Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

31.08.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому прохає стягнути з кредитної спілки «Глобинська» на його користь заборгованість за депозитним договором № 76 від 03.07.2014 року у сумі 20500 грн. , інфляційні втрати внаслідок несплати заборгованості за договором в розмірі 1857, 79 грн., станом на 01.09.2016 року, та 3% річних від заборгованості в сумі 768,75 грн. Позов обґрунтовано тим, що між [PERSON] та кредитною спілкою «Глобинська» 3 липня 2014 року був укладений договір № 76 про надання фінансової послуги залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Згідно умов договору він вніс на депозитний рахунок кредитної спілки 25500 грн. строком до 03.07.2015 року з щомісячним нарахуванням 21% річних. Він є спадкоємцем майна померлого за заповітом, вчасно прийняв спадщину та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 23.07.2015 року, зареєстроване в реєстрі за № 357. Кредитна спілка взяті на себе зобовязання порушила, по закінченню терміну дії договору виплатила частину суми вкладу. Сума в повному обсязі боржником до цього часу не повернута, борг по депозиту складає 20500 грн. У судове засідання позивач [PERSON], його представник [PERSON] не з»явилися. В заявах адресованих суду прохали проводити розгляд справи за їх відсутності, вказали, що на заочний розгляд справи в разі неявки представника відповідача згодні. Представник відповідача у судове засідання не зявився. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Про поважність причини неявки суд не повідомляв, заяву про розгляд справи у його відсутності не направив. За підписом голови правління кредитної спілки [PERSON] надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, з мотивуванням що в рамках порушеного кримінального провадження у кредитній спілці під час обшуку було вилучено оргтехніку, документи, печатку, тому вона позбавлена можливості захищати себе належними та допустимими засобами у цивільному процесі. У задоволенні вказаного клопотання суд відмовив, так як п.4 ч.1 ст. 201 ЦПК України передбачено обов»язок суду зупинити провадження у справі лише в разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства. З наданого відповідачем доказу вбачається, що в даний час проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42015170140000005, тобто справа в порядку кримінального судочинства у суді не розглядається, а тому відсутні підстави для зупинення даної цивільної справи. За письмовою згодою позивача та його представника справ розглянута на підставі наданих доказів (заочний розгляд). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний звязок у сукупності, встановив наступне. 03 липня 2014 року між [PERSON] та кредитною спілкою «Глобинська» був укладений договір № 76 про надання фінансової послуги залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Згідно умов договору названий громадянин вніс на депозитний рахунок кредитної спілки 25500 грн. строком до 03.07.2015 року з щомісячним нарахуванням 21% річних. Згідно свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 287020, [PERSON] помер 30.12.2014 року у віці 84 років. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НАО № 734918 від 23.07.2015 року, виданого приватним нотаріусом Глобинського районного нотаріального округу [PERSON] на ім»я [PERSON], як спадкоємця за заповітом [PERSON], позивач є спадкоємцем грошових вкладів з належними відсотками та всіма видами компенсаціїїйних виплат, що знаходяться в Кредитній спілці «Глобинська», згідно договору про залучення внеску (вкладу) членів КС на депозитний договір № 76 від 03.07.2014 року в сумі 29937, 86 грн., та на обов»язковий пайовий внесок, який підлягає поверненню 5 тисяч гривень. Згідно п.п. 2.1.3, 2.1.4 Договору кредитна спілка повинна повернути вкладнику суму внеску (вкладу) по закінченню строку дії цього договору та нести повну цивільно-правову відповідальність за виконання умов договору згідно з чинним законодавством. Кредитна спілка взяті на себе зобовязання порушила, по закінченню терміну дії договору зазначену суму вкладу не повернула, заборгованість погасила частково. Згідно записів касира у ощадно-позичковій книжці [PERSON] (яка є офіційним документом) сума залишку на його депозитному вкладі станом на 2.12.2015 року становить 20500 грн. , станом на 23.10.2015 року становила 25500 грн.. Суд виходить з того , що станом на 3.07.2015 року (дату закінчення строкового внеску) на депозитному вкладі була наявна сума 29937.86 коп. (з врахуванням суми основного вкладу та процентів) Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства та у встановлені договором строки. Ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно\~ст.599 ЦК України\~зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання. За ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 2\~ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України , висловленої у постанові від 25 грудня 2013 року у справі № 6-173цс12, за змістом ст.ст. 526 та 1058 ЦК зобов»язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд, інакше зобов»язання банку з повернення вкладу не є виконаним, і до нього слід застосовувати відповідальність за порушення грошового зобов»язання, передбачену ч.2 ст. 625 ЦК України. За змістом частини другої\~статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. З огляду на вказані норми чинного законодавства, правову позицію ВСУ, суд дійшов висновку, що зобовязальні відносини, що склалися між сторонами на підставі договору № 76 про надання фінансової послуги залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, мають майново-грошовий характер, тому у цьому випадку позивач є кредитором за майновою вимогою, а відповідач боржником; Відповідно до ст. ст. 526, 530, 611, 625 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору і у встановлений ним строк. У разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором, або законом. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Відповідно до ст. 625 ЦК України позивач має право на відшкодування інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми у зв'язку з невиконанням відповідачем грошових зобов'язань в межах позовних вимог. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню як обґрунтований доказами, проте, частково. Позивач провів неточні розрахунки інфляційного збільшення суми боргу та 3% річних. За підрахунками суду: з 3.07. 2015 по 22.10. 2015 року , за 111 днів прострочення сплати боргу у сумі 29937, 86 грн., 3% річних склали 273 грн., інфляційне збільшення суми боргу нарахуванню не підлягає, так як складає - 251 грн. 26 коп., оскільки сумарний індекс інфляції за вказаний період був нижчим 100% (у серпні - 99,2 %, у вересні -102,3%, у жовтні 98.7%); з 23.10.2015 по 1.12.2015 року, за 39 днів прострочення сплати суми боргу 25500 грн., 3% річних склали 82.00 грн., інфляційне збільшення суми боргу 171 грн. 87 коп. (індекси інфляції у жовтня 2015 р. - 98.7, листопаді 102.0%); з 2.12.2015 року по 1.09.2016 року, за 274 дні прострочення, 3% річних склали 462.00 грн., інфляційне збільшення суми боргу 1078 грн. 48 коп. (індекси інфляції у грудні 2015 року 100.7, січні 2016 р. 100.9%, лютому 2016 р. 99.6%, березні 2016р. -101,0%, у квітні 2016 р. 103.5%, травні 100.1%, червні 99.8%, липні 99.9%, серпні 99.7%). Таким чином, за період з 3.07.2015 року по 1.09.2016 року 3% річних на суму заборгованості склали 817 грн. (273.00 + 82.00 + 462.00), за підрахунком позивача - 768.75 грн. (діючи в межах позовних вимог суд не виходить за межі цієї суми); інфляційне збільшення суми боргу за вказаний період склало 1250.35 грн. (171.87+1078.48) за підрахунком позивача 1879 грн. 79 коп. З огляду на викладене у зв'язку із простроченням виконання грошового зобов'язання, стягується з відповідача на користь позивача, як спадкоємця вкладника [PERSON] за заповітом, 20500.00 грн. заборгованість за депозитним договором № 76 від 03.07.2014 року; - 1250 грн. 35 коп. у відшкодування інфляційних втрат; 768 грн. 75 коп. 3% річних, а всього, 22519грн. 10 коп. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial