Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

29 липня 2007 року між сторонами укладений договір № 001-23036-290707, за яким [PERSON] отримав кредит в сумі 1500 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення коштів, що відповідає строку дії картки та відсотковою ставкою 19,99 % річних, та сплатою комісії за обслуговування кредиту в розмірі 2,99% щомісяця від суми використаних кредитних коштів. Порядок надання та користування кредитом визначався вказаним договором про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, Тарифами на обслуговування платіжних карток, анкетою позичальника. За час дії договору кредитний ліміт відповідачці було збільшено банком в односторонньому порядку до 2700 грн., до 3550 грн., а остаточно до 4800 грн. Позивач, представник якого підтримав позов в судовому засіданні, просить стягнути з відповідача суму боргу по кредиту, що станом на 27 грудня 2013 року становить 6648,83 грн., а саме: 3788,92 грн. - тіло кредиту, 894,57 грн. - заборгованість по відсотках, 1965,34 грн. - заборгованість по комісіям, так як останній припинила його погашення, а також витрати по справі у вигляді судового збору. Відповідач позов визнав повністю, але пояснив, що неможливість проведення погашення кредиту викликана лише його сезонною роботою та відсутністю коштів. Заслухавши представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Також згідно ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання не допускається та воно має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у визначений в ньому строк. 29 липня 2007 року відповідач підписав договір про відкриття карткового рахунку, де також зазначив, що він згоден з умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були йому надані для ознайомлення. За договором держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені договором, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній місяць, а також здійснювати погашення процентів та комісії, що нараховані за попередній місяць. Як передбачено ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, чому відповідають і умови самого договору. Як вбачається з письмових доказів по справі щомісячні платежі сплачувались у меншому розмірі, ніж було встановлено договором, а тому виникла заборгованість, яка погашалась відповідно до умов договору, а саме в першу чергу відсотки та комісії, а потім, в разі наявності коштів, тіло кредиту. З травня 2013 року він взагалі припинив погашати кредит. Суд не може прийняти до уваги посилання відповідач на те, що зміна його матеріального стану є об'єктивною причиною припинення виплат, оскільки відсутність коштів не звільняє його від виконання зобов'язання. Таким чином станом на 27 грудня 2013 року відповідач має заборгованість перед позивачем по вказаному кредитному договору, чим порушує права останнього як сторони за договором, які підлягають поновленню шляхом задоволення його вимог. В зв'язку з задоволенням позову з відповідачки на користь позивача також підлягають стягненню витрати по справі. На підставі ст. ст. 16, 525, 526, 530, 629, 1050 ЦК України,

Outcome: approved