Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

30 січня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 25.08.1982 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Під час реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON]. З відповідачем проживали разом до 01.09.2013 року. Від шлюбу маєть двох дітей. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння. Шлюбні відносини припинені з часу переїзду відповідача на інше місце мешкання, з 01.09.2013 року. Спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна, що є у їхній спільній власності не має. Позивачка в судове засідання не з'явилася, відповідно до наданої суду заяви позов підтримала, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, відповідно до наданої суду заяви позов визнав, просив справу розглянути за його відсутності. Оскільки особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до положень ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER]. 25 серпня 1982 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану м. Краматорська Донецької області, актовий запис № 1081. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис № 338 від 15.02.1983 року та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис № 67 від 06.02.1985 року, які на сьогоднішній день є повнолітніми. Сторони наполягають на розлученні. Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного з подружжя є проявом принципу свободи шлюбу та рівності подружжя, закріпленого ст. 51 Конституції України. Так як укладення шлюбу здійснюється вільно та добровільно, то ніхто не може бути примушений до збереження подружніх відносин, якщо їх основа втрачена. Шлюбні стосунки між сторонами припинені, шлюб існує формально. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить при розірванні шлюбу залишити теперішнє прізвище. Відповідно до ст. 88 ч.1 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі ст. ст. 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved