Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

2 березня 2015 р. після відмови у видачі судового наказу комунальне підприємство «Теплокомуненерго» звернулося до Олександрійського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання на загальну суму 2 785 грн. 41 коп. станом на 1 серпня 2014 року. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що між ним та відповідачем, який є споживачем послуг з теплопостачання, яке здійснюється до квартири [ADDRESS], склалися правовідносини з приводу надання цих послуг. Дана квартира опалюється комунальним підприємством «Теплокомуненерго» з моменту прийняття багатоквартирного будинку в експлуатацію. [PERSON] не звертався до КП «Теплокомуненерго» з письмовою заявою про відключення від централізованого опалення, користується тепловою енергією, яку постачає підприємство, а відповідач приймає дану послугу. Всупереч вимогам п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідач несвоєчасно розраховувався за послуги позивача, внаслідок чого станом на 1 серпня 2014 року виникла заборгованість за надані послуги теплопостачання в розмірі 2\~465 грн. 68 коп. Згідно ст.625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків. Відповідно до даної норми закону комунальне підприємство «Теплокомуненерго» нарахувало відповідачеві 3% річних в сумі 92 грн. 96 коп., а також інфляційні на суму 226 грн. 77 коп. До судового розгляду справи від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач, належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання на повторний виклик не зявився, причини неявки не повідомив, заперечень не подав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Суд встановив, що відповідач є споживачем послуг, що їх надає позивач. До квартири, в якій проживає відповідач, комунальним підприємством «Теплокомуненерго» постачається теплова енергія. Між підприємством та відповідачем склалися сталі правовідносини з приводу надання послуг, які тривають декілька років, про що свідчить відкритий особовий рахунок, фактичне користування послугами відповідачем, що їх надає позивач. Відповідач жодного платежу не здійснив. Сума заборгованості за платежами підтверджується відповідним розрахунком і станом на 1 серпня 2014 року становить 2\~465 грн. 68 коп. При задоволенні вимог суд керується п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 р., п.17, п.20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України 21 липня 2005р. № 630, згідно яких споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, відповідно до нормативів (норм) споживання або за показаннями засобів обліку (будинкових або квартирних лічильників). Як передбачено п. 20 Правил, плата за послуги має вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання ( ч.1 ст.625 ЦК України). Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.(ч.2 ст. 625 ЦК України). У відповідності до цієї норми права позивач нарахував ще три відсотки річних в сумі 92 грн. 96 коп., та інфляційні - 226 грн. 77 коп. Отже, загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача за користування послугами з теплопостачання, становить 2 785 грн. 41 коп. (2465,68 + 92,96+226,77 ). Із наданих позивачем матеріалів вбачається пропуск позовної давності, однак відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення. Жодна із сторін з такою заявою до суду не зверталася. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved