Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

2 грудня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу із відповідачем, зареєстрованого 8 березня 2013 року Павлівською сільською радою Радехівського району Львівської області, актовий запис за №8. В позовній заяві позивач зазначає, що від даного шлюбу у них народилася дочка: [PERSON], [INFO]. Сім»ю сторони створити не змогли, оскільки в них різні погляди на життя і вони не розуміють один одного. На протязі їх спільного життя у них часто виникали конфлікти та непорозуміння. Відповідач виявився не готовий до подружнього життя поводив себе безвідповідально, часто обманював позивачку, вживав алкогольні напої. На протязі одинадцяти місяців з відповідачем вони проживають окремо та не підтримують подружніх стосунків. Подальше сумісне життя та збереження сім»ї не можливе. Позивачка зрозуміла, що їх шлюб був помилковим і вони жити спільно не зможуть. В зв»язку з цим позивачка вважає, що їх сім»я розпалася остаточно, примирення між ними неможливе. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, так як примирення між ними є неможливим. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав повністю, не заперечував відносно розірвання шлюбу. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень ст.11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 8 березня 2013 року Павлівською сільською радою Радехівського району Львівської області, актовий запис за № 8.(а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, дочку: [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про її народження, серії [NUMBER] від 21 серпня 2013 року.(а.с.5). Сторони подружніх стосунків не підтримують, їх сім'я фактично розпалася й подальше подружнє життя є неможливим. Причинами розпаду сім'ї є відчуження один від одного, відсутність взаєморозуміння. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання.Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя, який виявив прояв з власної ініціативи, з поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Приймаючи до уваги заяву позивача, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Враховуючи наведене, подальше проживання сторін та збереження їхньої сім'ї є неможливим, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved