Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

29.07.2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначала, що 26 вересня 2003 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського обласного управління юстиції, Україна, зроблено відповідний актовий запис №1182. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини не підтримують з січня 2018 року, примирення та збереження сім`ї неможливе. Вищенаведені обставини послугували підставою для її звернення до суду з відповідним позовом. Ухвалою судді від 30.07.2020 року провадження по справі було відкрито, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання сторони не з`явилися, надали до суду спільну заяву, якою просили проводити розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 26 вересня 2003 року сторони зареєстрували шлюб, про що Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського обласного управління юстиції, Україна, було зроблений відповідний актовий запис №1182. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Згідно ч. 1ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з приписами ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Спільне життя у сторін не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Сторони з січня 2018 року припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач дає згоду на розірвання шлюбу, суд вважає що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вимог, щодо відновлення дошлюбного прізвища та вимог щодо компенсації понесених судових витрат з боку позивача заявлено не було.

Outcome: approved