Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

31.08.2018 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визначити місце проживання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], з нею. На обґрунтування позову послалася на те, що перебувала з 18.10.2007 року у шлюбі з відповідачем. Від подружнього життя мають двох малолітніх дітей. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 15.01.2018 року шлюб з відповідачем розірвано. Стверджує, що діти проживають з нею, відповідач сплачує на їх утримання аліменти за рішенням суду. Вказує, що між нею та відповідачем не досягнуто згоди де проживатимуть діти, тому звернулася до суду із цим позовом. Ухвалою судді Червоноградського міського суду Львівської області від 04.09.2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд такої за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 26.09.2018 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, тому просить такий задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечив щодо задоволення такого. Представник третьої особи у судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 29.11.2018 року № 227 п.4 про доцільність проживання малолітніх дітей:[PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], з мамою [PERSON], підтримує. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що від подружнього життя позивач та відповідач мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 11, 12), на утримання яких відповідача, згідно з рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 14.02.2018 року, зобов'язано до сплати аліментів (а.с. 7-8). Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 15.01.2018 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с. 5). Згідно з ч.1, першим реченням ч.4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.ч.2,3 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитини має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які її замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважити гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно зі ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Таким чином положення статті 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини. Як роз'яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Згідно з ч.ч. 4, 5 ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно з витягом з рішення Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області від 29.11.2018 року № 227 проживання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], з мамою [PERSON], є доцільним. Враховуючи вищезазначене, дослідивши матеріали справи, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, враховуючи інтереси дітей, їх вік, стан їх здоров'я, прихильність дітей до матері, останні проживають з матір'ю, позицію представника органу опіки та піклування про доцільність проживання дітей з матір'ю, визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що такий є обґрунтований і його слід задовольнити. Враховуючи задоволення позову в повному обсязі, питання розподілу судових витрат слід вирішити у відповідності до п. 1 ч. 2 ст..141 ЦПК України, а саме: стягнути з відповідача на користь позивача 704,80 грн. сплаченого нею судового збору.

Outcome: approved