Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

30.11.2020р. представник КП «Теплоенерго» ДМР - Булгакова Ю.М. звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором постачання теплової енергії, інфляційних втрат, 3% річних та пені (а.с.№3-13). В подальшому, 09.02.2021р. позовні вимоги було уточнено у бік зменшення ( а.с. № 191-192). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 21.12.2020р. позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження і розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. № 187). В обґрунтування позовних вимог представник позивача Булгакова Ю.М. (діє на підставі довіреності від 05.01.2021р. - а.с.№195) посилалася на те, що 19.12.2012р. між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 913 про постачання теплової енергії. Зазначений договір набув чинності з 01.12.2012р. та діяв до 01.12.2015р. У разі відсутності письмової заяви однієї зі сторін про припинення або зміну умов договору за один місяць до закінчення терміну дії договору, договір вважається продовжений на той самий строк і на тих самих умовах. Кількість пролонгації по договору необмежена. Так, на виконання умов договору, позивач взяв на себе зобов`язання виробляти та постачати споживачеві теплову енергію, а споживач зобов`язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами в терміни та на умовах, передбачені договором. Відповідно до п.3.3. Договору, фактично отриманий обсяг теплової енергії споживачем від теплопостачального підприємства фіксується сторонами Актом здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період. Відповідно до п.6.10 Договору, сторони, підписавши цей договір, домовилися, що факт отримання споживачем Акту здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період та подальшого неотримання теплопостачальним підприємством протягом 5 календарних діб, з моменту отримання, підписаного споживачем Акту здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період, є підставою вважати Акт підписаним з боку споживача. Відповідно до п.6.2 Договору, облік спожитої теплової енергії споживачем здійснюється за показниками комерційного приладу обліку, встановленого за адресою: [ADDRESS] . Позивачем зафіксовано відомості з приладів обліку теплової енергії в актах споживання теплової енергії за місцем їх установки, що є підтвердженням факту надання позивачем послуг, однак відповідач за надані послуги оплату не проводить, у зв`язку із чим впродовж опалювальних сезонів, за період з лютого 2018р. по квітень 2020р., утворилася заборгованість у розмірі 41 474,97 грн. Крім того, з огляду на те, що відповідачем було порушено строки виконання зобов`язання, позивачем, відповідно до положень ч.2 ст. 625 ЦК України, було нараховано 3% річних у розмірі 2 125,51 грн. та інфляційні збитки у розмірі 2 639,75 грн., а також, відповідно до умов п.9.4.4. Договору, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за весь час прострочення, а саме 1 127,21 грн. Отже загальна сума боргу, що виникла за надані послуги з постачання теплової енергії за період з лютого 2018р. по квітень 2020р. складає 47 367,44 грн. Заборгованість за надані послуги відповідачем не погашена, у зв`язку із чим позивач був вимушений звернутися до суду. З урахуванням вищевикладеного, представник позивача просила суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 47 367,44 грн., з яких: сума основного боргу - 41 474,97 грн., 3% річних - 2 125,51 грн., інфляційні збитки - 2 639,75 грн., пеню - 1 127,21 грн. 09.02.2021р. представник позивача Булгакова Ю.М. , з урахуванням сплати відповідачем заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 41 474,97 грн. (основного боргу), уточнила позовні вимоги, зменшивши суму заборгованості до 5 892,47 грн., з яких: 3% річних-2 125,51 грн., інфляційні збитки - 2 639,75 грн.,пеня - 1 127,21 грн. (а.с.№ 191-192). В наданій суду 19.04.2021р. заяві представник позивача - Булгакова Ю.М. (діє на підставі довіреності від 05.01.2021р. - а.с. № 195) просила позов з урахуванням уточнень від 09.02.2021р. задовольнити, розглянути справу за відсутності представника позивача та без фіксування процесу технічними засобами. Проти винесення по справі заочного рішення заперечувала, з тих підстав, що відповідач обізнаний про наявність справи в суді, оскільки сплатив суму основного боргу (а.с.№ 207). Відповідач в судові засідання, які були призначені на 25.02.2021р. та 19.04.2021р., двічі поспіль не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином за адресою, наданою ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с. № 186). Конверти, які були направлені відповідачу, повернулися за зворотною адресою (а.с.№ 190, 205). Про причини неявки суд не сповістив, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи або про неможливість явки до суду не надав, правом надання відзиву на позовну заяву також не скористався. Окрім того, про дату судового засідання 19.04.2021р. відповідач був повідомлений шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с.№ 206). Отже, з урахуванням положень ч.8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином про дату та час слухання справи. За таких обставин у відповідності до положень ст. 223, ч.2 ст. 247 ЦПК України, суд 19.04.2021р. розглянув справу за відсутності обох сторін (їх представників) та без технічної фіксації судового процесу технічними засобами. З огляду на відсутність сукупності умов, встановлених ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення (відсутність згоди представника позивача на ухвалення заочного рішення з огляду на те, що відповідач був обізнаний про наявність позову, оскільки сплатив суму основного боргу), суд вважає за необхідне винести по справі рішення на загальних підставах. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами, які встановлені ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги в редакції від 09.02.2021р. підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). У справі встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 19.12.2012р. між КП «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради (в подальшому, було змінено назву на КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради, згідно рішення Дніпропетровської міської ради № 39/13 від 07.09.2016р. «Про внесення змін до деяких рішень міської ради у зв`язку зі зміною географічних назв») та [PERSON] було укладено Договір № 913 про постачання теплової енергії (далі Договір). Відповідно до п.11.1. Договору, він набуває чинності з 01.12.2012р. та діє до 01.12.2015р. Відповідно до п.11.2 Договору, у разі відсутності письмової заяви однієї зі сторін про припинення або зміну умов цього договору за один місяць до закінчення терміну дії договору, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах. Кількість пролонгацій по цьому договору необмежена (а.с. № 14-17). Оскільки жодних заяв про припинення договору не надходило, що не спростовується жодною зі сторін, а отже не підлягає доказуванню (ч.1 ст.82 ЦПК України ), договір є чинним та є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно до ч.1 ст.68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Споживачем комунальних послуг є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу (абз.14 ч.1 ст.1 цього Закону) Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Так, відповідно до п.4.2.4. Договору споживач теплової енергії зобов`язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і терміни, передбачені умовами цього договору. Відповідно до п.3.3. Договору, фактично отриманий обсяг теплової енергії споживачем від теплопостачального підприємства фіксується сторонами Актом здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період, за формою визначеною сторонами в додатку № 3 до Договору. Відповідно до п.6.8. Договору, Споживач зобов`язаний не пізніше 15 числа розрахункового періоду здійснити Теплопостачальному підприємству авансовий платіж у розмірі 80% від вартості теплової енергії за розрахунковий період, за власним платіжним дорученням з вказаним періодом, за який він сплачується. Відповідно до п.6.9. Договору, Споживач здійснює кінцевий розрахунок за спожиту теплову енергію до 20-го числа місяця наступного за розрахунковим. Відповідно до п.6.10 Договору, сторони, підписавши цей договір, домовилися, що факт отримання споживачем Акту здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період та подальшого неотримання теплопостачальним підприємством протягом 5 календарних діб, з моменту отримання, підписаного споживачем Акту здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період, є підставою для Теплопостачального підприємства вважати Акт здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період підписаним з боку споживача. Як вбачається з розрахунку, за період з лютого 2018р. по квітень 2020р. відповідачу була нарахована заборгованість по оплаті теплової енергії (основний борг) у розмірі 41 474,97 грн. Дана заборгованість була погашена відповідачем 02.02.2021р., що підтверджується довідкою КП «Теплоенерго» ДМР від 03.02.2021р. (а.с.№ 193) та випискою про рух коштів (а.с. № 194). Отже, предметом позовних вимог з урахуванням уточнень від 09.02.2021р. є заборгованість по штрафним санкціям у розмірі 5 892,47 грн., з яких 3% річних-2 125,51 грн., інфляційні збитки - 2 639,75 грн.,пеня - 1 127,21 грн. (а.с.№ 191-192) (а.с. № 11 т. № 2). Відповідачем була сплачена заборгованість за період з лютого 2018р. по квітень 2020р. у розмірі 41 474,97 грн. - 02.02.2021р., що свідчить про порушення відповідачем строків оплати теплової енергії. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити йому суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п.9.4.4. Договору у разі прострочення споживачем виконання грошового зобов`язання за договором споживач на вимогу Теплопостачального підприємства зобов`язаний виплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, 3% річних, а також пеню за весь час прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується. Як вбачається з умов Договору, строк виконання зобов`язання безпосередньо залежить від дати отримання відповідачем рахунку та акту здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період. Так, відповідно до п.4.2.2.Договору, споживач зобов`язаний до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, отримати від Теплопостачального підприємства рахунок разом з Актом здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період та розглянувши останній, не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, підписати та направити поштою один екземпляр на адресу Теплопостачального підприємства. В разі незгоди з зазначеним в Акті здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період, визначеним Теплопостачальним підприємством обсягом поставленої теплової енергії, Споживач зобовязаний надати на адресу Теплопостачального підприємства мотивоване заперечення ( з контрразрахунком спожитої теплової енергії, або з відповідним актом, про встановлення факту, складеного за участю Теплопостачального підприємства) в письмову вигляді протягом 5 календарних днів з моменту одержання Акту здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період. Як зазначається в позовній заяві, датою початку порушення зобов`язання за лютий 2018р. є 21.03.2018р., за березень 2018р. - 23.04.2018р., за квітень 2018р. - 22.05.2018р., за листопад 2018р. - 24.12.2018р., за грудень 2018р. - 22.01.2019р., за січень 2019р. - 21.02.2019р., за лютий 2019р. - 21.03.2019р., за березень 2019р. - 23.04.2019р., за квітень 2019р. - 21.05.2019р., за листопад 2019р. - 23.12.2019р., за грудень 2019р. - 21.02.2020р., за січень 2020р. - 21.02.2020р., за лютий 2020р. - 23.03.2020р.,за березень 2020р. та квітень 2020р. - 21.08.2020р. Дати початку порушень зобов`язань вираховувались в продовж 10 календарних днів після одержання відповідачем рахунку та акту з урахуванням вихідних днів, на підтвердження чого позивачем надано реєстри вручення рахунків та актів, цінні листи з описом вкладення, роздруківки сайту «Укрпошта» (а.с. №77-99 т.№ 1). Як вбачається з таблиці розрахунків, сума 3% за період з лютого 2018р. по листопад 2020р. складає 2 125,51грн., інфляційні нарахування у розмірі - 2 639,75 грн. (а.с. № 128-152). Також, позивачем відповідно до умов п.9.4.4. Договору розраховано пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за весь час прострочення, а саме у розмірі 1 127,21 грн. (а.с.№ 153-157). З даними розрахунками погоджується і суд, та вважає, що з відповідача [PERSON] на користь КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради слід стягнути за період з лютого 2018р. по листопад 2020р. 3% річних у розмірі - 2 125,51грн., інфляційні збитки у розмірі - 2639,75 грн., а також пеню у розмірі - 1 127,21 грн., а разом - 5 892,47 грн. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог в редакції від 09.02.2021р., суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 2 102 грн. (а.с.№2). Ця сума судових витрат стягується з відповідача на користь позивача в повному обсязі з урахуванням того, що сума основного боргу у розмірі 41 474,97 грн. за постачання теплової енергії з лютого 2018р. по квітень 2020р. відповідачем була сплачена добровільно 02.02.2021р., між тим після пред`явлення позовних вимог 30.11.2020р. На підставі викладеного,

Outcome: approved