Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

29.11.2019 р. представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача надміру виплачену адресну допомогу внутрішньо переміщеній особі у сумі 20400 грн., та стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 1921,00 грн. В обгрунтування зазначених вимог посилається на наступне. В Управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Київського району ХМР перебуває на обліку відповідач, яка є переміщеною з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, та проживає у Київському районі м. Харкова за адресою: [ADDRESS] . 06.11.2014 року відповідач звернулась до позивача із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в якій зазначила про відсутність у власності будь-кого з членів сім`ї житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, районах проведення АТО та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення та відсутність у будь-кого з членів сім`ї на депозитному банківському рахунках коштів у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Позивачем було прийнято рішення від 14.11.2014 про призначення допомоги переміщеним особам на проживання на сім`ю у складі двох осіб у період з 06.11.2014 по 05.05.2015 у розмірі 1768 грн. в місяць. Впродовж 2015-2016 рр. відповідач зверталась до позивача із заявами від 06.05.2015, 06.11.2015, 06.05.2016 для призначення щомісячної адресної допомоги для покриття та витрат на проживання, та рішеннями відповідно до заяв призначено щомісячну адресну допомогу у період з 06.05.2015 по 04.11.2016 у розмірі 1768 грн. в місяць. При проведенні перевірки було виявлено, що відповідач не повідомила, що у її власності з 23.12.2014 перебуває житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] . Свідоме надання відповідачем недостовірної інформації вплинуло на визначення права на призначення адресної допомоги. Рішенням Управління від 22.07.2016 припинено здійснення виплат щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідачу та отримано відповідне повідомлення Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про наявність переплати у період з 01.01.2015 по 31.07.2016 в сумі 33592,00 грн., оскільки відповідач не мала права на отримання вказаної допомоги за вказаний період. На адресу відповідача було направлено повідомлення про припинення надання внутрішньо переміщеним особам від 10.08.2016 №5410/1-09, та зазначено про зобов`язання повернути переплачену суму і перерахувати 33592 грн. на рахунок Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат. 10.08.2016 року відповідач з`явилась до Управління та надала заяву про те, що вона зобов`язується виплачувати заборгованість добровільно щомісячно у сумі 1000 грн. до повного погашення. Станом на 01.09.2019 року залишок переплати складає 20400 грн., що і стало підставою для звернення до суду. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористалась. Представник позивача Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Київського району ХМР - Боровська М.І. надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримала, та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином та своєчасно, причину неявки суду не повідомила, надала до суду заяву, в якій просить провести судове засідання, позовні вимоги визнала в повному обсязі, та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, та за наявними в справі доказами. 29.11.2019 року вказана позовна заява надійшла до суду, та розподілена судді Зуб Г.А. Ухвалою судді від 03.12.2019 року було прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження. Судом встановлено, що [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , - є внутрішньо переміщеною особою, яка взята на облік Управлінням праці та соціального захисту населення Київського району Харківської міської ради, та наразі фактичним місцем проживання відповідачки є: [ADDRESS] . 06 листопада 2014 року відповідачка подала заяву до органу соціального захисту населення Київського району міста Харкова, в якій просила призначити їй адресну допомогу, як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Зазначила, що прибула до міста Харкова разом з чоловіком [PERSON] . У цій заяві відповідач підтверджувала відсутність у неї та членів її сім`ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції (а.с. 8). На підставі вищевказаної заяви, яка заповнена та підписана особисто відповідачем, останній було призначено щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Впродовж 2015-2016 рр. відповідач зверталась до позивача із заявами від 06.05.2015, 06.11.2015, 06.05.2016 для призначення щомісячної адресної допомоги для покриття та витрат на проживання, та рішеннями відповідно до заяв призначено щомісячну адресну допомогу у період з 06.05.2015 по 04.11.2016 у розмірі 1768 грн. в місяць. В Управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Київського району здійснювалась ревізія законності призначення, нарахування та виплати усіх видів соціальної допомоги, пільг, субсидій та інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів в Управлінні. Позивачем встановлено, що відповідачу на праві власності з 23.12.2014 року належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, внаслідок чого їй було надмірно виплачено кошти в сумі 33592 грн. протягом періоду з 01.01.2015 року по 31.07.2016 року. 16 грудня 2016 року на адресу відповідачки було направлено повідомлення про припинення надання соціальної допомоги та зазначено, що відповідач зобов`язана повернути переплачену суму допомоги і перерахувати 33592 грн.; також було попереджено, що у разі відмови перерахувати кошти у зазначені терміни, вони будуть стягнуті Управлінням у судовому порядку. Відповідач погодидась з вказаною сумою, та вказала, що вона їх буде повертати добровільно. Станом на 01.09.2019 року залишок переплати складає 20400 грн., які залишились відповідачем не повернуті, що і стало підставою для звернення до суду з вказаною заявою. Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначений Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505 (далі - Порядок). Пунктом 2 вказаного Порядку встановлено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців. Відповідно до п. 5 Порядку, у редакції, яка була чинна на час звернення, уповноважений представник сім`ї звертається до уповноваженого органу за фактичним місцем проживання (перебування) з відповідною заявою та пред`являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та довідки всіх членів сім`ї про взяття на облік осіб, які переміщуються. У заяві зазначаються відомості про всіх членів сім`ї, які претендують на отримання грошової допомоги, у тому числі про наявність у будь-кого з членів сім`ї на у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції. Згідно з п. 6 Порядку грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім`ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Пунктом 10, 11 Порядку також передбачено, що уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання. Уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормамиглави 83 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Статтею 1215 ЦК України передбачено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Вказання стаття містить загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Аналогічний висновок зробив Верховний Суд в постанові від 5 березня 2018 року у справі № 541/1153/17. З матеріалів справи убачається, що відповідач, звертаючись із заявою про призначення щомісячної адресної грошової допомоги для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, вказала, що у будь-кого з членів її сім`ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції, немає. Оскільки відповідачка надала недостовірні відомості про відсутність у неї житлового приміщення, внаслідок чого, вона незаконно отримала адресну допомогу, яка відповідно до вимог закону підлягає поверненню. Вказані обставини визнаються відповідачем в повному обсязі, та позовні вимоги останньою також визнаються. Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що відповідачка, всупереч вимогам Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505, діяла недобросовісно та не повідомила позивача про існування в неї квартири з 23.12.2014 року, а тому безпідставно отримувала адресну допомогу. Хоча при оформленні заяв на отримання допомоги відповідач своїм підписом підтвердила достовірність наданої інформації, а від так позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати позивача, понесені у зв`язу з оплатою судового збору, відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України, суд також стягує з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved