Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

30 травня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості по оплаті за утримання житла в розмірі 4579 грн. 75 коп. за період з 01.11.2012 року по 01.05.2017 року. У судове засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявились, хоча сповіщались про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Відповідач [PERSON] подав до суду письмові заперечення проти позову, просив закрити провадження по справі та повернути позовну заяву позивачу, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач звертався до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з відповідачів. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS] (а.с. 7) і відповідно до ст.ст. 67, 68, 162 ЖК України, ст. 360 ЦК України зобовязані сплачувати за утримання житла в межах належної їм частки. У період з 01.11.2012 року по 01.05.2017 року відповідачі за надані послуги не розраховувались, внаслідок чого виникла заборгованість по оплаті за утримання житла в розмірі 4579 грн. 75 коп., що підтверджується розрахунком (а.с. 2). Вказане свідчить про неналежне виконання відповідачами зобов'язань, а тому порушує право позивача на одержання плати за надані послуги у встановлений законодавством строк. Між позивачем та відповідачем виникли відносини, що породжують цивільні права та обовязки, оскільки позивач надає послуги, а відповідачі ними користуються. Разом з тим, не перебування відповідачів з позивачем в будь-яких договірних правовідносинах, у даному випадку не може бути взяте судом до уваги, оскільки між сторонами фактично існують відносини, відповідно до яких позивач, який є юридичною особою, надає, а відповідачі отримують послуги та ніяким чином не встановлено, що відповідачі якимось чином відмовилися від надання тих чи інших послуг позивача. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Разом з тим, судом встановлено, що 08.02.2017 року КП «Деснянське» Чернігівської міської ради зверталося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій в сумі 3077 грн. 22 коп., а саме по квартирі [ADDRESS]. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.02.2017 року відмовлено Комунальному підприємству «Деснянське» Чернігівської міської ради в прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, стягненню боргу в межах строків позовної давності з часу звернення позивача до суду із заявою про видачу судового наказу, за яким ухвалою від 14.02.2017 року відмовлено у видачі судового наказу, тобто за період з 01.02.2014 року по 01.05.2017 року в розмірі 3554 грн. 81 коп., тому підлягає стягненню з відповідачів у частковому відношенні, тобто по 1777 грн. 40 коп. з кожного. Також підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 1600 грн. 00 коп. (а.с. 3-5).

Outcome: partial