Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

31.08.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в розмірі 2546 грн. 75 коп. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказав, що 28.10.2014 року [PERSON] завітав до нього додому з проханням позичити йому грошові кошти у сумі 1630 грн., на що він погодився та запропонував відповідачу у присутності свідка [PERSON], написати розписку, на що [PERSON] погодився. Відповідно до умов домовленості [PERSON] зобов'язаний виплачувати йому борг частками по 300 грн. кожного тижня, граничний термін сплати боргу 31.12.2014 року. По закінченні визначеного строку [PERSON] порушуючи умови їхньої домовленості, ігноруючи його прохання, до теперішнього часу борг йому не повернув. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідач має сплатити йому суму боргу з урахуванням індексу інфляції в розмірі 2270 грн. 59 коп., а також 3% річних з простроченої суми за період прострочення в розмірі 32 грн. 56 коп. Належним чином повідомлені сторони повторно в судове засідання не з'явилися Позивач [PERSON] подав заяву про судовий розгляд справи за його відсутністю, підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] про причини повторної неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, про проведення судового розгляду за його відсутністю, а також заперечень проти позову не подавав. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, повідомленого належним чином, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: 28.10.2014 року між \~[PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, на підтвердження якого [PERSON] склав розписку, де зазначив, що отримав від \~[PERSON] позику в сумі 1630 грн., які зобов'язався повернути частками по 300 грн. на тиждень. (а. с. 7, 25). У відповідністю зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду і якості. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у простій письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, \~незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлене договором. У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як \~за \~зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін \~та \~інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв'язку з укладенням договору позики від 28.10.2014 року, та наявності з боку відповідача [PERSON] невиконаних зобовязань за вказаним договором. З урахуванням передбаченого розпискою порядку погашення боргу, строк повного повернення позики настав після спливу шести тижнів з дня отримання позики 28.10.2014 року. Будь-яких доказів, які б спростовували отримання відповідачем позики, або підтверджували виконання відповідачем зазначеного грошового зобов'язання, відповідачем не надані. Вимога щодо стягнення з відповідача боргу за договором позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми відповідає положенням ч. 2 ст. 625 ЦК України. Розрахунок заборгованості за договором позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми здійснені позивачем за період січень-серпень 2015 року, тобто за період після настання строку повернення позики. Розрахунки сум, передбачених ст. 625 ЦК України, що здійснено позивачем, відповідачем не спростовані. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору За таких обставин, позовна заява [PERSON] є обґрунтованою і підлягає задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення з відповідача 2546 грн. 75 коп. боргу за договором позики від 28.10.2014 року, з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних за прострочення грошового зобов'язання, 243 грн. 60 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved