Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

29.12.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі ј частки усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини, починаючи з моменту смерті матері ([INFO] до розгляду позовної заяви в суді), в обгрунтування якого зазначила наступне. Відповідач [PERSON] з 15.07.2015 року оголошений в розшук, участі у вихованні та спілкуванні з дитиною не бере, допомоги по її утриманні не надає. У зв'язку зі смертю матері дитини [PERSON], [INFO], вона виховує та утримує дитину самостійно без підтримки батька, відповідача по справі. Позивач вважає, що є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, а також стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 23.12.2016 року за №1201 та від 23.12.2016 р. за № 1200 неповнолітній дитині [PERSON] надано статус дитини позбавленої батьківського піклування та встановлено піклувальника над дитиною. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надали до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду був повідомлений у встановленому законом порядку, відзив до суду не надав, у зв'язку з чим справа розглядалась відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Представник служби у справах дітей адміністрації Заводського району м. Миколаєва в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 17.04.2012 року, виданого міським ВДРАЦС ММУЮ, серія [NUMBER]. Відповідно до свідоцтва про шлюб від 27.12.2011 року серія [NUMBER], батьки дитини [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який зареєстровано Ленінським ВДРАЦС ММУЮ, актовий запис №965. 08.09.2016 року мати неповнолітньої [PERSON] - [PERSON] померла, про що Миколаївським міським ВДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області складено актовий запис про смерть від 09.09.2016 року №3411, свідоцтво про смерть від 09.09.2016 року, серія [NUMBER]. За повідомленням Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 13.09.2017 року за №з-205/24/1-2017 [PERSON], [INFO], 15.07.2015 р. оголошений в розшук по кримінальному провадженню №4201515041000168 за ч. 1 ст. 408 КК України та розшукується Інгульським ВП ГУ НП в Миколаївській області. Як вбачається з рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 23.12.2016 року №1200 дитині [PERSON], [INFO], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №1201 від 23.12.2016 року дитині [PERSON] було призначено піклувальника [PERSON] На теперішній час дитина [PERSON] зареєстрована та проживає разом з піклувальником [PERSON] за адресою: м. Миколаїв, Новий інвалідний хутір, 12, що підтверджується витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місяця проживання та довідкою від 18.10.2017 року за № 848, яка видана адміністрацією Заводського району Миколаївської міської ради. Згідно з довідкою - характеристикою на сім'ю [PERSON], 2002 року народження, вихованням, навчанням та утриманням дитини займається піклувальник, яка піклується про стан її здоров'я, відвідує батьківські збори. За висновком органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради від 16.03.2018 року №512/02.02.01-22//03/14/18 орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його доньки [PERSON], [INFO]. Як вбачається з заяви [PERSON] від 29.03.2018 року, яка надійшла до суду цього ж дня, [PERSON] з батьком не спілкувалася більше 5 років, проти позбавлення його батьківських прав не заперечує. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК). Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Згідно зі ст.151 СК України батьки мають право на переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини; мають право вибирати форми й методи виховання, за винятком тих, які суперечать закону, моральним принципам суспільства. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років. Підстави для позбавлення батьківських прав чітко передбачені нормами ст.164 СК України. Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти), згідно з ч. 3 ст.181 СК України, присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 17 Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. Враховуючи те, що позивач не надав до суду доказів, визначених ч. 2 ст. 191 СК України, суд вважає, що відповідач зобов'язаний сплачувати на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подання позову, тобто з 29.12.2017 року, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, в судовому засіданні встановлені підстави для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], а також стягнення аліментів на утримання дитини на користь піклувальника [PERSON] у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подання позову, тобто з 29.12.2017 року, і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судовий збір на користь держави у сумі 704,80,00 грн. відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а також витрати з оплати судового збору на користь позивача в розмірі 640,00 грн. згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial