Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

30 липня 2019 року позивач\~звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просила суд стягнути на її користь аліменти на утримання їх дитини у розмірі 1/4 частки з усіх заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх заробітку (доходів) щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. У позовній заяві позивач посилається на те, що з відповідачем вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 серпня 2014 року. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2018 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Дитина фактично знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач матеріальну допомогу позивачці не надає, чим ставить її та дитину у скрутне матеріальне становище. Позивачка зазначає, що доходів не має, оскільки знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною. Відповідач працездатний і має можливість надавати матеріальну допомогу. Інших неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків на утриманні не має, аліментів нікому не сплачує та інших стягнень по виконавчих документам не має. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги в частини стягнення аліментів на утримання дитини визнав, проте заперечував щодо стягнення аліментів на утримання дружини, оскільки розлучення відбулося за ініціативи дружини. Наразі він офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату близько 10000 гривень на яку йому також доводиться орендувати квартиру, оскільки власного житла не має та ніде не зареєстрований. Вислухавши пояснень сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 серпня 2014 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.10). Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2019 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.13). Під час перебування у шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.11). Відповідно до довідки про склад сім`ї №4321 малолітній [PERSON] проживає разом з позивачем [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с.12). В судовому засіданні встановлено та сторонами не заперечувалось, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, проте в змозі надавати таку допомогу. Так, згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття. Відповідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України\~за рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, частка заробітку (доходу) матері, батька,\~яка\~буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1\~ст. 191 Сімейного кодексу України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначені розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача суд повинен врахувати ряд обставин, визначених ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, відповідно до ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. В силу ст. 84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до її повноліття, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду. Також, враховуючи встановлені в судовому засіданні дійсні обставини справи, а також те, що сторони по справі являються працездатними особами, інших осіб на утриманні не мають та необхідність кожної сторони на нормальне матеріальне забезпечення, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачки в частині стягнення аліментів на її утримання, а тому вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання його колишньої дружини у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, то у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1536,80 гривень за дві вимоги майнового характеру.

Outcome: partial