Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

29 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що йому на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку сері ІІ-СМ №041998 належить земельна ділянка площею 3,19 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Пологівської сільської ради Охтирського району. Вказана земельна ділянки відповідно до договору оренди землі, укладеного в квітні 2010 року між [PERSON] та фізичною особою - підприємцем [PERSON], була передана відповідачу в оренду терміном на 10 років. 20.12.2012 року проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON] за власним рішенням. Оскільки земельні ділянки надавалися фізичній особі підприємцю [PERSON] в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, тобто для ведення підприємницької діяльності з метою отримання прибутку, то з припиненням державної реєстрації фізичної особи підприємця і договори оренди землі припинили свою чинність. Про припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON] не було повідомлено орендодавця, договір оренди землі за згодою сторін розірвано не було. Не зважаючи на взяті на себе зобовязання згідно договору оренди землі, відповідач не виконала своїх обовязків щодо раціонального використання земельної ділянки за цільовим призначенням, повністю ухилилася від обробітку переданої в оренду земельної ділянки у 2013-2015 роках та не виплатила орендодавцю орендну плату за користування земельною ділянкою, внаслідок чого утворилася заборгованість з виплати орендної плати. Систематична невиплата орендної плати відповідачем є також суттєвою підставою для розірвання договору оренди землі. Внаслідок протиправних дій з боку відповідача були порушенні законні права та інтереси позивача, його сподівання та розрахунки на отримання матеріальної винагороди за використання відповідачем орендованої земельної ділянки, що має негативний вплив на його матеріальний стан, перешкоджає реалізації ним права власності. Тому просить розірвати договір оренди землі, укладений між ним та ФОП [PERSON] на вищевказану земельну ділянку. Позивач в судове засідання не зявився, від представника позивача мається заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не зявилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, вважається повідомленою належним чином про час і місце розгляду справи в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 3,19 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Пологівської сільської ради Охтирського району Сумської області, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ №041998 від 28.12.2001 року, виданого на підставі рішення 19-ї сесії 23-го скликання Пологівської сільської ради народних депутатів від 14.03.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 621(а.с.6). Вищезазначена земельна ділянка передана в оренду відповідачу, що підтверджується договором оренди землі, укладеним в квітні місяці 2010 року між [PERSON] та фізичною особою підприємцем [PERSON], строком на 10 років, зареєстрованим у Охтирському районному відділі ДП «Центр державного земельного кадастру» при Держкомземі України про що у Державному реєстрі земель по Пологівській сільській раді вчинено запис від 04.10.2010 року за № 041061501149 (а.с. 7-9). Згідно п. 15 договору оренди землі, земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до вимог ст.792 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно ст. 2 Закону України «Про оренду землі», відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі», істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відповідно до вимог ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до\~ ст. 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється в разі, зокрема, ліквідації юридичної особи орендаря. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.\~ \~ \~ \~ \~ \~ Згідно із вимогами ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Згідно ст. 651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно п. 37 договору оренди землі, укладеного у квітні 2010 року між [PERSON] та фізичною особою підприємцем [PERSON], дія договору припиняється у разі, зокрема, ліквідації юридичної особи орендаря (а.с.8). Згідно п. 38 договору оренди дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Судом встановлено, що 20.12.2012 року фізичною особою підприємцем [PERSON] за власним рішенням було припинено підприємницьку діяльність, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 03.04.2017 року. Згідно ч. 2 ст. 50 Цивільного кодексу України, фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому\~ законом. Відповідно до положень ст. 43 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця є датою державної реєстрації фізичної особи. Відповідно до ч.3 ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. В зв'язку з тим, що діяльність фізичної особи - підприємця [PERSON] припинено, то з цієї підстави договір оренди землі загальною площею 3,19 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Пологівської сільської ради Охтирського району Сумської області, укладений у квітні 2010 року між [PERSON] та фізичною особою - підприємцем [PERSON], підлягає припиненню шляхом його розірвання. Щодо підстав розірвання договорів оренди землі в звязку з несплатою відповідачем орендної плати за користування земельною ділянкою за 2013-2015 роки, порушення умов використання земельної ділянки за її цільовим призначенням, на які посилається [PERSON], як на підставу розірвання договору оренди, суд виходить з наступного. Вичерпний перелік підстав для припинення права користування земельною ділянкою, що не підлягає розширеному тлумаченню, визначений статтями 141, 143 Земельного кодексу України. Зокрема, п. «г», «д» ст.141 Земельного кодексу України, передбачені підстави припинення права користування земельною ділянкою, а саме: використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати. При вирішенні даної справи суд керується правовими позиціями, висловленими Верховним Судом України у постанові від 12 лютого 2014 року (у справі № 6-166 цс 13) предметом якої був спір про розірвання договору оренди землі і зробив правовий висновок, про те, що виходячи зі змісту статей 24 та 25 Закону України від 6 жовтня 1998 року № 161-ХІV Про оренду землі припинення орендарем господарської діяльності з безпосереднього цільового використання орендованої земельної ділянки та передача третім особам функцій з її обробітку й оплати орендної плати орендодавцю, виходить за межі господарської діяльності, яку може здійснювати орендар без погодження з орендодавцем, та є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки за ст. 32 вказаного Закону. Систематична несплата передбачає несплату орендної плати більше одного разу. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 12 грудня 2012 р. у справі № 6-146цс12), згідно якої договір оренди землі можливо розірвати лише в разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Однак на підтвердження своїх вимог стороною позивача не надано доказів систематичної несплати орендної плати, використання орендарем земельної ділянки не за цільовим призначенням. Таким чином, вказані вище підстави, на які посилається позивач, як на підставу розірвання договору оренди, не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні. Згідно ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати у виді судового збору в сумі 551, 20 грн.

Outcome: approved