Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

30 грудня 2016 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 12 жовтня 2013 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалось, сторони припинили подружні стосунки з весни 2015 року, відповідач з липня 2015 року призваний на військову службу, направлений в зону АТО. Після демобілізації залишився на контрактній основі на військовій службі у м. Краматорську. На неодноразові прохання позивача переїхати разом з дитиною за місцем мешкання відповідача до м. Краматорська і жити там з ним однією сімєю відповідач відмовляється. Позивач вказує, що шлюб існує формально, спроби збереження сімї виявились марними, у подружжя немає спільних інтересів і майбутнього. Тому позивач просить шлюб розірвати. В судовому засіданні 17 лютого 2017 року за клопотанням відповідача [PERSON] подружжю було надано строк для примирення тривалістю два місяці, до 14 квітня 2017 року. Позивач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, зазначає, що примирення не відбулось, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] 14 квітня 2017 року після закінчення строку на примирення до суду не зявився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, будь-яких заяв та клопотань суду не надавав. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксації процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 12 жовтня 2013 року зареєстрували шлюб у Ковпаківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 1280, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 6). Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.7). На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вживав заходів щодо примирення подружжя, надавши строк на примирення, однак таке примирення не відбулось, про що свідчить подана позивачем заява, та наявність її категоричного заперечення проти збереження шлюбу. Неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання суд розцінює як відсутність з його боку заінтересованості у збереженні сімї. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, примирення не відбулось, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а також інтересам їх неповнолітньої дитини, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесений позивачем судовий збір. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved