Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

30 вересня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Комунальної 5-ої стоматологічної поліклініки м. Львова, в якому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з Комунальної 5-ої стоматологічної поліклініки м. Львова на її користь залишок невиплаченої заборгованості по заробітній платі за період з лютого 2018 по листопад 2018, з врахуванням компенсації за невикористану відпустку в розмірі 12943,62 грн. та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку виходячи з розміру 173,16 в день за період з 31.11.2018 по день фактичного розрахунку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила про те, що вона перебувала у трудових відносинах з Комунальною 5-ою стоматологічною поліклінікою м. Львова на посаді медичної сестри зі стоматології та 30.11.2018 вона була звільнена із займаної посади, відповідно до ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 30.01.2019 стягнуто з Комунальної 5-ої стоматологічної поліклініки м. Львова на її користь 24376,45 грн. заборгованості по заробітній платі за період з 01 січня 2018 року по 31 жовтня 2018 року на підставі довідки про доходи №115 від 17.12.2018, у якій зазначено, що її оклад становить 2555,00 грн. та з довідки №29 від 13.02.2020, яка видана Комунальною 5-ою стоматологічною поліклінікою м. Львова вбачається, що в довідці про доходи №115 від 17.12.2018 помилково вказано розмір її місячної заробітної плати у розмірі 2555,00 грн., хоча насправді розмір її посадового окладу становить 3723,00 грн. (2555,00 грн.+1168,00 грн.). Таким чином залишок невиплаченої заборгованості за період з лютого 2018 року по листопад 2018 року, з врахуванням компенсації за невикористану відпустку становить 12943,00 грн, у зв`язку з чим змушена звернутися до суду. Також позивач просить зобов`язати відповідача виплатити їй середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку виходячи з розміру 173,16 в день за період з 31.11.2018 по день фактичного розрахунку. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, у позовній заяві просить розглядати справу у її відсутності, позов підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача Комунальної 5-тої стоматологічної поліклініки м.Львова в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі, відзиву на позовну заяву до суду не подавалося. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі представника відповідача, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у трудових відносинах з Комунальною 5-ою стоматологічною поліклінікою м. Львова на посаді медичної сестри зі стоматології та 30.11.2018 вона була звільнена із займаної посади, відповідно до наказу №65-к/тр від 26.11.2108 на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін, що стверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 30.01.2019 стягнуто з Комунальної 5-ої стоматологічної поліклініки м. Львова на користь [PERSON] 24376,45 заборгованості по заробітній платі за період з 01 січня 2018 року по 31 жовтня 2018 року на підставі довідки про доходи №115 від 17.12.2018, у якій зазначено, що її оклад становить 2555,00 грн. Згідно довідки про доходи №29 від 13.02.2020 року, яка видана Комунальною 5-тою стоматологічною поліклінікою м. Львова, вбачається, що [PERSON] була нарахована, але не виплачена заробітна плата за період з 01.02.2018 по 30.11.2018, у розмірі 12943 грн. 62 коп. та погоджується з доводами позивача, що її місячний оклад на займаній посаді становив 3723,00 грн. Згідно із ст. 2 КЗпП України право громадян на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Відповідно до ст.7 ч.4 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищене законом. Частинами 1, 7ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, не перевищуючий шістнадцяти календарних днів. Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття заробітна плата. Згідно ст.2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. У відповідності до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 95 КЗпП України мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці. Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці. Згідно п.8 ч.1 ст. 40 Бюджетного кодексу України розмір мінімальної заробітної плати на відповідний бюджетний період визначається Законом про Державний бюджет України. Враховуючи наведене, залишок заборгованості по заробітній платі [PERSON] за період з 01 лютого 2018 по 30 листопада 2018 року становить 12943 грн., 62 коп. Також судом встановлено, що під час звільнення позивача, з нею не було проведено повного розрахунку. Згідно ст. 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. В даному випадку встановлено, що з позивачем не проведено повного розрахунку в день її звільнення, а відтак відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України, остання має право на виплату середнього заробітку за весь період затримки такого розрахунку. Обчислюючи розмір середнього заробітку за весь час затримки, суд виходить з приписів пункту 2 Постанови Кабміну «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08.02.1995р. Так, згідно даної постанови, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться, виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Як вбачається з довідки про доходи № 115 від 17.12.2018р. та довідки про доходи №29 від 13.02.2020, посадовий оклад [PERSON] становить 3723,00 грн. Таким чином, суд погоджується з позивачем, що для обчислення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, необхідно застосовувати показник 173,16 грн. в день. Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Положеннями ч. 1ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що позивач дійсно перебувала у трудових відносинах із відповідачем та з 01 лютого 2018 року по 30 листопада 2018 року, їй було нараховано та не виплачено заробітну плату, із врахуванням довідки про доходи №115 від 17.12.2018, суд вважає доведеним та за будь-яких заперечень з боку відповідача, що залишок невиплаченої заборгованості по заробітній платі відповідача перед позивачем становить 12943,62 грн., згідно довідки про доходи №29 від 13.02.2020 та підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі, а також з 31.11.2018 після звільнення, позивачу не виплачено середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні. На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ч.1ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 840, 80 грн.

Outcome: approved