Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

31.03.2017 заступник керівника Городоцької місцевої прокуратури Хмельницької областізвернувся до суду з позовною заявою в інтересах держави до [PERSON] управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, [PERSON] про скасування наказів [PERSON] управління Держгеокадастру у Хмельницькій області. Позовні вимоги вмотивовані тим, що наказом № 22-13481-СГ від 31.05.2016 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» надано дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га. для ведення особистого селянського господарства на території Рябіївської сільської ради Волочиського району Хмельницької області. В подальшому, на підставі вказаного наказу, [PERSON] розробив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, із земель державної форми власності сільськогосподарського призначення (рілля), за межами населеного пункту на території Рябіївської сільської ради Волочиського району Хмельницької області загальною площею 2,0 га, який затверджено наказом [PERSON] управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-27828-СГ від 20.10.2016, про що внесені відповідні відомості до Державного земельного кадастру України, а земельній ділянці присвоєно кадастровий номер: 6820986500:02:015:0445. На вказану земельну ділянку 23.02.2017 оформлено право власності. Водночас, прокурор вважає, що вказані вище накази [PERSON] управління Держгеокадастру у Хмельницькій області винесено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки на момент їх винесення, земельна ділянка, щодо якої вони приймалися знаходилася в межах малопродуктивних, деградованих земель державного фонду на території Рябіївської сільської ради, яка підлягала консервації шляхом заліснення. Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання законності передачі у власність земельної ділянки державної форми власності, яка підлягає консервації шляхом заліснення з подальшою передачею у постійне користування лісогосподарським підприємствам Хмельницької області, яке проведене з порушенням вимог чинного законодавства. А тому, прокурор просить суд визнати незаконним та скасувати накази [PERSON] управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-13481-СГ від 31.05.2016 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» та № 22-27828-СГ від 20.10.2016 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки», стягнути з відповідачів судовий збір у розмірі 3200 грн. на користь прокуратури Хмельницької області. 03 квітня 2017 року у справі відкрито провадження. 26 квітня 2017 року провадження у справі було зупинено до набрання законної сили постановою суду в адміністративній справі № 822/1169/17. 17 жовтня 2017 року провадження у справі було відновлено. 20 листопада 2017 року у справі проведено попереднє судове засідання і справу призначеного до судового розгляду. 22 грудня 2017 року провадження у справі повторно було зупинено до набрання законної сили постановою суду в адміністративній справі № 822/1169/17. 03 квітня 2018 року провадження у справі було відновлено. Прокурор в судовому засіданні заявлений позов підтримав за обставин викладених у ньому. Просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] проти позовних вимог заперечив. Звернув увагу на те, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду скасовано розпорядження голови Волочиської РДА від 22.02.2011 в частині затвердження проекту землеустрою щодо консервації деградованих і малопродуктивних земель площею 2 га, наданих у власність [PERSON] Вважає, що в даному випадку перестав існувати предмет спору. В судових дебатах просив у позові відмовити. Представник відповідача [PERSON] управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав викладених у письмових запереченнях (а.с. 45-46), де зазначається, що до [PERSON] управління звернувся [PERSON] із заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення. Заява була подана з дотриманням вимог ст. 118 та ст. 121 ЗК України. З метою отримання інформації про запитувану земельну ділянку, [PERSON] управлінням було направлено відповідний запит у Відділ Держгеокадастру у Волочиському районі. Відділом було письмово повідомлено, що запитувані земельні ділянки відносяться до земель сільськогосподарського призначення державної власності та можуть бути передані [PERSON] До того ж, як зазначено в Інформації щодо земельної ділянки, яку надав Відділ, відсутня інформація про належність запитуваної земельної ділянки до законсервованих земель. Враховуючи відсутність підстав для відмови у задоволенні клопотань [PERSON], [PERSON] управлінням було підготовлено за допомогою програмного забезпечення проект наказу про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, який в подальшому був погоджений структурними підрозділами [PERSON] управління та підписані керівництвом. Крім того, в розпорядженні Волочиської районної державної адміністрації від 22.02.2011 № 106/2011 зазначено «Про затвердження проекту землеустрою щодо консервації деградованих і малопродуктивних земель на території Волочиського району», але у самому Додатку (Списку) зазначено «Список рад для розроблення проектів землеустрою щодо консервації (шляхом заліснення) деградованих та малопродуктивних земель на території Волочиського району» з чого стає невідомим чи дане розпорядження стосується саме затвердження проекту землеустрою, або ж розроблення проекту землеустрою. Згідно п. 9 Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 283 від 26.04.2013, згідно з виданим розпорядженням (рішенням) розробляється робочий проект землеустрою щодо консервації земель, яким визначаються види, способи консервації земель, строк проведення консервації, напрями використання земель. А в самому проекті зазначено, що консервація проводиться шляхом заліснення на безстроковий термін, чим порушує даний Наказ. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. Судом встановлено, що згідно з заяви [PERSON] від 28.01.2016 (а.с. 18) наказом [PERSON] управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-13481-СГ від 31.05.2016 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» (а.с. 10) останньому було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Місце розташування обєкта землеустрою за межами населених пунктів Рябіївської сільської ради Волочиського району Хмельницької області (6820986500:02:015); орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0000 га.; із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. На підставі даного наказу на замовлення [PERSON] розроблено проект землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки (а.с. 19-20). Наказом [PERSON] управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-27828-СГ від 20.10.2016 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» (а.с. 11) затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства [PERSON], яка розташована за межами населених пунктів Рябіївської сільської ради Волочиського району Хмельницької області. Надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 2,0000 га. (кадастровий номер 6820986500:02:015:0445) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована за межами населених пунктів Рябіївської сільської ради Волочиського району Хмельницької області. 23.02.2017 право власності за вказаною земельною ділянкою було зареєстровано за [PERSON] (а.с.24-25). Відповідно до положень ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна [PERSON] Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє [PERSON] Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. 14.09.2010 розпорядженням голови Волочиської районної державної адміністрації №766/2010-р затверджено склад комісії з обстеження земель в натурі (на місцевості) та підготовки висновків про доцільність консервації земель на території Волочиського району (а.с. 12), за результатами якої, в тому числі, складено акт про обстеження деградованих та малопродуктивних земель № 10 від 14.09.2010 на території Рябіївської сільської ради Волочиського району Хмельницької області (а.с. 15). Розпорядженням № 764/2010-р від 14.09.2010 надано дозвіл ДП «Хмельницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на розробку проекту землеустрою щодо консервації деградованих та малопродуктивних земель державної власності (шляхом заліснення) на територіях сільських рад району, в тому числі на території Рябіївської сільської ради (а.с. 13). Такий проект було розроблено ДП «Хмельницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» (а.с. 22-23). Надалі, розпорядженням голови Волочиської районної державної адміністрації №106/2011-р від 22.02.2011 затверджено проект землеустрою щодо консервації деградованих і малопродуктивних земель на території Волочиського району, в тому числі, на території Рябіївської сільської ради Волочиського району Хмельницької області, площею 34,7456 га. (а.с. 14). Відповідно до графічних даних та інформації наданої Хмельницькою регіональною філією Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», передана у власність [PERSON] земельна ділянка площею 2 га. за кадастровим номером 6820986500:02:015:0445 накладається на законсервовану земельну ділянку, площею накладення 1,6769 га. або у відсотковому відношенні 83,845% (а.с. 30). Таким чином, правовідносини, що виникли регулюються положеннями земельного законодавства та законодавства про охорону земель. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону земель», консервація земель - припинення господарського використання на визначений термін та залуження або залісення деградованих і малопродуктивних земель, господарське використання яких є екологічно та економічно неефективним, а також техногенно забруднених земельних ділянок, на яких неможливо одержувати екологічно чисту продукцію, а перебування людей на цих земельних ділянках є небезпечним для їх здоров'я. Згідно ст. 172 ЗК України, консервації підлягають деградовані і малопродуктивні землі, господарське використання яких є екологічно небезпечним та економічно неефективним. Консервації підлягають також техногенно забруднені земельні ділянки, на яких неможливо одержати екологічно чисту продукцію, а перебування людей на цих земельних ділянках є небезпечним для їх здоров'я. Консервація земель здійснюється шляхом припинення їх господарського використання на визначений термін та залуження або заліснення. Консервація земель здійснюється за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування на підставі договорів з власниками земельних ділянок. Порядок консервації земель встановлюється законодавством України. Аналогічні положення містяться і у ст. 51 Закону України «Про охорону земель». До деградованих земель відносяться: а) земельні ділянки, поверхня яких порушена внаслідок землетрусу, зсувів, карстоутворення, повеней, добування корисних копалин тощо; б) земельні ділянки з еродованими, перезволоженими, з підвищеною кислотністю або засоленістю, забрудненими хімічними речовинами ґрунтами та інші. До малопродуктивних земель відносяться сільськогосподарські угіддя, ґрунти яких характеризуються негативними природними властивостями, низькою родючістю, а їх господарське використання за призначенням є економічно неефективним (ст. 171 ЗК України). Пунктом 2 Порядку консервації земель, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 283 від 26.04.2013, встановлено, що консервація земель здійснюється шляхом припинення їх господарського використання на визначений строк та залуження або заліснення. В силу вимог п. 20 вказаного вище Порядку на час проведення консервації земель забороняється зміна цільового призначення земельної ділянки та ведення будь-якої діяльності, крім передбаченої проектами консервації земель. Отже, на час проведення консервації земель земельним законодавством не передбачене їх використання для цілей, не пов'язаних з консервацією, в тому числі, для ведення сільського господарства. А у відповідності до положень ч. 7 ст. 118 ЗК України підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є невідповідність місця розташування об'єкта вимогам схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Разом з тим, відповідно до постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.09.2017, визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Волочиської районної державної адміністрації Хмельницької області від 22.02.2011 року №106/2011-р в частині затвердження проекту землеустрою щодо консервації деградованих і малопродуктивних земель площею 2,0000 га, кадастровий номер 6820986500:02:015:0445, наданих у власність гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, які розташовані за межами населених пунктів Рябіївської сільської ради Волочиського району Хмельницької області (а.с. 87-89). Вказана постанова залишена без змін постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.03.2018. Вирішуючи даний спір, суд враховує позицію ЄСПЛ, яку він висловив, у справі «Рисовський проти України». У ній, зокрема, Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер'їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер'їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п. 119). Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), n. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року). У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обов'язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку (див., наприклад, рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), п. 69), а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові (див. зазначені вище рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 53, та «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), п. 38). У справі, що розглядається, визнання недійсними наказів [PERSON] управління Держгеокадастру у Хмельницькій області стане підставою для позбавлення [PERSON] права власності на виділену йому в установленому законом порядку земельну ділянку. Причому, підставою для такого позбавлення прокурором стане розпорядження районної адміністрації, яке на даний час скасоване. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що неузгодженість дій державних органів, які уповноважені розпоряджатись та здійснювати контроль за охороною та використанням земель, жодним чином не може бути підставою для позбавлення права власності, оскільки це було б прямим порушенням статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Тим більше, що охорона земель є системою яка не залежить від режиму власності і застосовується незалежно від її форм (приватної, комунальної або державної). Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог заступника керівника Городоцької місцевої прокуратури Хмельницької області в заявлених ним межах та про відсутність існування правових підстав для їх задоволення.

Outcome: dismissed