overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

29 листопада 2017 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач тривалий час ніяких коштів на утримання сина не надає, тому просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини в частці 1/4 з усіх видів його доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивач не зявилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, змінила свої позовні вимоги та просила щомісячно стягувати з відповідача на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі 900 грн. (а.с. 13) Відповідач в судове засідання не з`явився, проте телефонограмою повідомив суд про неможливість зявитись в судове засідання, позовні вимоги визнав частково, погодився сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. (а.с. 14) З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Беззаперечно доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 5), але добровільно не виконує свого законного обовязку по утриманню малолітньої дитини, інших утриманців не має. Зазначені правовідносини регулюються ст. ст.180, 181 п.3, 182, 184 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей; при ухилянні батьків від цього обовязку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду, зокрема в твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки, відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обовязку по утриманню дитини, чим порушує її права, то з метою захисту майнових прав малолітньої дитини, з нього необхідно стягувати аліменти на користь позивача в твердій грошовій сумі 900 грн., але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня звернення позивача до суду і до повноліття дитини. Такий розмір стягування аліментів суд визначає з урахуванням майнового стану відповідача, відсутність у нього інших утриманців, а також виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості, що не суперечитиме інтересам дитини та відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі\~640 грн

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

29 листопада 2017 року [PERSON] звернулася до суду з даною заявою, вказуючи, що 03 листопада 2016 року померла її мати [PERSON]. В теперішній час заявник [PERSON] не може реалізувати своє право на спадщину, оскільки в свідоцтві про її народження запис імені матері зазначено як «Плюшко Анастасія Василівна», що не відповідає запису в свідоцтві про смерть, згідно з яким вона «Савченко Анастасія Василівна». В судове засіданні заявник не зявилася, подала заяву у якій заявлені вимоги підтримала, просила встановити факт, що [PERSON], [INFO] є рідною дочкою [PERSON], яка померла 03 листопада 2016 року в м. Погребище Вінницької області. Представник Погребищенської міської ради до суду не зявився також, у телефонному режимі повідомив, що проти задоволення заяви не заперечує, просив розглянути справу у його відсутності, Зясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких міркувань. В судовому засіданні, зокрема свідоцтвом про народження (а. с. 8), свідоцтвом про одруження (а. с. 9) та свідоцтвом про смерть (а. с. 12), беззаперечно доведено, що [PERSON], [INFO] є рідною дочкою [PERSON], яка померла 03 листопада 2016 року. Дані правовідносини регулюються п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, згідно з якими суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], [INFO] є рідною дочкою [PERSON], яка померла 03 листопада 2016 року в м. Погребище Вінницької області, іншого порядку встановлення цього факту немає, то його необхідно встановити на підставі п.1 ч.1 ст.315ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

29 листопада 2017 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 16 червня 2007 року у виконкомі Чермалицької сільської ради Тельманівського району Донецької області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №6. Від даного шлюбу народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя в них не склалось, шлюбні стосунки припинені, останні 3 роки вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, сімя фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивачка просить розірвати шлюб. В судове засідання відповідач не з'явився, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, а тому суд вирішив проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, про що постановив ухвалу, оскільки на проведенні розгляду наполягав позивач. В судове засідання позивач не зявився, однак надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, обставини справи підтвердив. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 14 червня 2007 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане виконкомом Чермалицької сільської ради Тельманівського району Донецької області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №6 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] (а.с.5) та сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у звязку з чим вони відмовляються від примирення. Шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній, малолітні діти після розірвання шлюбу залишаються з матірю. З цього приводу спір відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано бажання [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, та інтересам малолітніх дітей, що має істотне значення, у звязку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати у справі, а саме суму судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп. покласти на відповідача, оскільки рішення ухвалено на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

29 листопада 2017 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, посилаючись на те, що їй на підставі державного акту від 13 травня 1996 року належить земельна ділянка площею 0,628 га., з яких 0,25 га. для обслуговування житлового будинку та 0,378 га. для ведення підсобного господарства що розташована на території Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області по вул. Котовського 30 с. Лісові Гринівці. Однак, внаслідок допущеної помилки у написанні по батькові власника земельної ділянки, замість вірного «Мефодівна» записано «Мефодіівна», порушено її права, як законного власника земельної ділянки, що є перешкодою для реєстрації права власності на земельні ділянки. З огляду на викладене, заявниця просить її вимоги задовольнити. Представник заявника подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, вимоги викладені у ній підтримав. Представник заінтересованої особи Лісовогринівецької сільської ради в судове засідання також не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі не заперечили, щодо задоволення вимог [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що подану заяву слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що заявниці [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю від 13 травня 1996 року належить на праві власності земельна ділянка площею 0,628 га., з яких 0,25 га. для обслуговування житлового будинку та 0,378 га. для ведення підсобного господарства що розташована на території Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області по вул. Шевченка (колишня Котовського) 30 с. Лісові Гринівці, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю та довідкою Лісовогринівецької сільської ради №2063 від 28 листопада 2017 року, де зазначено, що [PERSON] зареєстрована в [INFO] (колишня Котовського) 30, а також, що за нею рахується по даним погосподарської книги вищезазначені земельні ділянки. Однак при видачі державного акту на право приватної власності на землю, було допущено помилку у написанні по батькові заявника, замість вірного «Мефодівна» зазначено «Мефодіівна», що перешкоджає заявнику здійснити реєстрацію права власності на землю. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе подану заяву задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

29 листопада 2017 року головний лікар 3-ї обласної спеціалізованої психіатричної лікарні звернулась до суду із вказаною заявою про госпіталізацію у примусовому порядку до психіатричного закладу недієздатної [PERSON], [INFO], проживаючої [INFO]. Заява мотивується тим, що 29 листопада 2017 року о 13 годині 20 хвилин [PERSON] була доставлена в 3-ю обласну спеціалізовану психіатричну лікарню в супроводі опікуна у звязку з погіршенням психічного стану. До заяви про примусову госпіталізацію додано висновок комісії лікарів-психіатрів 3-ї обласної спеціалізованої психіатричної лікарні про необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. В судовому засіданні представник 3-ї обласної спеціалізованої психіатричної лікарні підтримала заяву у повному обсязі, бо вважає за необхідне помістити хвору до психіатричного закладу, оскільки та потребує невідкладного та негайного лікування. Прокурор вважає, що заява про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу підлягає задоволенню, оскільки для цього наявні всі підстави. Допитана в судовому засіданні опікун [PERSON] [PERSON] не заперечує проти задоволення заяви головного лікаря 3-ї обласної спеціалізованої психіатричної лікарні. Дослідивши матеріали та обставини справи, оцінивши представлені докази, заслухавши пояснення представника психіатричного закладу, особи, щодо якої вирішується питання про примусову госпіталізацію, її опікуна, з урахуванням думки прокурора, суд вважає, що заява про госпіталізацію недієздатної [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку підлягає задоволенню з огляду на таке. Так, відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Судом встановлено, що [PERSON] поступила до 3-ї обласної спеціалізованої психіатричної лікарні 29 листопада 2017 року у зв`язку з погіршенням психічного стану. Цього ж дня вона була оглянута комісією лікарів-психіатрів. На підставі огляду складено висновок лікарсько-консультативної комісії, згідно якого хвора [PERSON] страждає на психічний розлад з діагнозом «Легка розумова відсталість, з емоційно-вольовими розладами, внаслідок чого неспроможна самостійно задовольняти свої життєві потреби, представляє небезпеку як для себе, так і для оточуючих, а тому підлягає примусовій госпіталізації до психіатричного стаціонару і лікуванню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення заяви головного лікаря 3-ї ОСПЛ про госпіталізацію недієздатної [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. На підставі ст. ст. 14, 16, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

29 листопада 2017 року до суду заявлено цей позов, в якому позивач вимагала стягнути з [PERSON] на її користь на утримання їх сина [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до його повноліття, посилаючись на невиконання добровільно відповідачем законного обовязку по утриманню дитини. В судове засідання позивач не зявилася, подала заяву у якій заявлені позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не зявилася також, у телефонному режимі повідомив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. Враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось. З урахуванням позиції сторін, дослідивши матеріали справи, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Беззаперечно доведено, що [PERSON] є рідним батьком малолітнього сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження а. с. 4), який перебуває на утриманні матері [PERSON]. Відповідач належним чином свого законного обовязку по утриманню дитини не виконує, не працює, має нерегулярний, мінливий дохід. Зазначені правовідносини регулюються: -ст.180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей; -ст.182 Сімейного Кодексу України, за змістом якої при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини чи батьків; -ч.2. ст. 182 Сімейного Кодексу України, згідно з якою, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; -ч.1 ст.184 Сімейного Кодексу України, згідно з якою, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки, відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обовязку по утриманню дитини, чим порушує її право, але має мінливий, нерегулярний дохід, то належні кошти необхідно щомісячно стягувати з нього в твердій грошовій сумі, яку з урахуванням засад розумності, добросовісності і справедливості, суд визначає в розмірі 900 грн. починаючи з дня звернення позивача до суду і до повноліття сина.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

29 листопада 2017 року заявник звернувся до суду з вищезазначеною заявою, в якій зазначає, що він згідно діючого законодавства з метою оформлення пенсії за віком звернувся до Коломацького відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій Валківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, але йому було відмовлено в оформленні пенсії, оскільки в його трудовій книжці є виправлення в написанні його року народження, в зв`язку з чим просить встановити факт, що трудова книжка б\\н, заповнена 26 березня 1975 року на ім`я «Прищепа Леонід Павлович» дійсно належить [PERSON], [INFO]. В судове засідання заявник не з`явився, надав до суду заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності (а.с. 12). Уповноважена особа заінтересованої особи Валківського обєднаного Управління Пенсійного фонду України у Харківської області\~в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, надав до суду заяву, в якій зазначив, що проти задоволення заяви не заперечує та просить розглядати справу без його участі (а.с. 21). Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд розглядає в порядку окремого провадження. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Як вбачається з копії трудової книжки, яка заповнена 26 березня 1975 року дата народження [PERSON]П, зазначена як «1958», але містить виправлення. Як також вбачається з вказаної трудової книжки [PERSON] навчався в технічному училищі з 01 вересня 1973 року по 24 лютого 1975 року, атестат № 8861 (а.с. 7). Згідно копії атестату № 8861, що виданий громадянину [PERSON], вбачається, що він проходив навчання в Зіньківському СПТУ № 1 Полтавської області з 01 вересня 1973 року по 24 лютого 1975 року (а.с. 11). Відповідно до копії паспорта серії ММ № 322408, який виданий 17 грудня 1999 року Коломацьким РВ УМВС України в Харківській області рік народження [PERSON] записано як «1958» (а.с. 4). Як вбачається з копії трудової книжки серії УКР № 0228597, яка заповнена 26 вересня 1992 року дата народження [PERSON]П, зазначена як «1958 (а.с. 10). Згідно копії свідоцтва про народження серії I-БП № 269508, виданого 20 лютого 1975 року, дата народження [PERSON] зазначена як «17 січня 1958 року» (а.с.6). Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що трудова книжка б\\н, заповнена 26 березня 1975 року на ім`я «Прищепа Леонід Павлович» належить [PERSON], [INFO], та що цей факт має для заявника юридичне значення для реалізації його права на отримання пенсії за віком.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

29 листопада 2017 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором за № б/н від 06.11.2013 року у розмірі 54802 грн. 18 коп., посилаючись на невиконання відповідачем договірних умов. Відповідачка відзив на позовну заяву не надала. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 280 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що 06.11.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідачем був укладений договір за № б/н, за яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 2500 грн. 00 коп., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Банк виконав свої зобовязання щодо надання [PERSON] кредитних коштів. Однак відповідачка не здійснює повернення грошових коштів, порушує умови надання банківських послуг, внаслідок чого, станом на 15 листопада 2017 року, у неї виникла заборгованість у загальній сумі 54802 грн. 18 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 2183 грн. 87 коп.; заборгованості за відсотками за користування кредитом 45632 грн. 49 коп.; пені та комісії за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 3900 грн. 00 коп.; фіксованої частини штрафу - 500 грн. 00 коп.; відсоткової складової штрафу 2585 грн. 82 коп. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп.

Outcome: approved