Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

30.12.2020 року\~\~ [PERSON] звернувся із вищезазначеним позовом, в якому просив визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна N Н/98-00591 від 22.09.1998 року, укладений між сторонами на Регіональній Універсальній Біржі «Олександр-Н» . В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що позбавлений можливості реалізувати право власності, оскільки спірний договір відповідно до\~Закону України «Про товарну біржу»\~не підлягав нотаріальному посвідченню. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву, згідно якої позов підтримав, просив розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з`явились, повідомлялись судом про розгляд справи в порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до п.4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2004 року він застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності - 1.01.2004 року. Враховуючи, що договір купівлі-продажу був укладений в 1998 році, тобто до набрання чинності новим ЦК, до зазначених правовідносин застосовуються норми ЦК Українив редакції 1963 року. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна Н/98-00591 від 22.09.1998, укладеному на Регіональній Універсальній Біржі «Олександр-Н» [PERSON] , [PERSON] купили, а [PERSON] , [PERSON] продали квартиру [ADDRESS] . Як вбачається з п. 3 договору Н/98-00591 спірна квартира належала продавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17.07.1998 року, зареєстрованого Одеським міським бюро технічної інвентаризації 10.08.1998 року під № 440 стр.4 кн.296 пр. Договір був відповідно до\~ст.\~15\~Закону України\~«Про товарну\~біржу» зареєстрований на Одеській товарній біржі, про що в журналі реєстрації договорів по об`єктах нерухомості зроблений запис під реєстраційним № 195. Нотаріально договір посвідчений не був. 28.10.1998 року договір зареєстрований в ОМБТІтаРОН (440 стр.82 кн. 306 пр.). Відповідно д ост.\~227\~ЦК України в редакції 1963 року нотаріальна форма договору купівлі-продажу нерухомого майна є обов`язковою. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору з наслідками, передбаченими ч.2ст. 48 цього Кодексу. Водночас, згідно ч. 2ст.\~47\~ЦК України в редакції 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Зазначене узгоджується із Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах при визнання угод недійсними» визначено, що суд на підставі ч. 2\~ст. 47 ЦК УРСР\~1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. На час розгляду справи позивач позбавлений можливості реалізувати своє право власності, оскільки угода купівлі-продажу була оформлена з порушенням вимог закону в частині її нотаріального посвідчення, а відповідачі від таких дій ухиляються. Поряд із тим, покупці виконали умови угоди, передали відповідачам гроші у якості плати за майно, вселились у спірну квартиру, сплачували комунальні платежі. Відповідачі отримали грошові кошти за продаж квартири відповідно до договору, виселилися з неї. На час вирішення спору в спірному майні проживає позивач, місце його проживання зареєстровано у встановленому законом порядку, про що свідчить витяг з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №5114-1142662-2017, він утримує спірну квартиру. Враховуючи викладене позивачем правильно обраний спосіб захисту порушеного права, позов доведений.

Outcome: approved