Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

29 травня 2014 р. Публічне акціонерне товариство банк комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON], який обґрунтував тим, що 03 лютого 2006 року між ним та відповідачем був укладений договір № б/н, згідно з яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 3400 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов'язався своєчасно повертати кредит, відповідно до умов договору та умов кредитування. Дотепер відповідач свої обов'язки не виконав, що стало причиною звернення до суду з вказаним позовом, в якому позивач просить суд стягнути заборгованість в сумі 19684,61 гривня, яка складається з заборгованості за сумою кредиту - 3385,60 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом - 16299,01 гривень, від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 5415,50 гривень, яка була задоволена стягнута згідно наказу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.05.2008 року, різниця становить - 14269,21 гривень, штрафи, відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500 гривень (фіксована частина) та 713,46 гривень (процентна складова) та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився надав до суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі в заочному прядку, позов підтрумує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином. З огляду на викладене та згідно правил ч. 1 ст. 76 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 лютого 2006 року позивач подав відповідачу заяву про встановлення ліміту кредитування в сумі 3400 гривень. На підставі цієї заяви, 03 лютого 2006 року, було відкрито рахунок та оформлено кредитну картку, про що свідчить відмітка в заяві клієнта в розділі «Відмітки банку». Відповідно до п.3.1 Умов та правил надання банківських послуг, з якими був ознайомлений та погоджувався відповідач, про що свідчить його підпис на заяві клієнта, датою укладення договору - є дата відкриття рахунку, зазначена у розділі «Відмітки банку» заяви клієнта. Таким чином, датою укладення між сторонами договору є дата відкриття рахунку, тобто 03 лютого 2006 року. Відповідач фактично скористався лімітом кредитування, про що свідчить виписка з особового рахунку клієнта та розрахунок суми заборгованості. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У встановлені договором строки, позивач зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим станом на 30 квітня 2014 року, згідно розрахунку позивача, утворилася заборгованість в сумі 19684,61 гривень, яка складається з заборгованості за сумою кредиту - 3385,60 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом - 16299,01 гривень, від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 5415,50 гривень, яка була задоволена стягнута згідно наказу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.05.2008 року (а.с5), різниця становить - 14269,21 гривень, штрафи, відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500 гривень (фіксована частина) та 713,46 гривень (процентна складова) та судові витрати. (а.с.5-7) Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред'являються. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обов'язки з повернення отриманого ним ліміту кредитування, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобов'язань у розумінні наведеної норми, а тому позовні вимоги підлягають безумовному задоволенню, у заявлений позивачем спосіб. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved