Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

29 грудня 2016 року до Любешівського районного суду Волинської області надійшов позов [INFO] до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В уточнених позовних вимогах позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування службовою\~ двокімнатною квартирою [ADDRESS] . Позовні вимоги умотивовано тим, що Луцький прикордонний загін є структурним підрозділом Державної прикордонної служби України і є бюджетною організацією. Основні фонди перебувають в управлінні [INFO] і закріплені за Луцьким прикордонним загоном на праві повного господарського відання. Рішенням житлової комісії військової частини № [NUMBER] від 10 грудня 2007 року військовослужбовцю Луцького прикордонного загону прапорщику [PERSON] з сім`єю з двох чоловік надано двокімнатну квартиру у селищі Любешів Волинської області. Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 239-ос від 07 квітня 2014 року старшого прапорщика [PERSON] направлено для подальшого проходження військової служби до військової частини № [NUMBER] (місто Бердянськ) та наказом начальника [INFO] № 75-ОС від 09 квітня 2014 року відповідача [PERSON] виключено зі списків частини та усіх видів забезпечення. Згідно з протоколом засідання житлової комісії [INFO] № 6 від 17 жовтня 2014 року прийнято рішення про знаття старшого прапорщика [PERSON] з квартирного обліку у зв`язку з переміщенням до іншого місця проходження служби. Наказом начальника [INFO] № 32-ОС від 19 лютого 2015 року на підставі наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України № 96-ос від 12 лютого 2015 року старшого прапорщика [PERSON] зараховано до списків особового складу [INFO] та на всі види забезпечення. Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 86-ос від 05 лютого 2016 року старшого прапорщика [PERSON] направлено для подальшого проходження військової служби в розпорядження начальника [INFO] (місто Львів) та наказом [INFO] № 35-ос від 18 лютого 2016 року його виключено зі списків частини та усіх видів забезпечення. Командування [INFO] неодноразово зверталося з відповідними листами до старшого прапорщика [PERSON] про необхідність звільнення займаної двокімнатної квартири, а також погашення заборгованості по квартирній платі, однак службове житло не звільнено, заборгованість не сплачена. У матеріально-правовому обґрунтуванні позову позивач покликається на статті 118, 121, 124 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК), на пункти 2.1, 2.6, 2.12, 2.13 Інструкції про організацію забезпечення житловими приміщеннями в Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом Державної прикордонної служби України № 1040 від 20 грудня 2007 року. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. На запитання суду представник позивача повідомив, що при укладенні контрактів з військовослужбовцями незалежно від того хто саме і яка посадова особа їх підписує, роботодавцем завжди є саме Державна прикордонна служба України, а не окремі її структурні підрозділи. Це передбачає можливість переведення військовослужбовців по всій території України, що і мало місце з відповідачем [PERSON] . Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача Львівського прикордонного загону Державної прикордонної служби України --\~ Шевченко П.В. у судових засіданнях 17 лютого та 22 березня 2017 року пояснив, що [PERSON] дійсно у цей час проходить службу у відділі прикордонної служби «Пархоменкове» Львівського прикордонного загону, що у Володимир-Волинському районі Волинської області. [PERSON] не звертався у загін з приводу отримання житла за місцем служби.\~ Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що проходить службу у Державній прикордонній службі України з 2002 року, спочатку строкову, а згодом -- за контрактом. У 2007 році, коли перебував на службі у відділі «Дольськ» Луцького прикордонного загону, отримав службову двокімнатну квартиру у селищі Любешів Волинської області. За цей час з дружиною [PERSON] вони зробили там ремонт, у тому числі замінили вікна, поставили котел. У 2014 році відповідача було переведено у відділ прикордонної служби « [INFO] » Бердянського прикордонного загону, а у 2015 році він знову за наказом повернувся у Луцький прикордонний загін. У 2016 році [PERSON] було переведено у відділ прикордонної служби « [INFO] » Львівського прикордонного загону. Після переведення у Львівський прикордонний загін [PERSON] з дружиною і малолітньою дитиною живуть у батьків відповідача у місті Володимир-Волинський, проте два-три рази на місяць приїздили у [PERSON] . За нинішнім місцем проходження служби за отриманням службового житла він не звертався. У спірній квартирі зберігаються його речі. Іншого житла він не має. Про проживання у квартирі подружжя [PERSON] йому нічого невідомо. [PERSON] з цього приводу припускає, що дозвіл проживати у квартирі вказаним особам надала його теща [PERSON] , яка мала ключі від квартири. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечила, при цьому зазначила, що відповідач вселився у спірну квартиру на підставі ордеру, що є свідченням укладення договору найму житла. Договір найму житла позивач не оскаржує. [PERSON] не вибув на постійне проживання у іншу місцевість, він проходить службу\~ у відділі прикордонної служби « [INFO] » Львівського прикордонного загону не за власною ініціативою, а на підставі відповідного наказу керівництва. За нинішнім місцем проходження служби [PERSON] житла не отримував. [PERSON] також просить взяти до уваги, що у спірній квартирі, крім [PERSON] , зареєстрована його вагітна дружина та малолітня дитина. Таким чином, задоволення позову призведе до невиправданого порушення житлових прав відповідачів та їх малолітнього сина. Відповідач [PERSON] , дружина [PERSON] , 22 березня 2017 року у суді пояснила, що зареєструвалась у службовій квартирі чоловіка у 2008 році після закінчення навчання і з того часу там проживає. Коли [PERSON] у 2014 році було переведено у відділ прикордонної служби « [INFO] » Бердянського прикордонного загону, вона залишилась у [PERSON] . У 2016 році чоловіка перевели у\~ відділ прикордонної служби « [INFO] » Львівського прикордонного загону, де він служить і по цей час. Вони з [PERSON] і малолітнім сином тимчасово проживають у місті Володимир-Волинський у батьків чоловіка. Між тим, вони систематично приїздять у [PERSON] на вихідні, у відпустки тощо. На період їх відсутності догляд за спірною квартирою здійснює її мати [PERSON] . Згідно з частиною першою статті 11 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 60, частини першої статті 212 ЦПК кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім наявності підстав звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з частиною першою статті 61 ЦПК обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Сторонами визнається, що квартира [ADDRESS] є службовим житлом і належить Державній прикордонній службі України. Представником позивача також не заперечується факт продовження служби відповідачем [PERSON] у підрозділах Львівського прикордонного загону на момент вирішення цього позову. Свідок [PERSON] , мати відповідача [PERSON] , у суді показала, що її зять [PERSON] отримав службову квартиру у селищі Любешів у грудні 2007 року, коли працював у відділі «Дольськ» Луцького прикордонного загону. Зять та донька власними силами зробили ремонт, у 2009 році у них народився син. У 2016 році [PERSON] було переведено у Львівський прикордонний загін. З цього часу за відсутності відповідачів за квартирою доглядає вона, адже вони залишили там свої особисті речі. [PERSON] та [PERSON] приїздять у [PERSON] на свята та вихідні. За спожиту електроенергію сплачує вона, [PERSON] їй дає на це кошти. У грудні 2016 року вона отримала лист від позивача про заборгованість за квартплату та повідомила про це [PERSON] , який дав їй кошти і вона погасила борг. Свідок також додала, що за власною ініціативою без відому відповідачів попросила подружжя [PERSON] доглянути за квартирою та дозволила їм там ночувати. Свідок [PERSON] у суді показав, що проходить службу у підрозділах Державної прикордонної служби. Коли він працював у відділах прикордонної служби Луцького прикордонного загону «Дольськ», «Ветли», «Ратно», то проживав разом з дружиною у квартирі [ADDRESS] у період з липня-серпня 2014 року по грудень 2016 року. Почав проживати у спірній квартирі за домовленістю з [PERSON] . Відповідачів він не знає, з ними з цього приводу не домовлявся. За піднайом житла він не платив, сплачував лише за спожиту електроенергію. У квартирі були особисті речі Сапіг: килими, меблі, дещо з посуду. Коли вони з дружиною виїжджали у відпустку чи на лікування, то ключі від квартири повертали [PERSON] , яка доглядала за житлом. Щодо акту обстеження відомчої житлової площі свідок зазначив, що ніхто з підписаних у ньому членів комісії з цього приводу до нього не звертався, огляд квартири у його присутності не здійснювавсь. З старшим лейтенантом [PERSON] та майором [PERSON] він підтримує товариські стосунки і вони за його запрошенням неодноразово були у нього у спірній квартирі. Свідок [PERSON] у суді показала, що по приїзду на місце служби у відділ прикордонної служби «Дольськ» Луцького прикордонного загону вони з чоловіком [PERSON] шукали житло. З серпня-вересня 2014 року по грудень 2016 року вони дійсно проживали у спірній квартирі. Питаннями про вселення займався чоловік, він з цього приводу домовлявся з [PERSON] . У квартирі були речі Сапіг: тюлі, меблі, килими, посуд тощо. Щодо акту обстеження відомчої житлової площі свідок зазначила, що при ній ніхто з працівників прикордонної служби не здійснював огляду відомчої житлової площі. Між тим, свідок плуталась у показаннях щодо того чи проживали [PERSON] у квартирі у згаданий вище період: спочатку [PERSON] вказала, що відповідачі принаймні раз у місяць ночували там разом з ними по різних кімнатах, а після показань [PERSON] свідок повідомила, що можливо хтось ночував у житлі у період їх відсутності. [PERSON] проходить військову служби у Державній прикордонній службі України на підставі контакту від 04 березня 2010 року, укладеного з начальником [INFO] . Згідно з умовами контракту Державна прикордонна служба України зокрема зобов`язалась надати [PERSON] жиле приміщення або виплату грошової компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення. Згідно з корінцем ордера на службове жиле приміщення № 69 від 24 грудня 2007 року військовою частиною № [NUMBER] [PERSON] надано двокімнатну квартиру [ADDRESS] .\~ В ордер вписано відповідача [PERSON] як дружину [PERSON] . Між позивачем та відповідачем [PERSON] 24 грудня 2007 року укладено договір найму службового жилого приміщення в будинках державного житлового фонду.\~ Відповідно вказаного договору наймач зокрема має право: з дозволу наймодавця вселяти в займане жиле приміщення своїх членів сім`ї, які прописані і проживають у населеному пункті за місцем дислокації військової частини; на збереження жилого приміщення під час тимчасової відсутності на підставах і межах строків, установлених статтею 71 ЖК; вимагати від наймодавця виконання умов найму жилого приміщення тощо. У пункті 3 договору найму службового приміщення зокрема передбачено обов`язок наймача при виїзді разом з усією сім`єю на інше місце проживання, переведення в інший підрозділ або звільнення з лав прикордонної служби звільнити і здати займане службове жиле приміщення та його обладнання в належному стані за актом. Пункт 9 зазначеного договору передбачає, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому населеному пункті договір вважається розірваним з дня вибуття. У відповідності з витягом з наказу Луцького прикордонного загону по особовому складу № 75-ОС від 09 квітня 2014 року старшого прапорщика [PERSON] виключено зі списків частини, всіх видів забезпечення та направлено до військової частини № [NUMBER] у місто Бердянськ на підставі наказу адміністрації Державної прикордонної служби України від 07 квітня 2014 року № 239-ос. Згідно з протоколом № 6 від 17 жовтня 2014 року засідання житлової комісії [INFO] у тому числі [PERSON] знято з квартирного обліку та виключено зі списку осіб, що потребують отримання службового житла у зв`язку з переведенням до інших загонів. З витягу з наказу Луцького прикордонного загону по особовому складу № 32-ОС від 19 лютого 2015 року слідує, що старшого прапорщика [PERSON] зараховано до списків особового склади частини, на всі види забезпечення у зв`язку з поверненням з військової частини № [NUMBER] на підставі наказу адміністрації Державної прикордонної служби України від 12 лютого 2015 року № 96-ос. Відповідно до витягу з наказу Луцького прикордонного загону по особовому складу № 35-ос від 18 лютого 2016 року старшого прапорщика [PERSON] виключено зі списків частини, всіх видів забезпечення та направлено для подальшого проходження військової служби в розпорядження начальника 7 прикордонного Карпатського загону місто Львів на підставі наказу адміністрації Державної прикордонної служби України від 05 лютого 2016 року № 86-ос. Згідно з службовою телеграмою [PERSON] повідомлено про необхідність здачі службового житла 09 листопада 2016 року. У суді встановлено, що місце проживання відповідачів зареєстровано у спірній службовій квартирі. Позивач листом від 20 жовтня 2016 року повідомив відповідача про наявність заборгованості за проживання у службовому житлі у розмірі 427,60 гривень. Між тим, відомостей про те, що [PERSON] отримав вказане повідомлення, позивачем не подано. Актом обстеження відомчої житлової площі за адресою по [ADDRESS] , який затверджений 25 листопада 2016 року, встановлено, що в цьому житлі проживає сім`я військовослужбовців [PERSON] . Зі слів сусідів з`ясовано, що прапорщик [PERSON] один або два рази на місяць здійснює нагляд за квартирою. Згідно з довідкою Любешівської філії ПАТ «Волиньобленерго» від 17 січня 2017 року у [PERSON] станом на 01 січня 2017 року не було заборгованості по оплаті за спожиту електроенергію. Відповідно до довідки комунального підприємства «Комфорт-сервіс» від 17 січня 2017 року у [PERSON] немає заборгованості за водопостачання та водовідведення. Довідкою військової частини № [NUMBER] від 16 січня 2017 року стверджено, що [PERSON] перебуває на дійсній військовій службі у Державній прикордонній службі України з 19 листопада 2002 року по теперішній час. У відповідності з довідкою Львівського прикордонного загону від 19 січня 2016 року [PERSON] у період служби в Львівському прикордонному загоні по теперішній час житловою площею не забезпечувався. Відповідно до банківських квитанції від 27 грудня 2016 року та від 17 січня 2017 року [PERSON] вніс на рахунок позивача загалом 600 гривень як плату за проживання. Згідно з довідкою про склад сім`ї, яка видана Любешівською селищною радою Любешівського району Волинської області, крім відповідачів у спірній квартирі зареєстрований їх малолітній син [PERSON] 2009 року народження. У відповідності з актом обстеження житлово-побутових умов, складеного комісією виконавчого комітету Любешівської селищної ради, встановлено, що відповідачі разом з їх малолітнім сином на час обстеження 20 березня 2017 року перебували у квартирі по [ADDRESS] .\~ У квартирі є холодильник, телевізор, меблі, посуд, килими тощо. Згідно з актом обстеження умов проживання, складеного службою у справах дітей Любешівської районної державної адміністрації Волинської області, на 20 березня 2017 року у квартирі по [ADDRESS] проживали відповідачі з їх малолітнім сином. Умови проживання сім`ї хороші, для дитини облаштовано спальне місце та місце для навчання. У момент обстеження дитина виконувала домашні завдання. Відповідно до довідки Любешівської центральної районної лікарні від 20 березня 2017 року [PERSON] вагітна. Судом проаналізовано законодавство, яке регулює спірні правовідносини. Порядок надання, користування службовими житловими приміщеннями врегульовано Главою 3 ЖК. Згідно з частиною першою статті 118 ЖК службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Відповідно до статті 119 ЖК перелік категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення, встановлюється законодавством Союзу РСР і Української РСР. Відповідно до Основ житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік у випадках, які визначаються Радою Міністрів СРСР, службові жилі приміщення можуть надаватися окремим категоріям військовослужбовців. Згідно з статтями 121-123 ЖК порядок надання службових жилих приміщень установлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації. На підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане жиле приміщення. Порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. До користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73 - 76, 79 - 83, 85, 90, частиною шостою статті 101, статтями 103 - 106 цього Кодексу.\~ У відповідності до статті 71 ЖК при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у тому числі у випадку перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п`яти років перебування на військовій службі. У цьому випадку право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення зазначеного строку. Згідно з частиною другою статті 107 ЖК у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. У відповідності з статтями 124, 125 ЖК робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. Без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено: інвалідів війни та інших інвалідів з числа військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті СРСР чи при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, зв`язаного з перебуванням на фронті; учасників Великої Вітчизняної війни, які перебували у складі діючої армії; сім`ї військовослужбовців і партизанів, які загинули або пропали безвісти при захисті СРСР чи при виконанні інших обов`язків військової служби; сім`ї військовослужбовців; інвалідів з числа осіб рядового і начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ СРСР, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при виконанні службових обов`язків; осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років; осіб, що звільнені з посади, у зв`язку з якою їм було надано жиле приміщення, але не припинили трудових відносин з підприємством, установою, організацією, які надали це приміщення; осіб, звільнених у зв`язку з ліквідацією підприємства, установи, організації або за скороченням чисельності чи штату працівників; пенсіонерів по старості, персональних пенсіонерів; членів сім`ї померлого працівника, якому було надано службове жиле приміщення; інвалідів праці І і ІІ груп, інвалідів І і ІІ груп з числа військовослужбовців і прирівняних до них осіб та осіб рядового і начальницького складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; одиноких осіб з неповнолітніми дітьми, які проживають разом з ними. У відповідності з частинами першою, четвертою статті 14 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» до особового складу Державної\~ прикордонної служби України входять\~ військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України. Комплектування Державної прикордонної служби України військовослужбовцями і проходження ними військової служби здійснюються на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Згідно з частиною дев`ятою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовцями є особи, які проходять військову службу. Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Згідно з пунктом 43 постанови Ради Міністрів УРСР № 37 від 04 лютого 1988 року «Про службові жилі приміщення» військовослужбовцям Державної прикордонної служби може бути надано службові жилі приміщення до одержання ними постійного жилого приміщення. У відповідності з пунктами 2.1, 2.12, 2.21 Інструкції про організацію забезпечення житловими приміщеннями в Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби №1040 від 20 грудня 2007 року, військовослужбовцям та членам їх сімей, які проживають разом з ними, за відсутності в них за місцем проходження служби житла надаються службові житлові приміщення. Службове житлове приміщення надається військовослужбовцю на всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, у тому числі на дружину (чоловіка) і неповнолітніх дітей, які проживають окремо від військовослужбовця в цьому або іншому населеному пункті. У разі переміщення військовослужбовців по службі, пов`язаного з переїздом в іншу місцевість, службові житлові приміщення, які вони займали за попереднім місцем служби, підлягають звільненню у двомісячний термін з дня видання наказу про виключення із списків особового складу органу Державної прикордонної служби, крім випадків, передбачених у пункті 2.20 цієї Інструкції. В суді встановлено, що [PERSON] проходить військову службу у Державній прикордонній службі України за контрактом, має звання старшого прапорщика. У цей час\~ відповідно до наказу Адміністрації прикордонної служби України, [INFO] [PERSON] переведений у відділ прикордонної служби «Пархоменкове» Львівського прикордонного загону, що у Володимир-Волинському районі Волинської області. У грудні 2007 року [PERSON] отримав службову квартиру у будинку [ADDRESS] , проходячи службу у підрозділах Луцького прикордонного загону, які розміщені на території Любешівського району Волинської області. У спеціальний ордер на службове житлове приміщення включено дружину [PERSON] [PERSON] . У 2009 році у подружжя [PERSON] народився син [PERSON] , місце проживання якого також зареєстровано у спірній квартирі. По переведенню у Львівський прикордонний загін [PERSON] службового житла не звільнив. За нинішнім місцем служби [PERSON] службового житла не отримав. Між тим, доказів постійного проживання [PERSON] та [PERSON] у іншому житлі, зокрема в іншому населеному пункті,\~ наявність такого житла у відповідачів у ході судового розгляду не здобуто. З пояснень відповідачів з цього приводу слідує, що після переведення [PERSON] у Львівський прикордонний загін вони тимчасово проживають у батьків останнього у місті Володимир-Волинський Волинської області без реєстрації та періодично приїжджають у селище Любешів, зокрема у спірну квартиру.\~ Оцінюючи показання свідків, суд також вважає доведеним факт проживання у спірній квартирі подружжя [PERSON] у період з серпня 2014 року по грудень 2016 року. При цьому суд не бере до уваги акт обстеження відомчої житлової площі комісією Луцького прикордонного загону від 25 листопада 2016 року, адже з показань свідків [PERSON] , пояснень відповідачів слідує, що обстеження спірної квартири у їх присутності цією комісією не здійснювалось. Як встановлено у ході судового розгляду, проживанню [PERSON] у спірній квартирі сприяла мати відповідача [PERSON] [PERSON] , а відповідачі дозволу на це не надавали. Між тим, свідки [PERSON] у судовому засіданні не дали категоричної відповіді щодо проживання чи не проживання у період з серпня 2014 року по грудень 2016 року [PERSON] у спірній квартирі коли вони ( [PERSON] ) у цей час були там відсутні через лікування, у зв`язку з відпустками тощо.\~ Про проживання відповідачів у квартирі [ADDRESS] , вказують акти обстеження, складені комісією виконкому Любешівської селищної ради та службою у справах дітей Любешівської райдержадміністрації 20 березня 2017 року. З показань свідка [PERSON] , свідків [PERSON] , пояснень відповідачів також слідує, що Сапіги у спірній квартирі зберігали та зберігають майно, особисті речі. Наявність речей відповідачів також стверджено актами обстеження житлових умов від 20 березня 2017 року. Аналізуючи процитоване вище законодавство у його системному зв`язку необхідно констатувати наступне. Інструкцією про організацію забезпечення житловими приміщеннями в Державній прикордонній службі України встановлено обов`язок військовослужбовця-прикордонника, який отримав службове житло, звільнити його у двомісячний термін з дня видання наказу про виключення із списків особового складу органу Державної прикордонної служби. Між тим, вказана Інструкція не містить норм щодо порядку визнання військовослужбовців такими, що втратили право користування службовим житловим приміщенням. Відповідно до статті 71 ЖК, яка поширюється на спірні правовідносини у силу положень статті 123 ЖК, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у тому числі у випадку перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п`яти років перебування на військовій службі. У цьому випадку право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення зазначеного строку. У цьому контексті суд вважає, що відповідач [PERSON] не міг постійно проживати у спірній квартирі у селищі Любешів з поважних причин, оскільки він виконував військові накази керівництва Державної прикордонної служби, начальника [INFO] про його переведення для проходження служби в іншу місцевість. У ході судового розгляду не здобуто доказів постійного проживання Сапіг в іншому житлі (стаття 107 ЖК), зокрема в іншому населеному пункті. З цього приводу відповідачі пояснили, що іншого житла вони не мають, за характером роботи [PERSON] вони тимчасово проживали у батьків відповідача у місті Володимир-Волинський. З врахуванням встановлених обставин, суд вважає, що у цьому випадку відсутні передбачені законом підстави, які б дозволяли констатувати втрату права користування відповідачами спірним службовим житлом. Суд також звертає увагу, що позивач не ставить питання про розірвання договору найму жилого приміщення чи виселення відповідачів. Отже, дослідження судом наявності відповідних підстав для цього буде виходом за межі позову. Таким чином, суд вважає вимоги позивача безпідставними. Розподіл судових витрат у справі необхідно здійснити за правилами статті 88 ЦПК. У зв`язку з відмовою у позові документально підтверджені витрати позивача, пов`язані з оплатою судового збору, стягненню з відповідачів не підлягають. Натомість відповідачами не подано будь-яких доказів щодо понесення судових витрат. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed