overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

2 квітня 2015 року [PERSON]В.(далі позивач) подала до Брусилівського районного суду позов до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, мотивуючи це тим, що 05 серпня 2005 року вона з відповідачем уклала шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Брусилівського районного управління юстиції Житомирської області , про що в Книзі реєстрації зроблено запис №25. Від шлюбу в них народилися діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] . В позовній заяві позивачка вказує, що після реєстрації шлюбу між нею та відповідачем не було і на даний час немає взаєморозуміння, і вони рідко доходили до згоди при вирішенні сімейних питань. Спочатку вони проживали в [INFO]. Після того як м. Торез було зайнято бойовиками та військами Російської федерації вона та діти в серпні 2014 року , переїхали проживати в [INFO] до її батьків. Відповідач відмовився переїзджати. За час окремого проживання вони рідко спілкуються та втратили взаємоповагу один до одного із-за чого їх сім»я фактично розпалася. Крім того їй стало відомо, що відповідач проживає з іншою жінкою і має намір створити нову сім»ю. просить їх шлюб розірвати , дітей на подальше виховання та утримання залишити з нею, а прізвище залишити «Гуляєва». Позивачка [PERSON] у заяві позов підтримала повністю, просила справу розглядати у її відсутність. Відповідач [PERSON]М.в судове засідання не не зявився, так як не отримав повістку у зв2язку з тим, що дана територія не перебуває під контролем Української влади. Вивчивши та оцінивши матеріали справи , дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що між сторонами склалися неприязні відносини, сторони фактично сімейних стосунків не підтримують, і це дає суду підстави для висновку про те, що сімя повністю розпалась і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб сторони зареєстрували шлюб 7 серпня 2005 року. Копії свідоцтв про народження, що сторони маєють від шлюбу 2 є неповнолітніх дітей, які знаходяться на утриманні і вихованні позивачки, яка. згідно довідки з селищної ради, проживає без реєстрації в смт. Брусилів по вул. каштанова, 1 Житомирської області. Відповідно до ч.8 ст.235 ЦПК України, у рішенні суду зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Встановлено, що під час реєстрації шлюбу 7 серпня 2005 року , відділом реєстрації актів цивільного стану Брусилівського районного управління юстиції Житомирської області , прізвище позивачка змінено з дошлюбного Євтушенко на [PERSON]. Позивачка підтвердила у позовній заяві про те, що бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище Гуляєва .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

2 квітня 2015 року [PERSON].(далі позивач) подала до Брусилівського районного суду позов до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, мотивуючи це тим, що 05 серпня 2005 року вона з відповідачем уклала шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Брусилівського районного управління юстиції Житомирської області , про що в Книзі реєстрації зроблено запис №25. Від шлюбу в них народилися діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] . Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, а тому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі так як відповідач офіційно не працює, в розмірі 2000 щомісячно. . Позивачка [PERSON] у заяві позов підтримала повністю, просила справу розглядати у її відсутність. Відповідач [PERSON].в судове засідання не не з'явився, так як не отримав повістку у зв»язку з тим, що дана територія не перебуває під контролем Української влади. Вивчивши матеріали справи і дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі і згідно свідоцтва про народження сторони мають 2 -х неповнолітніх дітей дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач добровільно не надає. Згідно з довідки виданої Брусилівською селищною радою , Житомирської області діти позивачки проживають разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до вимог ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За даних обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню, а тому суд стягує з відповідача аліменти в розмірі 2000 гривень щомісячно але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку(ст. 182 СК України). Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Судовий збір відповідно до ст.79,88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в розмірі 243 грн.60 коп. на користь держави. З урахуванням викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

2 квітня 2015 року до суду подана зазначена позовна заява з вимогою стягувати аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку на утримання сина [PERSON], [INFO], до досягнення повноліття. Позивач зазначає, що перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого є неповнолітній син, утримання якого відповідач взагалі не займається, а їй самій утримувати його важко. У судовому засіданні позивач позов підтримала і просила його задовольнити. Пояснила, що спільне проживання з відповідачем припинено, вона подала заяву про розірвання шлюбу, дитина залишається проживати з нею. Відповідач позов визнав повністю, пояснивши суду, що шлюб з позивачкою перебуває в стадії розірвання, спільне проживання припинено, від оформляється на постійну роботу і готовий сплачувати аліменти на сина у розмірі ? частини заробітку, інших дітей не має. Згідно правила ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що позивач і відповідач перебувають у шлюбі, зареєстрованому у відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області 24 листиопада 2007 року, актовий запис № 213. Згідно копії свідоцтва про народження серії 1-ОК № 105245 [PERSON] народився 18 вересня 2008 року, про що віділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 179. Його батьками записані [PERSON] і [PERSON]. Батьки дитини проживають роздільно, дитина проживає з матірю. Батько дітей працевлаштовується на постійну роботу. Зазначені обставини визнані сторонами і згідно правила ст. 61 ЦПК України доведенню не підлягають. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст.181 цього Кодексу право на одержання аліментів на утримання дитини має той з батьків, з ким проживає дитина. Згідно ч. 3 цієї статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 182 цього Кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Беручи до уваги обставини, зазначені у ч. 1 ст. 182 СК України, які враховуються при визначенні розміру аліментів на дитину, визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права інших осіб, у звязку з чим позов необхідно задовольнити. Відповідно до правила ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі, встановленому п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

2 квітня 2015 року заявник звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеною заявою, в якій просила встановити факт належності їй правовстановлюючого документу, а саме: державного акту на право приватної власності на землю серії ДП Д*№ 013011 від 12 червня 1998 року, зареєстрованому в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №013011. В обґрунтування заяви послалась на те, у звязку з необхідністю отримання кадастрового номеру земельної ділянки, що належить заявнику, заявник звернувся до Держкомзему, але отримала відмову, оскільки у прізвищі заявника є розбіжності, а саме, у державному акті на право приватної власності на землю прізвище її зазначено, як Пирогова, що не співпадає із прізвищем, зазначеним в інших документах Пірогова. Заявник, надала суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі, вимоги заяви підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представники зацікавлених осіб у судове засідання не зявились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог заяви, виходячи з нижчевикладеного. Судом встановлено, що заявнику був виданий державний акт про право приватної власності на землю серії ДП Д*№ 013011 від 12 червня 1998 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 4). В даному державному акті прізвища заявника вказано як [PERSON], замість [PERSON], як в паспорті, що створює незручності в отриманні документів, повязаних з оформлення кадастрового номеру земельної ділянки для заявника. На підтвердження заявлених вимог [PERSON] було суду подано копію паспорта (а.с.5). Згідно пункту 5 частини 2 статті 234 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини 1 статті 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частина 1 статті 257 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу - державного акту на право приватної власності на землю серії ДП Д*№ 013011 від 12 червня 1998 року, зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №013011 суд вважає підтвердженим копією паспорта наданою заявником. Розбіжності у прізвищі фактично виникли у звязку із неточним перекладом прізвища з російської мови на українську у державному акті на землю. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд може в порядку окремого провадження встановити зокрема факт належності правовстановлюючого документу. За викладених обставин суд оцінює факт, на встановлення якого претендує заявник, як такий, що під час розгляду справи знайшов обєктивне підтвердження, і вважає за необхідне заяву задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

2 квітня 2015 року ПАТ «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго» в особі Брусилівського району електричних мереж (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію . Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15 грудня 2010 року між ними(позивачем) та відповідачкою було укладено договір про користування електричною енергією № 164-1120 . За умовами п. 13 вищевказаного договору відповідач взяв на себе зобов»язання щомісячно сплачувати за фактично спожиту електричну енергію до термінів, які зазначені у платіжних документах вписаних позивачем, як постачальником, і які є невід»ємною частиною цього договору. На виконання умов договору вони надійно постачали відповідачу електричну енергію, як різновид товарної продукції. Так як відповідач, в порушення умов договору , за послуги з електропостачання не розрахувалася , в зв»язку з чим виникла заборгованість перед позивачем 2570 гривень 94 копійки. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав по мотивах викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася про розгляд справи була повідомлена , що свідчить її підпис під досудовим нагадуванням та попередженням про відключення № 280, телеграма та відомість , і тому суд вважає за можливе розглянути справу по наявних в справі доказах і винести заочне рішення, так як позивач проти такого винесення не заперечує. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав: Копія договору про користування електричною енергією № 164-1120 від 15 грудня 2010 року свідчить , що позивачка , яка споживає електроенергію за адресою смт. Брусилів , вул.. Фрунзе,35 та позивач уклали договір, за яким постачальник(позивач) бере на себе зобов»язання надійно відповідачу електричну енергію, як різновид продукції, в необхідних йому обсягах відповідно до потужності 1,3 кВт, а споживач зобов»язується оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами, у термін , передбаченими договором(а.с.5-10). Довідка про стан розрахунків побітового споживача підтверджує, що відповідач з січня місяця по липень місяць 2014 року не сплачувала за електроенергію і виник борг в сумі 2570 гривень 94 копійки(а.с.4). Статтею 26 Закону України «Про електроенергетику», споживач енергії зобов»язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії . Відповідно до ст.. 526 ЦК України , зобов»язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Згідно ст.. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Так як позов підлягає задоволенню, позивачем при зверненні в суд понесені витрати по оплаті судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок, то згідно ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню вказані судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

2 квітня 2018 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулась [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить ухвалити рішення щодо щомісячного стягнення із [PERSON] на її користь аліментів на утримання їх неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO]. н., і [PERSON], [INFO] р. н., по 2 000,00 грн. на кожного. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що відповідач добровільно не бере участі в утриманні дітей, які проживають разом з нею і постійно потребують догляду та матеріальних витрат тощо. Ухвалою судді від 24 квітня 2018 року позовну заяву [PERSON] було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі і призначено судове засідання у ній. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримав повністю та просив позов задовольнити з викладених у позові підстав. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала повністю, відповідач позовні вимоги визнав частково, зазначивши, що згоден щомісяця сплачувати аліменти на дітей по 1 300,00 грн. на кожного. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Зі змісту копій свідоцтв про народження (а. с. 9-10) вбачається, що [PERSON] і [PERSON] є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO]. н., і [PERSON], [INFO] р. н., і відповідно до ст.ст.180, 181 СК України, рівною мірою зобов'язані їх утримувати до досягнення ними повноліття. Згідно ч.1 ст.184 СК, суд визначає розмір аліментів на неповнолітню дитину з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоровся та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Однією із умов задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу та зобов'язання обох батьків утримувати дітей, які проживають з позивачем і потребують матеріальної допомоги, і те, що відповідач не надав суду жодного доказу того, що він за станом здоров'я або за іншими підставами не спроможний її надавати своїм неповнолітнім дітям. Оцінюючи викладені та встановлені обставини, суд дійшов висновку і стягує з відповідача на користь позивача аліменти, починаючи з дня звернення позивача до суду із позовом, на утримання неповнолітніх [PERSON], [INFO]. н., і [PERSON], [INFO] р. н., по 1 300,00 грн. щомісяця до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

2\~квітня 2019\~року рішенням\~Хмельницького міськрайонного\~суду задоволено позов [PERSON] до Другого відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», треті особи без самостійних вимог [PERSON] про визнання права власності на майно, звільнення з-під арешту, накладеного Постановою опису та арешту майна. Визнано за\~ [PERSON] право\~власності на\~1/2\~частину майна\~та звільнено\~з-під\~арешту,\~накладеного Постановою\~опису й\~арешту майна\~від 13.04.2018\~року,\~складеного державним\~виконавцем Другого\~відділу державної\~виконавчої служби\~Головного територіального\~управління юстиції\~Хмельницької області\~Дідик Л.О.,\~а саме:\~житловий будинок,\~загальною площею\~171,8\~кв.м.,\~48,7\~кв.м.\~житлової площі\~та земельну\~ділянку для\~будівництва та\~обслуговування житлового\~будинку,\~господарських будівель\~і споруд,\~площею 0,0161\~га,\~кадастровий номер\~ [NUMBER] ,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] . Однак суд, вирішуючи спір по суті суд не вирішив питання про розподіл судових витрат. \~ \~ \~ \~Суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. 2. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. 3. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов`язковою. 4. На додаткове рішення може бути подано скаргу. В судове засідання сторони не з`явились, причин неявки не повідомили. \~ \~ \~ \~Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що слід постановити додаткове рішення. В зв`язку з задоволенням позову, слід стягнути судові витрати з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» на користь держави в сумі 4\~757 грн. (9\~514 : 2), решту судових витрат в сумі 4\~757 грн. компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-01 00:00:00

2 липня 2013 Публічне Акціонерне Товариство «ДЕЛЬТА БАНК» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про виконання зобов'язань за кредитним договором № 002-14548-270411 , просив суд стягнути з відповідача на виконання зобов'язань за цим договором загалом 5.715,49 грн. У судове засідання позивач свого представника не надіслав, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, до суду надіслав заяву, у якій просив про розгляд справи за відсутності його представника та задоволення позову. Зважаючи про те, що у справі є наявними достатні докази про права та взаємини сторін, та немає необхідності в особистих поясненнях представника позивача для прийняття рішення по суті справи, суд ухвалив про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до статті 224 ЦПК України суд ухвалив про заочний розгляд справи. Після дослідження письмових матеріалів справи суд дійшов такого. 1……Матеріалами справи встановлено, та сторони не заперечують того, що 27 квітня 2011 року між позивачем /надалі - кредитодавцем/ та відповідачем [PERSON] /надалі - позичальником/ був укладений договір № 002-14548-270411 про відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки, відповідно до умов якого: - кредитодавець відкрив позивальнику кредитну лінію, в межах якої надав позивальнику грошові кошти з умовою їх повернення у встановлений договором строк та сплатою відсотків та комісій за користування ними; - позичальник зобов'язався повернути надані кошти у встановлений строк та сплатити проценти за користування Кредитною лінією 2……Матеріалами справи також встановлено, та сторони не заперечують того, що на виконання своїх зобов'язань за кредитним договором кредитодавець надав позичальнику обумовлену договором грошову суму, виконавши тим самим свої зобов'язання у повному обсязі. 3……Матеріалами справи також встановлено, та сторони не заперечують того, що свої обов'язки за договором позичальник виконав не у повному обсязі, через що станом на 15 травня 201 3 року утворилась заборгованість, розмір якої за розрахунками позивача становить: - заборгованості за тілом кредиту у сумі 4.010,94 грн.; - заборгованості по процентах за користуванням кредитом у сумі 0 грн.; - заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 3.000 грн.; а загалом - 5.715 грн. 49 коп. Заперечень проти факту наявності заборгованості або ж проти зроблених кредитодавцем розрахунків позичальник не надав, через що наведені обставини суд вважає доведеними. Між цим, відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений законом строк, а відповідно до статті 625 ЦК України у разі неналежного виконання зобов'язань позичальник має, сплатити, зокрема, прострочену суму боргу За такого з відповідача на користь позивача слід стягнути 5.715 грн. 49 коп. , задовольнивши заявлені вимоги у повному обсязі. При цьому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі, що є пропорційним частині позовних вимог, що були задоволені.

Outcome: approved