Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

31.03.2011 року [PERSON] звернувася до суду з позовом до [PERSON] про поділ житлового будинку в натурі між власниками. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 10.04.2014 року до участі у справі залучено правонаступника відповідача [PERSON] 24.02.2016 року від [PERSON] надійшла заява, якою було змінено позовні вимоги. В уточненій позовній заяві позивач просить визначити порядок користування приміщеннями житлового будинку за адресою: м. Львів, вул.. Ромашкова, 3, а також припинити право власності [PERSON] на 1/6 частину сараю та 1/6 частину гаражу, що розташовані на території домоволодіння. 13.04.2016 року від [PERSON] надійшла заява, якій він просить визначити його ідеальну частку та ідеальну частку [PERSON] в спірному будинку в цілому, де 1/5 належить [PERSON], а 1/6 [PERSON] 30.05.2016 року від [PERSON] надійшла заява, якій він просить залишити без розгляду позовну вимогу про припинення права власності [PERSON] на 1/6 частину сараю та 1/6 частину гаражу, що розташовані на території домоволодіння. В цій же заяві [PERSON] просить стягнути зі [PERSON] витрати, понесені у звязку з проведенням експертиз. 10.06.2016 року по управі ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволено частково, визначено розмір часток кожного власника, визначено порядок користування нерухомим майном та розподілено судові витрати. 16.06.2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить розподілити 1397 грн. судового збору, який ним було додатково сплачено 14.07.2011 року. В судове засіданні з приводу розгляду цієї заяви сторони не зявилися. За вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, крім інших питань, вирішує як розподілити судові витрати. Відповідно до вимог ст. 215 ЦПК України висновок суду про розподіл судових рішень зазначається в резолютивній частині рішення. Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 10.06.2016 року містить в собі висновки суду з приводу розподілу судових витрат, зокрема витрат зі сплати судового збору в розмірі 303 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. В той же час, в матеріалах справи міститься квитанція про сплату судового збору в розмірі 1397 грн., з приводу розподілу якого рішення не ухвалювалося. Стаття 220 ЦПК України передбачає, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 303 грн. та витрати на інформаціно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн., що підтверджується квитанціями від 30.03.2011 року. Вказані судові витрати були розподілені судовим рішенням від 10.06.2016 року. Окрім вказаних судових витрат 14.07.2011 року, вже після відкриття провадження у справі позивачем додатково сплачено судовий збір в розмірі 1397 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу додатково сплаченого позивачем судового збору, суд враховує, що станом на 31.03.2011 року (день звернення позивача до суду з позовом) розмір судового збору було встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21.01.1993 року № 7-93. В п. 1 ст. 3 Декрету зазначено, що з позовних заяв, що подаються до суду, справляється державне мито в розмірі 1% ціни позову, але не менше 3-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Тобто, розмір судового збору на день звернення позивача до суду становив 1% ціни позову, але не менше 51 грн. та не більше 1700 грн. З витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що вартість житлового будинку за адресою: м. Львів, вул. Ромашкова, 3, з надбудовою становить 54039 грн. (житловий будинок 26351 грн. + надбудова 27688 грн.) Таким чином, позивачу при зверненні до суду слід було сплатити судовий збір в розмірі 540 грн. 39 коп., що становить 1% від вартості спірного будинку. Позивачем було сплачено при зверненні до суду 303 грн. судового збору. Отже, він мав доплатити 237 грн. 39 коп. Тому саме цей розмір судового збору підлягає розподіленню між сторонами. А оскільки позовні вимоги були задоволені частково, частина доплаченого позивачем судового збору в розмірі 237 грн. 39 коп. підлягає розподіленню між сторонами пропорційно до задоволених вимог. Зі змісту ч.ч. 1, 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» виходить, що переплачена сума судового збору повертається в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.Частина судового збору в розмірі 1159 грн. 61 коп. була сплачена позивачем надмірно, тому ця сума підлягає поверненню позивачу. На підставі викладеного,

Outcome: approved