Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

31 липня 2015 року позивач ПАТ «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що 29 жовтня 2007 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 0243/07/15-CL. За умовами даного кредитного договору позивач надав відповідачу кредит для купівлі квартири на вторинному ринку у сумі 350 000 гривень на строк до 29 жовтня 2017 року, за користування яким було встановлено плату у розмірі 17% річних. Відповідно до п. 2.3 кредитного договору, ліміт кредитування за кредитною лінією зменшується згідно з графіком, який є його невідємною частиною. Повернення кредитних коштів повинно здійснюватись шляхом сплати відповідачем коштів на відповідний позичковий рахунок. Проценти за користування кредитними коштами відповідач сплачує самостійно в валюті кредиту на відповідний рахунок щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами. П. 2.5. кредитного договору встановлено, що сплата процентів здійснюється за фактичний строк користування кредитними коштами. При розрахунку плати за користування кредитом приймається місяць, рівний календарній кількості днів, та рік, рівний 360 днів. 20 липня 2012 року між тими ж сторонами укладено Договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору, за яким розділ 5 кредитного договору доповнено п. 5.5 у відповідній редакції. Свої зобовязання за кредитним договором [PERSON] виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у сумі 350 000 гривень. Проте відповідач [PERSON] в порушення умов кредитного договору свої зобовязання виконав частково, у звязку з чим станом на 09 червня 2015 року у нього утворилась заборгованість в сумі 233 546, 77 гривень, яка складається з суми заборгованості за кредитом в сумі 155 700, 03 гривень, суми заборгованості за процентами 35 782, 42 гривень, пені 37 064, 32 гривень, та штрафу за порушення п.п. 3.3.7 кредитного договору в сумі 5 000 гривень. Так, позивач посилається на те, що [PERSON] має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором, а також стягувати з нього за це неустойку, пеню та штраф за невиконання умови щодо страхування предмету іпотеки на користь Банку в акредитованих Банком страхових компаніях у розмірі 5000 гривень. 06 серпня 2014 року на адресу відповідача було направлено вимогу про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором та повернення в 30-ти денний строк всієї суми кредиту, процентів та пені, в якій було зазначено, що у разі невиконання цієї вимоги у встановлений строк, позивач буде вимушений звернути стягнення на заставлене майно, що виступає забезпеченням виконання зобовязань за кредитним договором. Проте досудове врегулювання спору не дало бажаних результатів. Просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором № 0243/07/15-CL від 29 жовтня 2007 року в сумі 233 546, 77 гривень. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та дав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Зокрема, зазначив, що предметом кредитного договору, укладеного з відповідачем [PERSON], є відновлювальна кредитна лінія на споживчі цілі з лімітом кредитування 350 000 гривень. Так, 01 листопада 2007 року [PERSON] отримав 25 000 гривень, які повернув 06 листопада 2007 року, після чого кредитна лінія відновилась, та клієнт знову міг просити видати йому 350 000 гривень. В цій частині банк до відповідача претензій не має, проте заборгованість слід рахувати з урахуванням цієї суми, оскільки вона включена в розрахунок. У подальшому відповідач зняв весь ліміт 350 000 гривень, частинами, а саме: 05 грудня 2007 року 50 000 гривень, 11 грудня 2007 року 50 000 гривень, 13 грудня 2007 року 100 000 гривень, 18 грудня 2007 року 100 000 гривень, 21 грудня 2007 року 50 000 гривень. Таким чином, сума тіла кредиту, сплачена боржником за весь час, складає 219 299, 97 гривень, проте загальна сума кредиту склала 375 000 гривень, а не 350 000 гривень, тому сума заборгованості на даний час складає 155 700, 03 гривень. Крім того, [PERSON] під особистий підпис у письмовому вигляді отримав умови кредитування, де була інформація про сукупну вартість кредиту, умови кредитування та повернення кредитних коштів та інше, тому до підписання кредитного договору він був ознайомлений та відповідно прийняв його умови. В частині нарахування процентів та пені наголошував на тому, що проценти нараховувались протягом всього часу дії договору, а пеня нарахована лише за останній рік, що передував зверненню до суду. Крім того, до відповідача застосовані санкції у вигляді штрафу в розмірі 5000 гривень за невиконання умов договору щодо страхування предмету іпотеки на 2015 рік. Просив суд задовольнити позов у повному обсязі та стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Банк Форум» загальну суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 233 546, 77 гривень. У подальшому представник позивача надав суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, лише в частині стягнення з нього суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 130 700, 03 гривень. В іншій частині позовні вимоги не визнав, надавши суду письмові заперечення проти позову, які просив врахувати при вирішенні справи по суті. В письмових запереченнях проти позову, відповідач [PERSON] посилався на те, що згідно кредитного, іпотечного договорів, та позовної заяви, сума відновлювальної кредитної лінії складає 350 000 гривень. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданим Банком Форум в позовній заяві, що було підтверджено представником позивача, сума сплаченого ним кредиту складає 219 299, 97 гривень. Таким чином, сума заборгованості має складати 130 700, 03 гривень із розрахунку 350 000 гривень 219 299,97 гривень. З сумою заборгованості по процентам у розмірі 35 782, 42 гривень він не згоден, оскільки розрахунок нарахованих процентів був виконаний із розрахунку заборгованості по кредиту в сумі 155 700, 03 гривень. Крім того, в ПАТ «Банк Форум» на його імя відкриті рахунки, на яких знаходиться сума 13 921,97 гривень. Згідно п.п. 3.2.4 п. 3 кредитного договору, у разі несвоєчасного погашення кредиту чи несвоєчасної оплати процентів за користування кредитними коштами, проводиться списання заборгованості з будь-яких рахунків, відкритих в ПАТ «Банк Форум». Таким чином, при списанні з його рахунків суми 13 921,97 гривень, сума заборгованості по основному зобовязанню має складати 116 778,06 гривень, та з розрахунку 17% річних за період з 01.02.2014 року по 01.06.2015 року сума заборгованості по процентам складе 26 698, 03 гривень. З сумою пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів в сумі 22 516, 98 гривень не згоден у звязку з тим, що кредитний договір був укладений на відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 350 000 гривень. Відновлювальна кредитна лінія це схема кредитування, яка дозволяє позичальнику отримувати кошти періодично у разі необхідності в рамках встановленого ліміту, гасити всю суму заборгованості або тільки його частину, що не передбачає щомісячного погашення кредитних коштів згідно будь-якого графіку. Графік ліміту кредитування не є графіком погашення кредиту, а є лише інформацією для позичальника в який період та якою сумою він може скористатись. Таким чином, вважає, що ним не порушені умови договору відносно несвоєчасного повернення кредитних коштів, а відповідно не може бути нарахована й пеня. Крім того, ст. 2 Закону України від 02.09.2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення АТО забороняється нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості. З сумою пені за несвоєчасне повернення нарахованих процентів на основну суму заборгованості у розмірі 14 547, 34 гривень, він також не згоден, оскільки ним добросовісно виконувались умови п. 2.6. кредитного договору до моменту зупинення роботи ПАТ «Банк Форум» та подальшого переводу його у стадію ліквідації зі зміною розрахункових рахунків. Суму штрафу у розмірі 5000 гривень за порушення п. 3.3.7 Кредитного договору він не визнає у звязку з тим, що на момент зупинення діяльності «Банку Форум», майно було застраховано. [PERSON] Форум знаходиться в стадії ліквідації, він не має акредитованих страхових компаній, що виключає можливість страхування іпотечного майна у належній страховій компанії. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як проголошено в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи. Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до ч. 2 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно з ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а ч. 4 цієї статті передбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 29 жовтня 2007 року між АКБ «Форум», правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0243/07/15-CL, згідно якого [PERSON] відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 350 000 (триста пятдесят тисяч) гривень, строком до 29 жовтня 2017 року з процентною ставкою за користування кредитними коштами у розмірі 17% річних. При цьому забезпеченням повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування та можливої неустойки (штраф, пеня) є іпотечний договір № 0243/07/15-CL (І) від 29 жовтня 2007 року домоволодіння № 86, розташованого по вулиці Лютневій в місті Маріуполі, укладений між [PERSON] (власником майна) та АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум». Як вбачається з розрахунку заборгованості за спірним кредитним договором, укладеним між АКБ «Форум» та [PERSON], та заяв [PERSON] на видачу готівки, відповідач [PERSON] 01 листопада 2007 року отримав кредитні кошти у розмірі 25 000 гривень, які повернув 06 листопада 2007 року, після чого кредитна лінія відновилась, та клієнт знову міг просити видати йому 350 000 гривень. У подальшому відповідач зняв весь ліміт у розмірі 350 000 гривень, частинами, а саме: 05 грудня 2007 року 50 000 гривень, 11 грудня 2007 року 50 000 гривень, 13 грудня 2007 року 100 000 гривень, 18 грудня 2007 року 100 000 гривень, 21 грудня 2007 року 50 000 гривень. Згідно п. 21 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). [PERSON] в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов'язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії. Частина 1 ст. 638 ЦК України передбачає, що договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. До істотних умов відносяться умови про предмет договору, умови, які визначені істотними законом, а також ті умови, щодо яких сторонами обов'язково повинна бути досягнута згода. Суд вважає, що Кредитний договір № 0243/07/15-CL від 29 жовтня 2007 року оформлено відповідно до вимог цивільного законодавства, скріплено підписами працівника АКБ «Форум» (правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум») та печатками з однієї сторони і підписами відповідача [PERSON] з іншої, що є безперечним підтвердженням досягнення згоди з усіх істотних умов договору та його укладення. Слід зазначити, що пунктом 7.2 Кредитного договору сторонами констатовано, що перед підписанням даного договору позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Підписи позичальника [PERSON] як у Кредитному договорі так і у доповненні до нього від 29 жовтня 2007 року свідчать про ознайомлення відповідача [PERSON] з умовами кредитування, а також письмовим повідомленням останнього про умови кредиту. Крім цього, відповідно до пункту 7.2 Кредитного договору, підписання договору позичальником свідчить про те, що всі умови даного договору йому цілком зрозумілі, та він вважає їх справедливими по відношенню до нього. Тобто, в даному випадку не порушене жодне право [PERSON], оскільки він мав змогу ознайомитись з усіма умовами оформлення кредитного договору попередньо, до підписання цього договору. Якщо відповідач належним чином не ознайомився зі змістом кредитного договору, то в його діях вбачається власна недбалість. Водночас ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Однак, споживач [PERSON] не скористався даним правом, що свідчить про його цілковиту згоду з умовами зазначеного кредитного договору. Виходячи з положень ст. 1054, ст. 1048 ЦК України, істотними умовами кредитного договору є умови про предмет, ціну та строк його дії, порядок одержання і розмір процентів, який визначається договором. В сенсі ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, направлена на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків. Ч. 1 ст. 627 ЦК України, також передбачено свободу договору, з посиланням на статтю 6 даного Кодексу із зазначенням того, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Тобто, свобода договору означає право громадян та інших суб'єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам, визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів. Так, підписанням кредитного договору, який є предметом розгляду, [PERSON] підтвердив, що ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі з вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом, процентами за користування ним, та графіком повернення кредитних коштів, а також іншою інформацією, надання якої вимагає чинне законодавство України. Отже, на момент підписання кредитного договору не існувало ніяких інших умов, які б примусили позичальника [PERSON] прийняти умови банку на вкрай невигідних для себе умовах. Тому суд критично ставиться до доводів відповідача [PERSON] стосовно того, що на момент укладення кредитного договору та протягом всього часу користування кредитом, йому не було відомо про те, що графік зменшення ліміту кредитування є саме графіком повернення кредитних коштів. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Ч. 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається. В сенсі п.1 ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 625 цього кодексу передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. При цьому ст. 599 ЦК України встановлено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до п. 3.2.2 кредитного договору № 0243/07/15-CL від 29 жовтня 2007 року, укладеного між сторонами справи, [PERSON] має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитним коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником та/або поручителем зобов'язання за договором, який є забезпеченням виконання зобов'язань. Та стягувати з позичальника неустойку, штраф, пеню за невиконання чи неналежне виконання умов цього договору (п. 3.2.5 кредитного договору). Згідно п. 4.1 кредитного договору, за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2% за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. За п. 4.4. Договору до позичальника застосовується штрафна санкція в розмірі 5000 гривень за порушення, зокрема, п. 3.3.7 кредитного договору, відповідно до умов якого, позичальник зобовязаний протягом дії цього договору страхувати предмет застави на користь Банку. 20 липня 2012 року між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] було укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до Кредитного договору № 0243/07/15-CL від 29 жовтня 2007 року, відповідно до якого сторони дійшли згоди доповнити розділ 5 «Особливі умови» кредитного договору п. 5.5, який передбачає надання позичальником письмової згоди на доступ до його кредитної історії та/або передачу інформації до відповідного бюро кредитних історій. Отже, зазначені доповнення не змінювали істотних умов кредитного договору, а носили виключно організаційний характер. Згідно наданого позивачем розрахунку, відповідач [PERSON] порушив умови договору, оскільки не вносив у строки, ним обумовлені, на рахунок банку грошові кошти на погашення кредиту, внаслідок чого й утворилась заборгованість, розмір якої станом на 09 червня 2015 року становить 233 546, 77 гривень, яка складається з: суми заборгованості за кредитом у розмірі 155 700, 03 гривень, суми заборгованості по процентам 35 782,42 гривень, пені 37 064, 32 гривень, та штрафу - 5000 гривень. За ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) Ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Частина 2 ст. 1050 ЦК України передбачає, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що внаслідок невиконання зобовязань за Кредитним договором, позивачем 05 серпня 2014 року та 19 березня 2015 року на адресу відповідача [PERSON] місто Маріуполь вулиця Лютнева будинок 86, направлялись вимоги № 114/2505 та № 4201/1.2 відповідно, про дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів по кредиту, пені та в тому числі штрафу за несвоєчасне страхування предмету іпотеки. Відповідач [PERSON] отримав дані вимоги, про що не заперечував у судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що ПАТ «Банк Форум» в передбаченому законом порядку змінило строк основного зобовязання за Кредитним договором, визначивши нову дату його виконання з урахуванням направлених вимог, зокрема 19 березня 2015 року. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як вбачається з матеріалів справи, Національним банком України було видано банківську ліцензію № 62 від 06 жовтня 2011 року Публічному акціонерному товариству «Банк Форум» (який є правонаступником АКБ «Форум») на право надання банківських послуг, визначених ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частина 1 ст. 1056-1 ЦК України встановлює, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Одночасно, згідно зі ст. 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банк не може надавати кредити під процент, ставка якого є нижчою від процентної ставки за кредитами, які бере сам банк, і процентної ставки, що виплачується ним по депозитах. Виняток можна робити лише у разі, якщо при здійсненні такої операції банк не матиме збитків. У даному випадку процента ставка у розмірі 17% річних була зазначена у кредитному договорі та прийнята позичальником [PERSON] шляхом підписання самого договору, відповідно до умов якого, графік зменшення ліміту кредитування і є графіком погашення тіла кредиту, а проценти нараховуються на залишок кредиту, виходячи з кількості календарних днів в місяці та році. Зокрема, суд критично ставиться до посилань відповідача щодо незгоди з сумою заборгованості по процентам, розрахунок якої ґрунтується на загальній сумі кредиту у розмірі 350 000 гривень, що є хибним висновком, оскільки судом було встановлено, що спірний кредитний договір має форму відновлювальної кредитної лінії, а отже загальна сума кредитних коштів, отриманих [PERSON] у ПАТ «Банк Форум» складає 375 000 гривень. Крім того, суд не приймає до уваги доводи відповідача [PERSON] щодо обовязку позивача списати з його розрахункових рахунків, відкритих у ПАТ «Банк Форум», суму у розмірі 13 921, 97 гривень, в рахунок погашення заборгованості за кредитом, виходячи з того, що ПАТ «Банк Форум» знаходиться в стадії ліквідації, що не було передбачено умовами кредитного договору. Так, з дня введення процедури ліквідації, настають наслідки, зазначені в ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у вигляді зупинення технологічного циклу конкретних операцій, зокрема, закриття рахунків. Крім того, з офіційною заявою щодо взаємозаліку грошових коштів у сумі 13 921, 97 гривень, [PERSON] до ПАТ «Банк Форум» не звертався. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й доти, доки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Зокрема, аналізуючи посилання відповідача [PERSON] на вимоги Закону України 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року, щодо ненарахування йому пені на заборгованість за кредитним договором на підставі вимог вказаного Закону, суд вважає їх обґрунтованими, виходячи з наступного. Так, 14 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», в статті 2 якого зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. У п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання цього Закону 30 жовтня 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п. 20 ч. 1 цього Розпорядження м. Маріуполь Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Проте 05 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30 жовтня 2014 року № 1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року було визнано нечинним (справа № 826/18330/14). Згідно зі ст. 1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом», район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція і до цього переліку включено м. Маріуполь Маріупольської міської ради. Згідно паспортних даних, місцем реєстрації відповідача [PERSON] зазначена адреса: місто Маріуполь вулиця Лютнева будинок 86. Відповідно до статті 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. [PERSON] на теперішній час м. Маріуполь, згідно затвердженого переліку, є територією, де проводилася антитерористична операція, то визначені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції, розповсюджуються на відповідача [PERSON] і звільняють його від обов'язку по оплаті пені на користь ПАТ «Банк Форум», з урахуванням положень ст.5 ЦК України та ст. 58 Конституції України. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Банк Форум» про стягнення з відповідача [PERSON] суми пені у розмірі 37 064,32 гривень не підлягають задоволенню у повному обсязі. Проте, суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь банку підлягає стягненню штраф у розмірі 5000 гривень, передбачений п. 4.4. Кредитного договору. Відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому існує правова позиція Верховного Суду України, що їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Проте, як вбачається з позовної заяви, у даному випадку пеня та штраф нараховані Банком за різні види порушення відповідачем умов кредитного договору, тому є різними видами відповідальності за різні порушення. Так, пеня нарахована за несвоєчасне повернення кредитних коштів та процентів, а штраф у розмірі 5000 гривень за порушення п.п. 3.3.7 кредитного договору, який вимагає, що позичальник зобовязаний протягом дії цього договору страхувати предмет застави на користь Банку. Водночас, суд не приймає до уваги посилання відповідача [PERSON] на те, що договір страхування іпотечного майна на 2015 рік не був укладений ним з вини позивача, оскільки з червня 2104 року ПАТ «Банк Форум» вже знаходився в стадії ліквідації, тому не мав акредитованих страхових компаній. Як вбачається з договору добровільного страхування майна позичальника банку № МФ-10-15038 від 14 січня 2014 року, укладеного між [PERSON] (власником майна) та ПАТ «Страхове товариство «Іллічівське» на предмет страхування іпотечного майна, дія даного договору закінчилася 18 січня 2015 року. Проте, у номері № 117 від 20 червня 2014 року газети «Голос України» була офіційна публікація щодо реквізитів ПАТ «Банк Форум» та номер гарячої лінії Банку з усіх питань, у звязку з прийняттям правлінням Національного банку України 13 червня 2014 року постанови про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Форум». Але відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження офіційного звернення до Банку з питань страхування іпотечного майна на 2015 рік після закінчення дії попереднього договору. Враховуючи той факт, що суду не було надано доказів щодо належного виконання відповідачем [PERSON] умов кредитного договору або незаконного нарахування банком процентів, та штрафу по кредитному договору № 0243/07/15-CL від 29 жовтня 2007 року, то суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Банк Форум» підлягають задоволенню за виключенням нарахованої пені, внаслідок чого з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Банк Форум» підлягає стягненню заборгованість за кредитом в сумі 196 482 ( сто девяносто шість тисяч чотириста вісімдесят дві) гривні 45 копійок, з яких: сума заборгованості за кредитом складає 155700,03 гривень, сума заборгованості за процентами - 35782,42 гривень та штраф у розмірі 5000 (пять тисяч) гривень. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Частина 2 цієї статті передбачає, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. [PERSON] в інтересах ПАТ «Банк Форум» до суду зверталася уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб під час ліквідації банку, тобто посадова особа органу, який відповідно до п. 22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції станом на 31 липня 2015 року) був звільнений від сплати судового збору, то з відповідача [PERSON] на користь держави відповідно до вимог пропорційності також підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1964 (одна тисяча девятсот шістдесят чотири) гривні 82 копійки.

Outcome: partial