Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

31.10.2017 заявник [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася в суд із заявою, в якій просить встановити факт смерті [INFO] її чоловіка [PERSON], [INFO], в місті Донецьк. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] в місті Донецьк, яке на даний час відноситься до тимчасово окупованої території України. Після смерті чоловіка вона звернулася до Солом'янського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у м. Києві з проханням видачі свідоцтва про смерть, надавши наявні на руках докази його смерті - довідку про причину смерті, лікарське свідоцтво про смерть, свідоцтво про смерть, видані на тимчасово окупованій території України, про те у видачі свідоцтва їй було відмовлено. Від представника заявника надійшла до суду заява, в якій він просить розглядати справу у його відсутності та у відсутності заявника. В судове засідання представник зацікавленої особи Солом'янського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у м. Києві не з'явилися. З огляду на вжиття судом заходів про повідомлення зацікавленої особи про час та місце розгляду справи, а також заяву представника заявника суд знаходить можливим розглянути справу у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є дружиною [PERSON], згідно свідоцтва про одруження, шлюб між ними було укладено 27.10.1998 року. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] року [PERSON] помер в місті Донецьк. Оскільки на території вказаного населеного пункту органи державної влади на час розгляду справи тимчасово не здійснюють свої повноваження, державна реєстрація факту смерті по місцю проживання проведена не була. Для підтвердження факту смерті [PERSON] заявником надано до матеріалів справи довідку про смерть № 186 від [INFO] року, лікарське свідоцтво про смерть № 186 від [INFO] року, свідоцтво про смерть № [NUMBER] від 15.08.2017 року, які видані на тимчасово окупованій території України, а також свідоцтво про поховання [PERSON] місті Донецьк. У відповідності до ч.ч. 2, 3 ст. 49 ЦК України, смерть фізичної особи є актом цивільного стану, що підлягає державній реєстрації. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. У відповідності до роз'яснень викладених у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. З матеріалів справи вбачається, що заявник зверталася до Солом'янського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у м. Києві з відповідною заявою, проте у реєстрації смерті [PERSON] їй відмовлено. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Донецьк віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Згідно з положеннями ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а отже у даному випадку, факт смерті [PERSON] має юридичні наслідки для [PERSON], як дружини померлого. Враховуючи наведене вище, зважаючи, що факт смерті [PERSON] достовірно підтверджується наданими суду доказами, даний факт породжує юридичні наслідки для заявника, проте його реєстрація органом державної реєстрації актів цивільного стану неможлива, суд дійшов висновку, що вимоги викладені в заяві являються обґрунтованими та підлягають задоволенню. Таким чином, з огляду на обставини зазначені вище суд вважає, що заяву [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON], яка настала [INFO] року в місті Донецьк - належить задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved