Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

31 березня 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про встановлення юридичного факту та визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування. В позовній заяві зазначає, що [INFO] , у с. Бабичі Радехівського району помер [PERSON] . Померлий на час смерті проживав і був зареєстрований по [ADDRESS] . Також, за даною адресою із [PERSON] проживали і були зареєстровані на день його смерті - [PERSON] (зять), [PERSON] (дочка) та [PERSON] (внучка), про що зазначено у довідці Вузлівської сільської ради №1257 від 15.08.2014 року та підтверджується відомостями, викладеними у будинковій книзі. За життя [PERSON] заповідального розпорядження на випадок своєї смерті не зробив, від так мало місце відкриття спадщини за законом і спадкоємцями першої черги є сторони у справі. У склад спадкового майна, окрім іншого, увійшло право на земельну частку (пай) розміром 2.81 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частіш в натурі (на місцевості), що посвідчується Сертифікатом на право на земельну частку (пай), серії ЛВ №0189318, виданим 27 серпня 2013 року, тобто після смерті спадкодавця. Після смерті батька, позивач за згодою усіх членів родини, прийняла на відповідальне зберігання належні померлому правовстановлюючі документа та опікувалася спадковою масою, що у розумінні вимог ст. 549 ЦК УРСР, норми якої були чинними на момент виникнення, свідчить про фактичне прийняття позивачем спадщини в цілому. Має намір наголосити, що у 2014 році вона звернулася до приватного нотаріуса Радехівського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, в результаті чого була відкрита спадкова справа №114/2014 (відомості викладені у Витязі про реєстрацію в Спадковому реєстрі №38398445). Проте, оскільки, як зазначалося вище, Сертифікат на право на земельну частку (пай), серії ЛВ №0189318 оформлено та видано із порушенням вимог закону, тобто після смерті спадкодавця, наведене унеможливило видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на цю частину спадкової маси. Відтак, більш дієвих заходів для забезпечення реалізації своїх майнових прав, окрім як звернення до суду, позивач не має. Інших претендентів на спадкову масу з числа спадкоємців за законом, окрім як вказаних у позові (відповідачі), немає. Просить встановити факт, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Визнати за [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , право на земельну частку (пай) розміром 2,81 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території Вузлівської сільської ради Радехівського району, в поряду спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.2-5). У підготовчому судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив постановити рішення про задоволення позовних вимог. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , скерували суду заяви, в яких позовні вимоги визнали повністю, просили розгляд справи проводити без їх участі (а.с.39-41). У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [INFO] , у с. Бабичі Радехівського району Львівської області, помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] від 20.10.1998 року, місце реєстрації Вузлівська сільська рада Радехівського району Львівської області (а.с.18). Родинні відносини підтверджуються належними доказами, а саме: свідоцтвом про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , свідоцтвом про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] , свідоцтвом про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] (а.с.9-16). [PERSON] на час смерті проживав і був зареєстрований в с. Бабичі Радехівського району Львівської області. За даною адресою із [PERSON] проживали і були зареєстровані на день його смерті - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою Вузлівської сільської ради №1257 від 15.08.2014 року, а також підтверджується відомостями, викладеними у будинковій книзі (а.с.19,24-26 зворот). У склад спадкового майна увійшло право на земельну частку (пай) розміром 2.81 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що посвідчується Сертифікатом на право на земельну частку (пай), серії ЛВ №0189318, виданим 27 серпня 2013 року на ім`я [PERSON] (а.с.17). [PERSON] у 2014 році зверталася до приватного нотаріуса Радехівського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, в результаті чого була відкрита спадкова справа №114/2014, що підтверджується листом №246/18/02-14 від 01.08.2018 р. та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №38398445 (а.с.21,22). Як вбачається з довідки №246 від 02.03.2020 року, виданої виконкомом Вузлівської сільської ради, [PERSON] , [INFO] дійсно зареєстрована і проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.23). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Факт прийняла спадщину [PERSON] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] недовіряти показам якимх у суду немає підстав. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Перешкодою в реалізації позивача її законних прав та інтересів, є те, що вона позбавлена у позасудовому порядку оформити спадщину, після смерті [PERSON] . Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved