Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

29 вересня 2020 року позивачка звернулась до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної дитини: дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі Ѕ частки від заробітку (доходу) щомісячно. Ухвалою суду від 07 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач 21.10.2020 року надіслав відзив на позовну заяву в якому вказував, що проти позову заперечує, просив відмовити у задоволені позовних вимог, оскільки дитина більше часу проживає з ним та його батьками, ніж з відповідачкою, яка працює медичною сестрою в м. Києві, де і проживає на період роботи, коли приїжджає в м. Полонне, то дитина проживає з нею. Крім того зазначав, що забезпечує дитину матеріально, купує все необхідне дитині, так і для навчання в школі, а також батьки відповідача допомагають матеріально. Вважає, що вимога позивачки про стягнення Ѕ частини заробітку є безпідставною та необґрунтованою. 29 жовтня 2020 року від позивачки надійшла відповідь на відзив в якій зазначає, що вона офіційно працює за графіком операційною сестрою Київського перинатального центру та отримає заробітну плату в межах 6500 грн. в місяць і не має можливості самостійно забезпечити утримання дитини на належному рівні, просила відзив відхилити. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.07.2010 року відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] . Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У силу положень статей\~183,\~184 СК України\~суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~статті 182 СК України, так і положень статей\~183,\~184 СК України. Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року). Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач офіційно працевлаштований, має регулярний дохід, інших платежів аліментного характеру не має, суд вважає за необхідне стягувати аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , згідно ст.183 СК України розмір аліментів необхідно визначити у частці від заробітку (доходу), який з врахуванням обставин, названих в ст.182 СК України, на думку суду, має становити в розмірі 1/4 частину від доходу (заробітку) щомісяця, яка буде достатньою для забезпечення гармонійного розвитку дитини, тому позов підлягає до часткового задоволення. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial