (а.с. 16-17), після подач позову до суду в погашення заборгованості сплатила 2 550 грн. (а.с. 32) Доказів, які б свідчили про наявність будь-якого впливу на [PERSON] чи введення її в оману працівниками ТОВ «Служба миттєвого кредитування», що могло б вплинути на її вільне волевиявлення при укладенні кредитного договору, суду не надано. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] уклала з ТОВ «Служба миттєвого кредитування» кредитний договір, згідно якому отримала кредит в розмірі 5 800 грн. строком на 31 день зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 3 016 грн. Саме ця умова - непомірна висока процента ставка - на думку позичальника свідчить про істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. З таким ствердженням суд не погоджується з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ч.1, 1056-1 ч.2 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Таким чином, законодавством встановлено, що розмір процентів за кредитним договором визначається в договорі. Дослідженими в судовому засіданні документами встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки, порядок їх сплати вказані у заяві-анкеті, підписній позичальником, а також в Умовах надання та обслуговування кредитів, затверджених наказом директора ТОВ «Служба миттєвого кредитування» від 11 жовтня 2014 р., з якими позичальник ознайомилась при підписанні заяви-анкети. При цьому також враховується, що відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Згідно зі ст. 1056-1 ч.2 ЦК України зобов'язанням позичальника за кредитним договором є повернення кредиту та сплата процентів, про що зазначено в заяві-анкеті та Умовах надання та обслуговування кредитів. В разі невиконання цього зобов'язання ст. 549 ЦК України встановлена сплата неустойки - компенсація невиконання зобов'язань за договором. В заяві-анкеті вказано, що при виникненні заборгованості позичальник зобов'язується сплатити неустойку у розмірі 2,64% у порядку, передбаченому розділом 4 Умов. Згідно п. 4.4. Умов при виникненні заборгованості клієнт зобов'язується сплачувати пеню у розмірі 2,64% від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача неустойки в розмірі 1 380,30 грн., що складає 17,6% від суми заборгованості за кредитом і процентами (7 860,6 грн.). Такий розмір компенсації невиконання зобов'язань за кредитним договором не може вважатись несправедливим з огляду на положення ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». З наведених вище підстав суд відмовляє у задоволені зустрічного позову [PERSON] про захист прав споживачів, визнання кредитного договору недійсним. У відповідності зі ст. 141 ч.2 п.1 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на сплату судового збору в сумі 1 600 грн.

Outcome: approved