Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

30 серпня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме атестату з відзнакою № [NUMBER]. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що вона звернулась до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії, однак спеціалістом були виявлені розбіжності у написанні її по батькові, а саме у атестаті про закінчення технічного училища №46 м. Макіївка Донецької області її по батькові зазначено « [PERSON] » замість вірного - [PERSON] . На підставі переліченого просить суд встановити факт того, що атестат з відзнакою про навчання у технічному училищі №46 м. Макіївки Донецької області № [NUMBER], належить їй - [PERSON] . [PERSON] у своїй заяві просила розглянути справу без її участі, на задоволенні заявлених вимог наполягає. Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецької області до судового засідання не з`явилась, надавши заяву з проханням вирішити справи відповідно до вимог чинного законодавства. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У ст. 46 Конституції України закріплене право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 6 ч. 1; ч. 2ст. 315 ЦПК України суд може встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З гідно п. 12Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. З копії свідоцтва про народження, яке заповнене російською мовою, вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] в селі Петровське Волноваського району Донецької області. З копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00010530115 від 23 травня 2012 року вбачається, що 30 жовтня 1982 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON] . З копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 20 листопада 1996 року Ленінським РВ УМВС України у місті Донецьку, вбачається, що він виданий на прізвище, ім`я та по батькові - [PERSON] , [INFO] , місце народження: с. Петровське Волноваського району Донецької області. З копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, виданої 27 травня 1999 року ДПІ у Ленінському районі м. Донецька вбачається, що [PERSON] отримала ідентифікаційний номер - [NUMBER] . З копії трудової книжки серії [NUMBER] вбачається, що вона заповнена 25 вересня 1981 року російською мовою на прізвище, ім`я та по батькові [PERSON] , [INFO] . З копії диплому [NUMBER] , виданого 25 червня 1985 року, реєстраційний № 4028, вбачається, що [PERSON] у 1979 році вступила до Донецького інституту радянської торгівлі, та у 1985 році закінчила повний курс названого інституту за спеціальністю «Технологія та організація громадського харчування». Рішенням Державної екзаменаційної комісії від 21 червня 1985 року [PERSON] присвоєно кваліфікацію інженера-технолога. З копії атестату з відзнакою № [NUMBER], виданого 13 липня 1979 року вбачається, що [PERSON] вступила в 1977 році до технічного училища №46 м. Макіївки Донецької області, і в 1979 році закінчила повний курс технічного училища по професії кондитер. Рішенням екзаменаційної комісії «Пача Наталі Вікт.» присвоєна кваліфікація кондитер п`ятого розряду. Також у атестаті зазначено, що за час навчання в училищі №46 « [PERSON] » при зразковій поведінці вивчила низку предметів, та одержала низку оцінок. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Отже проаналізувавши сукупність зібраних у справі доказів, суд дійшов висновку, що вони в достатній мірі підтверджують факт того, що атестат з відзнакою [NUMBER], виданий 13 липня 1979 року Технічним училищем №46 м. Макіївка Донецької області на прізвище, ім`я та по батькові - [PERSON] , дійсно належить [PERSON] , про що свідчить відповідність у наданих документах. При цьому наявність помилки при написанні анкетних даних заявника у атестаті позбавляє її можливості реалізувати своє право на пенсійне забезпечення; виправити помилку на даний час неможливо. Наведене дає підстави вважати заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі вказаного,

Outcome: approved