Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

30.06.2017 року позивач [PERSON] звернулась досуду з позовом про виділ у натурі частки у спільній частковій власності та визнання права власності, в якому просить виділити з спільного майна в натурі, належну на праві приватної власності [PERSON] ([INFO], ідентифікаційний податковий номер [NUMBER]) 12/1000 частин Дачно-будівельного кооперативу «Знамя», що складається з дачного будинку літ. «А» загальною площею 90,0 кв.м, житловою площею 44,7 кв.м - в самостійний об'єкт; визнати за [PERSON] ([INFO], ідентифікаційний податковий номер [NUMBER]) право власності на одиницю об'єкту нерухомості - дачний будинок № [ADDRESS], загальною площею 90,0 кв.м, житловою площею 44,7 кв.м. Представник позивача [PERSON], [PERSON], діюча на підставі довіреності, надала до суд заяву в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглядати справу за її відсутністю. Представник відповідача ОК «ДБК «Знамя» - керівник ОК «ДБК «Знамя» Дегтяр М.Р., надав до суду заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує та просить справу розглядати за відсутністю їх представника. Дослідивши письмові пояснення представника позивача та відповідача, а також матеріали справи судом встановлені наступні фактичні обставини справи та кореспондуючі ним правовідносини. [PERSON], є членом Дачно-будівельного кооперативу «Знамя». На підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданим Виконавчим комітетом Одеської міської ради 13.07.1999 року [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0332 га. для індивідуального дачного будівництва, розташовану на території Київського району [ADDRESS]. В подальшому земельній ділянці присвоєно кадастровий номер [NUMBER] та проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку. На підставі свідоцтва про право власності на дачні будівлі № [NUMBER], видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради07.08.2003 року [PERSON] належить 12/1000 частин ДБК «Знамя», що складається з дачного будинку літ. «А» загальною площею 73,3 кв.м, відображеного в технічному паспорті від 15.07.2003 р. Після отримання свідоцтва про право власності, 16.09.2003 р., позивач зареєструвала право власності в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості, що підтверджується відповідним штампом про реєстрацію на Свідоцтві про право власності № [NUMBER] від 07.08.2003 р та довідкою КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради № 484740.72.17 від 16.06.2017 р. Таким чином, маючи окремий будинок літ «А» за адресою: [ADDRESS], відповідно до Свідоцтва про право власності на дачні будівлі, [PERSON] набула право спільної часткової власності на дачні будівлі ДБК «Знамя». «08» червня 2017 року позивач отримала Висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна - дачного будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], виданий Фізичною особою-підприємцем [PERSON]. Відповідно до Висновку за технічними показниками 12/1000 частин об'єкта є відокремленими, мають окремий вихід та можуть бути виділені в натурі. Окрім цього, інженером з технічної інвентаризації майна [PERSON] проведена технічна інвентаризація 12/1000 часток ДБК «Знамя» (дачного будинку літ. «А», розташованого за адресою: [ADDRESS]) та видано технічний паспорт від 07.06.2017 р., відповідно до якого загальна площа дачного будинку літ. «А» складає 90,0 кв.м, житлова площа - 44,7 кв.м. Збільшення загальної площі належного позивачці дачного будинку відбулась в результаті проведення заскління тераси, про що відповідно до п. 3.2. розд. З «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна», затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 р., не належить до самочинного будівництва, про що інженером зроблена відповідна примітка в технічному паспорті від 07.06.2017 р. Також, при оформленні документів на належну позивачці земельну ділянку у 1999 році була допущена помилка: у Державному акті на право приватної власності на землю від 13.07.1999 р. зазначено, що земельна ділянка площею 0,0332 га для індивідуального дачного будівництва розташована на території Київського району [ADDRESS], що не відповідає дійсності. Так, ДБК «Знамя» розташований за адресою: [ADDRESS]. Ця помилка має місце у свідоцтві про право власності на дачні будівлі. З метою усунення розбіжностей між юридичною та фактичною адресою місцезнаходження належної позивачці земельної ділянки та будинку, [PERSON] звернулася до Комунального підприємства «Право» Одеської міської ради та, після обстеження об'єкта нерухомості, 23.06.2017 р. отримала Довідку з Адресного реєстру міста Одеси про резервування адреси об'єкта нерухомого майна від 23.06.2017 року № 373557/1, відповідно до якої земельній ділянці для індивідуального дачного будівництва загальною площею 0,0332 га, кадастровий номер [NUMBER] зарезервовано наступну адресу: [ADDRESS] Для присвоєння адреси вищевказаній земельній ділянці позивач звернулася з відповідною заявою до Київської районної адміністрації Одеської міської ради. Оформити право власності на дачний будинок за адресою: [ADDRESS] в досудовому порядку [PERSON] не має можливості, у зв'язку із тим, що згідно Свідоцтва про право власності на дачні будівлі № [NUMBER], виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради, [PERSON], на праві приватної власності належить 12/1000 частин ДБК «Знамя». Укласти нотаріально посвідчений договір про виділ частки нерухомого майна в натурі не є можливим у зв'язку із тим, що частки співвласників ДБК «Знамя» в сумі не становлять одиницю, що стало причиною для звернення з відповідним позовом до суду. Згідно ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію» член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Відповідно до ст. 355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність за майно. За статтею 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Згідно ч. 1 ст. 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Відповідно до ч. 3 ст. 364 Цивільного кодексу України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Цивільного кодексу України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд і власник порушеного права має самостійно вирішувати, який саме спосіб захисту порушеного права застосовувати у конкретній ситуації. Власник порушеного права не обмежений у виборі способу захисту порушеного права і може скористатися цілком конкретним способом захисту свого права, загальний перелік яких дається у статі 16 Цивільного кодексу України, відповідно до вказаної норми матеріального закону, суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що [PERSON] є членом дачно-будівельного кооперативу «Знамя», а саме - є власником його 12/1000 частин, які згідно складаються що складається з дачного будинку літ. «А» загальною площею 90,0 кв.м, житловою площею 44,7 кв.м, вказане майно розташоване окремо, суд вважає за можливе захистити права власника шляхом виділення частки майна в натурі та визнання на таке майно права власності позивача.

Outcome: approved