overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

5 лютого 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати, зареєстрований 19 вересня 1992 року з відповідачкою шлюб, посилаючись на те, що спільне життя з останньою не склалося, через непорозуміння та сварки, які виникають між ними, і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. В судове засідання позивачка та відповідач не з'явилися. Позивачем подано до суду заяву, в якій він, підтримавши свої позовні вимоги, просив розглядати справу за його відсутності. Відповідачка подала до суду заяву, в якій вона, визнавши позов, просила розглядати справу за її відсутності. Окрім того, відповідачка просила залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Судом встановлено, що 19 вересня 1992 року виконавчим комітетом Старочуднівськогутянської сільської ради Дзержинського (на даний час Романівського) району Житомирської області актовим записом № 5 було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачкою. Згідно статті 112 частини 2 Сімейного кодексу України (далі СК України), суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень статті 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачкою позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

5 лютого 2014 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO]. помер її батько [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина у виді Сертифікату на право на земельну частку (пай), яку вона має намір успадкувати за законом, проте не має можливості оформити спадщину через втрату оригіналу Сертифікату на право на земельну частку (пай). Позивачка в судове засідання не з`явилася, проте телефонограмою суд повідомила, що не має можливості з'явитися в судове засідання, просила розгляд справи провести у її відсутності та позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. З'ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: - ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], який помер [INFO]., після смерті залишилась спадщина у виді Сертифікату на право на земельну частку (пай), яку [PERSON] має намір успадкувати за законом, інших спадкоємців першої черги не має, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право власності на Сертифікат на право на земельну частку (пай), серії ВН № 0296454, виданого 26 листопада 1996 року Погребищенською районною державною адміністрацією Вінницької області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

5 лютого 2014 року [PERSON] звернулась з заявою про визнання її чоловіка [PERSON] обмежено недієздатним, встановлення піклування та призначення піклувальника. В судовому засіданні заявниця заявлені вимоги підтримала та просила визнання [PERSON] обмежено недієздатним, встановити над ним піклування та призначити її піклувальником, оскільки її чоловік не може рухатися та говорити, і перебуває під постійним іі наглядом. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення заявлених вимог. Вислухавши пояснення заявниці та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що для захисту майнових прав та соціальних інтересів [PERSON], необхідно заяву задовольнити з огляду на таке. В судовому засіданні, зокрема, випискою Вінницької обласної психоневрологічної лікарні № 3383 від 24.04.2009р. та довідкою МСЕК № 005823 від 28.05.2009р., беззаперечно доведено, що [PERSON] являється інвалідом Першої групи із захворюванням опорно-рухового апарату, внаслідок свого захворювання [PERSON] не може рухатися та говорити, і перебуває під постійним піклуванням заявниці. Відповідно до ч. 1 ст. 37 ЦК України над фізичною особою, цивільна дієздатність якої обмежена, встановлюється піклування. Ч.1 ст. 241 ЦПК України передбачає, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, встановлює над нею піклування. Оскільки [PERSON] являється інвалідом Першої групи із захворюванням опорно-рухового апарату та внаслідок свого захворювання не може рухатися та говорити, і перебуває під постійним піклуванням заявниці, то з метою захисту його майнових та соціальних інтересів, необхідно визнати його обмежено дієздатним, встановити над ним піклування, призначивши піклувальником [PERSON]. На підставі ст.37 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

5 лютого 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» уклало з [PERSON] договір (без номеру), яким надало кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» зі сплатою 30% річних на суму залишку заборгованості. Відповідно до позовної заяви, базова відсоткова ставка з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» становила 2,5% на місяць з розрахунку 360 днів на рік, протягом 55 днів пільгового періоду нарахування відсотків здійснювалось за ставкою 0,01% річних. Щомісячний платіж становив 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості. В разі порушення строків платежів за будь-яким грошовим зобовязанням більш ніж на 120 днів позичальник повинен сплатити штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позовом. За п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг такий штраф сплачується в разі порушення строків платежів за будь-яким грошовим зобовязанням більш ніж на 30 днів. Позичальник повинен платити пеню в розмірі 1/30 частини базової процентної ставки по договору за кожен день прострочення кредиту, а також пеню в розмірі 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. на місяць, що нараховується 1 раз на місяць за наявності прострочення за кредитом або відсотками впродовж 5 або більше днів в разі виникнення прострочення на суму більше 50 грн. Посилаючись на те, що станом на 31 березня 2016 року [PERSON] має 7736 грн. 03 коп. заборгованості за кредитом, 11048 грн. 06 коп. заборгованості за відсотками, у звязку з чим йому нараховано 1236 грн. 39 грн. пені, 500 грн. штрафу (фіксована частина) і 1001 грн. 02 коп. штрафу (процентна складова), ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом про стягнення з нього цих коштів. В судове засідання сторони представник позивача зявився, подав заяву про розгляд справи в його відсутності. Відповідач позов визнав. Позов належить задоволити, оскільки визнання позову відповідачем не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб. На підставі наведеного і ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

5 лютого 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем і перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає, незважаючи на те, що він працевлаштований та має достатню і стабільну заробітну плату, але самовідсунувся від надання такої допомоги. Позивач поставила питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з моменту подачі позову до суду і до повноліття сина. Позивач у судове засідання з'явилась, позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Позивач надала згоду на ухвалення заочного рішення. Згідно з ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

5 лютого 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення боргу, посилаючись на те, що 22 липня 2011 року між [PERSON] та ТзОВ «Трав-Екс» було укладено договір №1 про надання поворотної фінансової допомоги, за яким позичальник отримав від позикодавця кошти в сумі 432 000 грн. строком до 28 серпня 2013 року. Після закінчення строку дії договору заборгованість перед позивачем становить 310 350 грн., яку в добровільному порядку ТзОВ «Трав-Екс» сплатити відмовляється, з огляду на що, [PERSON] просить його позов задовольнити. В судовому засіданні позивач вимоги викладені у позовній заяві підтримав. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку передбаченому ст.174 ЦПК України оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

5 лютого 2014 року позивач звернулася з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що після смерті батька [PERSON] залишилося спадкове майно, в тому числі житловий будинок. 1/2 даного будинку належала йому згідно договору купівлі-продажу від 25.11.1960 року. Інша половина належала [PERSON], вона заповіла її своїй сестрі [PERSON], а після її смерті це майно успадкував [PERSON] Позивач оформити право власності на нього не може через відсутність правовстановлюючих документів. Просить визнати за нею право власності на будинок [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов з підстав зазначених у позовній заяві і останній пояснив, що позивач не може оформити спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на даний жилий будинок. Інші особи [PERSON] та [PERSON] відмовилися від спадщини. Представник відповідача Локачинської селищної ради позов визнав і вказав, що за умови відмови сестер позивача від спадщини селищна рада заперечень щодо задоволення позову не має. Інші особи на дане майно не претендують. [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали заяви, в яких просять справу розглянути за їх відсутності, задовольнити позов, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Згідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), а до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач прийняла спадщину, що підтверджується спадковою справою № 255/2013 від 23.12.2013 року. Інші особи [PERSON] та [PERSON] відмовилдися від прийняття спадщини. За договором купівлі продажу від 25.11.1960 року [PERSON] належить 1/2 будинку в [ADDRESS] (а.с. 17). 1/2 даного будинку належала [PERSON], яка заповіла це майно своїй сестрі [PERSON] (а.с. 18, 20). Після смерті дружини цю частку будинку успадкував [PERSON] Так як на момент відкриття спадщини спадкодавцю належало право власності на спірне майно, то суд прийшов до висновку, що право власності на нього переходить до позивача, як спадкоємця за законом і за нею необхідно визнати право власності на житловий будинок. Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

5 лютого 2015 року до суду подано цей позов. Позивач обґрунтовує заявлені вимоги посилаючись на те, що рішенням Погребищенського районного суду від 12.02.2014р. у [PERSON] відібрано малолітню дочку - [PERSON], [INFO], без позбавлення матері батьківських прав. Батько дитини записаний відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Розпорядженням голови райдержадміністрації від 27.02.2014р.№ 56, [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. У березні 2014 року дитину влаштовано на виховання та спільне проживання в дитячий будинок сімейного типу на базі сім'ї [PERSON] та [PERSON], жителів [ADDRESS]. Дитина навчається в Погребищенській ЗОШ № 1. Службою у справах дітей райдержадміністрації спільно з районним центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, кримінальною міліцією у справах дітей Погребищенського РВ УМВС, керівником органу опіки та піклування Дзюньківської сільської ради неодноразово обстежувались матеріально-побутові умови проживання [PERSON] та проводилися з нею бесіди. [PERSON] власного житла не має, проживає в будинку матері, не працює, зловживає спиртними напоями, за час перебування дитини в ДБСТ дочку не відвідувала, не цікавилася умовами її проживання, розвитком та вихованням. 27.01.2015р. на засіданні районної комісії з питань захисту прав дитини прийнять рішення № 6 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дочки [PERSON] Представник позивача, Семко О.О. позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволені. Відповідачка в судовому засіданні не заперечував проти позову. Прокурор в судовому засіданні позов підтримала. Представники органу опіки та піклування Дзюньківської сільської ради Яремчук В.І. та центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Кожан О.М., вважають, що було б доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дочки [PERSON]. Заслухавши пояснення сторін, думку прокурора та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. В судовому засіданні достовірно доведено, що [PERSON] є матір'ю малолітньої дочки [PERSON], [INFO], але не приймає участі у її вихованні та утриманні, не відвідує дитину по місцю її проживання, не турбується про її фізичний, моральний та духовний розвиток, ніякого зв'язку з дитиною не підтримує, зловживає спиртними напоями, проживає за адресою с. Дзюньків Погребищенського району Вінницької області (а.с.6, 7). Згідно п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини. За наведених обставин у суду немає підстав ставити під сумнів доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], яка не оспорила встановлені факти та не надала докази, які спростовують заявлений позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

5 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій зазначила, що вони з відповідачем мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO]. На утримання дитини відповідач в добровільному порядку коштів не надає. Позивач просила ухвалити рішення, яким щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на неповнолітню дитину в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач та відповідач, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, не з'явилися. Позивач подала до суду заяву про зменшення позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Згідно вказаної заяви [PERSON] просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів на неповнолітню дитину в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень. Відповідач також подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги про стягнення з нього аліментів в розмірі 500 гривень він визнав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження відповідач є батьком [PERSON] [INFO]. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) на відповідача покладається обов'язок утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність їх задоволення. Згідно частини 3 статті 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

5 лютого 2016 року КС Вигода предявило позов про стягнення з відповідача [PERSON], заборгованості по кредитному договору у розмірі 4189,64 гривень. Позов обґрунтовує тим, що 03.06.2015 року з відповідачем було укладено кредитний договір №А26173. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5000,00 гривень на 18 місяців під 46,5 % річних. Відповідач зобов'язана здійснювати погашення заборгованості, однак, не надала своєчасно позивачу кошти для погашення заборгованості, в результаті чого у неї виникла заборгованість у розмірі 4189,64 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву, що просить проводити судовий розгляд справи у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Судом встановлено, що 03.06.2015 року з відповідачем було укладено кредитний договір №А26173. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5000,00 гривень на 18 місяців під 46,5 % річних. Відповідач була ознайомлена з графіком погашення заборгованості, однак, платежі з погашення не здійснювала. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом, у відповідача виникла заборгованість у розмірі 4189,64 гривень. Згідно ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Однак відповідач даного обовязку не виконав. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти. Оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. З відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 1378,00 гривень в користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

5 лютого 2016 року позивач звернувся з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що не може оформити право власності на спадкове майно - житловий будинок з надвірними спорудами та земельні ділянки, які залишилися після смерті [PERSON] у зв'язку з тим, що пропустив строк на прийняття спадщини з поважних причин, а саме: позивачу не було відомо про складений заповіт на його ім'я, оскільки він перебував на різних роботах у Польщі. Інших спадкоємців немає. Просить визначити додатковий строк тривалістю два місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася за заповітом після смерті [PERSON] В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов з підстав, зазначених у позовній заяві і останній пояснив, що позивач тривалий час перебував у Польщі і не знав про наявність заповіту на нього. Інших спадкоємців на дане майно немає. Представник відповідача позов визнав і підтвердив наявність заповіту на це майно на позивача, жодні особи з претензіями на спадщину в сільську раду не зверталися. За заповітом від 06.03.2006 року [PERSON] заповіла житловий будинок з надвірними спорудами, приватизовану земельну ділянку, земельну частку (пай) та майновий пай [PERSON] (а. с. 4). Згідно з довідкою Конюхівської сільської ради № 264 від 16.09.2015 року після смерті [PERSON] спадкоємцем є [PERSON], спадкове майно складається з приватизованих земельних ділянок (а. с. 8). Постановою завідувача Локачинської нотаріальної держнотконтори від 29 січня 2016 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в зв'язку з тим, що у встановлений строк він не подав заяву про прийняття спадщини (а.с. 9). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустить строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач, як спадкоємець за заповітом, не може оформити спадщину в зв'язку з тим, що пропустив строк для її прийняття. Суд вважає, що позивач пропустив даний строк з поважної причини. Отже, позов підставний і підлягає до задоволення. Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved