Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

8.04.2015 року [PERSON] звернулася в суд із вказаним позовом, мотивуючи заяву тим, що її батькові [PERSON] за життя належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. 1-го Травня, 57, в смт. Маневичі Волинської області. 7.06.2014 року [PERSON] помер, проте ще за життя 17.06.2008 року посвідчив заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, яке буде належати йому на день смерті і на яке буде мати право за законом заповів своїй дочці [PERSON] Позивач прийняла спадщину шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, проте у звязку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів про право власності на вказане спадкове майно, їй відмовлено в нотаріальному оформленні спадкових прав. Тому вона просить суд визнати право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. В судове засідання позивач [PERSON], її представник [PERSON], кожен зокрема, не зявилися, проте подали до суду заяву з проханням розглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] селищна рада Волинської області свого представника для участі в розгляді справи не направили, проте подали до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у відсутності їх представника, позов визнають та не заперечують щодо його задоволення. Дослідивши письмові докази у справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235, ч. 1 ст. 1236 цього ж Кодексу заповідач може призначати своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обовязки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обовязки, які можуть йому належати в майбутньому. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України унормовано, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом установлено, що 7.06.2014 року помер батько позивача [PERSON], який ще 17.06.2008 року посвідчив заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, яке буде належати йому на день смерті і на яке буде мати право за законом заповів своїй дочці [PERSON], що підтверджується матеріалами справи, зокрема, свідоцтвом про народження позивача серії ІV-УР № 184325 від 1962 року, свідоцтвом про смерть спадкодавця серії І-ЕГ № 157033 від 10.06.2014 року та заповітом № 2-1117 від 17.06.2008 року (а.с. 6, 8, 10). Із свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 16.01.1965 року вбачається, що виконком [PERSON] селищної ради депутатів трудящих посвідчує, що вцілому домоволодіння, яке розташовано в смт. Маневичі по вул. 1-го Травня, 57, належить [PERSON] на праві особистої власності (а.с. 7). Із виписки з інвентаризаційних матеріалів на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. 1-го Травня, 57, в смт. Маневичі встановлено, що даний житловий складається з: житлового будинку (А-1, а1), літньої кухні (Б-1), тамбуру (б), хліва (В-1), хліва (в), хлів (в1), хліва (Г-1), гаража (Д-1), колодязя (Е), огорожі (1) (а.с. 12). Постановою [PERSON] державної нотаріальної контори № 215/02-31 від 6.04.2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим державним нотаріусом Ківерцівської державної нотаріальної контори Волинської області 17.06.2008 року за Р№ 2-1117, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно, а саме житловий будинок А-1, а1 з надвірними будівлями і спорудами: Б-1 літня кухня, б тамбур, хліб В-1, хлів в, хлів в1, хлів Г-1, гараж Д-1, колодязь Е, огорожа 1, що знаходяться по вул. 1-Го Травня, 57, в смт. Маневичі Волинської області (а.с. 17). Відповідно до повідомлення [PERSON] державної нотаріальної контори Волинської області № 242/01-16 від 20.04.2015 року після смерті [PERSON], який помер 7.06.2014 року, заведена спадкова справа № 179/2014. 14.08.2014 року з заявою про прийняття спадщини звернулася дочка спадкодавця [PERSON], а з заявою про відмову від спадщини - дружина спадкодавця [PERSON] 24.11.2014 року діти спадкодавця - [PERSON] та [PERSON] подали заяви про відмову від спадщини (а.с. 31-35). Із заяви [PERSON], посвідченої нотаріально, вбачається, що йому відомо про спадщину, яка залишилася після смерті батька [PERSON] , проте строк для її прийняття пропустив та питання про його продовження ставити в судовому порядку не буде (а.с. 16). Згідно висновку Маневицького архітектурно планувального підприємства від 23.03.2015 року житловий будинок та господарські будівлі, що знаходяться в смт. Маневичі Волинської області по вул. 1-го Травня, 57, відповідають діючим державним будівельним, санітарним і пожежним нормам (а.с. 13). Зважаючи на вищевикладене та беручи до уваги те, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину в встановлений законом строк та спосіб, суд приходить висновку про доцільність визнання за нею права власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved