Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

29 жовтня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі ПАТ «Альфа-Банк») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON][PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування вимог зазначило, що відповідно до укладеного договору №500952610 від 17 липня 2014 року [PERSON] отримав споживчий кредит в розмірі 54\~967 грн. 41 коп. на термін з 17 липня 2014 року до 18 липня 2019 року зі сплатою відсотків та комісії за користування кредитом у певному розмірі. У порушення норм закону та умов договору [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 18 жовтня 2015 року має заборгованість в розмірі 74\~769 грн. 32 коп., яка складається з: 54\~967 грн. 41 коп. заборгованість за кредитом, 9\~165 грн. 71 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 10\~636 грн. 20 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом. Посилаючись на вказані обставини, ПАТ «Альфа-Банк» просить суд стягнути з відповідача заборгованість по договору в розмірі 74\~769 грн. 32 коп. та судовий збір в сумі 1\~218 грн. 00 коп.. Представник позивача у письмовій заяві повідомив судові про те, що ПАТ «Альфа-Банк» підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які були викладені в позовній заяві, та прохає справу розглянути справу без участі свого представника. Виходячи з наведеного, а також положень частини другої статті 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причини своєї неявки судові не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив. За письмової згоди позивача ПАТ «Альфа-Банк» суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. У відповідності до вимог частини другої статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, зясувавши позицію позивача у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 ЦК України). Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України). Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Відповідно до частин першої і четвертої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до статей 1049 і 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначені у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Із матеріалів справи випливає, що 17 липня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №500952610, відповідно до умов якого останній отримав на власні потреби кредитні кошти у сумі 54\~967 грн. 41 коп. (споживчий кредит) з кінцевим терміном повернення коштів до 18 липня 2019 року зі сплатою відсотків та комісії за користування кредитними ресурсами (а.с.4-8). Сторони узгодили, що кредит видається, зокрема, із сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 15,99% річних, тип відсоткової ставки фіксована; комісійна винагорода банку за управління кредитом за період з 1-го місяця по 60-й місяць користування кредитом 1,29% від суми кредиту, яка сплачується щомісяця за кожен місяць користування кредитом відповідно до Графіку платежів, який є Додатком №1 до цього Договору та його невідємною частиною (пункти 2.2, 2.8.1 кредитного договору). Отримавши грошові кошти відповідно до умов кредитного договору, відповідач позичальник [PERSON] користувався ними. Разом з цим, він не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором (а.с.11,12). Станом на 18 жовтня 2015 року відповідач має заборгованість перед позивачем за кредитним договором, що складається з: 54\~967 грн. 41 коп. заборгованість за кредитом, 9\~165 грн. 71 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 10\~636 грн. 20 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом. Таким чином, суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ «Альфа-Банк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в сумі 74\~769 грн. 32 коп.. Оскільки позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» задоволені, суд в порядку статті 88 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат в сумі 1\~218 грн. 00 коп., а саме, в межах суми сплаченого судового збору при предявленні позову до суду (а.с.3). На підставі викладеного,

Outcome: approved