overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

8 жовтня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 16 травня 2009 року. Від шлюбу є дитина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинені. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам сторін. 28.10.2019 року від позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] на адресу суду надійшли письмові заяви в яких відповідно позивач позов підтримала, а відповідач позов визнав, та не заперечували проти винесення рішення в підготовчому судовому засіданні без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом об`єктивно встановлено, що 16 травня 2009 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, від якого у них народилась донька [PERSON] . Спільне життя у позивача з відповідачем не склалося у зв`язку з протилежними поглядами на шлюб та сім`ю, та відсутністю взаєморозуміння. Сторони разом не проживають, подальше збереження шлюбу не можливе та суперечитиме інтересам сторін. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, позивач не бажає перебувати у шлюбі, відповідач у збереженні шлюбу не зацікавлений. В судовому засіданні судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-27 00:00:00

8 жовтня 2019 року на адресу суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач зазначила,\~що 27\~листопада 2009\~року вона\~уклала шлюб\~з відповідачем,\~який зареєстрований\~Відділом реєстрації\~актів цивільного\~стану по\~місту Красноармійську\~Красноармійського міськрайонного\~управління юстиції\~Донецької області, актовий запис № 540. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Під час спільного проживання, в останні вісім років між ними постійно виникали сварки внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне, спільне життя та ведення спільного господарства. Також вони втратили почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим. Шлюбні відносини фактично припинилися з 2017 року. За спільною домовленістю між ними дитина залишиться проживати з нею. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала клопотання, в якому підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, відзив не подав. Згідно ст.280 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Сторони перебувають\~у шлюбі,\~зареєстрованому 27\~листопада 2009\~року Відділом\~реєстрації актів\~цивільного стану\~по місту\~Красноармійську Красноармійського\~міськрайонного управління\~юстиції Донецької\~області, актовий запис № 540 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з 2017 року у зв`язку з різними поглядами на сімейне, спільне життя та ведення спільного господарства. Сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

8 жовтня 2020 року позивач звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 18 червня 1994 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Виконкомом Аркадіївської сільської ради Згурівського району Київської області, актовий запис № 4. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони перестали розуміти один одного, ведуть різні бюджети, фактично припинили шлюбні стосунки, не проживають разом приблизно півроку, тому просить шлюб між ними розірвати, строк на примирення не надавати. У судовому засіданні позивач позов підтримав повністю, відповідач позов визнала повністю. Виходячи з наведеного суд вбачає, що у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно ч. 4 до ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 18 червня 1994 року, який був зареєстрований Виконкомом Аркадіївської сільської ради Згурівського району Київської області, актовий запис № 4, від якого неповнолітніх дітей не мають. Прізвище позивача до укладення шлюбу « [PERSON] ». Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства із серпня 2020 року, примирення між ними не вбачається можливим як таке, що буде суперечити інтересам позивача. Відповідач не виявила наміру змінювати прізвище. Враховуючи право відповідача на визнання позову та те, що визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вбачає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про задоволення позову. Роз`яснити сторонам, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті із відповідачапідлягає стягненню судовий збір в дохід держави в розмірі 50 відсотків судового збору, належного до сплати позивачем при поданні позову, що становить 420,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

8 квітні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] 8 березня 2006 року народження в розмірі 1/3 частини його доходу, але не менше ніж ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що він ніякої допомоги на дітей її не надає. Відповідач позов визнав . Суд вважає, що позов можливо вирішити в стадії попереднього судового розгляду, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права та свободи третіх осіб. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд вважає, що позов можливо вирішити в стадії попереднього судового розгляду, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права та свободи третіх осіб. Судом встановлено, що дійсно відповідач є батьком неповнолітніх дітей сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] і згідно закону він зобов'язаний приймати участь в утриманні своєї дитини. Стан здоров'я і матеріальне становище відповідача дозволяють йому сплачувати аліменти на утримання дитини. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

8 квітня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у виді права на земельну частку (пай). У встановлений законом шестимісячний строк він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак у видачі на його ім'я свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлена, оскільки окрім нього право на спадщину має його мати [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву в якій справу просив розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] до суду не з'явилася також, подала заяву в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі. З'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беззаперечно встановлено, що [PERSON], який помер [INFO] (свідоцтво про смерть - а.с.5) мав право на земельну частку (пай), розміром 2,28 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Павлівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області (а. с.10). У встановлений законом строк позивач подав заяву про прийняття спадщини, однак у видачі на його ім'я свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, оскільки окрім нього право на спадщину має його мати. Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: - ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ст.1218 ЦК України, відповідно до якої, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], який помер [INFO], мав право на земельну частку (пай), розміром 2,28 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Павлівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області; [PERSON] як спадкоємиць за законом у встановлений законом строк подав заяву до нотаріальної контори, однак не може належним чином нею розпорядитися, то з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за ним право приватної власності на це майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

8 квітня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 27 червня 2012 року уклав шлюб з відповідачкою, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровського міського управління юстиції у Донецькій області 27 червня 2012 року, актовий запис № 97, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини з відповідачкою не склались через розбіжності у відносинах, неможливість досягти взаєморозуміння через несумісність характерів, вони періодично припиняли сімейні відносини, у зв'язку з чим сімейні відносини було припинено з березня 2014 року. Примирення між ними неможливе. З урахуванням вищезазначеного просить шлюб з відповідачкою розірвати. Позивач [PERSON] про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги,просив справу розглянути за його відсутності. Відповідачка [PERSON] про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій позов визнала повністю, просила справу розглянути за її відсутності, у зв'язку з чим судом за наявності законних підстав ухвалено рішення про задоволення позову відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 червня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 97, від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини між подружжям припинені з березня 2014 року. Сім'я у сторін розпалась через розбіжності у відносинах та відсутність взаєморозуміння. Сторони проживають окремо, не пов'язані спільним побутом та взаємними права та обов'язками. Примирення між сторонам неможливе і недоречне. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить к висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати, що складаються з судового збору, підлягають відшкодуванню відповідачкою на його користь. Відповідно до ст. ст.104, 105, 110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

8 квітня 2014 року до суду подано цю заяву, в якій вказано, що [INFO] померла мати заявниці [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки та іншого майна. В теперішній час [PERSON] не може реалізувати своє право на спадщину, оскільки 22.10.2004р. Погребищенською районною державною адміністрацією [PERSON] був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВН №126681, запис по батькові в якому було помилково зазначений як «[PERSON]», що не відповідає запису в свідоцтві про смерть, згідно з якими вона «[PERSON]». Така ж помилка була зроблена при видачі Витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку. Заявниця в судове засідання не з'явилася, подала заяву в якій справу просила розглянути за її відсутності, просила встановити факт належності державного акту [PERSON]. Представник Відділу Держземагенства у Погребищенському районі до суду не зявився також, подав заяву в якій заявлені вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. З'ясувавши позицію заявниці, дослідивши матеріали справи суд, визнає за необхідне задовольнити заявлені вимоги з таких міркувань. Достовірно доведено, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВН №126681 виданий на ім'я [PERSON] (а.с.9), та Витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку (а. с. 10 - 12) належали [PERSON], яка померла [INFO], іншого порядку встановлення цього факту законом не передбачено, що не дає можливості заявниці належним чином розпорядитися успадкованим майном, то його необхідно встановити на підставі п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

8 квітня 2014 року заявник звернувся до суду з цією заявою, посилаючись на ту обставину, що [INFO] помер його дідусь [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке заявник бажає прийняти у спадщину. Заявник звернувся до державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, але отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії оскільки із наданих документів неможливо встановити родинний зв'язок між заявником та померлим, а саме: в свідоцтві про народження заявника батьком записаний «[PERSON]», а в свідоцтві про смерть дідуся його прізвище записано «[PERSON]». Встановлення факту родинних відносин заявнику потрібно для отримання спадщини. Просить суд встановити факт, що [PERSON], який помер [INFO] є рідним сином [PERSON], який помер [INFO]. З/особа належним чином повідомлена, через оголошення в «Наша газета» № 69 (3925) від 17.05.2014 року. Дослідивши матеріали справи, заслухавши заявника, свідків, суд знаходить заявлені вимоги обгрунтованими і підлягаючими задоволенню. Із доданої ксерокопії про народження російською мовою «[PERSON]» батьком записаний російською мовою «[PERSON]». Свідки [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні підтвердили, що [PERSON]» який помер [INFO] є рідним сином [PERSON], який помер [INFO]. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту родинних відносин, що передбачено п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

8 квітня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем і перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини добровільно не надає, у зв'язку з чим позивач вимушена звернутися до суду із позовом. Просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з моменту подачі позову до суду і до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач у судове засідання з'явилась, позов підтримала повністю, просила суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місто слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Позивач не заперечувала проти заочного вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

8 квітня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що сторони 2 жовтня 1998 року уклали шлюб, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Позивач позбавлена можливості самостійно належним чином утримувати доньку, а тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання їхньої доньки у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітної плати та інших доходів щомісячно. Позивач в судове засідання не з'явилася надала на адресу суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, зазначивши, що позов підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву про визнання позовних вимог. Суд, прийнявши визнання відповідачем позову, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2 жовтня 1998 року (а.с.3). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.5), яка проживає разом з позивачкою. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України - способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів на дитину, які підлягають стягненню з відповідача, суд приймає до уваги визнання його розміру відповідачем, дійсні обставини справи, зокрема те, що інших дітей та непрацездатних осіб він на своєму утриманні не має, а також його обов'язок по належному утриманню доньки. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

8 квітня 2014 року позивачка звернулась до суду з цим позовом, вказуючи, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 02.09.1999р., виданого згідно наказу від 01.09.1999р. № 89 між нею та її чоловіком, [PERSON], було приватизовано на праві приватної спільної власності квартиру [ADDRESS], загальною площею 58,4 кв. м., житловою площею 33,7 кв. м. [INFO] її чоловік [PERSON] помер, про що зроблено відповідний актовий запис № 87 та видано свідоцтво про смерть, серії [NUMBER] Позивачка являється єдиною спадкоємицею, проте через не визначення належних кожному із співвласників ідеальних часток квартири вона не може оформити спадщину. Позивачка в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте [PERSON] телефонограмою повідомив, що з'явитись в судове засідання немає можливості, просив розглянути справу у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Зясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: - ч.1 ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ч.1 ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична особа або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ст.361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності; - ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності; - ст.367 ЦК України встановлено, що майно, яке є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється; - ст.370 ЦК України встановлено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду; - ст.1216, 1218 ЦК України, визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) і до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті.

Outcome: approved