Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

30 липня 2015 року [PERSON] звернувся до Великобагачанського районного суду із позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. В своїй позовній заяві позивач посилався на те, що 29 березня 2015 року уклав угоду з відповідачкою про завдаток. За цією угодою [PERSON] отримала від нього 20000 грн. в рахунок продажу будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], та зобов'язалася до 30 квітня 2015 року оформити документи на вказаний будинок. На підтвердження укладеної угоди та отримання грошей відповідачка написала власноруч розписку. На момент подачі позовної заяви відповідачка необхідні документи на будинок так і не оформила, укладати договір купівлі-продажу будинку відмовилася. Просив суд на підставі ч. 2 ст. 570 ЦК України вважати суму передану ним відповідачці вважати авансом, який стягнути на його користь разом із понесеними ним судовими витратами. В судовому засіданні його представники [PERSON], яка діяла на підставі відповідних документів (а.с. 38, 39, 40), позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пославшись у своїх поясненнях на обставини, викладені у позові. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх в сукупності, приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних обґрунтувань. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, не які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 29 березня 2015 року [PERSON] надав [PERSON] 20000 гривень завдатку, а остання написала власноруч розписку про отримання завдатку, в рахунок продажу будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], та зобов'язалася до 30 квітня 2015 року оформити документи на вказаний будинок (а.с. 41). В судовому засіданні відповідач не заперечувала факт отримання грошей і того, що на момент отримання грошей не мала відповідних документів на будинок, які потрібні для укладення договору купівлі-продажу в нотаріуса. Вказувала, що не з її вини документи на будинок не були виготовлені в строк зазначений у розписці. Починаючи з 29 березня 2015 року і по день розгляду справи в суді позивач і відповідач не вчиняли інших правочинів по відношенню до зазначеного вище будинку, не укладали попереднього договору чи договору купівлі-продажу. Станом на 05 жовтня 2015 року документи на будинок відповідачем не виготовлені. Відповідно до ст. 570 ЦК України задатком є грошова сума, що видається кредиторові боржником у рахунок належних за договором платежів, підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних із боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Ознакою задатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу, і способом забезпечення виконання зобов'язання. Правила ст. 571 ЦК України про залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовуються в таких випадках, коли між сторонами укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь зі сторін. У разі, коли сторона лише домовилася укласти договір, але відповідно його не оформила, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони передавались. У разі видачі авансу кредитор не може бути зобов'язаний до повернення його в подвійному розмірі. Враховуючи, що 29 березня 2015 року [PERSON] отримала від [PERSON] 20000 (двадцять тисяч) гривень (а.с. 41), однак договір між сторонами не було відповідно укладено, дана сума коштів вважається авансом, а отже на користь позивача [PERSON] з [PERSON] потрібно стягнути 20000 гривень сплаченого авансу. Витрати по оплаті судового збору підлягають до стягнення на користь позивача на підставі ст. 88 ЦПК України. Куруючись ст. ст. 570, 571, 657 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 27, 60, 62, 64, 208, 214, 215 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved