Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

30 жовтня 2015 року заявник звернулася до суду із заявою про визнання [PERSON] безвісно відсутнім, мотивуючи свої вимоги тим, що в період з 2002 по 2003 рік вона проживала з ним сумісно без реєстрації шлюбу. Їй відомо, що [PERSON] в травні 2014 року виїхав у невідомому напрямку та з цього часу місце його знаходження невідоме. У звязку з відсутністю [PERSON] вона з дитиною не може виїхати за межі України до рідних, які мешкають в Російській Федерації, так як згідно до п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №57 від 27 січня 1995 року, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків та в їх супроводі. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється на підставі нотаріально посвідченої довіреності іншого батька, або на підставі рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою. Також вона не може повернутися додому в місто Дебальцеве, так як відповідно до Тимчасового порядку здійснення контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів і вантажів вздовж лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) №27 ог від 22 січня 2015 року вїзд на неконтрольовану територію та виїзд з неї дітей віком до 16 років здійснюється з урахуванням особливостей, визначених Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №57 від 27 січня 1995 року, тобто за згодою або у супроводі батька, або на підставі рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою. У звязку з наведеним, заявник просить суд визнати [PERSON], [INFO] безвісно відсутнім. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім заявникові потрібно для виїзду з дитиною за межі України та неконтрольовану територію Донецької області без дозволу його батька, місцезнаходження якого невідоме. У судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заявлені вимоги в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, пояснення надала аналогічні викладеним у заяві, додатково зазначила, що в неї нема можливості виїхати з дитиною за межі України до рідних, оскільки вона не знає, де знаходиться батько дитини - [PERSON] Вони не проживають спільно з 2003 року, в останнє вона бачила його наприкінці 2013 року, коли він прийшов привітати зі святом їх сина. Їй достовірно відомо, що останній раз [PERSON] працював офіційно близько 10-11 років тому, існував за рахунок своїх батьків та зловживав спиртними напоями. На даний момент його батьки живі, проте не знають де знаходиться їх син. Його номеру телефону в неї немає. Свій номер телефону вона не змінювала, однак в останнє [PERSON] телефонував їй у травні 2014 року. Заінтересована особа Державна прикордонна служба України, належним чином повідомлена про час, дату та місце судового розгляду, в судове засідання не зявились, до суду надано заяву про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи (а.с.28). Ухвалою суду від 02 листопада 2015 року, до участі в справі в якості заінтересованих осіб, було залучено управління Пенсійного фонду України в м. Словянську та Словянському районі Донецької області та Управління соціального захисту населення Словянської міської ради (а.с. 10). Заінтересована особа УПФУ в місті Словянську та Словянському районі, належним чином повідомлена про час, дату та місце судового розгляду, в судове засідання не зявились, до суду надано заяву про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи, рішення винести на розсуд суду (а.с.37). Представник заінтересованої особи, УСЗН Словянської міської ради, [PERSON], яка діє на підставі довіреності № 08-20/3074 ( а.с.36), будучи належним чином повідомленою про дату та час судового засідання, в залу суду не зявилась, надала суду клопотання з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, рішення винести на розсуд суду (а.с. 35). Суд, заслухавши пояснення заявника, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], №155 від 19 листопада 2002 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Дебальцівського міського управління юстиції Донецької області, в графі батько зазначений [PERSON], мати [PERSON] (а.с.5). Згідно довідки від 05 березня 2015 року №1445007920 про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, вбачається, що [PERSON] та неповнолітній [PERSON] перемістились з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції) в с.Богородичне Словянського району Донецької області, вул. Степова, 2-А. (а.с.4) Відповідно до [PERSON] №6 від 21 липня 2015 року, складеного депутатом Долинської сільської ради [PERSON], за участю свідків: [PERSON], [PERSON], зазначено, що [PERSON] не проживає [INFO] разом з [PERSON] та неповнолітнім [PERSON]. Участі у вихованні дитини не приймає та матеріально не допомагає (а.с.6). Відповідно до довідки за відомостями Відділу державної виконавчої служби Дебальцівського міського управління юстиції №20/253 від 10 червня 2015 року, у період з 01 грудня 2014 по 31 травня 2015 року [PERSON] не отримувалися аліменти з [PERSON], згідно виконавчого листа №2-910, виданого 15 серпня 2005 року Дебальцівським міським судом Донецької області (а.с.7). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що вона подруга [PERSON], знайомі приблизно 9 років, до 2014 року вона також проживала у м. Дебальцеве. Зараз [PERSON] живе з сином при монастирі в Словянську. Їй достовірно відомо, що батька дитини звати [PERSON]. Раніше вона часто зустрічала його у м. Дебальцеве, але в останнє бачила його в 2012-2013 роках. Їй не відомо, де він подівся. З викладеного вбачається, що [PERSON], відсутній в місці свого постійного проживання більше року та його місцезнаходження невідоме. Оцінивши представлені заявником в силу вимог ст. 60 ЦПК України докази в їхній сукупності, суд визнає можливим визнати [PERSON], безвісно відсутнім та задовольнити заяву [PERSON] Стаття. 43 ЦК України передбачає, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Таким чином, оскільки останні відомості про місце перебування [PERSON] були отримані в травні 2014 року, то відповідно, початком його безвісної відсутності слід вважати 01 червня 2014 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved