Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

29 лютого 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача у якому зазначив, що 28.07.2008 року було укладено кредитний договір № б/н за яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 3000 грн. зі сплатою 24.00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.За умовами договору відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, сплачувати комісію та штрафи на умовах, передбачених Договором. Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобовязань за кредитним договором, станом на 18.01.2016 року у нього утворилась заборгованість в сумі 17867 грн. 92 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача та сплачений судовий збір в сумі 1378 грн. Позивач в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, Відповідач в судове засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав, просив застосувати строк позовної давності. Оскільки позивач та відповідач надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. З матеріалів справи вбачається, що 28 липня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, шляхом підписання анкети - заяви за умовами якого відповідачу було видано платіжну картку за послугою «Швидка готівка» із встановленим кредитним лімітом в розмірі 3000 грн., зі сплатою 24.00 % річних та щомісячної комісії. Договір складається із заяви відповідача, Правил надання банківських послуг, тарифів банку, про ознайомлення з якими свідчить підпис відповідача ( а.с.7 на звороті). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. За статтею 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. У разі порушення зобовязання наступають наслідки, визначені ст.611 ЦК України та умовами договору. Зокрема кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору. Статтями 526,612,625 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконав, у звязку з чим, станом на 18 січня 2016 року у нього утворилась заборгованість в сумі 17867 грн. 92 коп., з яких: 1523 грн. 81 коп. - заборгованість за кредитом; 7037 грн. 07 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 7980 грн. 00 коп. заборгованість по комісії та пені; та штрафи - 500 грн. штраф (фіксована частина); 827 грн. 04 коп. штраф (процентна складова) (а.с.4-6). Таким чином, в зв'язку з тим, що відповідач порушив умови договору, взяті на себе зобов'язання виконує неналежним чином, відповідно до вимог чинного цивільного законодавства, умов кредитного договору, суд вважає необхідним стягнути з нього на користь позивача заборгованість за кредитом у повному обсязі.Щодо заяви відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності, суд доходить наступного. Так пунктом 2 розділу І Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення).Відповідно до пунктів 3.1.1., 5.4. розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг (Правил користування платіжною карткою) строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле MONTH). Із заяви позивача слідує, що кредитна картка видана відповідачу мала строк дії до 31 липня 2013 року (а.с.32). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Згідно правової позиції висловленої у рішеннях Верховного суду України, від 19 березня 2014 року по справі №6-14 цс 14 та від 22.10.2014 року по справі № 6-127 цс 14 відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності( ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки ( ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. З огляду на те строк дії кредитної картки було встановлено до 31.07.2013 року. З позовом банк звернувся 29 лютого 2016 року, тобто в межах загального строку позовної давності, підстав для застосування наслідків спливу строку позовної давності суд не вбачає. Відповідно вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором є законними та обґрунтованими, але оскільки нарахування процентної складової штрафу в сумі 827 грн.04 коп. (у розмірі 5% від суми заборгованості) не відповідає змісту ч.2 ст.549 ЦК України та сутності застосування штрафу, як способу забезпечення виконання зобов'язання, у задоволенні вказаної вимоги слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК суд покладає на відповідача обов'язок по відшкодуванню позивачу витрат на оплату судового збору.

Outcome: partial