Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

30 листопада 2016 року до Артемівського міськрайонного суду Донецької області звернулась з позовною заявою [PERSON] до [PERSON], який також діє як законний представник в інтересах малолітньої особи [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 04 грудня 2002 року. За її згодою, як власника вказаної квартири, у квартирі зареєстровані як члени її сім'ї: її син - [PERSON] та онук - [PERSON]. Вказані особи з червня 2014 року фактично не проживають у належній позивачу квартирі, що підтверджується відповідним актом. Ніякої участі у витратах по сплаті наданих комунальних послуг та утриманню житла відповідачі не приймають, крім того, факт їх реєстрації в даній квартирі не дає позивачу реалізувати своє право на оформлення субсидії, що в свою чергу, негативно впливає на її майновий стан, що порушує її права як власника зазначеної квартири, у зв'язку з чим вона вимушена звернутись з вказаною позовною заявою до суду. В судове засідання позивач не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі з зазначенням, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином судовими повістками, які були направлені відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України на адресу за місцем їх останньої реєстрації. Від відповідача [PERSON], який також діє в інтересах малолітнього відповідача [PERSON], надійшла на адресу суду заява, в якій він зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує та просить справу розглядати без його участі. Представник третьої особи Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради Купліченко В.В. в судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву, у якій зазначила, що просить розглянути справу без її участі, та частково заперечує проти задоволення позовних вимог, а саме: просить суд не визнавати малолітнього [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки законодавством України передбачено, що для того, щоб дитину позбавити права користування житлом їй необхідно надати у користування рівнозначне житло. Позивач по справі не надала відомостей про те, чи забезпечена буде дитина іншим житлом у разі визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за вказаною адресою. При таких обставинах суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою сторін та у відповідності до ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню за наступними підставами. Згідно з ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з положеннями ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 213 Цивільного процесуального кодексу України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, позивач є власницею 1/1 частини квартири № 11, розташованої в будинку № 50 по вулиці Ювілейна в місті Артемівську (нині - Бахмут) Донецької області на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04 грудня 2002 року (а.с. 6-7), що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 67609 від 20 лютого 2003 року (а.с. 8) та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 77699063 від 04 січня 2017 року (а.с. 38-39). Відповідно до копії довідки № 3587 від 18 листопада 2016 року, виданої керуючим Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку м. Бахмут «Ювілейна» Черненком О.В., за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], який є сином власника - [PERSON], та онук - [PERSON], [INFO] (а.с. 9). З акту від 18 листопада 2016 року, складеного комісією у складі майстрів: [PERSON], [PERSON], паспортиста [PERSON], та затвердженого керуючим Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку м. Бахмут «Ювілейна» Черненком О.В., вбачається, що вказаною комісією під час проведення паспортного режиму квартири [ADDRESS] встановлено, що за вказаною адресою зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проте [PERSON] та [PERSON] за вказаною адресою фактично не проживають з червня 2014 року, що підтверджується сусідами: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом статті 156 Житлового кодексу України, члени сім'ї власника будинку, в тому числі і колишні, користуються жилим приміщенням нарівні з власником. При розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням члена сім'ї власника житла, суди мають встановлювати наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи відсутній відповідач у спірному приміщені понад один рік, чи є причини відсутності поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності. Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи вищевикладені докази, суд приходить до переконання, що позивач довела свої вимоги в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], і вони підлягають задоволенню. Вирішуючи питання стосовно визнання малолітнього [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], суд приходить до висновку, що в даній частині позовних вимог необхідно відмовити, з наступних підстав. Малолітня дитина [PERSON], [INFO], зареєстрована в квартирі [ADDRESS] яка належить позивачу, разом зі своїм батьком [PERSON], який станом на теперішній час залишається зареєстрованим за вказаною адресою. Статті 14, 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що держава забезпечує дітей правом на проживання, діти членів сім'ї наймача або членів його сім'ї мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Права неповнолітніх підлягають захисту на підставі п. 3 ст. 1 Конвенції про права дитини, ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей». Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. У відповідності до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Дитина відповідача була зареєстрована в належній позивачу квартирі за її згоди. Враховуючи наведені норми права, а також те, що малолітня дитина [PERSON], який є членом сім'ї позивача, не проживає за місцем реєстрації не з власної ініціативи (тобто причину не проживання не можна визнати неповажною), він не може бути визнаним таким, що втратив право користування цим житлом. Таким чином, враховуючи вищевикладене та той факт, що Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради заперечує у задоволенні позовних вимог в частині, що стосується малолітньої дитини, тобто визнання її особою, яка втратила право користування жилим приміщенням, то суд вважає необхідним залишити за малолітнім [PERSON] право користування житловим приміщенням за вказаною адресою. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати присуджує позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних в розмірі 275,60 гривень.

Outcome: partial