Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

31.10.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Збільшивши свої позовні вимоги просить стягнути 640030,28 гривень. Вказав, що 13.08.2011 року між ним та відповідачем було укладено усний договір позики, за яким позивач передав відповідачу у власність грошові кошти у розмірі 50000,00 тисяч доларів США зі строком повернення до 31.10.2014 року. Факт передачі грошових коштів, умови та строк повернення грошових коштів було зафіксовано у розписці від 13.08.2011 року. Станом на 31.10.2011 року відповідач своїх зобов'язань за договором повністю не виконав, що стало підставою для звернення позивача з відповідною заявою до суду. До моменту пред'явлення позову відповідач повернув грошові кошти у розмірі 24000,00 доларів США, тобто 26000 доларів США ним повернуто не було, в добровільному порядку повертати відмовляється. Свої зобов'язання відповідач не виконав і після звернення до суду з відповідною заявою. Офіційний курс гривні до 100 доларів США, встановлений НБУ станом на 12 грудня складає 1571,07 грн. Тому станом на 12.12.2014 року виникла заборгованість в сумі 640030,38 грн., яка складається з 408578,23 грн. - сума заборгованості, 103680,31 грн. - проценти на рівні облікової ставки НБУ, 38182,48 грн. - три проценти річних, 89589,26 грн. - сума пені за прострочення виконання. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без його присутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи поштові повідомлення про вручення судових повісток. Причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надавав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що 13.08.2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого, позикодавець передав, а позичальник прийняв у позику грошові кошти в сумі 50000 доларів США строком повернення до листопада 2011 року. Факт передачі і повернення грошей відповідач підтвердив власноруч складеною письмовою розпискою. Позичальник свої зобов'язання не виконав, борг не повернув, про що свідчив наявний у позивача оригінал зазначеної розписки. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, потрібно виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Предметом договору позики у справі, яка переглядається, є іноземна валюта. Відповідно до частини другої статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. В абзаці четвертому пункту 1 статті 1 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що іноземна валюта - це іноземні грошові знаки у вигляді банкнотів, казначейських білетів, монет, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території відповідної іноземної держави, кошти у грошових одиницях іноземних держав і міжнародних розрахункових (клірингових) одиницях, що перебувають на рахунках або вносяться до банківських та інших фінансових установ за межами України. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд бере до уваги положення ч.ч.1,2 ст.533 ЦК України, якою передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконано у гривнях, а якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. З матеріалів справи вбачається та не заперечується представником позивача, що відповідач [PERSON] до моменту пред'явлення позову повернув позивачу грошові кошти у розмірі 24 000 доларів США, тобто сума заборгованості становить 50000-24000=26000 доларів США. Станом на момент звернення до суду заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем за договором позики всього становить 559197,29 грн., з них: · 408578,23 грн. (20000, 00 доларів США х1571,0701-офіційний курс НБУ/100 станом на 12.12.2014 рік) сума позики, · 103680,31 грн. розмір процентів на рівні облікової ставки НБУ (405678,23х7,75%/365х61=5291,93грн., 405678,23х7,75%/366х82=7094,30 грн., 4058578,23х7,5%/366х284=23777,92 грн, 408578,23х7,5%/365х160=13432,71 грн, 408578,23х7,0%/365х64=5014,88 грн., 408578,23х6,5%/365х245=17826,33 грн., 408578,23х9,5%/365х93= 9889,83 грн., 408578,23х12,5%/365х119=16650,96 грн., 408578,23х14%/365х30=4701,45 грн., а всього- 5291,93+7094,30+23777,92+13432,71+5014,88+17826,33+9889,83+16650,96+4701,45=103680,31 грн. · 38182,48 грн. - 3% річних за період з 01.11.2011 року по 12.12.2014 року, з розрахунку: 408578,23х3%/365х61=2048,49 грн., 408578,23х3%/366х366=12257,35 грн., 408578,23х3%/365х365=12257,35 грн, 408578,23х3%/365х346=11619,29, а всього 2048,49+12257,35+12257,35+11619,29 грн.=38182,29 грн. ) · 8756,27 грн. інфляційних витрат (408578,23х100,2%=409395,36, 409395,36-408578,23/12х2=136,19 грн, за листопад та грудень 2011 року, 408578,23+136,19х100,5%=410757,99, 410757,99х101,8=418151,63 грн., борг станом на 01.01.2014 року, індекс інфляції 418151,63-408578,23=8 756,27 грн. ). Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Також, до стягнення з [PERSON] в силу вимог ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог підлягають судові витрати в сумі 3192,50 грн.

Outcome: partial