Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

31.01.2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до Заводського районного суду м. Миколєва з позовом до [PERSON], третя особа Товарна біржа «Сангай», в якому просили визнати дійсним договір № 583 від 18.09.2000 року купівлі-продажу будинку [ADDRESS], укладений Товарною біржею «Сангай» між ними ([PERSON], [PERSON]) та [PERSON], мотивуючи тим, що у січні 2017 року звернулись до нотаріальної контори з приводу дарування своїх часток домоволодіння [PERSON], але нотаріусом було відмовлено у зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу, зареєстрований Товарною біржею «Сангай» не є правовстановлюючим документом. Вони та відповідачка виконали всі умови договору купівлі-продажу, 13.11.2000 року договір було зареєстровано у Миколаївському міжміському БТІ за № 34. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали суду заяви, в яких позов підтримали в повному обсязі та просили справу слухати без їхньої участі. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позов визнала в повному обсязі та просила справу слухати без її участі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Визнання відповідачкою позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши письмові докази, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що 18.09.2000 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] як членами біржі, було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна - домоволодіння [ADDRESS], тобто між позивачами та відповідачкою існували відносини, пов'язані з купівлею-продажем об'єкту нерухомості, які регулюються Цивільним кодексом України (в редакції 1963 року), який діяв на момент виникнення спірних правовідносин. Згідно ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Відповідно до вимог ст.227 ЦК України (в редакції 1963 року)нотаріальному посвідченню підлягали тільки договори купівлі-продажу житлового будинку. Статтею 224 ЦК України (в редакції 1963 року)передбачено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до умов договору купівлі-продажу від 18.09.2000 року позивачі виконали свої зобов`язання як покупці, а саме оплатили продавцю [PERSON] вартість придбаного об`єкту нерухомості в повному обсязі, у розмірі 15903 гривні. У свою чергу продавець [PERSON] передала покупцям [PERSON] та [PERSON] домоволодіння [ADDRESS]. Відповідно до ст. 657 ЦК України договори купівлі-продажу земельних ділянок, єдиних майнових комплексів, житлових будинків (квартир) або іншого нерухомого майна підлягають нотаріальному посвідченню. Згідно зі ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Враховуючи вище зазначене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа Товарна біржа «Сангай», про визнання правочину дійсним підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тобто з відповідачки на користь позивачки [PERSON] підлягає стягненню, сплачений останньою судовий збір в сумі 640 гривень.

Outcome: approved