Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

29 травня 2018 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання їх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі по 2000 грн. на кожну дитину щомісяця до досягнення ними повноліття. В обґрунтування\~своїх вимог\~вказує,\~що їх\~з відповідачем\~доньки проживають\~разом із\~нею та\~перебувають на\~її утриманні. Відповідач ухиляється від надання матеріального забезпечення для утримання їх дітей, хоча працездатний, інших утриманців не має, має стабільний заробіток, а тому може сплачувати аліменти на утримання доньок в розмірі, який просить позивач. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі в межах доводів позовної заяви та просила про їх задоволення. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що батьківський обовязок зі сплати аліментів він виконує добровільно. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 жовтня 2006 року та мають двох доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 5-7). Шлюбні стосунки між сторонами припинені, протягом останніх півроку вони мешкають окремо один від одного та діти проживають разом із матірю. Як вказує позивач, [PERSON] матеріальної допомоги на утримання їх доньок не надає. Відповідач наполягає на протилежному, однак доказів щодо цього, відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України, не надав. З огляду на обставину, що підлягає встановленню саме відповідач має надати докази щодо здійснення певної дії. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~\~789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 СК України\~визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вище викладене, матеріальний стан позивачки (а.с. 10), матеріальне становище відповідача, та обовязок обох батьків з утримання своїх неповнолітніх дітей, з урахуванням мінімально гарантованого державою розміру аліментів (не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) та ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018рік» щодо розміру прожиткового мінімуму станом на час розгляду справи дітей віком до та від 6-ти років, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на кожну дитину по 1000 грн. щомісяця. Відповідно до \~ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судові витрати у вигляді судового збору на користь держави, в розмірі 704, 80 грн.

Outcome: partial