Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

30.05.2016 року заявник Територіальне медичне об'єднання «Фтизіатрія» у м. Києві звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з заявою про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу, заінтересована особа [PERSON]. В обґрунтування заяви зазначено, що за даними медичного закладу, громадянин [PERSON] є хворим на туберкульоз та становить загрозу розповсюдження хвороби. [PERSON] лікувався в КМТЛ № 2 з 22.09.2014 року по 29.04.2015 року. [PERSON] неодноразово викликався для госпіталізації в стаціонар, проте останній ухиляється від лікування, в диспансер не з'явився, про свій стан та необхідність проходження курсу лікування та госпіталізацію до туберкульозного стаціонару був проінформований та повідомлений. Оскільки [PERSON] необхідно пройти курс лікування проти туберкульозу, дотримуючись режиму лікування, водночас, останній ухиляється від виконання визначених ЗУ «Про протидію захворюванню на туберкульоз» обов'язків, заявник просив надати дозвіл на примусову госпіталізацію [PERSON] до медичного закладу на три місяці. Відповідно до ч. 1 ст. 285 ЦПК України справи про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації суд розглядає не пізніше 24 годин після відкриття провадження у справі. Особі має бути надано право особистої участі в судовому засіданні, за винятком випадків, коли за даними протитуберкульозного закладу така особа становить загрозу розповсюдження хвороби. Представник заявника надав суду заяву, згідно якої зазначив, що вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 ЦПК України, заінтересована особа [PERSON], в судове засідання не викликався, оскільки згідно відомостей, які містяться в матеріалах справи, останній становить загрозу розповсюдження хвороби. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до даних Витягу з амбулаторної картки № 414089 хворого [PERSON], [INFO], останній з 11.09.2014 року перебуває на обліку в ТМО «Фтизіатрія», діагноз: ВДТБ (11.09.14) верхньої долі правої легені (інфільтративний) Дестр - МБТ - Ко РЕЗ 0 Гіст 0, ПТБ хребта грудного відділу Th8 - Th9, ускладнений комісійним переломом Th8, паравертебральний абсцес. Проходив стаціонарне лікування у КМТЛ № 2 з 22.09.14 по 29.04.15, після виписки зі стаціонару КТМЛ № 2 продовжував лікування в Червоному Хресті, ЦПМСД № 1, лікувався з перервами. Консиліумом від 19.05.16 № 186 встановлено діагноз: РРТБ (19.05.2016) верхньої частки правої легені (інфільтративний) Дестр - МБТ + М +МГоК + PI(HRS) PII(KmEtofx) Го; грудного відділу хребта Th8 - Th9 Дестр + МБТо. Кат 4 (інші). Ког. 2 (2016). Враховуючи поновлення бактеріовиділення хворий підлягає повторній госпіталізації до КМТЛ № 2, водночас від лікування ухиляється. Згідно висновку Центральної лікарсько-консультативної комісії про необхідність примусової госпіталізації хворого на заразну форму легеневого туберкульозу № 754/08, наданого 27.05.2016 року Територіальним медичним об'єднанням «Фтизіатрія», встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в ТМО «Фтизіатрія» у м. Києві з 11.09.2014 року по теперішній час з діагнозом: РРТБ (19.05.2016) верхньої частки правої легені (інфільтративний) Дестр - МБТ + М +МГоК + PI(HRS) PII(KmEtofx) Го; грудного відділу хребта Th8 - Th9 Дестр + МБТо. Кат 4 (інші). Ког. 2 (2016). Пацієнта неодноразово викликали для госпіталізації в стаціонар, проте останній від лікування ухиляється. Про свій стан та необхідність лікування в стаціонарних умовах хворий повідомлений. У зв'язку із тим, що порушення протиепідемічного режиму та контакт з оточуючими становить загрозу зараження туберкульозом інших осіб, громадянин [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного стаціонару терміном на 3 місяці з дотриманням протиепідемічного режиму. Таким чином, документально підтверджено, що [PERSON] необхідно пройти курс лікування проти туберкульозу в умовах стаціонару, дотримуватися режиму лікування, виконувати призначення лікаря протитуберкульозного закладу, проходити у встановлені строки необхідні медичні огляди та обстеження, дотримуватися вимог санітарно-гігієнічних і санітарно-противоепідемічних правил і норм у лікувально-профілактичних закладах. Однак, [PERSON] ухиляється від проходження курсу лікування та повторної госпіталізації до туберкульозного стаціонару. Своєю відмовою від проходження лікування [PERSON] створює особливу небезпеку та загрозу для здоров'я оточуючого населення. Відповідно до Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» туберкульоз віднесено до соціально небезпечних захворювань. Статтею 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» визначено, що туберкульоз - соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу. Згідно з ч.3 ст.20 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», хворі на туберкульоз та інфіковані мікобактеріями туберкульозу зобов'язані: 1) дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; 2) дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; 3) проходити у встановлені строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; 4) дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. [PERSON], в порушення наведеної норми закону, не виконує зазначені обов'язки, ухиляється від лікування небезпечної хвороби, чим ставить в загрозливе становище осіб, що його оточують. Подальша відмова [PERSON]від проходження лікування може призвести до поширення захворюваності на туберкульоз серед населення, що призводить до порушення права на безпечну санітарно-епідеміологічну ситуацію необмеженого кола осіб. Стаття 25 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» передбачає, що особи, винні у порушенні законодавства у сфері протидії захворюванню на туберкульоз, несуть відповідальність згідно із законом. Стаття 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» зазначає, що у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Таким чином, зважаючи на те, що [PERSON] в епідеміологічному відношенні є небезпечним для оточуючих, однак в добровільному порядку відмовляється пройти курс лікування від захворювання на туберкульоз, який супроводжується бактеріовиділенням, суд приходить до висновку, що заява Територіального медичного об'єднання «Фтизіатрія» у місті Києві про примусову госпіталізацію [PERSON] до протитуберкульозного закладу, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 286 ЦПК України, після набрання законної сили рішенням суду про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації суд надсилає рішення відповідному органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони майна особи, стосовно якої ухвалено рішення суду. З огляду на таке, суд вважає за потрібне копію рішення направити до Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, що за адресою м. Київ, просп. Повітрофлотський, 41, оскільки [PERSON] проживає в Солом'янському районі м. Києва, для вжиття заходів щодо охорони майна особи, стосовно якої ухвалено рішення суду.

Outcome: approved