Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

30 березня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми індексації аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27.08.2010 року по справі № 2-2127/2010 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання двох дітей: доньки [PERSON], Олександрівни, [INFO], сина [PERSON], [INFO], в розмірі 325 гривень на кожну дитину. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03.10.2012 № 436/5416/12 з відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісячно. Рішенням суду від 15 березня 2018 року по справі № 206/6590/17 відповідач був звільнений від сплати аліментів за рішенням суду по справі № 2-2127/2010 року з 08 грудня 2017 року. Позивач вважає, що стягнені з відповідача в твердій грошовій сумі аліменти підлягають індексації на підставі Закону України від 17.05.2016 № 1368-VIII, а тому просить суд стягнути з відповідача суму індексації аліментів у розмірі 1375,98 гривень. Ухвалою суду від 02 квітня 2018 року відкрито провадження у справі та залучено у якості третьої особи Самарський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, який в судовому засіданні 17 квітня 2018 року було вилучено з кола учасників справи. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити в повному обсязі та пояснила, що аліменти, визначені судом у твердій грошовій сумі підлягають індексації відповідно до ч. 2 ст. 184 Сімейного кодексу України. Згідно Закону України від 17.05.2016 № 1368-VIII,індекс споживчих цін для проведення індексації аліментів, призначених до червня 2016 року визначається саме із червня 2016 року, а право на індексацію настало у грудні 2016 року на 4%. Представники відповідача в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову, надали до суду відзив на позов (а.с.13-15) та пояснили, що з жовтня 2016 року неповнолітній [PERSON], а з вересня 2017 року [PERSON] не проживають з матірю, яка не приймає участь в їх утриманні. Відповідач продовжував сплачувати аліменти на користь позивачки, таким чином він компенсував додаткові витрати на дітей, а саме на [PERSON], який проживає з позивачкою, та [PERSON], яка до вересня 2017 року проживала з нею. Крім того, згідно офіційних даних опублікованих на офіційному веб - сайті Державної служби статистики України, індекс споживчих цін на товари та послуги за період з червня 2016 року по березень 2018 року не перевищив поріг індексації, який складає 103%, а тому взагалі відсутні підстави для проведення індексації розміру аліментів. Вислухавши пояснення позивача та представників відповідача, дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27.08.2010 по справі № 2-2127/2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання двох дітей: доньки [PERSON], Олександрівни, [INFO], сина [PERSON], [INFO], у розмірі 325 гривень щомісячно на кожну дитину (а.с.4). Згідно рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03.10.2012 № 436/5416/12 з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісячно до його повноліття (а.с.5). Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2018 по справі № 206/6592/17 [PERSON] було звільнено від сплати аліментів на користь [PERSON], на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], Олександрівни, [INFO], [PERSON], [INFO], які були стягнені рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27.08.2010, починаючи з 08 грудня 2017 року (а.с.6). Відповідно до норм ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України у справі за № 6-113-цс-13 визначена правова позиція по даній категорії справ, згідно якої, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч. 2 ст. 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону п. 8 ст. 8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Згідно ст. 2 Закону до обєктів індексації грошових доходів відноситься розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Статтею 4 Закону визначено підстави для проведення індексації. Зокрема, зазначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. Судом встановлено, що виплата індексації аліментів відповідачем в добровільному порядку не здійснювалась, а також органом державної виконавчої служби не проводилась, внаслідок чого утворилась заборгованість. Згідно розрахунку розміру індексації аліментів, здійсненого позивачем, сума, яка підлягає до стягнення з відповідача за рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27.08.2010 по справі № 2-2127/2010 року в період з червня 2016 року по 07 грудня 2017 року складає 782,28 гривень (391,14х2), а за рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2018 по справі №206/6592/17 в період з червня 2016 по березень 2018 року становить 593,70 гривень, а всього 1375,98 гривень. Представники відповідача в судовому засіданні звертали увагу суду на те, що згідно ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка, а згідно офіційних даних опублікованих на офіційному веб - сайті Державної служби статистики України, за період з червня 2016 року по березень 2018 року індекс споживчих цін на товари та послуги не перевищив поріг індексації. З зазначеними доводами суд не погоджується з огляду на наступне. Як зазначалось раніше, обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Пунктом 104 Порядку проведення індексації грошових доходів населення затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 передбачено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється з місяця, в якому призначено аліменти. Для аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, що були призначені до червня 2016 року, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з дня набрання чинності Законом України від 17 травня 2016 р. № 1368-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі», тобто червня 2016 року. Таким чином, індекс споживчих цін для визначення порогу індексації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін починаючи з червня 2016 року - місяця набрання чинності Законом України від 17 травня 2016 р. № 1368-VIII. Починаючи з червня 2016 року індекс споживчих цін для визначення наступного перевищення порогу індексації для проведення подальшої індексації обчислюється наростаючим підсумком. За червень жовтень 2016 року індекс споживчих цін склав 104% (0,998 х 0,999 х 0,997 х 1,018 х 1,028 х 100), а отже індекс споживчих цін перевищив поріг індексації встановлений у розмірі 103%. Тобто з грудня 2016 року у позивача зявилось право на індексацію грошових доходів, якими являються стягнуті з відповідача аліменти. Тому, на думку суду, розрахунки позивача щодо індексації аліментів здійснені в правильному порядку визначеному чинним законодавством з врахуванням розміру індексації на відповідний період. Представники відповідача в судовому засіданні звертали увагу суду на те, що з жовтня 2016 року неповнолітній [PERSON], а з вересня 2017 року [PERSON] не проживають з матірю, а тому у позивача, в силу ст. 179 Сімейного кодексу України, взагалі відсутні підстави для вимагання сплати аліментів на їх утримання, а тим паче для проведення індексації аліментів та розпорядження ними. Дані обставини представники відповідача зазначають з посиланням на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2018 року справа №206/6590/17. Статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Представники відповідача на підтвердження своїх доводів щодо не проживання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] з матірю саме з жовтня 2016 року та вересня 2017 року відповідно, належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 78-79 ЦПК України, до суду не надали, а посилання на рішення суду від 15 березня 2018 року по справі № 206/6590/17 судом не можуть бути прийняті, оскільки в матеріалах справи міститься лише вступна та резолютивна частини зазначеного рішення. Крім того, у суду відсутня інформація щодо набрання законної сили рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2018 року справа №206/6590/17, а тому встановлені в ньому обставини не можуть бути преюдиціальними при вирішенні питань по нагальній справі та розцінюватися судом при її розгляді, як безперечний факт встановлення цих обставин, якими суд мотивував своє рішення від 15 березня 2018 року. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом під час розгляду справи в їх сукупності та розглядаючи позов в межах заявлених позовних вимог, як того вимагає ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Питання судових витрат слід вирішити на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved