Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

30.11.2018 р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позов було автоматизовано розподілено судді Красюк К.І.. 14.12.2018 р. на виконання ухвали суду від 04.12.2018 р. про усунення недоліків, позовна заява була уточнена, і в ній позивач просить визнати недійсним Договір Фінансового Лізингу №01187 від 08.10.2018 року, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТО ГАЛАКТИКА». Крім того стягнути на його користь грошові кошти в сумі 103500 грн., моральну шкоду в сумі 10000 грн., витрати на правову допомогу в сумі 16192 грн. 20 коп. та 1839 грн. 80 коп. судового збору. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 08.10.2018 року між ним та ТОВ «АВТО ГАЛАКТИКА» було укладено договір Фінансового лізингу № 01187, згідно якого предметом Лізингу є - транспортний засіб Nissan Leaf. У мережі Інтернет на сайті «OLX» він з оголошення дізнався про продаж автомобіля «LADA Largus Cross» 2015 року випуску за 103500 грн. і по вказаному в оголошені телефону відповіли, що вказаний автомобіль є в наявності, та йому повідомили адресу офісу, після чого він прибув в м. Кам`янське Дніпропетровської області, де був укладений договір на придбання автомобіля. Співробітники ТОВ «АВТО ГАЛАКТИКА» запевнили його, що необхідно підписати договір фінансового лізингу для податкової звітності. На виконання умов Договору, ним було сплачено рахунок на суму 103500 грн. Під час підписання договору йому не надали часу для ознайомлення з умовами договору, пояснивши це тим, що вони всі умови розповіли в усній формі. Прийшовши додому та прочитавши всі умови договору, позивач зрозумів, що його ввели в оману та ошукали, оскільки в ньому були викладені інші умови - інший предмет договору (автомобіль іншої марки та моделі - Nissan Leaf), іншу вартість автомобіля, платежі, які необхідно сплачувати, призначення платежу в сумі 103500 грн. виявилися винагородою лізингодавцю за організаційні заходи, пов`язані з підготовкою та укладання договору, що його права як споживача ніяким чином не захищені і гарантії отримання оплаченого майна за обіцяною йому ціною відсутні. 10.01.2019 р. справу автоматизованим розподілом, було призначено судді Лиходєдову А.В., в зв`язку з відпусткою судді Красюк К.І. по вагітності та пологам. Ухвалою від 10.01.2019 р. суддею Лиходєдовим А.В., справу було прийнято до свого провадження та визначено порядок розгляду як спрощений без повідомлення сторін. Ухвалою від 25.09.2019 р., позивачу було відмовлено у залученні в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог - Інспекції з питань у справах захисту прав споживачів у Дніпропетровській області. Відповідач відзив на позов не надав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 08.10.2018 року між [PERSON] та ТОВ «АВТО ГАЛАКТИКА» укладено договір фінансового лізингу № 01187, за умовами якого ТОВ «АВТО ГАЛАКТИКА» зобов`язалося придбати у свою власність предмет лізингу у вигляді транспортного засобу марки Nissan Leaf тип двигуна: електро; тип КПП: варіатор; привід 2WD, вартістю 994350 грн. та передати цей транспортний засіб у користування позивача, який у свою чергу зобов`язався сплачувати за користування періодичні лізингові платежі (а.с.62-69). Згідно з пунктом 4.1 договору, предмет лізингу, яким є транспортний засіб, передається у користування лізенгоодержувачу протягом строку, який становить не більше 90 календарних днів з моменту сплати ним на рахунок лізингодавця наступних платежів: - комісія за організацію договору; - авансового платежу; - у разі наявності, оплати різниці до вже сплаченого Авансового платежу на умовах викладених у п. 7.4 ст. 7 Договору, з урахуванням умов викладених у п. 1.6 ст. 1 Договору; комісії за передачу предмета лізингу. Відповідно до ч. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати у власність другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» відповідно до спеціальних законів господарська діяльність із надання фінансових послуг підлягає ліцензуванню. Господарською діяльністю в розумінні вказаного Закону є будь-яка діяльність, у тому числі підприємницька, юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців, пов`язана з виробництвом (виготовленням) продукції, торгівлею, наданням послуг, виконанням робіт. Відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг». Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно із ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Виходячи з аналізу норм чинного законодавства договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним і містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України. Відповідно до Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг вважається фінансовою послугою. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону, фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Частиною 1 ст. 5 вказаного Закону передбачено, що фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичними особами - підприємцями. Частинами 1, 2 статті 7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб, може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії. Отже, враховуючи положення зазначених вимог чинного законодавства України, послуги з фінансового лізингу ТОВ «АВТО ГАЛАКТИКА» мало право здійснювати лише за умови набуття статусу фінансової установи, та отримання відповідних ліцензій. В матеріалах справи відсутні будь-які докази наявності у відповідача відповідної ліцензії. Відповідно із ч. 1 ст. 227 ЦК України, правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Згідно із ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Нікчемний договір не породжує тих прав і обов`язків, настання яких бажали сторони, й визнання такого договору недійсним судом не вимагається. Як вбачається з матеріалів справи, договір фінансового лізингу № 01187, укладений 08.10.2018 року між ТОВ «АВТО ГАЛАКТИКА» та [PERSON] , нотаріально не посвідчений. Таким чином, вимоги щодо нотаріального посвідчення при укладенні договору фінансового лізингу не були дотримані, тому зазначений правочин укладено з порушенням вимог ст. 220 ЦК України, ч. 2 ст. 799 ЦК України та є нікчемним правочином. Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, яка міститься у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15. Відповідно до ч. 2 ст. 215 частин ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Положення ст. 216 ЦК України застосовуються також при вирішенні вимог про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-648цс16. На виконання договору фінансового лізингу № 01187 від 08.10.2018 року, [PERSON] сплатив ТОВ «АВТО ГАЛАКТИКА» 103500 грн., що підтверджується квитанцією № 18964236(на копії частина номеру закрита…) від 08.10.2018 року (а.с.70). Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі,- відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ст.ст. 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на захист своїх прав державою, судом, належну якість продукції та обслуговування, необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її виробника (виконавця). Таким чином, відповідач зобов`язаний повернути позивачу одержане за спірним договором (недійсним правочином) грошові кошти, а саме 103500 грн. Щодо позовних вимог які стосуються стягнення сум на відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу, суд враховує наступне. У зв`язку з тим, що ТОВ «АВТО ГАЛАКТИКА» не надала позивачу повної та достовірної інформації про фінансові послуги, позивач постійно переживає, змушений був витрачати свій час для вирішення питання з захисту свої прав, звертаючись до суду, тому суд визнає обґрунтованою суму відшкодування спричиненої моральної шкоди в розмірі 10000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Оскільки відповідачем вказане клопотання не заявлялося, суд вважає, що витрати на правову допомогу підлягають стягненню в повному обсязі, згідно договору, а саме у сумі 16192,20 грн. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує положення ст.141 ЦПК України, звільнення позивача від сплати судового збору на підставі ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», але оскільки останнім судовий збір був частково сплачений при подачі позовної заяви, та ухвалення рішення на користь позивача, у зв`язку з чим витрати по сплаті судового збору в розмірі 1839,80 грн., що був неповно сплачений, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а судовий збір у розмірі 604,80 грн., що був у розмірі 100 грн., замість 704,80 грн., частково сплачений позивачем за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved