Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

29 серпня 2016 року позивач, [PERSON], звернувся в Зіньківський районний суд Полтавської області з позовом до відповідача, Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області, про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані тими обставинами, що прийнявши спадщину за законом після смерті 14 січня 2014 року своєї матері , [PERSON], позивач не може оформити перехід права власності на земельні ділянки площею 1.07 га та площею 0.54 га, що розташовані на території Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області, з цільовим призначенням (використання): «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», із-за відсутності їхньої реєстрації в Державному земельному кадастрі. В судове засідання сторони не зявились, від них надійшли заяви в яких, позивач, [PERSON], позовні вимоги підтримав в повному обсязі, а відповідач, Опішнянська селищна рада Зіньківського району Полтавської області не заперечує проти позовних вимог, просять суд справу розглядати за їх відсутності. Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача, [PERSON] Держгеокадастру в Зіньківському районі Полтавської області, надіслала клопотання про розгляд справи за відсутності їхнього представника. Суд вирішив за можливе розглянути справу за відсутності сторін та третьої особи, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.197 ЦПК України. Суд, прийнявши до уваги письмові заяви сторін, клопотання третьої особи, вивчивши та проаналізувавши матеріали цивільної справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом, підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено: 14 січня 2014 року у віці 89 років, померла [PERSON], про що цього ж дня складено відповідний актовий запис за №6 і у Опішнянській селищній раді Зіньківського району Полтавській області видано свідоцтво про смерть серії I-КЕ №254722. За останнім місцем проживання спадкодавця: вулиця Побережна, буд. №8, село Міські Млини, Зіньківського району Полтавської області, відкрилася спадщина. На час відкриття спадщини за вказаною адресою ніхто, крім [PERSON], не проживав і не був зареєстрований, що підтверджується довідкою №2195 від 15.08.2016 р. Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області.. Позивач, як спадкоємець першої черги дитина, прийняв спадщину після смерті [PERSON], подавши 28 травня 2014 року приватному нотаріусу [PERSON], селище Опішня, вул.. Незалежності, № 20, Зіньківський район, Полтавська область, заяву про прийняття спадщини. Спадкова справа на майно померлої [PERSON] заведена нотарісом [PERSON] за №51, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №37489394. Заповіту [PERSON] не складала, спадкування здійснюється за законом. 23 липня 2014 року у спадковій справі №51 позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1,5003 га, кадастровий номер 5321355400:00:003:0036, яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 №6855223, у тому числі з урахуванням ? частки у спадщині, від якої відмовився гр. [PERSON], зареєстроване в реєстрі нотаріуса за №510. Крім спадкового майна на яке видано свідоцтво про право на спадщину і яке залишилося після смерті [PERSON], до спадщини також входять дві земельні ділянки площею 1.07 га та площею 0.54 га, що розташовані на території Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області, з цільовим призначенням (використання): «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва». Право власності на земельні ділянки за [PERSON] посвідчене державними актами на право приватної власності на землю серії Р3№685067 та серії Р3 №685223, зареєстровані 2 січня 2002 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №58. 15 серпня 2016 року приватний нотаріус [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні ділянки з підстав відсутності у Державному земельному кадастрі їхньої реєстрації. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус винесла постанову №02-31/332. Постанову нотаріуса позивачем не оскаржено, так як вона винесена відповідно до вимог Закону України «Про нотаріат» з підстав визначених ст. 79-1 Земельного кодексу України та ч.1 ст.1 Закону України «Про земельний кадастр». Таким чином, відсутність реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі є перешкодою для позивача в належному оформленні та реєстрації спадщини, тому невизнане право [PERSON] на спадкове майно підлягає судовому захисту. Родинні відносини позивача з [PERSON], як сина та матері, підтверджуються свідоцтвом про народження серії ЯФ №199472, в якому матірю народженого 14 серпня 1949 року [PERSON], записано [PERSON]. Згідно Довідок від 27.07.2016 р. №№ 388/86-16; 389/86-16 про нормативну грошову оцінку земельних ділянок площею 1,07 га та 0,54 га, їх нормативна грошова оцінка становить 5861,38 грн. та 10390,16 грн. відповідно, виходячи з їх сумарної вартості 16251,54 грн. визначено ціну позову та сплачено судовий збір у розмірі 551,20 грн., в повному обсязі. З правового висновку зробленого Верховним судом України у справі № 6-3095цс15, постанова від 6 липня 2016 року, слідує, що особа яка вчасно прийняла спадщину у спосіб встановлений законом, є власником спадкового майна, має право володіти й користуватися ним, проте через відсутність реєстрації такого права обмежена у праві розпорядження належним їй майном. За приписами норм ст.1225 ЦК України та п. г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини без зміни її цільового призначення. Земельна ділянка, як обєкт цивільних прав, ідентифікується визначенням її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру, що визначено ст. 791 Земельного кодексу України. В Україні юрисдикційну функцію щодо оформлення спадкових прав виконує нотаріат. В тім, суб'єктивне право позивача на успадкування земельної ділянки перебуває у невизнаному стані по причині, що земельна ділянка, як обєкт цивільних прав не визначена у відповідності до вимог ст. 79-1 Земельного кодексу України. Вказана обставина не дозволяє позивачу через органи нотаріату оформити спадкові права на нерухоме майно та здійснити реєстрацію речового права. Так як суд здійснює правозахисну функцію, а нотаріат в даному випадку - правоохоронну, суд задовольняє позовні вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на земельну ділянку. Судом не встановлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси третіх осіб. Судові витрати покласти на позивача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved