Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

29.09.2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що у нього з відповідачем був укладений кредитний договір № NKXRRC02390002 від 27.07.2008 р., за яким відповідач отримала кредит у розмірі 6291 грн. 39 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 27.07.2008р. Посилаючись на те, що відповідач, всупереч норм закону та умов договору зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, станом на 07.08.2015 року наявна заборгованість в розмірі 138 637 грн. 98 коп., з якої : - 123 грн. 14 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 138 514 грн. 84 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором. З врахуванням рішення Врадіївського районного суду від 01.04.2013 року, згідно якого було стягнуто з відповідачки 14 162 грн. 03 коп., позивач просив стягнути суму заборгованості по кредиту 124\~475 грн. 95 коп. та 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 6223 грн. 80 коп. - штраф (процентна складова). Всього за даним позовом просив стягнути 131 199 грн. 75 коп. Представник позивача неодноразово в судове засідання не з'являвся, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судових засідань. Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити повністю. Відповідачка в судове засідання не з»явилась та особисто подала до канцелярії суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, у позові просила відмовити за необґрунтованістю. Відповідно до положень ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з положеннями ч.2 ст. 197 ЦПК України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін та вважає, що рішення у справі можливо постановити на підставі наданих сторонами письмових доказів. Дослідив письмові докази, судом встановлено наступне. 27.07.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № NKXRRC02390002 від 27.07.2008 р., за яким відповідач отримала кредит у розмірі 6291 грн. 39 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 27.07.2008р. Вказаний договір був укладений шляхом підписання відповідачем заяви, яка разом з Умовами надання кредиту фізичним особам Розстрочка складає договір. За вказаним договором, позивач вже звертався до суду та відповідно до рішення Врадіївського районного суду від 01.04.2013 року, позов було задоволено частково та з відповідачки на користь ПАТ було стягнуто всього 14162 грн. 03 коп. заборгованість станом на 22.01.2013 року, з якої 5335 грн. 88 коп.- прострочена заборгованість по кредиту, 517 грн. 57 коп.- заборгованість по процентам, 1308 грн. 58 коп. заборгованість по комісії та 7000 грн. пеня, сума якої судом на підставі ст. 551 ЦК України з 112\~306 грн. 56 коп. була зменшена через значне перевищення розміру збитків по кредитному договору. Вказане рішення набрало законної сили 12.04.2013 року та обставини, відповідно до ст. 61 ЦПК України, встановлені цим рішенням, не доказуються. Згідно розрахунку ПАТ, наданого позивачем у цій справі, у відповідачки станом на 07.08.2015 року наявна заборгованість в розмірі 138 637 грн. 98 коп., з якої : - 123 грн. 14 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 138 514 грн. 84 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором. Але з врахуванням рішення Врадіївського районного суду від 01.04.2013 року, згідно якого було стягнуто з відповідачки 14 162 грн. 03 коп., позивач просив стягнути суму заборгованості по кредиту 124\~475 грн. 95 коп. та 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 6223 грн. 80 коп. - штраф (процентна складова). При цьому позивач визначає розмір заборгованості, яку не обхідно стягнути з відповідача, віднімаючи від загальної суми боргу 138\~637 грн. 98 коп. суму у розмірі 14162 грн. 03 коп., що була стягнута за рішенням суду від 01.04.2013 року. Відповідно до ст. 60 ЦК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Досліджуючи розрахунок заборгованості, який міститься в даній справі, суд вважає його неповним та необґрунтованим через неможливість вказаним письмовим доказом підтвердити суму заборгованості нараховану позивачем за вказаним позовом після постановлення судового рішення від 01.04.2013 року, тому не приймається судом до уваги при вирішенні позовних вимог банку. Позивач, визначаючи заборгованість по неустойці шляхом віднімання від основної суми пені за договором з врахуванням суми пені за рішенням суду, допустився помилки, так як сума заборгованості по пені у розмірі 7000 грн. була стягнута з врахуванням положень ч.3 ст. 551 ЦК України, а тому не може бути нарахована повторно за цим позовом як не стягнута. З вищевикладеного вбачається, що мало місце стягнення всієї суми кредитної заборгованості по кредитному договору, та між сторонами існують лише невиконані зобов'язальні правовідносини, що дає право на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язання - це правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як строк дії договору, так і строк (термін) виконання зобов'язання (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. За вимогами ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Виходячи з положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності. Таким чином, з огляду на визнання судом розрахунку наданого позивачем не обгрунтованим та не повним, та ненадання інших доказів по справі, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову через його необґрунтованість та не доведеність. На підставі вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed