Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

30.07.2018 [PERSON] звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та позбавлення батьківських прав. В обґрунтування вимог зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося та з серпня 2016 року сторони проживають окремо. Дитина з дня народження і до теперішнього часу проживає разом з позивачем. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, в процесі виховання дитини участі не приймає, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. З урахуванням уточнених позовних вимог від 01.10.2018, просить стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання дитини, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]; виключити запис про [PERSON], [INFO], як батька дитини з актового запису про народження [PERSON], [INFO]. Розпорядженням керівника апарату Новопсковського районного суду Луганської області від 19.10.2018, відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, було проведено повторний автоматизований розподіл справи ЄУ №420/1158/18. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 22.10.2018, після повторного автоматизованого розподілу, призначено підготовче судове засідання на 24.10.2018. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 24.10.2018, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 26.11.2018 до Новопсковського районного суду Луганської області від представника позивача надійшло клопотання про виклик в якості свідка [PERSON]. Позивач, [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі. Представник позивача, [PERSON], у судовому засіданні позов підтримав і просив його задовольнити. Відповідач, [PERSON], до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов не надав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей Новопсковської державної адміністрації Луганської області, Соболєва І.О., не заперечувала проти позовних вимог, вважала доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача та її представника, представника служби у справах дітей, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками малолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 28.04.2016, виданий Виконкомом Можняківської сільської ради Новопсковського району Луганської області. Батько дитини [PERSON] тривалий час ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітньої доньки, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання №392 від 07.06.2018, виданого Виконкомом Можняківської сільської ради Новопсковського району Луганської області та актом підтвердження не проживання №765 від 26.09.2018, складеного депутатом Можняківської сільської ради 7 скликання по виборчому округу №6 Тютюнник Л.Л., а також поясненнями свідка [PERSON] Орган опіки та піклування Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області №21-7/8-3337 від 01.10.2018, надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] народження. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно з ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення судом їх батьківських прав. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року за №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Сукупність доказів свідчить, що [PERSON] на протязі тривалого часу ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання та утримання дитини, не цікавиться її життям, не приймає участі у її вихованні, не надає матеріальної допомоги на її утримання, не відвідує і взагалі не спілкуються з дитиною без поважних причин, що є свідомим ухиленням відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, таке невиконання батьківських обов'язків не пов'язане із наявністю душевної хвороби чи іншого тяжкого захворювання або з інших незалежних причин, данні факти, згідно зі ст.164 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав щодо його неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України передбачає, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки, не позбавляє обов'язку утримувати дитину, враховуючи, що відповідач добровільно не надає кошти на утримання дитини, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] народження, у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Щодо вимог позивача про виключення [PERSON], як батька дитини з актового запису про народження [PERSON] суд відмовляє в даній частині вимог з наступних підстав. Відповідно до ст. 121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 138 СК України вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. Згідно з п. 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року № 96/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Таким чином позивачем не зазначено підстав та відомостей про обґрунтованість даної частини вимог, у зв'язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80грн. у зв'язку з задоволенням позовних вимог про позбавлення батьківських прав, крім того з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 704,80грн. у зв'язку з задоволенням позовних вимог про стягнення аліментів, у зв'язку з відмовою в позовних вимогах про виключення з актового запису про народження, судові витрати з відповідача не стягуються.

Outcome: partial