Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

9 жовтня 2015 року позивачка звернулася до Іллічівського районного суду м. Маріуполя з позовом до житлово- будівельного кооперативу «Шипка» про визнання права власності в порядку спадкування , де зазначила, що 3 березня 2015 року померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на кооперативну квартиру [ADDRESS]. Ця квартира була кооперативною , за життя мати сплатила її вартість та отримала відповідну довідку та правовстановлюючі документи на квартиру в БТІ. За життя мати залишила на її імя заповіт. Інших спадкоємців, окрім неї , немає . Вона звернулася до нотаріальної контори про прийняття спадщини, між тим їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з тим, що у спадкоємця відсутні документи, оформлені відповідно до чинного законодавства, що підтверджують належність майна спадкодавцеві. У звязку з вищевикладеним вона звернулася до суду. Просила визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] у порядку спадкування після смерті її матері [PERSON] ( а.с.5-6). До судового засідання позивачка не зявилася, надала суду заяву, якою підтримала позовні вимоги , просила їх задовольнити , розглянути справу у її відсутності. Представник відповідача житлово- будівельного кооперативу «Шипка» до суду не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, якою позов визнав у повному обсязі, просив розглянути справу у їх відсутності.( а.с.15). У звязку з неявкою сторін та у відповідності до ст.. 197 ЦПК України , фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 3 березня 2015 року померла [PERSON] , яка є матірю позивачки. На день її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно , відносно якого нею було складено заповіт на користь позивачки. Заповіт померлою за життя не змінювався та не скасовувався . Після смерті матері , позивачка звернулася до третьої Маріупольської державної нотаріальної з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину та 1 жовтня 2015 року постановою державного нотаріуса Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну квартиру за тих підстав, що у спадкоємця відсутні документи, оформлені відповідно до чинного законодавства, що підтверджують належність майна спадкодавцеві. З звязку з вищезазначеним позивачка звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на спірну квартиру в порядку спадкування. ( а.с.7,18-20,27,28,29,31,34). Ст.1218 ЦК України встановлено,що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі , на квартиру, житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 року, та інших нормативно-правових актів. Згідно п.4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року( надалі Інструкція від 31.01.1966 р.) , яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року № 56, передбачено обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ. Судом встановлено,що на підставі довідки ЖСК «Шипка» від 25 вересня 1991 року , якою була підтверджена сплата вартості кооперативної квартири , у БТІ м. Маріуполя було зареєстровано право власності [PERSON] на спірну квартиру та видано реєстраційне посвідчення від 14.10.1991 р., записане в реєстрову книгу 159 за реєстровим № 34826.( 8, 33). Ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі, на житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. При цьому суд зазначає, що при вирішенні питання щодо обґрунтованості позову має застосовуватися законодавство,що діяло на час отримання спадкодавцем [PERSON] правовстановлюючих документів на квартиру Відповідно до п 4 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-1У «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про власність» від 7.02.1991 року № 697-ХП ( надалі Закон від 7.02.1991 р. № 697-ХП) , в редакції, що діяла на час отримання документів спадкодавцем [PERSON]., громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Ст. 15 Закон від 7.02.1991 р. № 697-ХП ,в редакції, що діяла на час отримання документів спадкодавцем [PERSON] ,було зазначено, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно та закріплене право особи, яка отримала у власність квартиру та інше майно, розпоряджатися ним на свій розсуд. Ст. 49 Закон від 7.02.1991 р. № 697-ХП ,в редакції, що діяла на час отримання документів спадкодавцем [PERSON] , була закріплена правомірність володіння майном, якщо інше не буде встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом. Таким чином, судом встановлено,що право власності [PERSON] за її життя було визнане державним органом та зареєстровано у відповідності до вимог законодавства,що діяло на час отримання права власності, тобто у спадкодавця [PERSON] виникло право власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] та це право, у відповідності до положень ст.. 1218 ЦК України має перейти до його спадкоємців. Згідно із свідоцтвом про смерть, виданим Іллічівським відділом ДРАЦС Маріупольського МУЮ у Донецькій області , актовий запис № 334 , [PERSON] померла 3 березня 2015 року.(а.с.7). Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено , що 16 листопада 1990 року [PERSON] було складено заповіт, яким вона належну їй на праві особистої власності квартиру [ADDRESS] заповідала [PERSON] , заповіт за життя [PERSON] не змінювала та не скасовувала, що вбачається з листа Третьої Маріупольської Державної нотаріальної контори ( а.с. 27). Державним нотаріусом Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну квартиру за тих підстав, що у спадкоємця відсутні документи, оформлені відповідно до чинного законодавства, що підтверджують належність майна спадкодавцеві. Звертаючись до суду, позивачка просила визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню та за нею слід визнати право власності в порядку спадкування на квартиру ,що розташована за адресою: [ADDRESS] , також судом встановлено, що права інших осіб при цьому не порушуються.

Outcome: approved