Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

29.07.2020 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В направленому на адресу суду позові позивачка [PERSON] зазначила, що у них з відповідачем є двою спільних неповнолітніх дітей: дочка [PERSON] 2012 року народження та дочка [PERSON] 2017 року народження. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, що спонукало її звернутися з даним позовом до суду. Просить суд стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня її звернення з позовом до суду та до досягнення дітьми повноліття. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час судового розгляду справи повідомлений за зареєстрованим місцем проживання (судові повідомлення не вручені) та шляхом розміщення оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, офіційного веб-порталу судової влади. Відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO] , які перебувають на утриманні матері -позивачки по справі (а.с.3-4). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами 2, 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Главою 15 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Зазначений обов`язок, згідно з засадами ч.6 ст.7 СК України, в рівній мірі стосується обох батьків та покладається на них за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст.ст. 180; 181; 182 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні частки від заробітку відповідача, яка повинна стягуватися на утримання дітей, суд враховує вік дітей, відсутність інформації про наявність у відповідача інших утриманців, а тому приходить до переконання про можливість сплати ним аліментів на утримання дітей в тому розмірі в якому просить позивачка. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved