Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

5 лютого 2020 року позивач звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що сторони від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який має задовільний стан здоров?я та перебуває на її утриманні. Починаючи з лютого 2019 року, вона із сином проживає у своєї матері в смт. Згурівка. Відповідач проживає окремо, сина не відвідує, матеріальної допомоги на його утримання не надає. Заявив, що аліменти буде сплачувати лише за рішенням суду й не більше, ніж 900,00 грн. Місце роботи відповідача їй невідоме, інших утриманців він не має. Вона працює на АЗС № 09/031, її середній заробіток складає 4853,65 грн, тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання сторони повторно не з`явилися про дату, час і місце його проведення були належним чином повідомлені, відповідач - за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив, своїх заперечень та відзиву на позов не подав. Позивач направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує повністю. З метою захисту інтересів дитини суд вбачає за доцільне ухвалити судове рішення, оскільки відповідач впродовж тривалого часу своїх заперечень та відзиву на позов не подав, як і не виявив наміру подати відзив чи заперечення на позов. Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Оцінюючи наведені у справі аргументи, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно з`ясованих обставин, об`єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає із матір`ю (а.с.6, 7 - копії свідоцтв про шлюб та народження). Дитина має задовільний стан здоров`я, про що зазначила позивач у позовній заяві та не оспорюється відповідачем. Відповідач є особою працездатного віку, доказів щодо свого стану здоров`я та доходів суду не надав, розмір аліментів, визначений позивачем не заперечує. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов?язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов?язані піклуватись про здоров?я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з вимогами частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов?язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Так згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров?я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містить незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок доказування та подання доказів, встановлений ст. 81 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, оскільки в судовому засіданні доведено, що батько, який згідно з чинним законодавством зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, належним чином не виконує цього обов`язку. Оскільки дитина сторін проживає разом з матір?ю, а відповідач є її батьком та на нього покладено однаковий з позивачем обов?язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов?язку не досягнуто, то наявні правові підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів малолітньої дитини, при визначенні розміру аліментів суд враховує усі істотні обставини справи, зокрема стан здоров?я дитини, те, що відповідач не надав своїх заперечень на позов, та вбачає за необхідне стягнути із відповідача аліменти на дитину у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн, але не менше, ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, та вбачається обґрунтованою та необхідною для потреб дитини. Суд також враховує, що прожитковий мінімум на одну дитину віком до 6 років установлений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» у 2020 році: з 1 січня 2020 року - 1779,00 грн, з 1 липня - 1859,00 грн, з 1 грудня - 1921,00 грн. На підставі ст. 430 ЦПК України вбачається за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми стягнення аліментів за один місяць. Підлягає до стягнення із відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 840,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved