Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

30.04.2021 року позивач подав до суду позов, в якому просить визнати за ним право на земельну частку (пай) КСП «Зоря» у розмірі 5,66 умовних кадастрових гектарів, розташовану на землях Савинської селищної ради Ізюмського району Харківської області (кол. Вишнівської сільської ради Балаклійського району Харківської області). Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що він працював в колгоспі «Зоря» та був прийнятий в його члени, був включений до списку громадян членів КСП, що є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю, однак не отримав сертифікат на право на земельну частку (пай), що унеможливлює оформлення ним такого права, чим порушено його право на земельну частку (пай), тому він змушений звернутися до суду. Представник позивача надав письмову заяву про підтримку позову, розгляд справи за його відсутності (а.с. 32, 38). Голова Савинської селищної ради Ізюмського району Харківської області надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечував (а.с. 31). Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Згідно рішення Вишнівської сільської ради народних депутатів Балаклійського району Харківської області ХV сесії ХХІІ скликання від 13.09.1995р. було вирішено передати у колективну власність колективному сільськогосподарському підприємству «Зоря» 2795,8га, землі використовувати для потреб сільськогосподарського виробництва, просити замовити виготовлення державних актів на право колективної власності на землю та постійного користування нею (а.с. 17). Як вбачається з листа відділу у Балаклійському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 20.08.2020р., [PERSON] зареєстрований за № 448 у списку громадян - членів КСП «Зоря», згідно додатку до державного акту на право колективної власності на землю по КСП «Зоря» серії ХР-01-00-000451, яке знаходиться на території Вишнівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, зареєстрованого в Книзі записів (реєстрації) державних актів на право колективної власності на землю 11.12.1995р. за № 3. Відповідно до книги реєстрації сертифікатів на земельні частки (паї) громадян по КСП «Зоря»сертифікат на земельну частку (пай) на [PERSON] не зареєстрований. Розмір земельної частки (паю) складає 5,66 умовних кадастрових гектарів (а.с. 18). Відповідно до відповіді архівного відділу Балаклійської РДА Харківської області від 13.08.2020р. список осіб, яким виділялась земельна ділянка, відсутній (а.с. 19). З трудової книжки колгоспника [PERSON] вбачається, що він 09.11.1987р. був прийнятий в члени колгоспу «Зоря», а 22.05.1994р. був звільнений з його членів, потім 01.09.1995р. знову був прийнятий в члени колгоспу «Зоря» та був звільнений з членів колгоспу вже 26.04.1996р. (а.с. 13-15). Відповідно до архівної довідки архівного відділу Балаклійської РДА Харківської області від 22.05.2015р. [PERSON] прийнятий в члени колгоспу «Зоря» слюсарем (протокол засідання правління колгоспу від 18.11.1987р., дата прийняття не вказана), звільнено з роботи згідно протоколу від 05.05.1994р. (дата звільнення не вказана), прийнято в члени КСП згідно протоколу від 13.11.1995р. (дата прийняття та посада не вказана), звільнено з роботи згідно протоколу від 29.03.1996р. (дата звільнення не вказана) (а.с. 12). Згідно архівної довідки від 28.04.2015р. [PERSON] , як працівнику КСП «Зоря», зокрема, з вересня 1995р. по грудень 1995р. нараховувалась заробітна плата (а.с. 16). При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Земельного кодексу України, Указу Президента\~України «Про\~порядок паювання\~земель,\~переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року № 720/95. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання прав, як передбачено п. «а» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України. Пунктом 2 Указу Президента України «Про\~порядок паювання\~земель,\~переданих у\~колективну власність\~сільськогосподарським підприємствам\~і організаціям»\~від 8\~серпня 1995\~року №\~720/95 передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Відповідно до положень п. 24 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~практику застосування\~судами земельного\~законодавства при\~розгляді цивільних\~справ» №\~7\~від 16\~квітня 2004\~року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17розділу Х «Перехідні положення» ЗК України). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента\~України від\~8\~серпня 1995\~року №\~720/95\~«Про порядок\~паювання земель,\~переданих у\~колективну власність\~сільськогосподарським підприємствам\~і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. З довідки\~ТОВ«Архіваріус» вбачається, що 28.01.2000р. КСП «Зоря» реорганізовано в СТОВ «Зоря» (протокол засідання правління № 1), а рішенням Господарського суду Харківської області від 20.01.2004р. СТОВ «Зоря» визнаний банкрутом та ліквідовано (а.с. 33). Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003р. № 899-IV, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За таких обставин суд приходить висновку, що позивача, як члена колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря», було включено до списку - додатку до Державного акта на право колективної власності на землю, у зв`язку з чим він набув права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта за рахунок земель невитребуваних земельних часток (паїв), однак сертифікат на земельну частку (пай) йому не видавався, що зумовлює необхідність визнання права лише в судовому порядку. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Оскільки відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, то на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved