Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

3 грудня 2018 року позивач звернувся до суду с позовом про зміну розміру аліментів на утримання дитини. Ухвалою судді від 09.01.2019 року заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В заяві зазначив, що рішенням Шевченківського районного суду від 13.10.2013 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки сторін [PERSON], [INFO], у розмірі ј частини заробітку позивача, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення донькою повноліття. В теперішній час змінився стан здоровя позивача, який набув статусу особи з інвалідністю третьої групи, хворіє на хронічне обструктивне захворювання легенів, емфізему, пневмосклероз та інші захворювання, з лікування яких несе значні видатки, набуваючи коштовні медичні препарати, а також проходячи щорічне лікування в стаціонарі медичного закладу. Крім того, він змушений орендувати житло в максимально наближеному до м. Запоріжжя населеному пункті, так як працевлаштований, а щодня добиратися до роботи з с. Якимівка Якимівського району Запорізької області, де він зареєстрований і постійно проживає, є неможливим. У звязку з викладеним позивач просить визначити розмір частки від заробітку відповідача, і стягувати аліменти в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача. Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, до суду не зявився, надавши письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову, вирішення спору без його участі, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач звернулась до суду з аналогічною заявою (в частині прохання про вирішення справи у її відсутність), яка містить заяву про повне невизнання позову. Зазначені обставини в силу ст. ст. 211, 223 ЦПК України є підставою для проведення судового розгляду у відсутність учасників справи. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, з таких міркувань. Підстави для збільшення або зменшення визначеного рішенням суду розміру аліментів внормовані статтею 192 СК України, відповідно до якої розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.10.2013 року з позивача на користь відповідача стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі ј частини заробітку позивача, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а. с. 7). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). За розясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. З наведних положень сімейного законодавства і розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України випливає, що підставою для зміни розміру аліментів може стати зміна матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із батьків дитини. При розвязанні позову суд враховує надані позивачем фактичні дані про те, що після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів відбулися негативні зміни в стані його здоровя, що призвело до набуття ним статусу особи з інвалідністю третьої групи (а. с. 6-14), а також повязані з цими змінами додаткові видатки з лікування. Вказані обставини є самостійною підставою для зміни розміру аліментів в бік його зменшення. Разом з тим суд бере до уваги і рівність обовязків батьків з утримання дитини, що означає однакову участь батьків в утриманні сина, доньки, а не забезпечення цього утримання за рахунок одного з батьків шляхом ущемлення його майнових інтересів. Крім того, суд враховує, що встановлена рішенням суду частка від доходів позивача як аліменти на утримання дитини є тим розміром утримання, який може бути стягнутим з батька (матері) дитини у безспірному (наказному) порядку. При визначенні розміру частки від заробітку позивача, на яку може бути зменшений розмір аліментів, суд керується і встановленим Основним Законом України право кожного на гідний рівень життєдіяльності для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (ст. 48 Конституції України). З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що аліменти в розмірі 1/5 частини з усіх доходів позивача будуть домірною сумою як майновому стану позивача з урахуванням здійснення ним необхідних витрат на підтримання здоровя, так і потребі малолітньої доньки сторін в утриманні.

Outcome: partial