Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

31.08.2015р. до суду заявлено позов, в якому позивач просить встановити факт прийняття спадщини, факт належності правовстановлюючого документу та розтлумачити заповіт померлої 25.02.2002 року [PERSON], складений спадкодавицею 20.02.2001 року і посвідчений секретарем Гранівської сільської ради, визначивши, що за змістом заповіту воля [PERSON] поширюється на земельну ділянку площею 2,6378га, кадастровий номер 0520880900:02:005:0029, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Гранівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, що належала померлій відповідно до Державного акту на право власності на земелю серії ВН №00244-В від 18.12.2001 року, оскільки в заповіті зазначено земельна частка (пай) та дежавний акт видано на імя [PERSON] Позивач в судове засідання не зявився, письмово вимоги позову підтримав, справу просив розглядати без нього (а.с. 21). Представник Гранівської сільської ради в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи без нього (а.с.22). Відповідно до положень ч.2 ст.158, ч.2 ст.197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне заявлені вимоги задовольнити повністю з таких міркувань. Встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, в фактичне управління якою протягом шести місяців вступив [PERSON]. Органи місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини не оспорюють право заявника на спадщину.(а.с.11) 25.02.2002 року внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входить земельна ділянка в розмірі 2,6378га, яка розташована на території Гранівської сільської ради та належала спадкодавиці на підставі державного акту на право на земельну ділянку серії ВН № 00244-В (а.с.10) За заповітом складеним 20.02.2001 року і посвідченим секретарем Гранівської сільської ради, зареєстрованим за №73, [PERSON] на випадок смерті зробила розпорядження за яким, земельну частку (пай) розміром 2,77га, що знаходиться в КСП «Весна» с. Гранів Гайсинського району заповіла [PERSON]. (а.с.7) Спірні правовідносини регулюються: - ч.2 ст.1256 ЦПК України за змістом якої, у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до ст.213 цього Кодексу; ч.3 ч.4 якої визначають, що при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять;якщо загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з»ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін; якщо немає можливості визначити справжню волю особи до уваги беруться зокрема інші обставини, що мають значення. Встановлені судом обставини свідчать, що при складанні [PERSON] заповіту 20.02.2001 року її волевиявлення було спрямоване на те , щоб після її смерті всі права і обовязки повязані із володінням земельною ділянкою, яка їй виділена із земель колективної власності, як земельний пай, яка не була на той час визначена в натурі, перейшли до [PERSON]. Тому суд вважає за можливе тлумачити, що за змістом зазначеного заповіту воля [PERSON] поширюється на земельну ділянку площею 2,6378га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Гранівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, що належала померлій відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №00244-В від 18.12.2001 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved