Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

31 травня 2021 року [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями та земельні ділянки. В обґрунтування своїх вимог посилаються, що [INFO] померла їх тітка [PERSON] , спадщину після якої у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] та земельних ділянок площею 0,10 га кадастровий номер 5322483801:01:002:0022 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,21 га кадастровий номер 5322483801:01:002:0023 для ведення особистого селянського господарства, розташовані в [ADDRESS] прийняла, але не оформила спадкових прав їх двоюрідна сестра [PERSON] та померла [INFO] . Вони є її спадкоємцями за законом та для оформлення спадкових прав звернулися до Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області та отримали відмову в зв`язку з в зв`язку з неподанням документів, що підтверджують факт їх родинних відносин із померлою [PERSON] . Просили суд встановити факт родинних відносин, що вони та померла [INFO] [PERSON] є двоюрідними братом та сестрою, визнати за ними право власності в порядку спадкування за правом представлення по 1/2 частки у спадщині після померлого [INFO] батька [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS] , який складається з житлового будинку літ. «А», 1928 року забудови, прибудови літ. «а», 1960 року забудови, навісу літ. «ан», 1970 року забудови, сараю літ. «Б», 1945 року забудови, літнього душу літ. «В», 1970 року забудови, погрібу літ. «Г»,1970 року забудови, колодязя літ. «К», 1970 року забудови, воріт № 1, огорожі №2, визнати за ними право власності в порядку спадкування по 1/2 частки після померлої [INFO] [PERSON] на земельну ділянку площею 0,10 га кадастровий номер 5322483801:01:002:0022 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, по 1/2 частки на земельну ділянку площею 0,2123 га кадастровий номер 5322483801:01:002:0023 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в [ADDRESS] . Від позивачів [PERSON] , [PERSON] надійшли заява про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують та просять задовольнити. Відповідач Піщанська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, надали суду заяву, в якій просили розглянути справу у відсутність їх представника та винести рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожна особа, як слідує зі змісту ст.4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 263 ЦПК України передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Установлено, що [INFO] померла [PERSON] , спадщину після якої за заповітом прийняла її дочка [PERSON] , вона ж [PERSON] , згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 27.05.1989. Спадковим майном є житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] та земельні ділянки площею 0,10 га кадастровий номер 5322483801:01:002:0022 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,21 га кадастровий номер 5322483801:01:002:0023 для ведення особистого селянського господарства, розташовані в [ADDRESS] . [PERSON] , яка померла [INFO] , склала заповіт, де все своє майно заповідала дочці [PERSON] , яка прийняла спадщину, проживаючи разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, але не оформила своїх спадкових прав та померла [INFO] . Відкрилася спадщина. Заведена спадкова справа 86/2020, яка зареєстрована в Спадковому реєстрі за номером 63546460. Інші особи заяв про прийняття чи відмову від спадщини не подавали і інформація про них відсутня. З заявою про прийняття спадщини до Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області звернулися [PERSON] та [PERSON] , але державний нотаріус Горбенко Л.В. 12 лютого 2021 року відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з неподанням документів, що підтверджують факт їх родинних відносин із померлою [PERSON] . Так, установлено, що батьком [PERSON] та [PERSON] , вона ж [PERSON] , згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , був [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 23.05.2020. Як слідує зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , вона ж [PERSON] , згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, її матір`ю є [PERSON] . [PERSON] , яка померла [INFO] . була матір`ю [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] , підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання відповідно до архівних даних від 22.02.2021 № 10-11/329. Отже, оскільки [PERSON] є матір`ю [PERSON] та [PERSON] , а вони рідними братом та сестрою, то їх діти позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] є двоюрідними братом та сестрою і суд встановлює даний факт, що необхідно позивачам для прийняття спадщини та не порушує нічиїх прав та свобод. Крім цього встановлено, що відповідно до довідки Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 20 листопада 2007 року за № 2836, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] лічиться за [PERSON] , яка все своє майно заповідала дочці [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав та померла [INFO] . Спадкоємцями померлої [PERSON] є за правом представлення після смерті батька [PERSON] , [INFO] , якому б належала 1/2 частка спадщини за законом якби він був живим на час відкриття спадщини двоюрідні брат і сестра спадкодавиці [PERSON] та [PERSON] . Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.4 ст. 1266 ЦК України двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Виходячи з нормативних актів, зокрема, змісту положень ЦК України 1963 року (глави 12), вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Отже, [PERSON] , яка померла [INFO] , належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Згідно технічного паспорта виданого 02 березня 2021 року ФОП [PERSON] , інвентаризаційна справа № 2/97 зазначений житловий будинок складається з житлового будинку літ. «А,а», навісу літ. «ан», сараю літ. «Б», літнього душу літ. «В», погребу літ. «Г», воріт №1, огорожі №2 , колонки літ. «К» 1928 року забудови. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Отже, оскільки, спадкодавцеві [PERSON] , яка померла [INFO] належало в порядку спадкування право власності на земельні ділянки площею 0,10 га кадастровий номер 5322483801:01:002:0022 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,21 га кадастровий номер 5322483801:01:002:0023 для ведення особистого селянського господарства, розташовані в [ADDRESS] на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку виданих на ім`я [PERSON] , то вони переходять до її спадкоємців [PERSON] , [PERSON] , частки яких становлять по 1/2. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Outcome: approved