overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

31 липня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 27 березня 2013 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сватівського районного управління юстиції у Луганській області, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану вчинено запис за № 30 від 27 березня 2013 року. Він та відповідачка проживали у шлюбі до квітня 2018 року, вели спільне господарство. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. На даний час вони проживають окремо, відновлення сімейних стосунків неможливе. Позивачка та відповідач подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримує, наполягає на розірванні шлюбу, строк для примирення просить не надавати, відповідачка позовні вимоги визнає повністю, на розірвання шлюбу згодна, строк для примирення просить не надавати. Оскільки сторони подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 27 березня 2013 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сватівського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 30 ( а.с. 8). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 9). З квітня 2018 року сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, сторони не створили міцної, дружньої сім'ї, на примирення не згодні, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що подальше спільне проживання подружжя, збереження їх шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з них та малолітньої дитини, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

31 липня 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 15 грудня 2009 року сторони перебувають у шлюбі, спільних дітей не мають. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя. З огляду на викладене, позивач просить його вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позов просив задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку. \~ \~ \~ \~Суд, із письмової згоди позивача ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів відповідно до положень ст.280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 грудня 2009 року, спільних дітей не мають. Дані факти підтверджуються свідоцтвом про одруження. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

31 липня 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 25 січня 1981 року сторони перебувають у шлюбі, неповнолітніх дітей не мають. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя. З огляду на викладене, позивач просить його вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позов просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. \~ \~ \~ \~Суд, із письмової згоди позивача ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів відповідно до положень ст.280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 січня 1981 року, неповнолітніх дітей не мають. Дані факти підтверджуються свідоцтвом про одруження. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

31 липня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 лютого 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області, за актовим записом №25. В цьому ж позові ставила ще декілька позовних вимог. Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 вересня 2018 року вказана позовна заява розєднана в самостійні провадження по кожній з позовних вимог. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що 14 лютого 2014 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Сторони\~мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та доньку Милану, [INFO]. На даний час сторони разом не проживають, їх шлюб носить формальний характер, зберігати його позивач наміру не має.\~\~ Позивач [PERSON]\~в підготовче судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позов підтримала в повному обсязі. В підготовче судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведену вимогу закону, справа може бути розглянута в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та\~ [PERSON]\~ зареєстрували шлюб 14 лютого 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області, за актовим записом №25. Після укладення шлюбу чоловікові та дружині присвоєні прізвища «Савін» та «Савіна» відповідно /а.с. 10/. Сторони мають неповнолітніх дітей:\~доньку [PERSON],\~[INFO]\~та доньки\~ Милану,\~[INFO]/а.с. 11, 12, 13-14/. [PERSON] та\~ [PERSON] на даний час разом не проживають. Шлюб носить формальний характер, спільне проживання і збереження сім'ї неможливо. В силу\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має істотне значення. Тому суд вважає, що вимоги позивача правомірні, а позов підлягає задоволенню. Оскільки ні в позовній заяві, ні в заяві про розгляд справи без її участі позивач не зазначила чи бажає вона залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу чи відновити дошлюбне прізвище, вказане питання судом не вирішувалось. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 142 ЦПК України, на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору в сумі 352,40 грн. (704,80:2=352,40) з відповідача, а 50 відсотків судового збору в сумі 352,40 грн. -\~ поверненню з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

31 липня 2018 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 17 квітня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Очаківського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області. Від шлюбу з відповідачем має малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Через втрату почуттів, взаєморозуміння сумісне життя є неможливим, а тому просила розірвати їхній з відповідачем шлюб, та залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON]. Позивачка та відповідач в підготовче судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що позивачка повністю підтримує позовні вимоги; відповідач позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17 квітня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Очаківського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, про що складено відповідний запис за № 46. Зазначений факт підтверджується дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії І-ФП № 112199. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ФП № 230648. Причинами розпаду\~сімї стала\~втрата почуттів\~та взаєморозуміння,\~подружні стосунки\~фактично припинені. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

31 липня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17 лютого 2001 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ізюмського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 31. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сім`я фактично розпалася у вересні 2017 року, через відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння подружжя. Позивач [PERSON] надала до суду заяву, де просила справу розглядати без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 17 лютого 2001 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ізюмського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 31, зареєстровано шлюб між сторонами у справі. У період шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO].(а.с.6). У відповідності до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивач в позовній заяві вказує, що розірвання шлюбу пов`язано з відсутністю взаємоповаги та взаєморозуміння подружжя. Шлюбні стосунки припинені у вересні 2017 року. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу позивачка побажала залишити шлюбне прізвище [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

31 липня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25 серпня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ізюмського міського управління юстиції, актовий запис № 218. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сім`я фактично розпалася в січні 2017 року, через відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння подружжя. Позивач [PERSON] надала до суду заяву, де просила справу розглядати без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 25 серпня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ізюмського міського управління юстиції, актовий запис № 218, зареєстровано шлюб між сторонами у справі. (а.с.12) У період шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO].(а.с.10) У відповідності до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивач в позовній заяві вказує, що розірвання шлюбу пов`язано з відсутністю взаємоповаги та взаєморозуміння подружжя. Шлюбні стосунки припинені у січні 2017 року. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу позивачка побажала залишити шлюбне прізвище [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

31 липня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 13 листопада 2015 року сторони перебувають у шлюбі. Під час спільного проживання у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. На обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначила, що спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя. З огляду на викладене, позивач просить її вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила суд розірвати шлюб. Відповідач подав до суду ідентичну заяву, в якій позов визнав. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13 листопада 2015 року, мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. Дані обставини підтверджуються: свідоцтвом про одруження та копією свідоцтва про народження дитини. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини у звязку із відсутністю взаєморозуміння, вжиті судом заходи для примирення подружжя бажаний результатів не дали, оскільки сторони продовжують наполягати на розірванні шлюбу, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить інтересам позивач. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

31 липня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, вказуючи, що на підставі розпорядження районної державної адміністрації за № 474 від 12.10.2006р. їй було видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Проте, під час внесення запису у державному акті про право приватної власності на земельну ділянку була допущена помилка, а саме: запис її прізвища був внесений як, «[PERSON]», тоді як необхідно було внести правильний запис «[PERSON]», і тому через не правильний запис в вищезазначеному документі не може реалізувати своє право на використанні земельної ділянки. Тому вона змушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності їй вищезазначеного державного акту про право приватної власності на земельну ділянку, оскільки іншого способу оформити спадщину немає. Заявник в судове засідання не з'явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримала, просила заяву задовольнити. (а. с. 20) Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, проте голова Андрушівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області -Рябцун Р.В. надіслав до суду лист про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення заявленої вимоги. (а.с. 19) З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що заява підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Враховуючи те, що в судовому засіданні беззаперечно доведено, що державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий 15.02.2007р. Погребищенською районною державною адміністрацією Вінницької області на ім'я [PERSON] дійсно належить [PERSON], [INFO], жительці с. Андрушівка Погребищенського району Вінницької області, що підтверджується ксерокопією паспорта [PERSON] (а.с. 5), ксерокопією державного акта на право приватної власності на серії [NUMBER], виданого 15.02.2007р. Погребищенською районною державною адміністрацією Вінницької області (а.с. 7-8), ксерокопією витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання (а.с. 9), ксерокопією свідоцтва про шлюбу між (а.с. 10), ксерокопією посвідчення [PERSON] (а.с. 11), ксерокопією пенсійного посвідчення [PERSON] (а.с. 12), то зазначений факт необхідно встановити на підставі п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України.

Outcome: approved