overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

4.10.2016 року [PERSON] звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON], в якому просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 09.08.2014 року відділом РАЦС Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 65, мотивуючи тим, що шлюбні відносини з відповідачкою припинились у квітні 2016 року, причиною розлучення є взаємні непорозуміння, у звязку з чим часто виникали конфлікти. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, в заяві також зазначив, що позов підтримує, посилаючись на зазначені в позовній заяві обставини, а також не заперечував проти винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судові засідання двічі не зявилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд ухвалює рішення при розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 9.08.2014 року. Шлюбні відносини подружжя припинились у квітні 2016 року, сумісне життя останніх не склалось. В зв'язку з не проживанням сторін разом тривалий час, відсутністю порозуміння між подружжям та відсутністю бажання примиритись, судом зроблено висновок про те, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тобто з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню, сплачений останнім судовий збір в сумі 551 гривні 20 копійок. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

4.11.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був укладений 9.10.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 430. Заявлені позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалось. Подружжя не знаходить спільної мови, не веде спільного господарства, а шлюб носить виключно формальний характер. Спільне подружнє проживання припинено з березня 2014 року. Позивач також категорично зазначив про недоцільність надання їм строку на примирення. Фактично сім'я розпалася та її подальше збереження є абсолютно неможливим. Дані обставини й змусили позивача звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, не з'явився, завчасно подав до канцелярії суду заяву про проведення розгляду справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на розірванні шлюбу, укладеного з відповідачем по справі, категорично заперечував у наданні подружжю строку на примирення, проти винесення заочного рішення не заперечував /а.с.12/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, в силу ст.74 ЦПК України належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи /а.с.10,11/. Про причини неявки суд не повідомила. Клопотання про розгляд справи у його відсутності не надала, у зв'язку з чим, суд, за письмовою згодою позивача, згідно ст.ст.224-226 ЦПК України, визнав можливим справу розглянути у відсутності відповідача за наявними доказами в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін в порядку заочного розгляду. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явились, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

4.11.2017 року позивач звернулась до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 31 березня 2016 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, спільних дітей від шлюбу не мають. Також зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, відповідач був засуджений до позбавлення волі. Вони припинили шлюбні стосунки, збереження шлюбу вважає неможливим, і на даний час вона проживає з іншою людиною та бажає створити нову сім'ю. У судове засідання позивач не з'явилася, подала письмову заяву про розгляд справи без їхньої участі, відповідно до якої позов підтримує та просить задовольнити, а також не заперечує щодо заочного розгляду справи, примирення вважає неможливим. Відповідач [PERSON] повідомлявся судом про розгляд справи за місцем відбування покарання, а також повторно, після звільнення з місць позбавлення волі, шляхом розміщення оголошення на вебпорталі судової влади. У судове засідання повторно не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, заперечень та заяви про розгляд справи без його присутності не направив. Відповідно до вимог ст. ст. 223,280,281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 31 березня 2016 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що зроблено запис за № 121, що підтверджується свідоцтвом про одруження Серії [NUMBER] (а.с.6). Від даного шлюбу дітей не мають. Вироком апеляційного суду Київської області від 06 березня 2014 року вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23.12.2013 року в частині призначення [PERSON] покарання скасований, засуджено [PERSON] за ч.3 ст.185 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі, строк відбування покарання рахувати з 29.08.2013 року (21-24). Сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. Позивач вважає, що примирення між ними неможливе. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При цьому суд враховує вимоги ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, за змістом якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд також враховує, що відповідно до вимог ст.113 Сімейного кодексу України позивач, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640грн. (а.с.3) підлягають стягненню на її користь з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

4 березня 1989 року між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Хмельницьким Будинком урочистих подій, актовий запис №323. Мають двох дітей: повнолітню доньку [PERSON], [INFO] та малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалось через несумісність характерів і різні погляди на життя. З квітня 2014 року проживають окремо, не підтримують стосунки, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет, тобто шлюб існує формально. Відповідач створив нову сім'ю, не приймає участі у вихованні сина, не цікавиться ним. Просить шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, пояснивши, що сім'я розпалась остаточно з квітня 2014 року і зберегти її неможливо. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, пояснивши, що з квітня 2014 року шлюбні стосунки припинені. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 4 березня 1989 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Хмельницьким Будинком урочистих подій, актовий запис №323. Мають двох дітей: повнолітню доньку [PERSON], [INFO] та малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя сторін не склалось з квітня 2014 року сімейні стосунки припинені, спору про майно немає. Суд приходить до висновку, що подальше сумісне сімейне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

4 березня 2010 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, в якій вказував наступне. Після смерті його матері [PERSON] відкрилася спадщина, яку він не в змозі оформити, оскільки відсутні документі, які підтверджують їх родинні відносини, а також родинні відносини з його бабусею [PERSON]. Через ці обставини він не може підтвердити факт родинних відносин та оформити свої спадкові права. Тому просив в судовому порядку визнати, що його мати [PERSON] є дочкою [PERSON]. Заявник в судовому засіданні заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності. Заслухавши пояснення заявника, перевіривши матеріали справи, суд прийшов до наступного. 9 липня 1977 року померла його мати [PERSON]. Також, 17 квітня 2005 року померла баба заявника [PERSON]. Після смерті бабусі відкрилася спадщина на нерухоме майно, яке належало померлій бабусі на праві приватної власності. Заявник як рідний онук померлої звернувся до Первомайської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини, але не міг підтвердити родині відносини з померлою. Тому 2 жовтня 2009 року рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області за його заявою було встановлений факт, що він є онуком [PERSON], яка померла 17 квітня 2005 року. В той же час в заяві він не ставив питання встановлення факту родинних відносин зі своє померлою матірю, тому це питання судом не вирішувалося. Однак, для належного оформлення спадщини необхідно підтвердити факт родинних відносин між померлою [PERSON] та [PERSON]. Довідкою РАЦС по м. Первомайську Первомайського міськрайонного управляння юстиції від 13 серпня 2009 року підтверджено актовими записами, що 9 жовтня 1933 року народилася [PERSON], батьки якої відповідно до актового запису № 182 є [PERSON] та [PERSON]. В цій же довідці вказано, що відповідно до актового запису №265 від 2 вересня 1951 року між громадянкою [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. За досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності суд дійшов висновку, що померла 9 липня 1977 року [PERSON] є дочкою померлої 17 квітня 2005 року [PERSON]. Встановлення факту родинних відносин заявнику необхідно для оформлення спадщини, яка відкрилася після смерті вказаних осіб, але підтвердити факт родинних відносин в адміністративному порядку він не в змозі. Тому з врахуванням обставин справи заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-16 00:00:00

4 березня 2010 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому зазначала, що їх неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO], проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, але відповідач, який є його батьком, не надає матеріальної допомоги на утримання своєї неповнолітньої дитини, хоча зобов'язаний це робити і працездатний. Тому просила стягнути з нього аліменти на свою користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів його доходів, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю та не заперечував проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так, сторони перебували в шлюбно-сімейних відносинах, їх шлюб був зареєстрований 4 листопада 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. За час їх шлюбу в них народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується його свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого цим же органом. В даний час відносини між ними не склалися і вони припинили особисті відносини, проживають окремо один від одного, але шлюб офіційно не розірвали. [PERSON], [INFO], є батьком зазначеної неповнолітньої дитини, що підтверджується вказаним свідоцтвом про народження. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Ст. 181 ч.3 та ст.183 ч. 1, ч. 2 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються в частині від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи обов'язок батька утримувати свою дитину до її повноліття, передбачений ст. 180 СК України, вимоги ст. 182 СК України, матеріальне становище дитини, стан її здоров'я, та стан здоров'я платника аліментів суд прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Окрім цього, згідно з п. 4 ч. 3 ст. 81, ст. 88 ЦПК України, п. «а» ст. 3, ст. 4 Декрету КМ України № 7-93 від 21 січня 1993 року та Постанови КМ України № 1258 від 21 грудня 2005 року з відповідача також підлягають стягненню в дохід держави судові витрати: судовий збір в розмірі 51 гривні та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

4 березня 2014 р. до Ленінського районного суду м. Харкова звернулася [PERSON] з позовною заявою, в якій просила усунути перешкоди у володінні та користуванні належною їй 59/100 ч. квартири [ADDRESS] та визнати відповідачів [PERSON] і [PERSON] такими, що втратили право користування зазначеною частиною квартири. Свої вимоги позивачка мотивувала, що вказані 59/100 частки квартири їй належать за договором дарування від 05.09.2007 р.. Відповідачі за згодою попереднього власника були зареєстровані у даній квартирі з 2004 р.. З часу реєстрації і до теперішнього часу відповідачі у квартирі не проживають, але вона за них вимушена сплачувати комунальні послуги. Крім цього, у зв»язку з реєстрацією відповідачів у квартирі вона не може вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд / продати, обміняти або прописати у квартирі іншу людину/. Представник позивачки у судове засідання з»явився. Відповідачі, які були належним чином повідомлені про слухання справи через оголошення у пресі, до суду не з»явилися, про причину неявки не повідомили, а тому суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

4 березня 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, що знаходиться по [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтував тим, що прийнявши спадщину, став власником житлового будинку по [ADDRESS]. За вказаною вище адресою зареєстрована його колишня дружина [PERSON], яка з листопада 2011 року по даний час там не проживає. Посилаючись на зазначені обставини та вказуючи на те, що відповідач уже тривалий час без поважних причин не проживає за місцем реєстрації в житловому будинку по [ADDRESS], просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, що знаходиться за вказаною вище адресою. Позивач [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги з мотивів, викладених в заяві, підтримав повністю. Вважає, що підстав для реєстрації відповідача за вищевказаною адресою не має. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала частково. Підтвердила, що з 29 листопада 2011 року в будинку позивача не проживала, однак там залишились деякі речі її речі, які вона хотіла б повернути. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до повного задоволення. Згідно із ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З оглянутого в судовому засіданні витягу з погосподарської книги № 2 за 2014 рік Мельнико-Мостищенської сільської ради Камінь-Каширського району № 351 від 3 березня 2014 року (а.с. 6) встановлено, що власником житлового будинку по [ADDRESS] є позивач [PERSON] З будинкової книги для прописки громадян, проживаючих у вищевказаному будинку, вбачається, що за даною адресою з 6 грудня 1992 року зареєстрована [PERSON], про що свідчить штамп про реєстрацію. Разом з тим, судом встановлено, що в дійсності [PERSON] за даною адресою не проживає з 29 листопада 2011 року, про що свідчить довідка виконавчого комітету Мельнико-Мостищенської сільської ради Камінь-Каширського району № 304 від 24.02.2014 року (а.с. 7). Крім того, даний факт відповідач визнала в судовому засіданні. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що оскільки відповідач [PERSON] без поважних причин більше року не проживає в житловому будинку по [ADDRESS], тому є всі підстави визнати її такою, що втратила право на користування цим житловим приміщенням. Суд не стягує з відповідача судових витрат, оскільки такі вимоги позивачем не заявлялись.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

4 березня 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Він обґрунтовував свої вимоги тим, що 20 березня 2010 року у відділі РАЦС по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від спільного проживання вони дітей не мають. У вересні 2013 року шлюбно-сімейні відносини між ним та відповідачкою були припинені через різні погляди на питання сімейного життя, виникаючи через це непорозуміння. Примирення з відповідачкою він вважає неможливим і просив шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідачка [PERSON] позов визнала повністю, проти розірвання шлюбу не заперечує, примирення з позивачем вважає неможливим. З'ясувавши вказану позицію сторін, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявністю для того законних підстав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони 20 березня 2010 року у відділі РАЦС по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від спільного проживання вони дітей не мають. У вересні 2013 року шлюбно-сімейні відносини між сторонами були припинені. Подальші їхні дії свідчать про те, що відновляти сімейні відносини вони не мають наміру. Суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

4 березня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] помер [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина, яку він має намір успадкувати. Протягом шести місяців він до нотаріальної контори не звернувся, тому що не знав про складений заповіт на його ім'я, і в теперішній час не має можливості прийняти спадщину померлого через пропуск вказаного строку. Позивач в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте надіслав повідомлення про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти задоволення позову. З'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідно до ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В даному випадку позивачем в судовому засіданні наведені достатні обґрунтування, що строк для прийняття спадщини було пропущено з поважних причин, тому

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

4 березня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просить шлюб розірвати, посилаючись на обгрунтування викладені у позовній заяві. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу без її участі (а.с.13). Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомляючи про причини неявки, хоча про час і місце судового розгляду справи був повідомлений завчасно у встановленому законом порядку (а.с.12). З'ясувавши обставини справи, суд уважає за необхідне постановити рішення про розірвання шлюбу, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сім`я сторін розпалася остаточно і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного із них. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

4 березня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила змінити розмір аліментів встановлених судовим рішенням від 3 грудня 2004 року на утримання доньки [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з'явилась. В заяві адресованій суду просила справу розглянути за її відсутності, підтримує позовні вимоги, просила суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. В заяві адресованій суду просив розглянути цивільну справу за його відсутності. Позов фактично визнав, про що свідчать його пояснення в наданому суду письмовому запереченні. А саме відповідач вказав, що протягом всього строку стягнення з нього аліментів своєчасно сплачував фактично більшу суму ніж з нього було стягнуто по рішенню суду надавши копії розписок та квитанцій про сплату, в наступному подав заяву про винесення рішення відповідно до вимог закону. Оглянувши пояснення сторін, врахувавши клопотання учасників процесу про постановлення рішення в порядку ч.4 ст.174 ЦПК України, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України суд у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Беручи до уваги, що відповідач повністю визнав позовні вимоги позивача, наявні всі законні підстави для задоволення позову, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового засідання і він підлягає задоволенню. Оскільки позов підлягає задоволенню, позивач при подачі позову була звільнена від сплати судових витрат, а відповідач є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, то відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про судовий збір» суд вважає за можливе звільнити відповідача від сплати судових витрат в розмірі 243,60 гривень та віднести їх на рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved