Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

29 січня 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Вимоги мотивує тим, що він є власником даної квартири. В вищезазначеній квартирі зареєстроване постійне місце проживання відповідача, який в спірному житлі не проживає з 14.10.2006 року. Позивач змушений нести витрати з оплати нарахувань за комунальні послуги, які проводяться через наявність реєстрації відповідача в його квартирі. Формальна реєстрація [PERSON] в квартирі, яка належить позивачу, обмежує його право власності, перешкоджає в повній мірі користуватися та розпоряджатися цим майном, а тому вважає, що є всі підстави визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, з наведених у позовній заяві підстав, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS], в зв'язку з відсутністю його в даному житлі понад року без поважних причин. Також пояснив, що 2006 року відповідач в спірному житлі не проживає, забрав з квартири особисті речі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечив щодо заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], показання свідків [PERSON], [PERSON], які ствердили, що відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі понад рік, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в зв'язку з наступним. Відповідно до договору дарування квартири від 06.04.2001 року позивачу [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS], що підтверджується копією технічного паспорту (а.с.5-8). Відповідач [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS], що підтверджується довідкою ЖКП -1 від 26.01.2015 року (а.с.3). Як зазначено в акті від 11.11.2010 року складеного комісією в складі начальника дільниці ЖКП -1 (а.с.21) відповідач [PERSON] не проживає по місцю реєстрації з 2006 року. Предметом спору розглядуваної справи є питання захисту права приватної власності позивача на житло, яке вирішується судом в межах цивільно-правових відносин. Квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу [PERSON], а [PERSON], будучи зареєстрованим за вказаною адресою порушує його право власності, в т.ч. можливості на свій розсуд здійснювати правомочності щодо володіння, користування і розпорядження своїм майно. Відповідно до ст. 391ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як зазначено в ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, в суді встановлено, що [PERSON] понад один рік без поважних причин відсутній по місцю постійного проживання, і не належить до переліку осіб, за яким, у відповідності до ст.71 ЖК України, зберігається житло понад зазначений строк. Судом не встановлено поважних причин відсутності відповідача у спірній квартирі, а тому суд визнає [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, відповідно до вимог ст.405 ЦК України.

Outcome: approved