Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

29.07.2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із наведеним вище позовом, в обґрунтування якого зазначав наступне. 21.03.2011 року АТ КБ «ПриватБанк» (раніше - ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, уклали договір № б/н (далі - Договір), згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік (кредитний ліміт та проценти в подальшому змінювались) на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (07/18). [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складають між ним та Банком договір, що підтверджується його підписом у заяві. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит, водночас останній порушив умови Договору і має прострочену заборгованість станом на 30.06.2019 року в сумі 37 956, 92 грн., яка склалася із заборгованості за кредитом - 2 881, 31 грн., процентів за користування кредитом - 31 001, 95 грн., пені - 1 790, 00 грн., штрафу (фіксованої частини) - 500, 00 грн., штрафу (процентної складової) - 1 783, 66 грн. [PERSON] в добровільному порядку не вжив заходів щодо погашення заборгованості, а тому АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із вищевказаним позовом. З огляду на вказане, позивач просив стягнути з [PERSON] зазначену вище суму заборгованості за кредитним договором, а також суму понесених судових витрат у розмірі 1 921 грн. 00 коп. Ухвалою Розівського районного суду Запорізької області від 13.09.2019 року у вказаній справі було відкрито провадження та її призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 03.10.2019 року. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Крім того, подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, повідомивши, зокрема про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Окрім цього, подав до канцелярії суду заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати у його відсутність та вирішити справу відповідно до вимог чинного законодавства України. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим здійснювати судовий розгляд справи за відсутності учасників справи, на підставі наявних матеріалів. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні в них докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 21.03.2011 року АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, уклали договір б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 300, 00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік (кредитний ліміт та відсотки в подальшому змінювались) на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки - останній день липня 2018 року (а.с. 55, 56). При цьому, [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку (останні викладені у довідці про умови кредитування) складають між ним та Банком договір, що підтверджується його підписом у цій заяві (а.с. 11). Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Суд приходить до висновку, що укладений між сторонами кредитний договір від 21.03.2011 року, по своїй суті є договором приєднання, відповідно до ст. 634 ЦК України. Частиною 1 статті 1054 ЦК України, визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Згідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Виходячи з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, сплата неустойки . Відповідно до п. 2.1.1.5.5, п 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умов), позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотків за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором, а у разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення кредиту, (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), сплаті винагороди Банку (а.с. 31 зв.ст.). Пунктом 1.1.5.25 Умов передбачено застосування пені за несвоєчасну сплату кожного грошового зобов`язання, передбаченого Договором та Умовами, у розмірі 0,1 % від суми заборгованості за кожний день прострочення (а.с. 23). При порушенні строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язався сплатити Банку штраф, розмір в розмірі 500 грн. та 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з врахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій (п. 2.1.1.7.6 Умов) (а.с. 32). [PERSON] користувався коштами, разом з цим, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором (а.с. 53-54, 57-63). Таким чином, згідно до позовних вимог, [PERSON] станом на 30.06.2019 року має заборгованість в сумі 37 956, 92 грн., яка склалася із заборгованості за тілом кредиту - 2 881, 31 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом - 31 001, 95 грн., пені - 1 790, 00 грн., штрафу (фіксованої частини) - 500, 00 грн., штрафу (процентної складової) - 1 783, 66 грн. Суд погоджується із позовними вимогами Банку стосовно наявності у [PERSON] заборгованості за вказаним кредитним договором у вигляді тіла кредиту в розмірі 2 881, 31 грн., водночас не вбачає підстав для задоволення позову в повному обсязі в частині стягнення суми заборгованості за відсотками за користуванням кредитом в сумі 31 001, 95 грн., з наступних підстав. Так, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (правова позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 провадження № 14-10цс18). У цій справі сторони погодили, що строк дії договору відповідає строку дії картки - останній день липня 2018 року (а.с. 56). За таких умов, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом підлягають задоволенню станом не на 30.06.2019 року, як того просить позивач, а на 31.07.2018 року (закінчення строку дії картки), що складає суму в розмірі 13 376, 46 грн. (а.с. 54 зв.ст.). Стосовно позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за пенею в розмірі 1 790, 00 грн., штрафу (фіксованої частини) в розмірі 500, 00 грн. та штрафу (процентної складової) в розмірі 1 783, 66 грн., суд зазначає наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею), є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Пунктом 1.1.5.25 Умов передбачено застосування пені за несвоєчасну сплату кожного грошового зобов`язання, передбаченого Договором та Умовами, у розмірі 0,1 % від суми заборгованості за кожний день прострочення (а.с. 23). У той самий час, умовами цього Договору передбачена сплата штрафів, як виду цивільно-правової відповідальності за правопорушення, а саме порушення строків платежів по будь-якому грошовому зобов`язанню, передбаченому Договором, більш ніж на 30 днів (п. 2.1.1.7.6 Умов) (а.с. 32). Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15). В даному випадку пеня і штраф, нараховані в один і той же період, тобто є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому є неправомірним їх одночасне застосування, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення пені в розмірі 1 790, 00 грн., не підлягає задоволенню, оскільки за цей період суд вважає необхідним і обґрунтованим стягнути штраф (фіксовану частину) в розмірі 500 грн. та штраф (процентну складову). Водночас при визначенні розміру штрафу (процентної складової) суд виходить з такого. Умовами кредитного договору передбачено стягнення штрафу (процентної складової) у виді 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій, таким чином, оскільки судом задоволено позов в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2 881, 31 грн. та заборгованості за процентами в розмірі 13 376, 46, а всього в сумі 16 257, 77 грн., то розмір штрафу (процентної складової) буде становити 812, 89 грн. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про часткову доведеність тих обставин, на які посилається АТ КБ «ПриватБанк», як на підставу своїх вимог до відповідача [PERSON] , а тому задовольняє позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором від 21.03.2011 року в сумі 17 570, 66 грн., де 2 881, 31 грн. - тіло кредиту, 13 376, 46 грн. - відсотки за користування кредитом (нараховані до закінчення строку дії картки - 31.07.2018 року), 500 грн. - штраф (фіксована частина), 812, 89 грн. - штраф (процентна складова). В іншій частині позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» суд відмовляє. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, суд, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з [PERSON] в сумі виходячи з розрахунку: (17 570, 66 грн. (розмір задоволених позовних вимог) * 1 921, 00 грн. (розмір судових витрат) / 37 956, 92 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 889, 25 грн.

Outcome: partial