Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

30.08.2018 року [PERSON] звернувся до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що уклав шлюб з відповідачкою 22.05.1999 року. Від шлюбу мають дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Протягом останніх двох років сімейне життя почало погіршуватись, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Подальше спільне життя подружжя суперечило б його інтересам та інтересам їх дітей, примирення неможливе. Позивач в підготовче судове засідання не зявився; надав суду заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутність і задовольнити позов. Відповідачка в підготовче судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій повністю визнала позов; з наслідками визнання позову ознайомлена; просила розглянути справу в її відсутність, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «Величко». Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню. За таких обставин визнання позову відповідачкою не суперечить закону, не порушує прав, свобод і інтересів осіб, тому його слід прийняти, вирішити справу у підготовчому судовому засіданні і задовольнити позов з таких підстав. Судом встановлено, що 22 травня 2005 року Добрянською сільською радою Вільшанського району Кіровоградської області між сторонами було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 6 /а.с.12/. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії I-ФП № 152080, виданого 31.10.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Первомайського міського управління юстиції Миколаївської області /а.с.6/ та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії I-ФП № 121428, виданого 15.07.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Первомайського міського управління юстиції Миколаївської області /а.с.7/. Відповідно до ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. За наведених вище обставин встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені остаточно. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що відповідно до\~ст. 112 СК України\~є підставою для розірвання шлюбу між сторонами.\~ За таких обставин суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому відповідачці після розірвання шлюбу слід залишити шлюбне прізвище «Величко». Позивачем про відшкодування судового збору не заявлено.

Outcome: approved