Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

30.06.2015 року позивачем поштою подано вищевказаний позов, в обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17 квітня 2010 року між [PERSON] та ним було укладено шлюб. Дітей від шлюбу не мають, проживають окремо, майнових спорів не виникало. Зобов'язань один перед одним також не мають. Спільне життя з відповідачем останнім часом не склалося. Між ними відсутнє взаєморозуміння внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, що має істотне значення та суперечить їхнім інтересам. У зв'язку з цим вони припинили між собою фактичні шлюбні стосунки і перестали вести спільне господарство. За наведених обставин шлюб з відповідачем носить лише формальний характер, подальше його збереження чи примирення неможливі. Сім'я фактично розпалася, у зв'язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні їхнього розлучення. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 17 квітня 2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №258. Позивач в судове засідання не з'явився, до суду надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо їх задоволення. Пояснила, що позивача останній раз бачила в березні 2015 року, разом не проживають, він живе з іншою жінкою. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 106 СК України подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Якщо один із подружжя через поважну причину не може особисто подати заяву про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану, таку заяву, нотаріально засвідчену або прирівняну до неї, від його імені може подати другий з подружжя. Частиною 1 ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17 квітня 2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №258 ( а.с. 4 ). Від шлюбу дітей не мають. З позовної заяви вбачається, що позивач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS]. Зазначену позовну заяву позивачем було направлено до суду поштою, згідно конверту вбачається, що позивач зазначив своє місце проживання - [ADDRESS], однак даний конверт направлено з м. Кіровограда, що підтверджується відповідною відміткою ( а.с. 6 ). Повістки на ім'я позивача повернуто до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» ( а.с. 13, 22 ). Згідно клопотання, наданого до суду позивачем [PERSON] про розгляд справи за відсутності позивача, видно, що воно ідентичне клопотанню, що надане відповідачем про розгляд справи за її відсутності, що викликає у суду сумнів, що позов пред'явлено саме [PERSON], у зв'язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають. Крім того, згідно квитанції №0.0.396268114.1 від 12.06.2015р. вбачається, що судовий збір на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп. за подання позову до Ленінського районного суду м. Кіровограда сплачено відповідачем [PERSON], а не позивачем [PERSON] У відповідності до ст.88 ЦПК України судові витрати слід вважати фактично понесеними.

Outcome: dismissed