overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

29 жовтня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], щомісяця з дня пред'явлення позову, у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, до досягненню дитиною повноліття. У судове засідання сторони не з'явились, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 червня 2010 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які мешкають з матірю, достатньої майнової допомоги на утримання дітей відповідач не надає. Відповідач працездатний, відомостей про інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи сторонами суду не представлено. За такого суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання двох малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 29 жовтня 2015 року і до їх повноліття. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

29 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася в суд із зазначеним позовом, який обґрунтувала тим, що 22 жовтня 1994 року Годомичівською сільською радою Маневицького району Волинської області було зареєстровано шлюб позивача з відповідачем, актовий запис № 12. Від даного шлюбу в них народилося п'ятеро дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, в сім»ї систематично почали виникати сварки та різні непорозуміння з вини [PERSON] Фактичні шлюбні стосунки між подружжям припинено, шлюб існує формально. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим, тому що це суперечить її інтересам та інтересам дітей, примиритися з відповідачем не бажає, тому просить суд позов задовольнити і шлюб розірвати. В дане судове засідання позивач не з'явилася, проте подала суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка, наявна в матеріалах даної справи. Ухвалою Маневицького районного суду від 26 листопада 2015 року ухвалено розгляд даної справи проводити у відсутності відповідача [PERSON], постановити рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 22 жовтня 1994 року, який був зареєстрований Годомичівською сільською радою Маневицького району Волинської області, актовий запис № 12, та видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] (а.с. 4). Від даного шлюбу в них народилося п'ятеро дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 5-9). Спільне подружнє життя сторін не склалося, в сім»ї систематично почали виникати сварки та різні непорозуміння з вини [PERSON], вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин. Враховуючи зазначені обставини та вказані норми права, особливий характер сімейних відносин та їх об»єктивну недоступність для оточуючих, суд приходить висновку про доцільність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Згідно ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цих підстав, суд вважає доцільним за вибором позивача залишити їй прізвище - «[PERSON]». На підставі статей 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

29 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася в суд із зазначеним позовом, який обґрунтувала тим, що 24 квітня 2006 року Красновільською сільською радою Маневицького району Волинської області було зареєстровано шлюб позивача з відповідачем, актовий запис № 5. Від даного шлюбу в них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, в сім»ї систематично почали виникати сварки та різні непорозуміння з вини [PERSON] Фактичні шлюбні стосунки між подружжям припинено, шлюб існує формально. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим, тому що це суперечить її інтересам та інтересам дитини, примиритися з відповідачем не бажає, тому просить суд позов задовольнити і шлюб розірвати. В дане судове засідання позивач не з'явилася, проте подала суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка, наявна в матеріалах даної справи. Ухвалою Маневицького районного суду від 26 листопада 2015 року ухвалено розгляд даної справи проводити у відсутності відповідача [PERSON], постановити рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24 квітня 2006 року, який був зареєстрований Красновільською сільською радою Маневицького району Волинської області, актовий запис № 5, та видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] (а.с. 3). Від даного шлюбу в них народилася дочка [PERSON], [INFO] я (а.с. 4). Спільне подружнє життя сторін не склалося, в сім»ї систематично почали виникати сварки та різні непорозуміння з вини [PERSON], вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин. Враховуючи зазначені обставини та вказані норми права, особливий характер сімейних відносин та їх об»єктивну недоступність для оточуючих, суд приходить висновку про доцільність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Згідно ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цих підстав, суд вважає доцільним за вибором позивача залишити їй прізвище - «[PERSON]». Відповідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 487 гривень 20 копійок судового збору, сплачених позивачем при подачі позову до суду. На підставі статей 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

29 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом. Вказувала, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2 березня 2013 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який перебуває на її вихованні та утриманні. Зазначила, що одруження з відповідачем виявилося невдалим через різні характери, життєві інтереси та погляди на життя. Виникали різні непорозуміння та сварки між ними, що негативно впливало на сімейне благополуччя, виховання та розвиток дитини. Через неможливість подальшого спільного проживання однією сімєю просила шлюб розірвати. Строк для примирення просила не надавати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, відповідач позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Із матеріалів справи вбачається, що з 2 березня 2013 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Липоводолинського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 06. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі встановлених під час судового розгляду обставин щодо відсутності між сторонами взаєморозуміння, поваги, спільного вирішення сімейних проблем, відмови від поновлення та продовження подальших, у розумінні ст. 3, ч.ч. 5, 6 ст. 7, ст. 51 СК України шлюбних відносин, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Тому, позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню. Судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

29 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 24 березня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 79. [PERSON] звернула увагу суду на те, що з відповідачем дітей не мають. Позивач зазначила, що вона та відповідач з початку 2015 року не підтримують шлюбні відносини, не проживають спільно, не ведуть сумісного господарства, в звязку з різними поглядами на сімейне життя, чоловік став проживати з іншою жінкою, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В звязку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання представник позивача не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги [PERSON] підтримує, в разі розірвання шлюбу прізвище [PERSON] залишити без змін, оскільки позивач при укладенні шлюбу прізвище не змінювала.. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав, зазначив. що на протязі останніх пяти років не підтримує подружні стосунків з дружиною, просив суд розірвати шлюб. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 24 березня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 79, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Встановлено, що сторони не мають дітей від шлюбу. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини з початку 2015 року, не проживають спільно, не ведуть спільного господарства, позивачка втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

29 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що вона з 01 березня 2013 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований виконавчим комітетом Заборольської сільської ради Луцького району Волинської області, актовий запис № 3. Від спільного подружнього життя мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO], разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують. Вказуючи, що на примирення не згідна ні за яких умов, їхній шлюб існує лише формально, його збереження суперечить її інтересам, оскільки вона проживає однією сімєю з іншим чоловіком, від якого у неї народився син [PERSON], просила шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не зявилася, однак подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, просила судові витрати залишити за нею та справу розглядати у її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає повністю, погоджується на розірвання шлюбу, просив справу розглядати без його участі. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не зявилися і згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України заявили клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до положень ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З матеріалів справи вбачається, що сторони з 01 березня 2013 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований виконавчим комітетом Заборольської сільської ради Луцького району Волинської області, актовий запис № 3 (а.с. 6). Від шлюбу мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO] (а.с. 7), який проживає разом з позивачем. Судом встановлено, що позивач та відповідач не підтримують подружніх стосунків, разом не проживають та їхній шлюб існує лише формально. За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального права, а також враховуючи фактичні взаємини подружжя, те, що відповідно до ст. 174 ЦПК України визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб між ними слід розірвати. Судові витрати по справі суд залишає за позивачем [PERSON] у зв'язку з відповідним її клопотанням. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

29 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що вона з 09 листопада 2007 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований Новосілківською сільською радою Турійського району Волинської області, актовий запис за № 7. Від спільного подружнього життя мають троє малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], протягом останніх чотирьох років разом не проживають, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вказуючи, що примирення між ними неможливе, їхній шлюб існує лише формально і його збереження суперечить її інтересам, просила шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не зявилася, однак подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, та не заперечує проти заочного розгляду справи, просила справу розглядати у її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомляв, заяву про розгляд справи без його участі не подавав. Враховуючи, що в судове засідання не зявилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. За згодою позивача та відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до положень ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З матеріалів справи вбачається, що сторони з 09 листопада 2007 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Новосілківською сільською радою Турійського району Волинської області, актовий запис за № 7 (а.с. 3). Від шлюбу мають троє малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 9-11). Судом встановлено, що позивач та відповідач не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть, близько чотирьох років проживають окремо та їхній шлюб існує лише формально. За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального права, а також враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 487 грн 20 коп. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

29 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом та просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, допустивши негайне виконання рішення у межах платежу за один місяць. Мотивує свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем має малолітнього сина [PERSON], [INFO], який на даний час знаходиться лише на її утриманні через відсутність матеріальної допомоги з боку відповідача, який проживає окремо. Позивачем подано до суду заяву про розірвання шлюбу з відповідачем. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі. У порядку ч. 4 ст. 130, ч. 4 ст. 174 ЦПК України у зв'язку з визнанням відповідачем позову суд проходить до висновку про можливість ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Сторони з 2 березня 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивачка разом із сином проживає [ADDRESS] Відповідач зареєстрований [ADDRESS] а фактично проживає в сел. Липова Долина Сумської області. Місцем роботи відповідача є ТОВ «Завод Кобзаренка», його середня заробітна плата становить близько 2700 грн. на місяць. Встановивши зазначені обставини та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що малолітня дитина потребує матеріальної допомоги на її утримання, а в силу положень ст. 180 СК України, яка покладає обов'язок утримувати дитину на обох батьків, відповідач, як її батько, зобов'язаний утримувати свою дитину шляхом сплати щомісячно аліментів на користь матері дитини. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить 1167 грн. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, як того вимагають положення ч. 1 ст. 182 СК України, матеріальне становище дитини, платника аліментів (має регулярний дохід), відсутність відомостей про наявність у платника аліментів інших утриманців, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

29 жовтня 2015 року в суд надійшла позовна заява [PERSON], яка просить розірвати шлюб, що був зареєстрований 11.08.2007 р. з відповідачкем по справі [PERSON] з тих підстав, що не проживають з відповідачем тривалий час, фактично і остаточно припинили спільне прорживання 15 липня 2015 р., спільне господарство не ведуть. Втретє за кориткий час припинили спільне проживання, що привело до втрати поваги та любові до чоловіка, збереження шлюбу суперечить її інтересам. В обгрунтування позовних вимог також покликається на те, що вони обоє перебувають в зареєстрованому шлюбі вперше, вона проживала в житловому приміщенні чоловіка м. Стрию разом з сином [PERSON], який тепер залишився тут прописаним. 15 липня 2015 року остаточно припинили спільне проживання, оскільки фактично відповідач її з дитиною виселив зі свого житла до її батьків в м. Новий Розділ, де вона проживає до тепер. В них виявилися різні погляди на сімейне життя у звязку з чим між ними постійно виникали конфлікти та їхнє подружнє життя не склалося. Сімя розпалася остаточно, поновити її неможливо, а тому просить шлюб розірвати, майна до поділу в них немає. В суді позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримав та пояснила, що з відповідачем по справі остаточно припинили спільне проживання в 12 липня 2015 року, оскільки [PERSON] втретє за короткий час виселив її з сином зі свого житла, більше вони не поновляли сімейного життя, чоловік заборонив їй носити його прізвище, а тому просить замінити їй прізвище на [PERSON]. Просить строк для примирення не надавати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, поштою надійшла від нього телеграма, електронне повідомлення, яким він просить справу слухати без його присутності, позов визнає, тобто просить шлюб розірвати.а.с. 8-10. Поясненнями позивачки, дослідженими доказами доведено, що позовні вимоги підставні і підлягають до задоволення. Судовим розглядом даної справи доведено, що дальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки і має для неї істотне значення, так як вправі облаштувати своє сімейне життя. Сторони остаточно припинили спільне проживання 15 липня 2015 року, за весь цей час не прийняли заходів для збереження шлюбу, обоє настоюють на розлученні. При обговоренні питання про надання строку для примирення, позивачка категорично заперечила та просила залишити її дівоче прізвищею. Аліменти, утримання дитині відповідач, інспектор ППС м. Київа пообіцяв надавати добровільно.

Outcome: approved