Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

29 червня 2017 року [PERSON] та [PERSON] предявили вказаний позов, посилаючись на наступні обставини. 07.02.2005 р. в с.Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області померла [PERSON], після її смерті залишилась земельна ділянка площею 2,68 га, що розташована на території Дмит- рівської сільської ради Татарбунарського району, згідно державного акту серії ІІ-ОД № 0001396. Вказану земельну ділянку фактично прийняв у спадок після смерті [PERSON] її син [PERSON], але не переоформив на своє імя. 01.03.2015 р. помер [PERSON], відповідно, їх чоловік та батько. Вказану земельну ділянку вони мають успадкувати в порядку першої черги після смерті [PERSON] Однак при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини їм було від- мовлено з причини відсутності правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Зважаючи на те, що успадкувати вказане майно у нотаріальному порядку вони не мають можливості, проси- ли визнати за ними право власності по 1/2 частині кожній на земельну ділянку. Представник позивачів у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району у судове засідання не зя- вився, сільський голова надав заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ра- ди, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. З копій паспортів серії КЕ № 934237 та серії КК № 825713 (а.с.3-4,7) видно, що [PERSON] народилась 19.09.1965 р., [PERSON] народилась 13.03.1985 р., обидві в с.Дмитрівка Татарбу- нарського району. Як слідує з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ЖД № 336158 (а.с.6), 18.02.1984 р. Дмитрівською сільською радою Татарбунарського району зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] З копії свідоцтва про народження серії І-ЖД № 515414 (а.с.9) слідує, що [PERSON] народи- лася 13.03.1985 р. в с.Дмитрівка Татарбунарського району, її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] Згідно копій свідоцтв про смерть: серії І-ЖД № 402350 та серії 1-ЖД № 410661 (а.с.10-11) [PERSON] померла 07.02.2005 р., її син [PERSON] помер 01.03.2015 р., обидва в с.Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області. Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 001396, вла- сником земельної ділянки площею 2,68 га, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зазначено [PERSON] (а.с.12). Вартість земельної ділянки загальною площею 2,6771 га., згідно державного акту на право при- ватної власності на землю серії ІІ-ОД № 001396, що належала [PERSON], станом на 01.01. 2017 р. становить 128813,38 грн. (а.с.16). Після смерті [PERSON] позивачі зверталися до приватного нотаріуса [PERSON] з приводу прийняття спадщини, що вбачається з копій заяв [PERSON] та [PERSON] від 18.04.2017 р. (а.с.40-41). З копії інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (а.с.39) видно, що приватним нотаріусом [PERSON] заведена спадкова справа стосовно спадкодавця [PERSON] та видано два свідоцтва про право на спадщину. З копій свідоцтв про право на спадщину, виданих 15.06.2017 р. приватним нотаріусом [PERSON] (а.с.13,42-43), вбачається, що позивачі отримали у спадок після смерті [PERSON] по 1/2 частки земельної ділянки площею 2,6772, згідно державного акту серії ІІВ-ОД № 001394, виданого 20.10.2005 р. Татарбунарською райдержадміністрацією. Довідкою виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради від 19.06.2017 р. (а.с.14), підтверд- жується, що [PERSON] на день смерті, яка настала 07.02.2005 р., була зареєстрована та прожи- вала [INFO]. Крім неї у бу- динку були зареєстровані: її син [PERSON] та невістка [PERSON] Нотаріусом відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] з причини відсутності (ненадання) правовстановлюючого документу на успадко- ване майно - земельну ділянку (а.с.15). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 (абз.3) своєї постанови № 7 від 30.05. 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадко- давця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являється дружиною померлого [PERSON], а [PERSON] його донькою, отже вони є спадкоємцями за законом в порядку першої черги. Перешкодами в отриманні позивачами свідоцтв про право на спадщину є те, що відсутній правовстановлюючій документ на земельну ділянку, а саме - [PERSON] за життя не переофор- мив державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 001396, який прийняв у спадок після смерті матері [PERSON], на своє імя. Отже, за позивачами може бути визнано право власності по 1/2 частині за кожною на земельну ділянку, згідно державного акту серії ІІ-ОД № 001396, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради, площею 2,68 га, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогоспо- дарського виробництва. На підставі викладеного,

Outcome: approved