Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

29.11.2019 року позивач звернувся, через засоби поштового зв`язку, до відповідача з позовом про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеної генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, без номера від 06.06.2013 року [PERSON] отримав кредит у сумі 9462 грн. 12 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджено підписом у заяві. При укладенні кредитного договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 1.1.3.2.11 Умов і правил банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких клієнт є поручителем, а також будь-якій іншій заборгованості, яка виникла у клієнта зважаючи на невиконання зобов`язань перед банком. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості, тому станом на 11.11.2019 року має заборгованість у сумі 37719 грн. 60 коп., яка складається з: - заборгованості за кредитом - 8440 грн. 24 коп., - заборгованості за процентами за користування кредитом 8692 грн. 84 коп., - заборгованості за комісією 00 грн. 00 коп., - заборгованості за пенею 20586 грн. 52 коп. У зв`язку із викладеним позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] загальну суму заборгованості у розмірі 37719 грн. 60 коп., за кредитним договором б/н від 06.06.2013 року, а також судові витрати у сумі 1921 грн. 00 коп. До початку проведення судового засідання представник позивача надав суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. До початку судового засідання представник відповідача надав суду заяву, згідно якої просив справу розглядати без його участі та участі [PERSON] , просив застосувати до пред`явлених вимог АТ КБ «ПриватБанк» строк позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. З матеріалів справи вбачається, що 20.12.2006 року [PERSON] підписано заяву про приєднання до «Умов та Привал надання банківських послуг у ПриватБанку. Зазначена заява складає між [PERSON] та банком договір без номеру (а.с.8). 06.06.2013 року між сторонами у справі укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитного ліміту, зі змісту якої встановлено зменшення заборгованості, яка виникла в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: процентів на 919 грн. 01 коп., комісію на 248 грн. 34 коп., пеню на 00 грн. 00 коп., штраф на 00 грн. 00 коп. Визначено, що заборгованість за договором 1 з дати підписання Генеральної угоди становить 10127 грн. 13 коп. Датою кінцевого погашення кредитної заборгованості за договором 1 є 30.06.2016 року. Пунктом 2 вищевказаної Генеральної угоди передбачено, що банк надав позичальнику кредит в сумі 9462 грн. 13 коп. на строк 36 міс. з 06.06.2013 року по 30.06.2016 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 9462 грн. 13 коп., в обмін на зобов`язання позичальника повернути кредит, сплатити проценти в розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом у визначені в заяві, умовах і правилах строки. Датою укладення кредитного договору є дата підписання генеральної угоди. Погашення заборгованості закріплено здійснювати в порядку, починаючи з 1 по 25 число кожного місяця, де позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 343 грн. 29 коп. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, процентів, а також інших витрат, згідно з умовами та правилами. Останньою датою погашення заборгованості визначено 30.06.2016 року. При порушенні позичальником зобов`язань щодо погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначено у умовах та правилах за кожен день прострочки. Окрім того, процентна ставка за кредитом може змінюватись в залежності від зміни облікової ставки НБУ або в інших умовах, згідно з умовами та правилами. Позичальник надав право банку здійснювати погашення заборгованості за кредитом у визначені строки за рахунок коштів, що розташовані на будь-якому відкритому рахунку в банку, згідно з умовами та правилами (а.с.9). Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема : припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання договірних зобов`язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, судом встановлено, що відповідач порушив умови Генеральної угоди від 06.06.2013 року, укладеної між ним та АТ КБ «ПриватБанк», розмір заборгованості підтверджений документально та до теперішнього часу позичальником не погашений, у зв`язку з чим зобов`язання за договором не виконані в повному обсязі. Але, представник відповідача позовних вимог не визнав та заявив про застосування строків позовної давності. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Згідно зі\~статтею 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається\~статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Погашення заборгованості визначено між сторонами здійснювати в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця. Оскільки за умовами генеральної угоди відповідач мав виконувати зобов`язання з повернення заборгованості кожного місяця, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. З дослідженого судом розрахунку заборгованості станом на 11.11.2019 року та наданої суду позивачем виписки по кредитному рахунку клієнта [PERSON] станом на 22.03.2021 року, встановлено, що за кредитним договором, укладеним між АТ КБ ПриватБанк та [PERSON] , після дати закінчення строку дії генеральної угоди, а саме після 30.06.2016 року, позичальник [PERSON] не здійснював погашення кредитної заборгованості, банк автоматично списував грошові кошти на погашення простроченої заборгованості за наданим кредитом, а грошова сума 00 грн. 65 коп. від 13 грудня 2016 року не є автоматичним списанням в рахунок погашення заборгованості за кредитними зобов`язаннями відповідача, оскільки є сумою надмірно перерахованих коштів, та вказана як поповнення картки № [NUMBER] . Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи, що відповідач, не здійснював погашення заборгованості з 29 квітня 2015 року, а автоматичне списання 13.12.2016 року грошової суми у розмірі 00 грн. 65 коп. з картки відповідача не є сумою погашення кредитної заборгованості та не є волевиявленням позичальника, суд приходить до висновку про сплив позовної давності звернення позивача до суду з даним позовом, оскільки останній звернувся до суду 29.11.2019 року, тобто після спливу строку позовної давності. Таким чином, суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. У зв`язку з чим, згідно зі ст. 141 ЦПК України не підлягають й стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати, оскільки у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного, та ст. ст. ст. ст.256, 257, 261, 267, 526, 527, 530, 611, 612,623,1054ЦК України, та

Outcome: dismissed