Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

30 вересня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] міської ради Харківської області, третя особа [PERSON] державна нотаріальна контора в Харківській області, в якій просить звільнити з-під арешту будинок № 12 по вул. Широнінців в м. Зміїв Харківської області на який накладено арешт, згідно постанови Готвальдівського районного суду від 08 червня 1982 року, б/н. В обґрунтування позову зазначила, що 02 червня 1998 року уклала договір купівлі продажу вищевказаного житлового будинку з [PERSON] та з цього часу є його власником. У червні 2015 року дізналася про те, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна наявні дані щодо арешту вказаного нерухомого мана, внесені на підставі постанови Готвальдівського районного суду Харківської області від 08 червня 1982 року. Вважає, що таким чином порушується її право як власника майна на безперешкодне користування та розпорядження ним. В судове засідання позивач не з'явився, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами. На задоволенні позову наполягала. Представник відповідача [PERSON] міської ради Зміївського району Харківської області надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, без фіксування судового процесу технічними засобами. Представник третьої особи [PERSON] державної нотаріальної контори в Харківській області у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що не перешкоджає розгляду справи за відсутності представника третьої особи. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України справу розглянуто без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши кожен доказ окремо та в їх сукупності, дійшов наступного. Відповідно до положень ст. ст.\~55,\~124 Конституції України,\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в установленому законом порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що відповідно до копії договору купівлі продажу, укладеного між [PERSON] та [PERSON], остання придбала у власність житловий будинок з надвірними будівлями № 12 по вул. Широнінців в м. Зміїв Харківської області. Вказаний житловий будинок належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого [PERSON] державною нотаріальною конторою 02.08.1996 року по р. № 2-1313, зареєстрованого [PERSON] МДП технічної інвентаризації 14 серпня 1996 року по р. № 10-898. (а.с. 7) З листа в.о. начальника Реєстраційної служби [PERSON] РУЮ Харківської області [PERSON] та [PERSON] з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень вбачається, що проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок № 12, розташований по вул. Широнінців в м. Зміїв Харківської області та відкрито розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на зазначений обєкт нерухомого майна, до якого з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна перенесено запис про заборону № 3846055. (а.с. 8, 9-10) Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічна норма міститься і в ч. 1 ст. 321 ЦК України, відповідно до якої право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Статтею першою Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Так, судом встановлено, що відповідно до витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень на підставі постанови Готвальдівського районного суду Харківської області від 08 червня 1982 року накладено арешт на майно - житловий будинок позивача. Особою, майно якої обтяжується (власник) зазначено [PERSON] ( а.с. 9-10) З матеріалів справи, а саме копії довідки про власників будинку №12, по вул. Широнінців в м. Зміїв Харківської області вбачається, що вперше право власності на зазначений будинок було ззареєстровано на ім'я [PERSON], наступним власником був [PERSON] [PERSON], будинок належав на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого [PERSON] державною нотаріальною конторою 02.08.1996 року по р. № 2-1313. 04 червня 1999 року право власності було зареєстровано на ім'я позивача. (а.с.13-15) З рішення Готвальдівського народного суду від 18 грудня 1982 року вбачається, що між [PERSON], [PERSON], [PERSON] мав місце спір з приводу будинку, який було розподілено між співвласниками по 1/3 частині. Постанова про накладення арешту від 08 червня 1982 року знищена за закінчення термінів зберігання. ( а.с. 11-12) Таким чином, суд дійшов до висновку, що після вирішення спору між попередніми власниками нерухомого майна - будинку №12 по вул. Широнінців в м. Зміїв, який належить [PERSON], що мав місце у 1982 році, не було вирішено питання про зняття арешту. У зв'язку із наявністю арешту зазначеного майна, позивач залишається обмеженою у реалізації свого права власності на належне їй майно та не має іншого способу вирішення зазначеного питання ніж у судовому порядку, враховуючи знищення матеріалів справи в рамках якої прийнято рішення про арешт майна та посвідчення права власності [PERSON] на будинок, без врахування наявності його обтяження. Враховуючи викладене вище, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved