Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

31.08.2020р. Орган опіки та піклування Голопристанської районної державної адміністрації звернувся до суду в інтересах малолітньої дитини [PERSON] з вищевказаним позовом. Позов мотивовано тим, що в січні 2020р. до служби у справах дітей Голопристанської РДА надійшло повідомлення від КЗ «Голористанська ЦРЛ» про малолітнього [PERSON] , який позбавлений батьківського піклування. Мати хлопчика, після його народження [INFO] , відмовилася забирати дитину та залишила її в пологовому будинку. Хлопчика органом опіки та піклування було зареєстровано в Голопристанському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та в подальшому розпорядженням голови Голопристанської РДА йому надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. З квітня 2020р. [PERSON] влаштовано під опіку до [PERSON] в сім`ї якої він проживає і до теперішнього часу. За даний період, [PERSON] жодного разу сина не провідала, його життям та здоров`ям не цікавилася, матеріально не допомагала. Вказані обставини свідчать про повну байдужість відповідачки до своєї дитини та її незацікавленість у вихованні та догляді за нею. Таким чином, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , передати дитину службі у справах дітей для подальшого влаштування до сімейних форм виховання та стягнути з відповідачки аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше 50% для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до повноліття дитини. В судовому засіданні представник позивача Скакун Л.В. позовні вимоги підтримала та наполягала на їхньому задоволенні з підстав, вказаних в позові. Зазначила, що поведінка відповідачки є підставою для позбавлення її батьківських прав згідно п. 1 ст. 164 СК України і таке позбавлення відповідатиме інтересам дитини, оскільки надасть можливість влаштувати хлопчика до іншої сім`ї. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з 29.04.2020р. вона являється опікуном малолітнього [PERSON] та з цього часу хлопчик проживає в її сім`ї. За весь цей час мати дитини не разу не провідала сина і не поцікавилася його життям, не проявила інтересу і ніякої допомоги не надавала. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася своєчасно та у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомила, відзив не подавала. Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого представник позивача в судовому засіданні не заперечувала. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . При цьому, згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження встановлено, що відомості про батьків хлопчика здійснені відповідно до положень ч.1 ст. 135 СК України. Згідно ч.1-3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (частина 4 ст. 155 СК України). Стаття 164 Сімейного кодексу України передбачає, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Судом встановлено, що [INFO] завідуючим пологового відділення КП «Голопристанська ЦРЛ» було складено Акт, за замістом якого вбачається, що в пологовому відділенні матір`ю [PERSON] була покинута дитина. Відомостей про батька немає. Того ж дня матір`ю була написана письмова відмова від дитини. Письмовим повідомленням головний лікар Голопристанської ЦРЛ повідомив службу у справах дітей Голопристанської РДА про народження та відмови від дитини матір`ю [PERSON] . В повідомлення просили вирішити питання щодо влаштування дитини. В зв`язку з цим, розпорядженням голови Голопристанської РДА від 12.03.2020р. №83. Малолітньому [PERSON] встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування. В подальшому розпорядженням голови Голопристанської РДА від 29.04.2020р. №136 [PERSON] призначено опікуном над [PERSON] та покладено на неї відповідальність за життя та здоров`я, фізичний стан та психологічний розвиток хлопчика. 31.08.2020р. [PERSON] були надані письмові пояснення начальнику служби у справах дітей Писарєвій І.А. , в яких відповідач зазначила, що дійсно [INFO] в пологовому відділені Голопристанської ЦРЛ народила живу доношену дитину чоловічої статі. Батько хлопчика невідомий. Від дитини мати відмовляється, оскільки не зможе належно виконувати свої батьківські обов`язки. Згідно представленої до суду характеристики, [PERSON] за місцем свого проживання зарекомендувала себе з негативної сторони, періодично вживала спиртні напої, неналежно виконувала свої батьківські обов`язки щодо старшої доньки та неодноразово попереджалася про необхідність зміни своєї поведінки та вирішення проблем сім`ї, перебуває на обліку як неблагополучна сім`я. Крім цього, судом також встановлено, що рішенням Голопристанського районного суду від 13.03.2019р. [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно висновку органу опіки та піклування Голопристанської РДА, [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , оскільки відповідачка свідомо та навмисно тривалий час, без будь-яких поважних причин ухиляється від покладених на неї батьківських обов`язків. Отже, виходячи з вищевикладених обставин та взявши до уваги, що [PERSON] добровільно відмовилася від свого сина відразу після його народження, тривалий час не проявляє прагнення забрати дитину у свою родину, займатися її вихованням і утриманням, що свідчить про повну втрату інтересу до неї і у своїй поведінці не кається, суд вважає доведеною підставу, передбачену п.1 ч.1 ст. 164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до ч.5 ст. 167 СК України, якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. За змістом ч.3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Частина 2 вищевказаної статті вказує, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України). За частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, з урахуванням обставин справи та положень ч.5 ст. 183 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31.08.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved