Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

31.05.2017 року до суду звернувся позивач ПАТ КБ «Приватбанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. 05.07.2017 року до суду надійшла довідка про місце реєстрації проживання відповідача - фізичної особи. 18.07.2017 року Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження по цивільній справі та справу призначено до розгляду на 07.09.2017 року. 07.09.2017 року розгляд справи відкладений в зв'язку з неявкою сторін в судове засідання. До суду надійшла інформація, що відповідач за справою померла 14.09.2017 року до суду надійшла копія актового запису про смерть [PERSON] 03.11.2017 року до суду надійшло повідомлення нотаріуса про відкриття спадкової справи та інформація про спадкоємців. 22.03.2018 року до суду надійшла уточнена позовна заява про стягнення боргу із спадкоємця [PERSON] Справа призначена до розгляду на 11.05.2018 року Згідно уточненої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача [PERSON]К,. заборгованість за кредитним договором від 11.03.2010 року, укладеного між [PERSON], та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в розмірі 7749. 85 грн., та понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: [PERSON]К звернулась до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг у зв'язку з чим підписала заяву б/н від 11.03.2010 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 3200.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на банківський рахунок 03.07.2016 року позичальник [PERSON]К,. померла. Згідно ст. 608,1218,1219 ЦК України у зв'язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов'язання, які нерозривно зв'язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців; таким чином відбувається передбачена законом заміна боржників в зобов'язанні. Спадкоємцем [PERSON], є [PERSON],, що підтверджується повідомленням Верхньодніпровської районної нотаріальної контори. 07.02.2018 року [PERSON], було пред'явлено лист-претензію про погашення заборгованості. згідно якої відповідач будь яких дій не виконав. Станом 12.03.2018 року заборгованість позивальника перед банком за кредитним договором з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості складає 7749.85 грн., - нараховано пені. Вказану суму заборгованості відповідач не сплачує в добровільному порядку, що й стало підставою звернення до суду. В судове засідання представник позивача не з'явивсь, подавши заяву про слухання справи у його відсутність. Згідно поданої заяви позовні вимоги підтримує в повному об'ємі. Відповідач [PERSON], в судове засідання представник позивача не з'явивсь про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Судом встановлено, що [PERSON], з метою отримання банківських послуг звернулась до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та підписала заяву б/н від 11.03.2010 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 3200 грн.. що п підтверджується копією заяви від 11.03.2010 року 03.07.2016 року позичальник [PERSON]К,. померла, що підтверджується копією актового запису про смерть від 04.07.2016 року. Згідно ст. 608,1218,1219 ЦК України у зв'язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов'язання, які нерозривно зв'язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті. Таким чином кредитні зобов'язанні, що виникли між позивачем та померлою [PERSON], допускають правонаступництво. Також судом встановлено, що після смерті [PERSON], спадкоємцем майна став відповідач [PERSON], що підтверджується повідомленням державного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу, копією заяви про прийняття спадщини, копіями свідоцтв про право на спадщину за заповітом та за законом від25.05.2017 року Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України «Кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатись про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги . Відповідно до ч. 1. 2 ст. 1282 ЦК України Спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, о держаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є , показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів. Відпровідно до ст.ст 77-78 ЦПК України -Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень Як встановлено з матеріалів справи позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON]. про стягнення заборгованості 17.05.2017 року. Відповідно до поданої позовної заяви позивач просив стягнути з відповідача [PERSON], заборгованість за кредитним договором, яка виникла станом на 23.03.2017 року в сумі 14030 грн., 70 коп.. та яка складалась: - 5840. 44 грн.. - заборгованість за тілом кредитом - 2931.88 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом; - 4114.06 грн..,- заборгованість за пенею; - 500 грн., -штраф (фіксован частина); - 644.32 грн., штраф (процентна складова) Судом було встановлено, що відповідач по справі [PERSON], померла 04.07.2016 року, встановлені її спадкоємці та про що був повідомлений позивач по справі.Тобто на час проведення даного розрахунку заборгованості відповідач була померлою більше шести місяців. 22.03.2018 року позивач подав уточнену позовну заяву до спадкоємця, згідно якої просив стягнути з відповідача [PERSON]К,, заборгованість за укладеним [PERSON]К,. кредитним договором в сумі 7749 грн. 85 коп., зазначивши, що дана сума складає пеню за укладеним договором. Також в позовній заяві зазначив, що дана сума становить заборгованість за укладеним договором з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають всі фізичні особи. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність особи припиняється в момент її смерті. Таким чином на час смерті [PERSON], 04.07.2016 року всі права та обов'язки [PERSON]К,. були припиненими. Прохаючи стягнути з відповідача [PERSON], заборгованість за укладеним [PERSON]К,. кредитним договором в сумі 7749. 85 грн., позивач ні в позовній заяві, ні в доданому до позовної заяви розрахунку ніяким чином не обґрунтував суму заборгованості, яку просить стягнути із спадкоємця та детальний її розрахунок не надав. Так отримавши повідомлення про те, що [PERSON], померла 04.07.2016 року позивач повинен був зробити розрахунок заборгованості на день її смерті. При цьому, якщо тіло кредиту не змінюється, то змінюються нараховані проценти ( які визначаються на день смерті боржника), а також суми нарахованих штрафів, пені. Проте даного розрахунку позивач суду не надав. Також позивачем не надано доказів того, що після смерті [PERSON], позивач повідомляв відповідача [PERSON]К.ю, про наявність кредитного договору, заборгованості за ним та ставив вимоги про його погашення. Відповідно до наданої копії листа-претензії судом встановлено, що позивач повідомив відповідача [PERSON], лише 12.01.2018 року і лише стосовно суми 7749 грн., 85 коп., тобто про суму пені, яку просить стягнути за укладеним [PERSON]К,. кредитним договором. В листі-претензії розрахунок даної суми заборгованості з пені також відсутній. З чого суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], прийнявши спадщину погасив заборгованість [PERSON], перед банком за кредитом, відсотками, можливо іншими складовими. Так як сторонами не надано доказів того коли і в якій сумі відповідач [PERSON]К,. вніс кошти на погашення заборгованості за кредитним договором, укладеним між [PERSON]КА,, та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» б/н від 11.03.2010 року. В позовній заяві позивач підтверджує внесення коштів на погашення заборгованості, але не зазначає суми внесених коштів та дати їх внесення. Позивачем ні в позовній заяві, ні в наданому розрахунку не обґрунтовано нарахування заборгованості за пенею в сумі 7749 грн., 85 коп., та не проведений її розрахунок, так, як уже зазначалось вище, позивач не провів перерахунку заборгованості за кредитним договором на час смерті боржника, подаючи позовну заяву до суду позивач не вказав за який період ним обрахований розмір заборгованості за пенею в сумі 7749 грн. 85 коп. В свою чергу враховуючи, що станом на 23.03.2017 року, як зазначено в первісній позовній заяві, і на той період боржник [PERSON], була мертвою вже більше ніж пів року, сума заборгованості за пенею складала 4114.06 грн., відповідно дана сума нарахованої пені не може бути більшою, так як позивач перерахунку суми пені на час смерті боржника не здійснив та не надав суду доказів того, що він належним чином сповіщав відповідача про необхідність погасити заборгованість за укладеним кредитним договором, тобто не зазначив період в який відповідач вже знав про наявність кредитного договору, заборгованості за ним та допустив прострочення погашення, а також позивач не надав доказів того коли та в якій сумі відповідач погасив заборгованість за даним кредитом, відсотками, можливо іншими параметрами, в результаті чого суд позбавлений можливості самостійно розрахувати заборгованість. Виходячи з вищевикладеного суд вважає за можливе у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Даний спір не відноситься до категорії спорів, за яким суд зобов'язаний збирати докази, а позивачем будь-яких доказів на підтвердження заборгованості, яку просить стягнути з відповідача не надано. Додані до позовної заяви розрахунки заборгованості не можуть бути належними доказами розрахунку суми пені, яку просить стягнути позивач, так як містять загальні відомості за весь час існування кредитного договору і не відтворює необхідні для розрахунку заборгованості дані, що вказані вище. Так як судом приймається рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, відповідно до ст. 145 ЦПК України понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн., з відповідача не стягуються і покладаються на позивача На основі ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed