Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

31 жовтня 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ПРАТ «Страхова компанія «Статус» про стягнення страхового відшкодування. Він посилався на те, що 17 грудня 2013 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено автомобіль марки TOYOTA CAMRY 2.4L, державний реєстраційний номер [NUMBER], який належав на праві власності ПРАТ «Костянтинівський металургійний завод». З 1 лютого 2014 року він є власником цього автомобіля на підставі договору №3501 від 1 лютого 2014 року, який був укладений між ним та ПрАТ «Костянтинівський металургійний завод». 28 березня 2014 року між ним та ПрАТ «Костянтинівський металургійний завод» було укладено договір відступлення права вимоги відповідно до ст.512 Цивільного кодексу України, на підставі якого, йому належить право вимоги страхового відшкодування за наслідками даної ДТП. Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 грудня 2013 року [PERSON] була визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, і на неї накладено стягнення у виді штрафу. Згідно полісу АС/9017714 від 9 грудня 2013 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність [PERSON], що керує належним їй автомобілем KIA SPORTAGE, державний номерний знак [NUMBER], була застрахована ПРАТ «Страхова компанія «Статус», тому ПрАТ «Костянтинівський металургійний завод» направило відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування та інші необхідні документи по даній справі. Відповідач отримав цю заяву 29 січня 2014 року, в цей же день отримав висновок експертної оцінки транспортного засобу, за яким вартість матеріальної шкоди з технічної точки зору становить 96035грн.19коп., але страхове відшкодування так і не сплатив. Тому, позивач просив стягнути з відповідача у межах встановленої договором страхової суми страхове відшкодування у розмірі 50000грн. Ухвалою суду від 26 листопада 2014 року до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача, було залучено [PERSON] 26 листопада 2014 року позивач [PERSON] збільшив свої позовні вимоги та просив стягнути на його користь з відповідача пеню в розмірі 6580грн., інфляційне збільшення заборгованості в розмірі 5900грн. та 3% річних в розмірі 863грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник відповідача - ПРАТ «Страхова компанія «Статус» на повторний виклик у судове засідання не явився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи судом і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки. У зв'язку з наведеним суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача, [PERSON] на виклик до суду не явилась, подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 грудня 2013 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено автомобіль марки TOYOTA CAMRY 2.4L, державний реєстраційний номер [NUMBER], який належав на праві власності ПРАТ «Костянтинівський металургійний завод» (а.с.14-15). З 1 лютого 2014 року власником цього автомобіля є позивач [PERSON] на підставі договору №3501 від 1 лютого 2014 року, який був укладений між ПрАТ «Костянтинівський металургійний завод» та [PERSON] (а.с.10-12). 28 березня 2014 року між [PERSON] та ПрАТ «Костянтинівський металургійний завод» було укладено договір відступлення права вимоги відповідно до ст.512 Цивільного кодексу України, на підставі якого, позивачу [PERSON] належить право вимоги страхового відшкодування за наслідками даної ДТП (а.с.8-9). Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 грудня 2013 року третя особа [PERSON] була визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, і на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340грн. (а.с.16). Згідно полісу АС/9017714 від 9 грудня 2013 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність третьої особи [PERSON], що керувала належним їй автомобілем KIA SPORTAGE, державний номерний знак [NUMBER], була застрахована відповідачем - ПРАТ «Страхова компанія «Статус». Відповідно до цього договору страхова сума за шкоду, заподіяну майну одного потерпілого, дорівнює 50000грн. (а.с.13). 18 грудня 2013 року страхувальник [PERSON] повідомила відповідача про настання дорожньо-транспортної пригоди (а.с.50-51), а 29 січня 2014 року відповідач отримав висновок №76 експертної оцінки транспортного засобу, за яким вартість матеріальної шкоди з технічної точки зору, спричиненого власнику автомобіля TOYOTA CAMRY 2.4L, державний реєстраційний номер [NUMBER], становить 96035грн.19коп. (а.с.17-49). ПрАТ «Костянтинівський металургійний завод» направило відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування, але відповідач, отримавши цю заяву 29 січня 2014 року (а.с.52), страхове відшкодування так і не сплатило. Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Статтею 36 вказаного Закону передбачено, що Страховик має прийняти вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування, та протягом трьох робочих днів направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення, та не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Цивільно-правова відповідальність за шкоду завдану, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки настає у особи, винної у заподіяні збитків відповідно до п.1ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України. Вина водія [PERSON] підтверджується вказаною вище постановою суду, і, оскільки вина застрахованої особи визнана судом, то ДТП, що сталося 17 грудня 2013 року, відповідно до приписів ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є страховим випадком, внаслідок якого, у відповідача настає обов'язок здійснити виплату страхового відшкодування. Відповідно до вимог ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору. Статтею 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Враховуючи, що згідно полісу АС/9017714 від 9 грудня 2013 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхова сума за шкоду, заподіяну майну одного потерпілого, дорівнює 50000грн., з відповідача на користь позивача [PERSON] слід стягнути страхове відшкодування у вказаному розмірі, тобто 50000грн. Крім того, відповідно до вимог ст.36.5. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до постанови Правління НБУ від 14 квітня 2014 року №212, з 15.04.2014р. діяла облікова ставка 9,5% річних протягом 77 діб (до 16.07.2014р. включно). Пеня за цей період здійснюється за таким розрахунком: пеня за 1 день у відсотках: (9,5%х2):365=0,052%; пеня за 1 день в грн.: 50000х0,052%=26грн.; пеня за період: 77х26=2002,00грн. Відповідно до постанови Правління НБУ від 15 липня 2014року №417, з 17.07.2014р. діяла облікова ставка 12,5% річних протягом 119 діб (до 12.11.2014р. включно). Пеня за цей період здійснюється за таким розрахунком: пеня за 1 день у відсотках: (12,5%х2):365=0,068%; пеня за 1 день в грн.: 50000х0,068%=34грн.; пеня за період: 119х34=4046,00грн. Відповідно до постанови Правління НБУ вiд 12 листопада 2014 року № 719, з 13.11.2014р. діє облікова ставка 14,00% річних протягом 14 діб (до 26.12.2014р. включно). Пеня за цей період здійснюється за таким розрахунком: пеня за 1 день у відсотках: (14,00%х2):365=0,076%; пеня за 1 день в грн.: 50000х0,076%=38грн.; пеня за період: 14х38=532,00грн. Всього з відповідача на користь позивача слід стягнути пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування за період з 1 травня 2014 року по 26 листопада 2014 року в розмірі 6580грн.00коп. Оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, що передбачена ст.625 ЦК України, а саме, сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Річні проценти, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання, і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а є способом захисту майнового права та інтересу, що полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних відсотків і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування грошовими коштами. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання. Так, 3% річних, що підлягають стягненню на користь позивача, на суму страхової виплати за 210 днів за період з 01.05.2014 року по 26.11.2014 року включно складають 863грн.00коп. (50000грн.х3х210:365:100), а інфляційне збільшення заборгованості - 5900грн. з такого розрахунку: сукупний індекс інфляції за період з 01.05.2014 року по 26.11.2014 року становить 1,118 (добуток: 103,8%х101,0%х100,4%х100,8%х102,9%х102,4%=111,8%) Розмір суми страхового відшкодування з врахуванням інфляції: 50000,00грн.х111,8:100=55900,00грн. Інфляційне збільшення заборгованості: 5900,00грн. Таким чином, загальна сума страхового відшкодування з урахуванням пені, інфляції та 3% річних, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 63343грн. (50000грн.+6580грн.+863грн.+5900грн.) Задовольняючи позовні вимоги, суд вважає за необхідне згідно з вимогами ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача судові витрати в дохід держави, оскільки позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати цих витрат.

Outcome: approved