Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

4 травня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] додаткових витрат на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що протягом останніх двох років їх спільна з відповідачем дитина, син [PERSON] хворіє у звязку з чим вона витрачала кошти на його лікування, крім того, вона придбавала журнали для розвитку його здібностей, тобто здійснювала додаткові витрати на навчання та витрат на предмети домашнього вжитку. Оскільки відповідач добровільно відмовляється надавати додаткову матеріальну допомогу на утримання сина то змушена звернутись до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання сина в сумі 3543 грн. 46 коп. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який 3 жовтня 2014 року було розрізано. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], 17 вересня 2009 року. Рішенням суду від 15 жовтня 2014 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 500 грн. щомісячно. На даний час дитина часто хворіє і потребує додаткових витрат на лікування, також дитина потребує додаткових витрат для придбання товарів на навчання та її розвитку а також речей домашнього вжитку. Оскілки відповідач добровільно не надає додаткових коштів на утримання дитини, просить суд стягнути з [PERSON] додаткові кошти в сумі 3543 грн. 46 коп. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Та пояснив, що він регулярно сплачує аліменти на утримання дитини та окрім того по мірі можливості надає додаткові кошти на утримання дитини, зокрема купує медикаменти на лікування сина. Вважає, що витрати, які просить стягнути з нього позивач є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами справи. А тому визнає лише ті витрати які позивач понесла на купівлю медичних виробів для лікування дитини та одягу. Вважає, що купівля канцелярського приладдя, дрібничок для розвитку дитини та харчування не є додатковими витратами, а тому в цій частині позов не визнає. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі (а.с.6), від нього мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.7). Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 жовтня 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 500 грн. щомісячно (а.с.5). Як зазначала позивач вона понесла додаткові витрати на лікування дитини та профілактику захворювань (ліки та додаткові препарати, необхідні для підтримання здорового стану дитини), а також на одяг, продукти харчування, які були необхідні для дотримання дієти, канцелярське приладдя, а також різні дрібнички для розвитку дитини, розмір яких в загальному становить 3543 грн. 46 коп., які і просить стягнути з відповідача. Як вбачається з копії довідки (а.с.4) КЗ «Смілянський районний центр первинної медико санітарної допомоги» № 107 від 26 квітня 2016 року [PERSON], [INFO], потребує санаторно курортного лікування в санаторії неврологічного профілю, з діагнозом: мінімальна мозкова дискфунція. Разом з тим, позивач не надала жодної інформації про вартість такого лікування, та не просить стягнути з відповідача кошти на відповідне оздоровлення. На підтвердження додаткових витрат на утримання дитини позивач надала квитанції про придбання ліків, одягу та періодичної літератури, а також про оплату дитячого садочку та канцелярських виробів на загальну суму 3543 грн. 46 коп (а.с.8-9), також в матеріалах справи є копія виписного епікризу із історії хвороби сина позивача, відповідно до якого у 2014 році він мав захворювання дихальних шляхів (а.с.11). Згідно вимог ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Обов'язок доказування та подання доказів, встановлений ст. 60 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивач довела існування особливих обставин, що зумовили необхідність додаткових витрат на утримання її сина, а саме його хворобу, що мала місце восени 2014 року, а також фактичні витрати на лікування дитини, що підтверджуються квитанціями на придбання ліків у відповідний період (а.с. 8) на загальну суму 157 грн. 48 коп. Решта квитанцій, приєднаних до матеріалів справи на підтвердження позовних вимог, не містять будь-яких ідентифікуючих ознак, що вказували б на відповідні обставини. Зокрема в ряді квитанцій зазначено про придбання «медичних препаратів», при цьому переліку медичних засобів не наведено, тому суд не приймає такі квитанції в якості доказу додаткових витрат на дитину. Інші квитанції, містять інформацію про витрати на дитячі речі, невстановлену періодику та канцелярські товари. Враховуючи положення ст. 185 СК України, на думку суду відповідні витрати не відносяться до додаткових, а є витратами покликаними забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини, та участь відповідача у вказаних витратах вже забезпечена рішенням суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини. За таких обставин суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму коштів в розмірі 157 грн. 48 коп., яка, як встановлено в судовому засіданні, сплачена нею на лікування дитини, отже відповідно до вимог ст. 185 СК України, є додатковими витратами на утримання дитини. Щодо стягнення решти коштів, заявлених в позові, то під час судового розгляду позивач не довела тієї обставини, що відповідні кошти витрачені нею за наявності особливих обставин, а тому вони не є додатковими витратами на дитину, та не підлягають стягненню з відповідача. Витрати по справі у вигляді судового збору становлять 551 грн. 20 коп.. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, то відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути частину сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду, пропорційно до суми задоволених судом вимог. Так 157 грн. 48 коп. відповідає 4,44 % від заявленої ціни позову, отже саме такий відсоток від сплаченого позивачем судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача (4,44% від 3543,46 грн. = 24 грн. 25 коп.)

Outcome: partial