overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

31 січня 2017 року позивач звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений 16.11.2013 року, зареєстрований у виконкомі Черкаської селищної ради Словянського району Донецької області, актовий запис № 22. Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені з вересня 2016 року. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. На даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач, [PERSON], в судове засідання не зявилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за її відсутності. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, однак в судове засідання надав заяву, в якій вимоги позивача визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з Свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 343744, 16.11.2013 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Цицуріна) [PERSON] зареєстровано шлюб у виконкомі Черкаської селищної ради Словянського району Донецької області, актовий запис № 22. Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сімї не можливо, оскільки протягом довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Враховуючи той факт, що позивач просить залишити їй прізвище «Стребіж», суд приходить до висновку, що слід його залишити. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 640,00 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

31 січня 2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначала, що їх з відповідачем неповнолітня донька [PERSON], [INFO], проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, але відповідач, який є її батьком, не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, хоча зобовязаний це робити і працездатний, тому просила стягнути з нього аліменти на свою користь на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1000 грн. В судове засідання позивачка не з`явилася, однак надала суду заяву, в якій справу просила розглянути у її відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, теж надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, позов визнав повністю, та не заперечував проти його задоволення. Погодившись зі своїм обовязком утримувати доньку, не заперечував проти розміру аліментів, які вимагала позивачка. Суд, дослідивши письмові докази в справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Сторони з 25 червня 2012 року перебували у шлюбних відносинах, за час якого в них народилась донька [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами було розірвано рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 2 квітня 2014 року. Відповідач є її батьком, що не оспорюється. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст. 181 та ч. 1 ст. 183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються в частині від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач працює неофіційно і має нерегулярний (мінливий) характер доходів, тому суд вважає обґрунтованими вимоги позивачки про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, до того ж відповідач погодився сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. Враховуючи обовязок батька утримувати свою дитину до її повноліття, передбачений ст. 180 СК України, вимоги ст. 182 СК України, в тому числі матеріальне становище дитини, стан її здоровя та стан здоровя і матеріальне становище платника аліментів, суд прийшов до висновку, що відповідач зобовязаний та має можливість сплачувати аліменти по 1000 грн. щомісячно на утримання своєї неповнолітньої доньки. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 640 гривен. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

31 січня 2017 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до договору №DNXRRX01110015 від 21.05.2007 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 3644,40 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, із кінцевим термін погашення заборгованості відповідно до умов договору. У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконала. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 29.11.2016 року має заборгованість у розмірі 38129,04 грн., що складається з 32715,64 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 5413,40 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 38129,04 грн. та судові витрати по справ,і що складаються із судового збору у сумі 1600 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином причина неявки суду невідома, у звязку з чим суд вважає можливим застосувати положення 169, ст.224-225 ЦПК України та розглянути справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору №№DNXRRX01110015 від 21.05.2007 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 3644,40 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 7-11) Однак, відповідач зобовязань за договором по погашенню кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконує, в результаті чого станом на 29.11.2016 року має заборгованість у розмірі 38129,04 грн., що складається з 32715,64 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 5413,40 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором (а.с. 5-6). За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 38129,04 грн., а також судовий збір в сумі 1600 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~ 31 січня 2017 року рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу позов Публічного акціонерного товариства\~ Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» було задоволено. \~\~\~\~\~\~\~\~ При винесенні судом вказаного рішення у резолютивній частині заборгованість за кредитним договором вказана тільки у доларах США без еквіваленту в гривні, що підлягає виправленню, оскільки визначення суми в еквіваленті зазначено у позовних вимогах. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ У судове засідання сторони не з'явились, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Згідно частини третьої\~статті 220 ЦПК України\~їх неявка не перешкоджає розгляду питання у судовому засіданні. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до частини другої\~статті 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Пунктом другим частини першої\~статті 220 ЦПК України\~встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати. \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до вимог пункту 13\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 р. № 14\~резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у\~статтях 215-217 ЦПК України. \~\~\~ Суд вважає необхідним доповнити резолютивну частину рішення, вказавши заборгованість за кредитом в еквіваленті в гривні. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

31 січня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого виконавчим комітетом Користовецької сільської ради Волочиського району Хмельницької області 02 листопада 2001 року, актовий запис № 10, посилаючись на те що подальше проживання з відповідачкою та збереження сім'ї неможливе у зв'язку з втратою ними почуття любові та взаємоповаги. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти примирення з відповідачкою заперечує, посилаючись на те, що він фактично створив іншу сім'ю, тому просить прийняти рішення в підготовчому засіданні. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю, просить прийняти рішення у підготовчому засіданні. Враховуючи те, що відповідачка визнає позов повністю, суд, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого неповнолітніх дітей не мають. Сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Дані обставини підтверджуються даними паспортів сторін, свідоцтвом про шлюб, довідкою про склад сім'ї позивача № 73 від 30.01.2018 року і не оспорюються сторонами. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась, їх подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам, а тому позов підлягає задоволенню. Судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

31 січня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, яким просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], який зареєстрований 30 серпня 1991 року в м. Києві, Палац реєстрації шлюбів та новонароджених, актовий запис № 3825. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 30 серпня 1991 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Києва Палац реєстрації шлюбів та новонароджених, актовий запис № 3825. Це їх перший шлюб, від якого в них народилося двоє дітей Спільне життя з відповідачем не склалось, так як в останній час в них виникли різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. У звязку з цим вони припинили шлюбні стосунки і перестали вести спільне господарство, тривалий час проживають окремо. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить їх інтересам, унеможливлює примирення з відповідачем. Спір про поділ майна буде розглядатися в окремому порядку. В судове засідання сторони не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість подали до суду заяви, в яких позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Розгляд справи просили проводити у їх відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Дослідивши подані заяви, матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 30 серпня 1991 року у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Києва Палац реєстрації шлюбів та новонароджених між сторонами зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис за № 3825. Наведене підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІV-БК № 393831 виданого 30.08.1991 року (а.с.6). У сторін це перший шлюб, від якого народилось двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії VІІ-БК № 333915 виданого Міським Палацом Новонароджених м. Києва (а.с.7) та серії І-БК № 373172 виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського району м. Києва (а.с. 8). Зі змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подружніх та сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. З цих підстав подальше існування сім'ї неможливе. Також у судовому засіданні встановлено, що майновий спір буде розглядатися окремо. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та спільних дітей, що має істотне значення, у звязку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

31 січня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, у якій зазначає, що 16 липня 2005 року позивачка уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу народились діти: дочка - [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження - серія [NUMBER] від 18.04.2006 року та син - [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження - серія [NUMBER] від 04.01.2011 року. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2017 року шлюб було розірвано. Відповідач матеріальної допомоги на утримання та розвиток дітей не надає. У зв'язку з наведеним позивачка просить позов задовольнити. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала заяву про слухання справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала, та просив суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час судового засідання був повідомлений належним чином, причин неявки суду не сповістив. За згодою позивача суд виносить рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280-282 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав . Відповідно до до ст.. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя в частині від заробітку /доходу/ другого з подружжя та /або/ у твердій грошовій сумі. Згідно ст.. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в долі від доходу його матері, батька і (чи) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач є батьком дітей, на теперішній час працює. При визначенні розміру аліментів суд виходить з матеріального становища відповідача, і вважає, що він у стані виплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів його доходу ( заробітку) щомісячно. Відповідно до ст..79 СК України, аліменти присуджуються з моменту пред'явлення позову. Згідно зі ст..430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

31 січня 2018 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 17 жовтня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Очаківського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області. Від шлюбу з відповідачем має малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Через втрату почуттів, взаєморозуміння сумісне життя є неможливим, а тому просила розірвати їхній з відповідачем шлюб, та залишити їй дошлюбне прізвище - [PERSON]. Позивачка та відповідач в підготовче судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що позивачка повністю підтримує позовні вимоги; відповідач позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17 жовтня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Очаківського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, про що складено відповідний запис за № 176. Зазначений факт підтверджується дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] Причинами розпаду сім'ї стала втрата почуттів та взаєморозуміння, подружні стосунки фактично припинені. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

31 січня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади Веприцької сільської ради Гадяцького району, третя особа приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В судове засідання сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Також сторони направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Третя особа звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі. Судом встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) Л.А. народилася 3 липня 1955 року, її матірю є [PERSON] 22 січня 1988 року в с. Веприк Гадяцького району [PERSON] на випадок своєї смерті залишила заповіт, яким належний їй будинок з допоміжними господарчими будівлями, що знаходиться в с. Веприк Гадяцького району заповіла [PERSON] Згідно виписки з погосподарської книги Березоволуцької сільської ради станом на 01 липня 1990 р. членами робочого двору по вул. Горбанівська, 147 в с. Веприк Гадяцького району були: голова двору - [PERSON], дочка [PERSON], онуки [PERSON] та [PERSON] Відповідно даних технічного паспорту вартість домоволодіння по вул. Горбанівська, 147 в с. Веприк Гадяцького району становить 34129 грн. Домоволодіння по вул. Горбанівська, 147 в с. Веприк Гадяцького району розташоване на неприватизованій земельній ділянці площею 0,15 га. 12 січня 2015 року в с. Веприк Гадяцького району помер [PERSON] Згідно довідки Веприцької сільської ради Гадяцького району, на дату смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала [INFO] разом з дочкою [PERSON] та зятем. Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса [PERSON] після померлої [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] Приватним нотаріусом позивачу відмовлено в оформленні спадщини після смерті матері в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на домоволодіння. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину. Відповідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. На підставі ст. 392 ЦК України\~\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі відсутності правовстановлюючих документів. За таких обставин суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, так як судом здобуто достатньо доказів, які підтверджують, що [PERSON] є спадкоємцем на майно померлої матері. Судові витрати покласти на позивача за їх клопотанням.

Outcome: approved