Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

29 березня 2017 року [PERSON] звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись у позовній заяві на те, що вони з відповідачем одружені з 20 вересня 2003 року, від шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON] ([INFO]) та [PERSON] (12 лютого 2009 року). У вересні 2014 року між ним та відповідачем припинено подружні стосунки та ведення спільного господарства, оскільки між ним та відповідачем повністю втрачено почуття любові та поваги (а.с.2-3). Позивач надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності та зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволені (а.с.9). \~Відповідач надав до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, та зазначила, що позовні вимоги позивача підтримує,вважає, що шлюбні стосунки не можливо поновити (а.с.13). Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20 вересня 2003 року, який зареєстровано Красногвардійським відділом державної\~ реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 567, від шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON] ([INFO]) та [PERSON] (12 лютого 2009 року), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та копіями свідоцтва про народження (а.с. 6-8). Також у судовому засіданні судом встановлено, що з вересня 2014 року між сторонами було припинено подружні стосунки через втрату почуттів любові та поваги, шлюбно-сімейні стосунки між ними не поновлювались, зберігати сім`ю сторони не бажають, строком на примирення наданим судом не скористались, спору щодо майна між ними не має, тому сторони наполягають на розірванні шлюбу, що підтверджуються поясненнями позивача у судовому засіданні та заявою відповідача, наданою до суду. Згідно\~ст. 110 Сімейного Кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до\~ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини, та приймаючи до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені та відносини між сторонами по справі не поновлювались, сторони наполягають на розірванні шлюбу, строком на примирення наданим судом не скористались, зберігати шлюб не бажають й вважають, що це не можливо, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню. Суд приймає до уваги ту обставину, що позивач судові витрати взяв на себе і просив не стягувати судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved