Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

29 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Шкуратівської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 22 квітня 2004 року померла її мати - [PERSON]. Після смерті останньої відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,63 га, яка знаходиться на території Шкуратівської сільської ради Білопільського району Сумської області, посвідчену державним актом серії IV- СМ №049452. За життя мати заповіла все своє майно правнуку [PERSON]. Проте, останній спадщину за заповітом не прийняв та не має наміру її приймати. Зазначає, що здійснила поховання матері, розпорядилася її речами, зберігала документи та на день смерті була зареєстрована і проживала разом з померлою, тобто фактично прийняла спадщину. Однак, вона не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном у звязку з втратою правовстановлюючого документа на вищезгадану земельну ділянку. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить визнати за нею право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,63 га, розташовану на території Шкуратівської сільської ради, посвідчену державним актом на право приватної власності на землю серії IV- СМ №049452, в порядку спадкування за законом після матері, [PERSON], яка померла 22 квітня 2004 року. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася. Представник останньої за довіреністю [PERSON] подала заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує (а. с. 43). Представник відповідача Шкуратівської сільської ради Білопільського району Сумської області у судове засідання не зявився. Сільський голова надіслав лист про розгляд справи у відсутність їхнього представника, проти позовних вимог не заперечують (а. с. 36). Представник третьої особи Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області в судове засідання не зявився. Завідувач держнотконтори [PERSON] надіслала листа про розгляд справи без участі їх представника. При ухваленні рішення покладаються на розсуд суду (а. с. 34). Третя особа [PERSON], в судове засідання не зявився, надіслав заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти визнання за позивачкою права власності на земельну ділянку, яка є предметом позову. Просить розглянути справу в його відсутність (а. с. 46). У звязку з неявкою сторін, третіх осіб, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Статтею 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч. 1, ч. 2 ст. 1223 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Відповідно до ч. 1, ч. 3, ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що 22 квітня 2004 року в с. Шкуратівка Білопільського району Сумської області померла [PERSON] (а. с. 8). Рішенням Білопільського районного суду від 09 грудня 2016 року, яке набрало законної сили 20 грудня 2016 року встановлено, що померла 22 квітня 2004 року [PERSON] є матірю [PERSON], [INFO] (а. с. 45). У відповідності до Державного акту на право приватної власності на землю серії IV- СМ №049452, виданого 27 травня 1999 року Шкуратівською сільською радою на підставі рішення VI сесії 23 скликання від 27 квітня 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №454, [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка №529 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,63 га в межах згідно з планом, розташована на території Шкуратівської сільської ради Білопільського району Сумської області (а. с. 5). Рішенням Білопільського районного суду від 09 грудня 2016 року встановлено факт належності померлій 22 квітня 2004 року [PERSON] вищевказаного Державного акту (а. с. 45). Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Шкуратівської сільської ради Білопільського району Сумської області 28 серпня 2000 року, зареєстрованого в реєстрі за №119, [PERSON] заповіла своєму онуку [PERSON] третій особі в справі, земельну ділянку (пай), розташовану на території Шкуратівської сільської ради, площею 3,63 га ріллі, посвідчену державним актом серії СМ №049452 та майновий пай, який знаходиться у ТОВ «Шкуратівське»(а. с. 10). Однак, спадщину за заповітом після [PERSON] [PERSON] у встановленому законом порядку не прийняв, що обєктивно підтверджується матеріалами справи та не заперечується останнім (а. с. 35, 46). Поряд із цим судом встановлено, що [PERSON] на день смерті, 22 квітня 2004 року була зареєстрована і проживала в [INFO] разом із донькою [PERSON], що підтверджується довідкою Шкуратівської сільської ради від 06 жовтня 2016 року №533 (а. с. 9). Таким чином, позивачка прийняла спадщину після померлої матері в порядку, передбаченому статтею 1268 ЦК України і в установлений законом строк не заявила про відмову від неї. Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). У відповідності до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачка має право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,63 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Шкуратівської сільської ради, посвідчену державним актом на право приватної власності на землю серії IV- СМ №049452, в порядку спадкування за законом після матері [PERSON], яка померла 22 квітня 2004 року. Однак, вона не має можливості отримати у нтаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом і вільно розпоряджатися спадковим майном у звязку з втратою правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку (а. с. 44). З огляду на викладене вище, позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved