Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

3 серпня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Свій позов мотивує тим, що сторони з 10.02.2012 року перебували у шлюбі, який був розірваний рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 2 грудня 2019 року у справі №161/16951/19. Від шлюбу у подружжя є дитина [PERSON] , [INFO] . Вказує, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. З врахуванням вказаного, просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмір \~5 000,00грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 10 серпня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи у судовому засіданні. Ухвалою суду від 19 жовтня 2020 року відмовлено у прийнятті зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] , визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Позивачка у судове засідання не з`явилася, представник позивачки у заяві від 17.11.2020 року позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча вчасно та належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи. Водночас, у відзиві від 19.10.2020 року позовні вимоги визнав частково у розмірі 1\~200,00грн., мотивуючи тим, що він офіційно не працює, заробляє на життя тимчасовими заробітками, вказав, що на його утриманні знаходиться важкохвора мати. Дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення частково з таких підстав. Судом встановлено, що сторони з 10 лютого 2012 року перебували у шлюбі, який був розірваний рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 2 грудня 2019 року у справі №161/16951/19 (а.с. 6-7). У шлюбі в подружжя народилися дитина [PERSON] , [INFO] (а.с.3). Позивачка стверджує, що відповідач коштів на утримання дитини не надає. Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами чинного законодавства. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач є працездатною особою, не надав належних та допустимих доказів щодо заборони працювати у зв`язку із захворюванням, на його утримані немає інших неповнолітніх чи малолітній дітей. Доводи відповідача, що на утриманні останнього знаходиться важкохвора мати, не підтверджені належними та допустимими доказами. Визначаючи розмір аліментів, суд врахував, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, потреби дітей,\~матеріальний стан відповідача, загальновідомі обставини про щоденну потребу дітей у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку, постійне зростання цін на товари та послуги для дітей. Cуд зауважує, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків обов`язку по утриманню дитину. Враховуючи пріоритетність інтересів дитини на користь якої стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, матеріальне становище позивачки, матеріальне становище платника аліментів, те, що відповідач є працездатним та спроможним отримувати доходи, позовні вимоги визнав частково, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 2\~000,00грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня звернення з позовом до суду та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з відповідача слід стягнути в дохід держави 336,32 грн. судового збору (пропорційно розміру задоволених позовних вимог).

Outcome: partial