Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

31.12.2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом в обґрунтування якого вказав, що 30.11.2011 року між сторонами було укладено кредитний договір №007-12019-301111 від на підставі якого [PERSON] було відкрито кредитну лінію на загальну суму 30000 грн. та на день укладення кредитного договору встановлено ліміт кредитної лінії на рахунок в сумі 5000,00 грн.. Позичальник зобовязався повернути банку отриманий кредит та сплатити відсотки за користування ним у порядку та строки, обумовлені договором. Відповідачем платежі в рахунок погашення боргу здійснюються з порушенням графіку та не повному обсягу. Станом на 12.06.2015 року сума заборгованості склала 15547, 53 гривень, а саме: тіло кредиту - 15547, 41 гривень, сума заборгованості за відсотками - 0,12 гривень. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 15547, 53 грн. за кредитним договором №007-12019-301111 від 30.11.2011 року, а також судові витрати по справі покласти на відповідача. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, у позовній заяві прохав про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує, просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості, а також витрати, повязані зі сплатою судового збору покласти на відповідача. Відповідач [PERSON], до суду не з'явилась, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, та відповідно до якої позов визнав в повному обсязі (а.с.27). Суд, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні матеріали справи, надані докази, вважає, що позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав: Згідно ч. 4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 30.11.2011 року між сторонами було укладено кредитний договір №007-12019-301111, на підставі якого [PERSON] було відкрито кредитну лінію на загальну суму 30000 грн. та на день укладення кредитного договору встановлено ліміт кредитної лінії на рахунок в сумі 5000,00 грн. ( а с.5-7 ). Позичальник зобов'язався повернути банку отриманий кредит та сплатити відсотки за користування ним у порядку та строки, обумовлені договором. Відповідачем платежі в рахунок погашення боргу здійснюються з порушенням графіку та не повному обсягу. Станом на 12.06.2015 року сума заборгованості склала 15547, 53гривень (а.с.9), а саме: -тіло кредиту - 15547, 41 гривень, -сума заборгованості за відсотками - 0,12 гривень. Відповідно до ст.. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст.. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобовязання. Таким чином , у суду немає підстав для відмови позивачеві у задоволенні його позовних вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, так як вони знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved