overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

29 липня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги та наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явилась про час та місце розгляду справи сповіщалась завчасно та належним чином через друкований засіб масової інформації, про відкладення розгляду справи не звертався. Третя особа в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Заслухавши доводи позивача, пояснення третьої особи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач є наймачем житла за адресою: [ADDRESS], яке належить до державного житлового фонду. З довідки КП «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради № 1888 від 24.07.2014 року вбачається, що у вищевказаному житловому приміщенні зареєстровані позивач - [PERSON], його дружина - [PERSON] та син - [PERSON], який є відповідачем по справі. Згідно акта, складеного 28.07.2014 року представниками КП «ЖЕК-13 ЧМР, відповідач за вказаною вище адресою не проживає з жовтня 2008 року. Факт тривалого не проживання відповідача у спірному житлі також підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України особа, яка не проживає на житловій площі більше шести місяців без поважних причин, може бути визнана судом такою, що втратила право користування житловою площею. По даній справі відсутні будь-які дані щодо не проживання відповідача в спірній квартирі з поважних причин чи щодо чинення перешкод в її проживанні. Таким чином, аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] протягом тривалого часу не проживає на спірній житловій площі, не сплачує комунальні платежі за квартиру, його особисте майно в квартирі відсутнє, а тому позов щодо визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

29 липня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Свої вимоги мотивує тим, що з 15 жовтня 2010 р. вони перебувають у зареєстрованому Гур.Козачанською сільською радою Золочівського району Харківської області шлюбі, актовий запис № 6, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Через те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, між ними постійно виникали конфліктні ситуації. Сім`я розпалась, сторони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Дружина наразі проживає без реєстрації шлюбу з іншим чоловіком. У судове засідання позивач не з'явився, проте надав до суду письмову заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, розгляд справи просив проводити за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання також не з'явилася, проте надала до суду письмову заяву, відповідно до якої просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до наданого суду свідоцтва про шлюб 15 жовтня 2001 р. між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований Гур.Козачанською сільською радою Золочівського району Харківської області, актовий запис № 6. Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON]. [INFO] року від шлюбу в сторін народилася донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 26 серпня 1999 року. [INFO] року від шлюбу в сторін народилася донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 21 березня 2008 року. За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові та поваги одне до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї стало неможливим. Спільне господарство не ведеться. Спір стосовно розподілу майна і місця проживання дітей наразі відсутній. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, з огляду на те, що обоє з подружжя наполягають на розірванні шлюбу, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, суд вважає за необхідне розірвати шлюб між сторонами. Враховуючи, що відповідачем [PERSON] вимога про зміну шлюбного прізвища в порядку ст. 113 СК України не заявлялася, суд дане питання не вирішує, в зв'язку з чим після розірвання шлюбу прізвище позивача залишиться без змін - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

29 липня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки заробітної плати щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до повноліття дитини. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що відповідач - батько дитини, ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечив проти стягнення з нього аліментів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню оскільки згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

29 липня 2014 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів час навчання. Позивач зазначила, що відповідач, [PERSON] є батьком, [PERSON] [INFO], яка навчається на третьому курсі денного відділення Артемівського індустріального технікуму Донецького національного технічного університету на державному відділенні не працює, потребує матеріальної допомоги. Знаходиться на утриманні у матері. Просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходів) на період їїнавчання до 31.01.2015року, але не більше ніж до досягнення 23 років. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просить їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення позивача, з урахуванням визнання позову відповідачем, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги [PERSON], про стягнення з [PERSON], аліментів на її утримання на період навчання підлягають задоволенню на підставі наступного. Зібраними по справі доказами встановлено, що згідно із свідоцтвом про народження батьком [PERSON] [INFO] є [PERSON]. Згідно довідки № 540 від 28.07.2014р.Артемівського індустріального технікуму Донецького національного технічного університету, [PERSON], є студенткою третього курсу денної форми навчання. Термін навчання з 01.09.2011р. по 31.01.2015 року. Відповідно до ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Судом встановлено, що [PERSON], не має самостійних доходів, що дозволяють забезпечити їй матеріальні потреби, тому потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. Суд вважає, що відповідач [PERSON], може надати матеріальну допомогу [PERSON], на її утримання на період навчання в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу щомісячно. Судовий збір на корись держави суд вважає необхідним покласти на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

29 липня 2014 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося і вони розійшлися. В позовній заяві вказує, що 23 лютого 2013 року сторони уклали між собою шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося через відсутність взаємного порозуміння, поваги, різні характери та погляди на сімейне життя. Зважаючи на це позивач по справі просить розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивач позовні вимоги повністю підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується копією довідки про доставку SMS-повідомлення щодо виклику до суду (а.с.--). Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши сторони вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] з відповідачем - [PERSON] перебуває в шлюбі, зареєстрованому 23 лютого 2013 року Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що було видане свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 23.02.2013 року, актовий запис № 83 (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], який народився [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 25.03.2013 року (а.с.5). Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати разом із матір'ю, тобто позивачем по справі. З відповідачем спільне життя не склалося через відсутність взаємного порозуміння, поваги один до одного, різні характери та погляди на життя, внаслідок чого між сторонами виникали постійні суперечки та сварки. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, оскільки спільно вони не проживають, сімейного бюджету не мають, спільне господарство не ведуть, шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе, а отже сенсу підтримувати сімейні відносини - немає. Спільного майна сторони не мають. Суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню відповідно до ст.112 СК України, так як подальше життя подружжя у шлюбі буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

29 липня 2014 року позивачка звернулась в суд з вказаним позовом в якому зазначила, що 10 листопада 2007 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Якимівського районного управління юстиції Запорізької області, про що в книзі реєстрації шлюбів 10 листопада 2007 року зроблено відповідний запис за №107. 27 серпня 2013 року рішенням Якимівського районного суду Запорізької області шлюб було розірвано. За час перебування в шлюбі мають з відповідачем спільну дитину - [PERSON] [INFO]. На цей час дитини проживає з нею, а відповідач проживає окремо та матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В зв'язку з чим, позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON] [INFO] у розмірі 1286,00 гривень щомісячно, починаючи з 29 липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка, уточнила позовні вимоги, зменшивши їх розмір просила стягнути аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 643 грн. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив що проживає сам, офіційно не працює, має власне господарство. На цей час в змозі платити аліменти в розмірі не більше чим 400 грн. щомісячно, проте не відмовляється від надання допомоги на додаткові витрати на дитину. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги позивачки, підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття, а також за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліментів) присуджуються в долі від доходу його батька або матері у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до положень ст.. 182 СК України повинен враховувати: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. В матеріалах справи відсутні відомості щодо будь-яких вищезазначених обтяжень у відповідача у матеріальному або сімейному становищі. Згідно до ст. 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг житло. Таким чином, приймаючи до уваги, сімейний та матеріальний стан сторін, суд вважає за можливим стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 500 грн., але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 29 липня 2014 року та до повноліття дитини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

29 липня 2014 року позивачка звернулася до Іллічівського райсуду м. Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 17.11.1990 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Приморській селищній Раді н/д м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 64. Від шлюбу мають дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Просить суд розірвати шлюб, оскільки спільне проживання з відповідачем не можливо через відсутність взаєморозуміння. Позивачка до судового засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності в якій зазначила, що шлюбні стосунки між нею відповідачам припинені у зв'язку з несумісністю характерів з січня 2014 року. Після розірвання шлюбу бажала залишити прізвище - [PERSON]. Відповідач до судового засідання не з'явився, до суду надійшла заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що шлюбні стосунки припинені у зв'язку с несумісністю характерів з січня 2014 року. Позов визнав, згоден на розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася з серпня 2012 року, та підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

29 липня 2014 року позивачка звернулася до Іллічівського райсуду м. Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 25.09.1992 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у м. Маріуполі Донецької області Міському відділу РАГС, актовий запис № 1857. Від шлюбу мають дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Просить суд розірвати шлюб, оскільки спільне проживання з відповідачем не можливо через відсутність взаєморозуміння. Позивачка до судового засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності в якій зазначила, що шлюбні стосунки між нею відповідачам припинені у зв'язку з несумісністю характерів з листопада 2009 року. Після розірвання шлюбу бажала залишити прізвище - [PERSON]. Відповідач до судового засідання не з'явився, до суду надійшла заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що шлюбні стосунки припинені у зв'язку с несумісністю характерів з листопада 2009 року. Позов визнав, згоден на розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася з серпня 2012 року, та підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

29 липня 2014 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вона проживала разом з відповідачем по справі - [PERSON], від якого має двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На даний час діти знаходиться на її повному утриманні, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. У зв'язку з цим позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 50 грн. щомісяця на кожну дитину. У судове засідання позивачка не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просила справу за її позовом розглядати без її участі, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач до суду не з'явився, в телефонній розмові позовні вимоги визнав повністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Відповідач, який є батьком дітей, зобов'язаний матеріально їх утримувати. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Гусарівською сільською радою Барвінківського району Харківської області убачається, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], яка народилася у [PERSON]. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Гусарівською сільською радою Барвінківського району Харківської області убачається, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], який народився у [PERSON]. Той факт, що відповідач ухиляється від утримання дітей, підтверджується довідкою Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, згідно якої [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], дійсно проживають з матір'ю [PERSON] і знаходяться на її утриманні. Відповідач на даний час ніде не працює, має нерегулярні доходи. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує обставини, вказані в ст. 182 СК України, та матеріальне становище відповідача. На підставі ст. ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. на користь держави. Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

29 липня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що 18 грудня 2010 року уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано виконкомом Нововолодимирівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис № 3. Від шлюбу дітей не мають. Сімейне життя в сторін не склалося, на даний час шлюбні стосунки між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться. [PERSON] вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, в зв'язку з чим просить суд розірвати шлюб, укладений з [PERSON], після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище - [PERSON]. Позивачка свої вимоги підтримала, надавши до суду письмову заяву, на розірванні шлюбу наполягала, а справу просила слухати за її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Також, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача надійшла заява про слухання справи за його відсутності, а відповідач не з'явився у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 18 грудня 2010 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження виданого виконкомом Нововолодимирівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №3 (а.с.7). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, спільне господарство не ведуть. Шлюбно - сімейні відносини між ними фактично припинені, на примирення вони не згодні. Таким чином, суд доходить висновку, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими, це суперечить їх інтересам, що має істотне значення. На підставі викладеного вище, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, суд доходить висновку про можливість задоволення позову про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved