Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

31.05.2018 року позивач звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 12.06.2018 року вищезазначена позовна заява була прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та призначена до судового розгляду. В обґрунтування позову позивач вказав, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 16.03.2018 року приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Луганської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №240. На день укладання та реєстрації вищезазначеного договору, в квартирі були зареєстровані діти колишнього власника квартири, відповідачі - [PERSON], [INFO] та [PERSON] , [INFO]. При досягненні домовленості щодо продажу квартири, йому було повідомлено, що відповідачі зобов,язуються знятися з реєстраційного обліку у квартирі не пізніше одного тижня після укладення договору купівлі- продажу. Добровільно знятись з реєстраційного обліку відповідачі відмовляються, у зазначеній квартирі не проживають, особистих речей та майна відповідачів в належній йому квартирі не має. Просить визнати [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме : квартирою [ADDRESS] У судове засідання позивач та його представник не з,явилися. Представник позивача надала суду заяву, в якій просив справу розглянути в її відсутність, не заперечувала проти ухвалення рішення суду при заочному розгляді справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день,час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали, заперечень на позов не надали. Відповідачам були надіслані виклики в судове засідання за адресою, відповідно відомостей виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області, а саме: [ADDRESS], які були повернуті на адресу суду з позначкою «за закінченням встановленого терміну зберігання» (а.с.-27,28,29,30). Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомлених відповідачів, відсутності заяви відповідачів про розгляд справи без їх участі та згоду позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, що позивач є власником квартири [ADDRESS] (договір купівлі-продажу квартири-а.с.9-10; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності- а.с.11). З відомостей, наданих виконавчим комітетом Рубіжанської міської ради Луганської області № 023-122/2091 та №023-122/2093 від 07.06.2018 року вбачається, що відповідно реєстру територіальної громади м. Рубіжне Луганської області та поквартирної картки за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [INFO], за свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 23.09.1997 Хівінським міським відділом РАЦС «Узбекистан) та [PERSON], [INFO], за свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 05.03.2008 Хівінським міським відділом РАЦС «Узбекистан) (а.с.17,18). Згідно довідки про склад сім,ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №13189 від 23.05.2018 року, виданої Центром надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області, за адресою: [ADDRESS], в якості сина колишнього власника зареєстрований [PERSON], [INFO], а в якості дочки колишнього власника, зареєстрована [PERSON], [INFO] (а.с.12). Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 391 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже судом встановлено, що відповідачі у квартирі [ADDRESS] відсутні без поважної причини, не є власниками вищевказаної квартири, а тому втратили право користування цією квартирою. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved