Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

9 грудня 2016 року, позивач, звернувся до суду з названим позовом, в якому просив суд, розірвати шлюб з відповідачкою, зареєстрований 20 травня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (актовий запис № 693), в якому у сторін народилась донька [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося через різні характери, виявилось що в них різні погляди на життя як у цілому, так і на сімейне життя, майже рік вони мешкають окремо, фактично не мають спільних інтересів, спільних прав та обов'язків, вони не ведуть спільного господарства з відповідачкою, зазначивши при цьому, що він належним чином сплачує аліменти на утримання своєї доньки. В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, однак від представника позивача надійшла до суду письмова заява, в якій він посилаючись на ст. 158 ЦПК України повністю підтримав позов [PERSON], просив його задовольнити і слухати справу без його участі (а.с. 48). Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, однак надала суду письмову заяву, в якій повністю визнала позов та просила суд слухати справу за її відсутністю (а.с. 49). Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що офіційно, шлюб між позивачкою та відповідачем був зареєстрований 20 травня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (актовий запис № 693), що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданого 20.05.2014 р., в період якого у них народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.10.2014 р. (а.с. 10,11). Суд з`ясував, що спільне життя у позивача з відповідачкою не склалося через різні характери, виявилось що в них різні погляди на життя як у цілому так і на сімейне життя, майже рік вони мешкають окремо, фактично не мають спільних інтересів, спільних прав та обов'язків, вони не ведуть спільного господарства з відповідачкою. Статтею 24 СК України передбачено - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. Одночасно, статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку допомогою фізичного або психічного насильства - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 24 СК України передбачено - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено - позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах, враховуючи категоричну позицію позивача та відповідачки, викладених у їхніх письмових заявах на адресу суду, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин - буде суперечити інтересам та свободам позивача, малолітньої дитині та моральним засадам суспільства.

Outcome: approved