Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

29 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з уточненими під час судового розгляду позовними вимогами до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики і просив стягнути 14619,22 грн., посилаючись на те, що 20 червня 2014 року уклав з відповідачем договір позики, згідно з яким передав останньому грошові кошти в сумі 10000 грн. з умовою їх повернення до 20 жовтня 2014 року . Договір укладено в письмовій формі у вигляді розписки, що відповідає вимогам ст.ст. 207, 1047 ЦК України. Станом на 28.12.2015 року відповідач позику не повертав. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач добровільно повернути борг не бажає, а тому звернувся з даним позовом і просить стягнути з відповідача борг за договором позики із урахуванням встановленого індексу інфляції в сумі 14619,22 грн. Представник позивача [PERSON] позов підтримав в повному обсязі і просив його задовольнити, пояснивши суду, що відповідач позичив у позивача кошти в розмірі 10000 грн., які мав повернути до 20 жовтня 2015 року, однак в зазначений строк не повернув. В звязку з невиконанням зобовязання по договору позики, позивач просив стягнути з відповідача відсотки за користування позикою, 3% річних та індекс інфляції. За час перебування справи в суді, відповідач добровільно повернув кошти в розмірі 4000 грн., які пішли на погашення відсотків, 3% річних і частково на погашення індексу інфляції. На даний час залишився не погашений борг по позиці в розмірі 10000 грн. та 4619,22 грн. інфляційні, які просить стягнути. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено,що між сторонами 20 червня 2014 року було укладено договір позики, згідно якого позивач позичив відповідачу 10 \~000 (десять тисяч) грн., які останній зобовязався повернути до 20 жовтня 2014 року, що підтверджується розпискою відповідача від 20.06.2014 року про позику. Відповідно до ст.ст.526, 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у строк та в порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні встановлено, що до 20 жовтня 2014 року позичені гроші в сумі 10\~000 грн. не повернуті позивачу і відповідач по даний час дані гроші не повертає. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, згідно якої, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Позивачем заявлені позовні вимоги про сплату відповідачем суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 4619,22 грн. ,що підтверджується доданим розрахунком, та позичених коштів в розмірі 10 000 грн., що підлягають задоволенню. Також, з відповідача на користь позивача слід стягнути у відповідності до ст.88 ЦПК України судові витрати: судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.,що підтверджується доданою квитанцією.

Outcome: approved