Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

29.10.2019 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові позивач посилалася на те, що сторони у справі перебувають у шлюбі з 15.02.2003 року, від якого вони мають дитину: доньку [PERSON] , [INFO] , з червня 2019 року припинили подружні стосунки та ведення спільного господарства, спільне життя не склалося через різні погляди на життя, різні звички та характери, крім того, вона дізналася, що відповідач має іншу сім`ю, примирення та збереження шлюбу неможливе, посилаючись на ст.ст. 104, 105, 110-112 СК України прохала розірвати шлюб, залишити їй прізвище « [PERSON] , звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». 08.11.2019 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Яроша С.О. позов прийнято до свого провадження, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкрите підготовче засідання на 18.12.2019 року. 18.12.2019 року до суду звернувся відповідач з заявою про визнання позову, прохав шлюб розірвати. У підготовчому провадженні позивач позов підтримав, прохав задовольнити, суду пояснивши, що у 2012 році відповідач став працювати у м. Запоріжжі і винаймав житло в м. Запоріжжі, коли приїздив, то в сім`ї виникали сварки, ініціатором яких був відповідач, у 2014 році їй стало відомо, що у відповідача є інша сім`я, останній заперечував наявність останньої, у 2018 році їй стало відомо, що у відповідача є син від іншої жінки, 15.02.2019 року відповідач був у сім`ї останній раз, після чого вони не бачилися, донька мешкає з нею. В підготовчому провадженні відповідач позов визнав, підтримав свою заяву про визнання позову, суду пояснив, що з 2012 році він працює у м. Запоріжжі і з цього часу винаймає житло, точну адресу свого проживання назвати не може, так як винаймає житло, у 2014 році у нього народився син від іншої жінки, прохав розірвати шлюб. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, встановив наступні обставини: 15.02.2003 року був зареєстрований шлюб між сторонами, що підтверджується копією свідоцтва про одруження. [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є сторони у справі, що підтверджується копією свідоцтва про її народження. З 2012 року відповідач працював та винаймав житло у м. Запоріжжі, провідував сім`ю. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є відповідач та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження. Спільне життя не склалося. В період з 2014 року до 17.06.2016 року сторони мешкали окремо. З 15.02.2019 року сторони припинили спільне проживання та мешкають окремо. Донька мешкає з позивачем. Спір щодо майна подружжя відсутній. Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного: Судом встановлено, що до суду звернувся позивач як член подружжя з вимогою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між сторонами укладено шлюб, від якого вони мають дитину: доньку, шлюбні відносини не склалися з вини відповідача, який перестав піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що призвело до припинення шлюбних відносин і спільного проживання з 15.02.2019 року, останній має сина від іншої жінки, вважає примирення неможливим, так як збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються Сімейним Кодексом України. Так відповідно до ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік повинні піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як заявлений одним з подружжя, сімейні відносини не склалися з вини відповідача, який в порушення вимог ч.1 ст.55 СК України перестав піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. А тому суд доходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. Позов підлягає задоволенню як такий, що підтверджений встановленими судом обставинами, які перевірені наданими суду доказами, які суд вважає достовірними, належними та допустимими. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку ст.206 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Так як відповідач в підготовчому засіданні визнав позов, подавши окрему письмову заяву, то суд відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так як позивач у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила своє прізвище « Ярмак » на « [PERSON] , а після розірвання шлюбу відповідно до ст.113 СК України має право іменуватися шлюбним прізвищем, то суд зазначає про залишення позивачу після розірвання шлюбу прізвища « [PERSON] ». Так як позивач звільнена від сплати судового збору в сумі 768,40 грн. як інвалід другої групи з дитинства, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК від 02.10.2008 року на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то суд відповідно до ст.141 ЦПК України покладає судові витрати на сплату судового збору в сумі 768,40 грн. на відповідача.

Outcome: approved