Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

31.05.2018 року ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» в порядку ст. 1191 ЦК України звернулось із позовом до [PERSON] про стягнення коштів в розмірі 39 408, 65 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 21.03.2017 року відбулась дорожньо-транспортна пригода. В наслідок ДТП автомобіль марки «Citroen C4», державний номерний знак [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 20.06.2017 року винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнаний відповідач, який керував автомобілем марки «ГАЗ 330210», державний номерний знак [NUMBER] . В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль марки «Citroen C4», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Згідно звіту №03-025 від 04.05.2017 року сума страхового відшкодування, завданого власнику автомобіля марки «Citroen C4» складає 144 385, 85 грн. На момент скоєння ДТП цивільно - правова відповідальність власника пошкодженого автомобілю була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Уніка». ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» відшкодувало [PERSON] шкоду у розмірі 138 898, 65 грн., просило стягнути з відповідача за рішенням суду різницю - 39 408, 65 грн., розраховану у відповідності до граничного розміру визначеного страховим полюсом. Окрім задоволення позовних вимог позивач просив присудити на свою користь судовий збір. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву, згідно якої позов підтримав, просив вирішити спір за його відсутності. Відповідач в процесі розгляду справи позов не визнав, в останнє судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи в порядку статей 128-130 ЦПК України. Третя особа ТОВ «ТК АДВАНТАЖ» в судове засідання не з`явилось, повідомлялось про розгляд справи в порядку статей 128-130 ЦПК України, про причини неявки не повідомило, заяв про відкладення розгляду справи не надавало. З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 21.03.2017 року о 10 годині 50 хвилин [PERSON] , який керував автомобілем марки «ГАЗ 330210», державний номерний знак [NUMBER] в м.Одесі на перехресті вулиць Пішонівська та Мечнікова не надав перевагу у русі автомобілю марки «Citroen C4», державний номерний знак [NUMBER] , в наслідок чого допустив з ним зіткнення. В результаті ДТП автомобіль марки «Citroen C4» отримав пошкодження механічного характеру. Характер пошкоджень зафіксований актом огляду транспортного засобу від 22.03.2017 року. Вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою Приморського районного суду м. Одеси від 20.06.2017 року, якою останній притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КпАП України. Постанова суду набрала законної сили. Згідно звіту № 03-025 від 04.05.2017 року ФЛП [PERSON] (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності [NUMBER] від 26.09.2016 року) сума страхового відшкодування, завданого власнику автомобіля марки «Citroen C4», державний номерний знак [NUMBER] , складає 144 385, 85 грн. Власником пошкодженого автомобілю є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . На момент скоєння ДТП цивільно - правова відповідальність власника спірного автомобілю була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» (договір страхування №016393/4017/0000058 від 29.08.2016 року). ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» відшкодувало [PERSON] завдану шкоду у розмірі 138 898, 65 грн. (платіжне доручення № 022115 від 30.05.2017 року). Поряд із тим, судом встановлено, що 05.09.2016 року відповідач [PERSON] прийнятий на роботу до транспортного відділу на посаду водія-експедитора до ТОВ «ТК АДВАНТАЖ». Вказані обставини підтверджуються наказом від 05.09.2019 року. На момент спірної ДТП керування [PERSON] вищевказаним автомобілем було пов`язано із виконанням відповідачем службових обов`язків. Зазначене підтверджується подорожнім листом №7876 від 21.03.2017 року та не оспорено позивачем в процесі розгляду справи. Письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності між ТОВ «ТК АДВАНТАЖ» та [PERSON] не укладався, разової довіреності про одержання спірного автомобілю під звіт учасниками справи суду не надавалось. При вирішенні спору суд враховує, що відповідно до ст. 130 КЗпП працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Працівники зобов`язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді. За ст. 132 КЗпП за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; 3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; 4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; 5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; 6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків; 7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків; 8) службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу; 9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством. В процесі розгляду справи жодних обставин, визначених ст.134 КЗпП не встановлено. Вирішуючи спір суд виходить з принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого статтею 13 ЦПК України, за яким суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи викладене суд погоджується із доводами відповідача про відсутність законних підстав для стягнення з нього як з робітника різниці майнової шкоди згідно заявлених страховою позовних вимог. Вище встановлені судом обставини учасниками справи шляхом надання доказів не спростовані.

Outcome: dismissed