Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

30 січня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеною позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 03 серпня 1998 року між нею та відповідачами було укладено договір купівлі-продажу 1/2 частки домоволодіння з відповідною частиною службових приміщень та споруд, що розташоване за адресою: [ADDRESS].Ця угода була посвідчена Південною товарною біржею за № 0129. Обидві сторони виконали всі умови договору - відповідачі передали їй у власність зазначену вище частину будинку, а вона її прийняла та сплатив відповідачам ціну, обумовлену договором. У теперішній час вона не може зареєструвати за собою право власності на зазначене нерухоме майно, оскільки державний реєстратор вимагає нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, а зазначений вище договір вважає недійсним. Посилаючись на викладене, просила визнати дійсним договір купівлі-продажу. Ухвалою від 01 квітня 2015 року неналежного відповідача у справі - [PERSON] замінено правонаступником останньої - [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, в якій, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі до суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином- [PERSON] та [PERSON] - у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, [PERSON] та [PERSON] - через оголошення у пресі у порядку, передбаченому ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Представник третьої особи - Південної товарної біржі - в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. 03 серпня 1998 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу 1/2 частки домоволодіння з відповідною частиною службових приміщень та споруд, що розташоване за адресою: [ADDRESS], який посвідчено Південною товарною біржею за № 0129, що підтверджується копією цього письмового договору (а. с. 6). Під час укладення угоди сторони дійшли згоди про всі істотні умови цього договору та виконали всі зобов'язання, а саме відповідачі передали у власність позивачці продане нерухоме майно, а остання його прийняла та сплатила відповідачам ціну цього майна, обумовлену договором, що також підтверджується зазначеною вище копією договору. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року №1956-XII (що застосовувався до даних правовідносин на момент укладення договору), угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Згідно ст. 48 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5 та зареєстрованої 07 липня 1994 року за № 152/361, що діяла на час спірних правовідносин, правовстановлюючим документом міг бути договір купівлі-продажу, зареєстрований на біржі. Зазначена норма закону протирічила діючій на той час ст. 227 ЦК України (1963 р.), згідно якої договір купівлі-продажу повинен бути нотаріально посвідчений та підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є визнання цього права. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що на час укладання угоди мала місце суперечність законодавства, та приймаючи до уваги той факт, що підстав нікчемності правочину судом не виявлено, права та інтереси сторін укладений правочин не порушував, а навпаки, сторони після набуття прав на нерухоме майно, в повному обсязі не можуть користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, це є підставою для визнання угоди дійсною. За таких обставин, позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Також суд вважає за необхідне віднести судові витрати на рахунок позивачки, за власним клопотанням останньої. На підставі викладеного,

Outcome: approved