Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

30 листопада 2018 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 10 грудня 1996 року його діду [PERSON], як члену колективного сільськогосподарського підприємства ім. Фрунзе Красноокнянського району, було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0074894. Після смерті [PERSON] дану земельну частку (пай) успадкував батько позивача [PERSON], якому на підставі рішення [PERSON] сільської ради Красноокнянського району від 20.08.2001 року №75-ХХІІІ видано державний акт на право приватної власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серії ІІІ-ОД № 044118, яка розташована на території [PERSON] сільської ради площею 2,93 га. Після смерті батька [PERSON] він успадковує дану земельну ділянку, якою він як і його батько безперешкодно розпоряджався, а правомірність належності йому державного акту ніким не оспорювалась. У травні 2018 року позивач звернувся до землевпорядної організації із заявою про виготовлення технічної документації для оформлення кадастрового номеру, проте позивачу землевпорядною організацією відмовлено та рекомендовано звернутися до сільської ради з метою отримання викопіювання з плану землекористування. При зверненні до [PERSON] сільської ради позивачем було зясовано, що земельна ділянка, яка була виділена його діду [PERSON], зайнята іншою особою, і сільською радою, у звязку із даною помилкою у державному акті, запропоновано земельну ділянку в іншому місці для отримання кадастрового номеру та реєстрації права власності на землю. Відділ в Окнянському районі ГУ Держгеокадастру Одеської області повідомив позивача, що дійсно [PERSON] вже отримав на дану ділянку правовстановлюючі документи, якій присвоєно кадастровий номер та що оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай)\~ серії ОД №0074894 знаходиться на даний час в архіві відділу. На підставі вищезазначеної інформації землевпорядною організацією позивачу було відмовлено у виготовленні технічної документації та рекомендовано звернутися до суду для визнання недійсним та скасування державного акту, в якому зроблена помилка, та витребування оригіналу сертифікату з Відділу Держгеокадастру з метою виготовлення технічної документації по сертифікату на іншу земельну ділянку. Тому, так як вказана помилка у вищезазначеному державному акті на право приватної власності на землю порушує його права як власника земельної ділянки, оскільки позбавляє можливості вирішити питання про призначення земельній ділянці кадастрового номеру, тому позивач звернувся до суду з позовом для визнання державного акту недійсним і його скасування, з метою в подальшому отримання іншої земельної ділянки, в іншому місці. 20 грудня 2018 року, після виправлення недоліків позовної заяви, відповідно до ухвали суду від 05.12.2018 року про залишення позовної заяви без руху, по справі відкрито провадження. 19 лютого 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник відповідача - [PERSON] управління Держгеокадастру в Одеській області - подав відзив на позов, в якому зазначив, що Управління позовні вимоги позивача вважає необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. У відзиві вказано, що у Відділі в Окнянському районі відсутній сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0074894 на імя [PERSON], оскільки станом на 01.01.2019 року сертифікати на право на земельну частку (пай) знаходяться в архіві Окнянської районної державної адміністрації Одеської області. Крім того, представник відповідача - [PERSON] управління Держгеокадастру в Одеській області - просив виключити Управління з числа відповідачів по даній справі, мотивуючи це тим, що органи Держгеокадастру з 01.01.2013 року відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» позбавлені повноважень щодо реєстрації та скасування прав власності земельною ділянкою. Крім того, [PERSON] управління з 01.01.2013 року розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення, а предметом позову позивача є земельна ділянка приватної власності. Таким чином, [PERSON] управління вважає, що позивачем не зазначено ким та чим порушено його право, не надано доказів, що підтверджують порушення прав позивача [PERSON] управлінням Держгеокадастру в Одеській області та також позовна заява не містить вимог зобовязального характеру до управління. Разом із тим, основними учасниками процесу паювання земель колективної власності КСП «ім. Фрунзе» були [PERSON] сільська рада Окнянського району Одеської області, якою було прийнято рішення про передачу землі в колективну власність\~ КСП «ім Фрузнзе» та Окнянської районної державної адміністрації Одеської області, якою могли видаватися та реєструватися сертифікати на право на земельну частку (пай) та державні акти на право власності на землю із земель КСП «ім. Фрунзе». Позивач надав відповідь на відзив відповідача - [PERSON] управління Держгеокадастру в Одеській області, - оскільки на його думку відзив на позов відповідача є необґрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Оскільки предметом спору не є скасування «права власності на земельну ділянку», а лише правовстановлюючого документу, в якому допущено помилку. Крім того, посилання відповідача на те, що органи Держгеокадастру з 01.01.2013 року позбавлені повноважень щодо реєстрації та скасування прав власності земельною ділянкою є помилковим, оскільки вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис, відомості про державну реєстрацію прав на те, що не сформовано і не існує не можливо, оскільки межі спірної земельної ділянки не визначені в натурі та їй не присвоєно кадастрового номеру. Одночасно, у звязку із допущеними помилками, у Державному акті на право приватної власності\~ на землю, йому було відмовлено у розроблені технічної документації\~ із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж спірної земельної ділянки в натурі (на місцевості) та присвоєння кадастрового номеру, що і є доказом порушення його права. При цьому державні акти на той час видавалися районним відділом земельних ресурсів і підписувалися головою [PERSON] сільської ради народних депутатів та інженером-землевпорядником Красноокнянського районного відділу земельних ресурсів. Крім того, відповідачем не надано доказу відсутності у відділі в Окнянському районі [PERSON] управління Держгеокадастру Одеської області сертифіката на право на земельну частку (пай) та його передання до архівного відділу Окнянської РДА, одночасно позивач долучив копію довідки Відділу в Окнянському районі [PERSON] управління Держгеокадастру станом на 12.11.2018 року, в якій міститься інформація щодо наявності відповідного сертифікату у Відділі. 19.02.2019 року від відповідача - [PERSON] управління Держгеокадастру в Одеській області надійшли заперечення на відповідь позивача на відзив на позов, після винесення судом ухвали про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, однак, враховуючи те, що заперечення відповідачем було надіслано 15.02.2019 року поштовим звязком, тобто в строк визначений ухвалою суду від 18.01.2019 року, суд на підставі ч.6 ст.124 ЦПК України, приймає до розгляду заперечення відповідача. В запереченні відповідача зазначає, що пояснення, аргументи та міркування, наведені позивачем у відповіді на відзив, на його думку, є необґрунтованими та такими, що підлягають відхиленню, оскільки, відповідно до п.п.3.1 п.1\~ «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі від 11.09.2001 року» /чинна на момент видачі оспорюваного державного акту/, державні акти на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю або на право постійного користування землею видаються міськими, селищними, сільськими радами. Таким чином, позивачем не надано жодних доказів про підтвердження видання державного акту [PERSON] управлінням, а матеріали справи підтверджують, що державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №044118 на імя [PERSON] видавався на підставі рішення [PERSON] сільської ради від 22.08.2001 року №75-ХХІІІ. Також у запереченні повторно викладене твердження по відсутність сертифікатів на право на земельну частку (пай) у Відділі Держгеокадастру, у звязку із переданням\~ з 01.01.2019 року сертифікатів до архіву Окнянської РДА, при цьому на підтвердження цього долучено лист Відділу в Окнянському\~ районі [PERSON] управління Держгеокадастру від 06.02.2019 року. У запереченні відповідачем підтримано позицію про ненадання позивачем належних підтверджень, що [PERSON] управління порушило його права та має відношення до предмету спору по даній справі, тому заявлені вимоги до [PERSON] управління є безпідставними та необґрунтованими та жодним чином не стосуються [PERSON] управління. До суду позивачем було подано відповідь на заперечення відповідача [PERSON] управління Держгеокадастру, в якому він зазначив, що дійсно державні акти\~ підписувались головою відповідної ради і скріплювалися гербовою печаткою, але не без участі представника районного відділу земельних ресурсів. Оскільки відповідно до п.2.14 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затверджено Наказом Державного комітету по земельних ресурсах №43 від 04.05.1999 року /в редакції, яка діяла на момент видачі позивачу державного акту/ сторінку\~\~ державного\~\~ акту\~\~ з зображенням\~ плану\~ земельної ділянки підписує начальник районного (міського)\~ відділу\~ (управління)\~ земельних\~ ресурсів Держкомзему України. Крім того, після здійснення низки заходів державним, районним органом земельних ресурсів Держкомзему України (правонаступник ГУ Держгеокадастру в Одеській області) заповненні державні акти передавалися відповідним\~ радам для видачі власникам земельних ділянок. Тому твердження відповідача стосовно непричетності ГУ Держгеокадастру в Одеській області до позовних вимог позивач вважає безпідставними. Крім того, на спростування твердження відповідача ГУ Держгеокадастру в Одеській області про передання сертифікатів на право на земельну частку (пай) до архівного відділу Окнянської РДА, позивач надав довідку Окнянської РДА, згідно до якої сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0077894 на імя [PERSON] Відділом в Окнянському районі ГУ Держгеодастру\~ Одеської області станом на 25.02.2019 року до Архіву Окнянської РДА не передавався. Позивач та його представник в судове засідання не зявились, однак від них до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, на задоволенні позову наполягають /а.с.88/. Представник відповідача - [PERSON] сільської ради Окнянського району Одеської області - в судове засідання не зявився, однак від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Позов визнають /а.с.48/. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Окнянської районної державної адміністрації Одеської області - в судове засідання не зявився, однак від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність /а.с.80 /. Тому справа розглянута у відсутність позивача та його представника, представника відповідача [PERSON] сільської ради Окнянського району Одеської області та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору - Окнянської районної державної адміністрації Одеської області, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України. Представник відповідача ГУ Держгеокадастру в Одеській області у судовому засіданні підтримала позицію ГУ Держгеокадастру в Одеській області, викладених у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив позивача, пояснивши, що ГУ Держгеокадастру в Одеській області позов не визнає, бо вважає себе неналежним відповідачем по даній справі, бо позбавлений повноважень щодо реєстрації скасування прав власності на дану земельну ділянку з 01.01.2013 року. Вислухавши пояснення представника відповідача - [PERSON] управління Держгеокадастру в Одеській області, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 10 грудня 1996 року [PERSON], як члену колективного сільськогосподарського підприємства, було видано сертифікат серії ОД №0074894 на право на земельну частку (пай), розміром 4,50 умовних кадастрових гектарів із земель КСП ім. Фрунзе [PERSON] сільської ради Красноокнянського району Одеської області на підставі рішення Красноокнянської районної державної адміністрації від 04.12.1996 року, який зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються, 10.12.1996 року за №113 /а.с.15-17/. Після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай) посвідчене сертифікатом серії ОД №0074894 відповідно до свідоцтва про право на спадщину на заповітом, успадкував його син [PERSON] /а.с.22, 23/. Рішенням [PERSON] сільської ради від 20.08.2001 року №75-ХХІІІ вирішено передати безкоштовно у приватну власність земельні ділянки в розмірі в фізичних гектарах по 3,40 га за рахунок земель колективної власності колишнього КСП ім. Фрунзе з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в обмін на сертифікати про право на земельну частку, серед яких і сертифікат серії ОД №0074894, виданого на імя [PERSON] та /а.с. 20-21/. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ОД №0044118, виданого 19.12.2001 року на підставі рішення [PERSON] сільської ради\~ від 22.08.2001 року №75-ХХІІІ, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,93 га в межах згідно з планом, який підписаний інженером-землевпорядником, що розташована на території [PERSON] сільської ради. Право власності на дану земельну ділянку після смерті [PERSON] перейшла, внаслідок спадкування за законом, до його сина [PERSON], тобто до позивача /а.с.13-14, 27-26/. Таким чином, судом встановлено, що в Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №044118, виданого 19.12.2001 року на батька позивача [PERSON], зроблено помилку в даті рішення [PERSON] сільської ради на підставі якого він виданий, а саме помилково вказано «22.08.2001 року» замість «20.08.2001 року» За інформацією ФОП [PERSON], на замовлення [PERSON] про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розташованої на території [PERSON] сільської ради Окнянського району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту серії ІІІ-ОД №044118, виданого 19.12.2001 року на імя [PERSON], встановлено, що дана земельна ділянка, кадастровий номер 5123180600:01:001:0184, належить іншій особі, а саме [PERSON] та рекомендовано звернутися до суду з метою усунення виявленої помилки /а.с.33/. Згідно довідки, виданої [PERSON] сільською радою Окнянського району Одеської області, в березні 2000 року при проведенні процедури жеребкування [PERSON] виділена і передана в користування земельна ділянка (пай) №315 номер масиву 10, площа 2,93 га. /а.с.32/. При цьому, згідно інформації, наданою [PERSON] сільською радою, станом на 01.07.2018 року за [PERSON] закріплена земельна ділянка (пай) частка №315 масив №10, площа 2,93 га., якій присвоєно кадастровий номер №5123180600:01:001:0184, що підтверджується викопіюванням з плану землекористування [PERSON] сільської ради /а.с.29-30/. Крім того, позивачу\~ виконкомом сільської ради, у звязку із допущеною помилкою запропоновано закріпити за ним земельну ділянку №466 масив 15, площа 2,98 га, яка згідно викопіювання є вільною /а.с.31/. Відділом в Окнянському районі [PERSON] управління Держгеокадастру в Одеській області було також підтверджено, що [PERSON]\~ дійсно зареєстрована земельна ділянка за кадастровим номером №5123180600:01:001:0184 на території [PERSON] сільської ради Красноокнянського району Одеської області (КСП ім. Фрунзе). Крім того, на імя [PERSON] видавався сертифікат на земельну частку (пай) серії ОД №0074894, а на імя [PERSON] видавався державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №044118 /а.с.20/. Згідно договору оренди землі від 15.04.2008 року, [PERSON] було передано в оренду земельна ділянка площею 2,93 га, строком на 20 років, яка йому належала на праві приватної власності згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серія ІІІ-ОД №044118 від 19.12.2001 року/а.с.27-28/. Тобто належність позивачу земельної ділянки, право власності на яку він успадкував після смерті свого батька [PERSON], на підставі зазначеного державного акту ніким не оспорюється. Починаючи з 01 січня 2013 року, після набрання чинності Законом України «Про державний земельний кадастр», відповідно до ч.8 ст.24 вказаного Закону, державні акти на право власності на землю не видаються, а на підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно\~ видається\~ витяг\~ з\~ Державного\~ земельного кадастру про земельну ділянку. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. За інформацією Відділу в Окнянському районі [PERSON] управління Держгеокадастру в Одеській області станом на 12.11.2018 року, оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), що виданий діду позивача [PERSON], знаходиться в архіві Відділу /а.с.35/. Ст.391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Особливістю позовів в таких справах (негаторних позовів) є відсутність спорів з приводу належності позивачу майна на праві власності чи іншому титулі. Характерною ознакою такого позову є протиправне вчинення третьою особою перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном і для подання негаторного позову не вимагається, щоб перешкоди до здійснення права користування й розпорядження були результатом винних дій відповідача чи спричиняли збитки, достатньо, щоб такі дії (бездіяльність) об'єктивно порушували права власника і були протиправними. Відповідно до ст.152 ЗК України, землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно з ч.1 ст.155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ч.1 ст.21 ЦК України). Правові акти індивідуальної дії можуть видавати різні органи влади, починаючи від Президента України, закінчуючи органами місцевого самоврядування. Форма акта в даному випадку не має значення. Це можуть бути розпорядження, постанови, накази, листи та інші документи, що містять відповідну розпорядчу дію, яка стосується цивільних прав та обов'язків Крім того, ч.1 ст.393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Судом встановлено, що державний акт на право власності на земельну ділянку, який виданий [PERSON], тобто батькові позивача, після смерті якого позивач успадкував право власності на зазначену земельну, містить помилки, оскільки земельна ділянка, яка відображена в плані зовнішніх меж земельної ділянки в державному акті, належить іншій особі, якій присвоєно кадастровий номер, конфігурація якого накладається на земельну ділянку позивача. Крім того, в даному державному акті не вірно зазначена дата рішення [PERSON] сільської ради Красноокнянського району, на підставі якого він виданий. Законність рішення [PERSON] сільської ради від 20.08.2001 року №75-ХХІІІ, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт, ніким не оспорюється. Таким чином, проаналізувавши всі досліджені під час судового розгляду докази, суд прийшов до висновку, що саме при виготовленні безпосередньо державного акту, який було видано в обмін на сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0074894 на імя [PERSON], було допущено помилки, у звязку з чим державний акт, який виданий спадкоємцеві останнього [PERSON], тобто батькові позивача, після смерті якого позивач успадкував право власності на зазначену земельну ділянку, не відображає реальних фактичних даних. Тобто зазначений державний акт є таким, що порушує права позивача як власника земельної ділянки, так як виявлені невідповідності перешкоджають позивачу у реалізації його прав користування та розпорядження земельною ділянкою, оскільки унеможливлюють розробку технічної документації для присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру та внесення відомостей про неї до Державного земельного кадастру. Що стосується відзиву на позовну заяву відповідача [PERSON] управління Держгеокадастру в Одеській області та заперечення на відповідь на відзив, в яких [PERSON] управлінням Держгеокадастру в Одеській області було заявлено клопотання про виключення його з числа відповідачів по справі, так як органи Держгеокадастру з 01.01.2013 року позбавлені повноважень щодо реєстрації та скасування прав власності земельною ділянкою, суд прийшов до наступного висновку. Так, державний акт виданий 19 грудня 2001 року, тобто до 01.01.2013 року, з якого змінено порядок реєстрації речових прав на земельні ділянки. Відповідно до п.2.14 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затверджено Наказом Державного комітету по земельних ресурсах №43 від 04.05.1999 року /в редакції, яка діяла на момент видачі позивачу державного акту/, державний акт на право приватної власності на землю, на право колективної власності на землю,\~ на право власності на землю або\~ на\~ право\~ постійного\~ користування землею складається у двох примірниках, підписується сільським, селищним, міським головою або головою\~\~ відповідної\~\~ державної\~\~ адміністрації\~ і\~ скріплюється відповідною\~ гербовою\~ печаткою.\~ Сторінку\~\~ державного\~\~ акту\~\~ з зображенням\~ плану\~ земельної ділянки підписує начальник районного (міського)\~ відділу\~ (управління)\~ земельних\~ ресурсів Держкомзему України.\~ Так як оспорюваний державний акт, який виданий з помилками, підписаний в тому числі і представником районного відділу земельних ресурсів Держкомзему України, правонаступником прав та обовязків якого на даний час є ГУ Держгеокадастру в Одеській області, та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю, то підстав для виключення ГУ Держгеокадастру в Одеській області з числа відповідачів по даній справі немає.\~ Пояснення у судовому засіданні представника відповідача ГУ Держгеокадастру в Одеській області, що Управління\~ не вважає себе належним відповідачем по даній справі, тому що з 01.01.2013 року він був позбавлений повноважень щодо реєстрації скасування права власності земельних ділянок, тому позивач повинен звернутися в подальшому до реєстраційної служби, є недоречним, адже позивач просить в позові не скасувати право власності на земельну ділянку, а скасувати державний акт на право приватної власності, якій містить помилку, що позбавляє позивача виготовити технічну документацію із землеустрою та в подальшому присвоєння ділянці кадастрового номеру. Щодо посилання відповідача ГУ Держгеокадастру в Одеській області у відзиві на позовну заяву та поясненнях на відповідь на відзив позивача, про відсутність сертифікатів на право на земельну частку (пай) у Відділу в Окнянському районі [PERSON] управління Держгеокадастру в Одеській області, у звязку із переданням\~ з 01.01.2019 року сертифікатів до архіву Окнянської РДА, та протилежної позиції позивача, викладеної у відповіді на відзив відповідача та поясненнях на заперечення відповідача про відсутність сертифікату в архіві Окнянської РДА, суд прийшов до наступного висновку. За інформацією Відділу в Окнянському районі [PERSON] управління Держгеокадастру в Одеській області станом на 06.02.2019 року, сертифікати на право на земельну частку (пай) знаходяться в Архіві Окнянської районної державної адмінністрації /а.с.99/. При цьому, як вбачається\~ з довідки, виданої Архівним відділом Окнянської РДА Одеської області, станом на 25.02.2019 року\~ Відділом в Окнянському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області сертифікат на імя [PERSON] до архіву Окнянської РДА Одеської області на зберігання не передавався /а.с.106/. Ч.1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Таким чином, на даний час відсутня чітка інформація, де знаходиться сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0074894 виданого на імя [PERSON], чи у Відділі в Окнянському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області, чи в Архіві Окнянської районної державної адміністрації Одеської області. Суд вважає, що така ситуація повязана із процедурою приймання-передачею сертифікатів з Відділу в Окнянському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області до Архіву Окнянської районної державної адміністрації Одеської області, яке потребує часу, зважаючи на велику кількість сертифікатів на право на земельну частку (пай). Однак вищезазначене ніяким чином не може вплинути на винесення судом рішення для захисту порушених прав позивача. Таким чином, враховуючи те, що виправлення помилок безпосередньо в державному акті на право приватної власності на землю є неможливим, оскільки державні акти не перевидаються, а виправлення не допускаються, а на підставі зазначеного державного акту позивач не має можливості вирішити питання про присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру, суд приходить до висновку, що вказаний державний акт слід визнати незаконним та скасувати, а позов задовольнити повністю, шляхом повернення оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0074894 від 10.12.1996 року [PERSON] управління Держгеокадастру в Одеській області в особі його структурного підрозділу - Відділом в Окнянському районі [PERSON] управління Держгеокадастру в Одеській області або Окнянською районною державною адміністрацією Одеської області, в залежності від того, де саме, сертифікат буде знаходитись на час звернення рішення до виконання, що дасть останньому можливість реалізувати своє право власності на земельну ділянку.

Outcome: approved