Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-03 00:00:00

30 жовтня 2018 року [PERSON] звернулась до [PERSON] з позовом, в якому просить постановити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до повноліття дитини, судові витрати покласти на відповідача (а.с.1-3). Ухвалою судді Баранівського районного суду від 05 листопада 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, надано відповідачеві строк для подання відзиву на позовну заяву, роз'яснено права учасникам справи, справу призначено до розгляду по суті, у судове засідання сторони не викликались (а.с.15-16). Ухвалою судді Баранівського районного суду від 03 грудня 2018 року розгляд справи відкладено у зв'язку з відсутністю поштового повідомлення про вручення відповідачу позовної заяви з доданими документами, зроблено запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області для встановлення місця реєстрації відповідача (а.с.20). Відповідно до повідомлення Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області від 14.12.2018 року відповідач зареєстрований за адресою:Житомирська область, Баранівський район, смт. Довбиш. Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, повістка отримана [PERSON] С особисто. Клопотань про розгляд справи з викликом учасників від сторін не надходило. Відповідач правом на подання відзиву не скористався, тому суд розглядає справу за наявними у ній письмовими доказами. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до норми ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не проводилося, оскільки розгляд справи здійснювався судом за відсутності учасників справи. Дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, надавши їм оцінку, з'ясувавши зміст позовних вимог, встановивши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, згідно зі свідоцтвом про шлюб серії І-ТП №147471 від 28 лютого 2017 року (а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітньогго сина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-ТП №299989 від 04 квітня 2018 року (а.с.10). На утриманні позивачки, окрім спільної з відповідачем дитини, знаходиться її власні діти: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ТП №277013 (а.с.7)), [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ТП №289543 (а.с.8)), та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ТП № 289544 (а.с.9 )). Згідно з даними довідки Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат №1241 від 10 жовтня 2018 року, за квітень вересень 2018 року [PERSON] нараховано щомісячної одноразової допомоги при народженні першої дитини у розмірі 9460 грн (а.с.11). Відповідно до Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків від 09.10.2018 року №854, інформація про доходи [PERSON] відсутня (а.с.12), тобто у період з 2012 року до 2018 року вона не працювала. Як вбачається з матеріалів справи, у вказаний період позивачка постійно перебувала у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку (а.с.8-10). [PERSON] не виконує обов'язку по утриманню неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], добровільно грошей на утримання дитини для [PERSON] не надає, що відповідачем не спростовано. За приписами ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Виходячи зі змісту ч.1 ст.2 ЦПК, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. За положеннями ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до імперативних вимог, викладених в ч. 2\~ст.182 СК України, в чинній редакції, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За нормою ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує тяжке матеріальне становище дитини, а саме те, що неповнолітній [PERSON] зростає у багатодітній сім'ї, його мати [PERSON] перебуває у черговій відпустці по догляду за дитиною до трьох років і не має змоги працювати, на її утриманні перебуває четверо неповнолітніх дітей. Матеріали справи не містять доказів щодо скрутного матеріального становища відповідача, наявності у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Outcome: approved