Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

29 серпня 2016 року [PERSON] звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з дійсним позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі ордеру №2557, виданого Виконавчим комітетом Словянської міської ради народних депутатів, він є наймачем квартири, розташованої за адресою: м.Словянськ, вул.Паркова, буд.3, кв.58.У квартирі крім нього зареєстрована його донька [PERSON], [INFO], яка у 2009 році виїхала з квартири разом зі своїми речами. З того часу у квартирі вона не проживає, її речі відсутні. Перепон їй у користуванні квартирою він не чинив та не чинить і на теперішній час. [PERSON] не вносить оплату за житлово-комунальні послуги у звязку з чим він вимушений нести додаткові витрати на утримання свого майна. Просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою №58 по вул.Парковій м.Словянськ Донецької області. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений про дату та час розгляду справи належним чином, суду надано заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі (а.с.18). Представник позивача [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 27 травня 2016 року (а.с.7), у судовому засіданні підтримав позовні вимоги [PERSON], наполягав на їх задоволенні, пояснення надав аналогічні, викладеним у заяві. Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявилася, про дату та час судового засідання була повідомлена шляхом судової повістки (а.с.16), 01 вересня 2016 року до суду надійшла заява [PERSON], відповідно до якої вона просила розглядати дійсну справу за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позову (а.с.11 зв.б.). Суд, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Так, у ході судового розгляду достовірно встановлено, що [PERSON] зареєстрований з 24 березня 1980 року за адресою: [ADDRESS] (а.с.3 зв.б.). Як вбачається з ордеру № 2557, виданого 24 жовтня 1979 року Виконавчим комітетом Словянської міської ради народних депутатів, [PERSON] є наймачем зазначеної квартири (а.с.4). Відповідно до довідки №678 ввід 18 серпня 2016 року виданої ТОВ «Цидило і К», [PERSON] дійсно проживає за адресою: [INFO], його склад сімї дружина [PERSON] та донька [PERSON] (а.с.5). Згідно довідки комітету суспільного територіального самоврядування громадян мікрорайону ЖЕУ-3 №251 від 25 серпня 2016 року, донька позивача та його дружини [PERSON] не мешкає за адресою: [ADDRESS] з 2009 року, зазначене підтвердили свідки-сусіди: [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). З наданої відповідачем копії свідоцтва про шлюб серії І-НО №208773 вбачається, що 29 серпня 2009 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], прізвище дружини після реєстрації шлюбу «Котов» (а.с.12). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-НО №323962, батьками [PERSON] зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Згідно копії паспорту серії ВК 663711, на теперішній час прізвище відповідача «Котов» (а.с.13 зв.б.). Так, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що вона мешкає за адресою: [ADDRESS] протягом 37 років та їй достовірно відомо, що [PERSON] не проживає в зазначеній квартирі з 2010 року, у звязку з виїздом до Російської Федерації та постійного місця проживання вона не має. Її речей в їх квартирі не має, підтримують звязок лише по телефону. Свідок [PERSON] показала, що вона проживає за адресою: [INFO] з 1990 року. Їй достовірно відомо, [PERSON] є донькою її сусідів, в останнє вона бачила її в 2004 році. При вирішені даного спору суд керується положеннями глави 2 ЖК України. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Згідно вимог ст. 64 ЖК України члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до положення ст. 65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сімї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселились в жиле приміщення відповідно до цієї статті як члени сімї наймача, набувають рівного з іншими членами сімї права користування приміщенням, якщо при їх вселенні між цими особами, наймодавцем, наймачем та членами його сімї, які проживають разом з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. У відповідності до ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно до ст. 72 ЖК, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що відповідач відсутній за місцем своєї реєстрації понад строки, встановлені ст. 71 ЖК України, його відсутність не повязана з поважними причинами, передбаченими вказаною статтею. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Судом встановлено, що з 2009 року [PERSON] не проживає у спірному жилому приміщенні без поважної причини, спроб вселитися до нього не робила, ніхто не перешкоджав проживанню або вселенню її до спірної квартири, не отримує кореспонденцію за даною адресою, її особистих речей у домоволодінні не має. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню. Позивач не вимагає компенсації понесених ним судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved