Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

29 грудня 2014 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивачка та відповідач перебувають у шлюбі, зареєстрованому 8 листопада 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 158. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалося, вони стали байдужими одне до одного, протягом останнього року у них постійно виникають сварки, внаслідок чого сім'я фактично розпалася, а шлюб носить формальний характер. Ухвалою судді від 16 січня 2015 року після виконання вимог, передбачених ч.3 ст.122 ЦПК України, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 12 лютого 2015 року. В судовому засіданні, яке відбулося 12 лютого 2015 року, позивачка підтримала позовні вимоги та просила задовольнити. Суду пояснила, що в сім'ї між нею та чоловіком відсутнє взаєморозуміння. Внаслідок чого між ними постійно відбуваються сварки, що негативно відображається на її психічному стані та здоров'ю дочки. Їх сім'я фактично розпалася, вони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства. Відповідач в судовому засіданні, яке відбулося 12 лютого 2015 року, проти задоволення позову заперечував. Суду пояснив, що треба зберегти сім'ю заради дитини та просив надати строк для примирення. Ухвалою суду від 12 лютого 2015 року було надано подружжю строк для примирення - три місяці та зупинено провадження у справі. Ухвалою суду від 12 травня 2015 року відновлено провадження у справі та продовжено судовий розгляд. Після закінчення строку на примирення сторони в судове засідання не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Позивачка в поданій заяві просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в поданій заяві позовні вимоги визнав та просив задовольнити. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого 08 листопада 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, копія якого долучена до справи, [PERSON] та [PERSON] 08 листопада 2008 року зареєстрували шлюб, про що був здійснений актовий запис № 158. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON], дружині [PERSON]. Під час шлюбу в них народилася дочка [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого долучена до матеріалів справи, і яка залишається проживати разом з позивачкою. В судовому засіданні встановлено, що спільне сімейне життя у позивачки та відповідача не склалося. Сторони стали байдужими одне до одного, як подружжя, перестали знаходити спільну мову, протягом року постійно виникають непорозуміння та сварки з будь-яких причин, сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства. За час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено. Після надання строку для примирення сімейні відносини у подружжя не відновилися, примиритися їм не вдалося. Таким чином, сім'я фактично розпалася і шлюб між подружжям набув формальних ознак. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст.18, п.3 ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, подружжя своїми правами не користується, свої обов'язки не виконує, взаємовідносини, що склалися між подружжям, не притаманні сім'ї і не відповідають інтересам подружжя та їхній дитині. Можливості примирення подружжя та відновлення нормальних сімейних відносин суд не вбачає. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. У відповідності до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно письмової заяви позивачки після розірвання шлюбу вона бажає надалі іменуватися прізвищем [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved