Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

29 травня 2015 року [PERSON], [PERSON] звернулися до Жовтоводського міського суду із позовом та просять ухвалити судове рішення, яким визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою №50 у будинку №19 по вул. Шевченка в м. Жовті Води Дніпропетровської області (а.с.3-6). Позивач, належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, в судове засідання не зявилися. У своїй письмовій заяві просять розглядати справу без їх участі. Позов підтримують в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач, [PERSON], виклик якої у судове засідання провадився у визначеному законом порядку, з урахуванням положень ч.5 ст.74 ЦПК України, у судове засідання не зявилася, направивши на електрону адресу суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності (оригінал письма направила поштою). При цьому зазначила, що позовні вимоги позивачів визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує (а.с.14). Відповідно до ч. 2\~ ст. 197 ЦПК України\~ у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~ кодексу\~ розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно, всебічно та обєктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до\~ ст.317 ЦК України\~ власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1\~ ст.321 ЦК України\~ право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Відповідно до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців. За змістом \~ ст. 72 ЖК України дозволяється в судовому порядку визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Відповідно до ч.2\~ст.107 ЖК України\~член сім'ї, який вибув на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до\~ст.150 ЖК України\~громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися\~\~цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.2\~ст.167 ЖК України\~у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Як зазначено в п.11\~постанови Пленуму Верховного Суду від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», відповідно до\~ст.107 ЖК України\~наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, [PERSON], [PERSON] є спільними власниками квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу посвідченого 26 травня 1999 року приватним нотаріусом Жовтоводського міського нотаріального округу./а.с.7/ Право власності на вищезазначене житлове приміщення зареєстровано у встановленому законом порядку на імя позивачів, про що також свідчать паспорт на квартиру (а.с.8), витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.9). Окрім позивачів в зазначеній вище квартирі зареєстрована також їх дочка (відповідач по справі) [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) [PERSON], [INFO], що підтверджується даними довідки ЖРЄО №2 від 27.05.2015 року. /а.с.14/ За місцем реєстрації проживала до травня 2011 року потім виїхала до Російської Федерації, де фактично мешкає по вул. Забабахіна, 33/77 в м. Снежинськ Челябінська область. Саме з цього часу не проживає та не користується житлом за місцем реєстрації, та не відноситься до нього, як до єдиного місця проживання, в витратах на оплату житлово-комунальних послуг та на утримання будинку не приймає. Факт не проживання відповідача понад чотирьох років за місцем реєстрації підтверджується довідкою №51/-б/н від 19.08.1014 року виданої федеральною міграційною службою по Челябінській області, з якої вбачається, що [PERSON], [INFO], уродженка м. Жовті Води Дніпропетровської області постійно проживає в РФ за адресою: РФ, Челябінська область, м. Снежинськ, вул. Забабахіна, 33/77 з 31 травня 2011 року по теперішній час, має паспорт громадянина РФ 75 14 №474524 виданого ОУФМС Росії по Челябінській області в м. Снежинськ 25.07.2014 року (а.с.13). Її реєстрація створює позивачам перешкоди в користуванні, володінні та розпорядженні спірною квартирою в повному обсязі. В матеріалах справи міститься письмова заява відповідача (яка надійшла на електрону адресу суду), в якій зазначила, що позовні вимоги позивачів визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. /а.с.23,28/ Позивачі ставлячи питання про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] посилаються на те, що відповідач в спірній квартирі не мешкає понад 4-х років, а вони змушені оплачувати комунальні послуги за особу, яка фактично не проживає і не користується житлом, що ставить позивачів у скрутне матеріальне становище. Оскільки відповідач, не являючись власником житла, не проживає і не користується житловим приміщенням, а саме, квартирою №50 у будинку №19 по вул. Шевченка в м. Жовті Води Дніпропетровської області, що належить позивачам на праві спільної власності,\~ та наявність реєстрації за вказаною адресою перешкоджає позивачам вільно користуватись та розпоряджатись належним останнім житлом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню і [PERSON] слід визнати такою що втратила право користування \~належним позивачам на праві власності жилим приміщенням. При цьому, суд враховує, що обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачу в користуванні квартирою, та/або що з цього питання відповідач зверталася до суду або до правоохоронних органів (до звернення позивачів до суду із даним позовом) судом не встановлено. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно до пунктів 1-7 ст.71 ЖК України за відповідачем зберігається спірне жиле приміщення понад одного року. \~ Однак, згідно зі ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. За таких обставин, суд вважає без підставною вимогу позивача, щодо зобовязання державної міграційної служби України у Дніпропетровській області зняти [PERSON] з державного реєстраційного обліку місця реєстрації за вказаною адресою. Судові витрати позивачі просять покласти на них. З урахуванням наведеного,

Outcome: partial