Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

30 вересня 2014 року [PERSON] звернувся з позовом до Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, Реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції в Дніпропетровській області про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилався на те, що 07 листопада 2006 року ним, за договором купівлі-продажу, будо придбане у приватну власність приміщення кафе, розташоване за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Орлівщина, вул. Куйбишева, № 6-г. 24 листопада 2006 року рішенням Орлівщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області йому був наданий дозвіл на переобладнання приміщення кафе під магазин. Ним були проведені будівельні роботи, приміщення кафе було переобладнане в приміщення магазину площею 228,6 кв.м. 18 травня 2007 року актом державної приймальної комісії, який затверджений розпорядженням голови Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 782 від 04.05.2007 року, нерухоме майно було прийнято в експлуатацію. Позивач зазначив, що ним не зареєстроване право власності на спірне нерухоме майно. Рішенням від 01 вересня 2014 року Реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції в Дніпропетровській області йому було відмовлено у державній реєстрації права власності на приміщення магазину, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Орлівщина, вул.. Куйбишева, № 6-г, з тих підстав, що для реєстрації не надані: документи щодо права на земельну ділянку, на якій розташоване нерухоме майно; не наданий технічний паспорт на нерухоме майно, не наданий документ щодо присвоєння обєкту нерухомого майна адреси. Позивач [PERSON], посилаючись на вимоги ст.ст. 316, 328, 392 ЦК України, просив суд: -визнати за ним право власності на обєкт нерухомого майна магазин загальною площею 228,6 кв.м., розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Орлівщина, вул. Куйбишева, № 6-г; -зобовязати Реєстраційну службу Новомосковського міськрайонного управління юстиції в Дніпропетровській області зареєструвати за ним право власності на обєкт нерухомого майна магазин загальною площею 228,6 кв.м., розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Орлівщина, вул. Куйбишева, № 6-г; В судовому засіданні представник позивача підтримала позов [PERSON] в повному обсязі, посилалася на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просила суд задовольнити вимоги. Орлівщинська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області в своєму листі просила суд розглянути справу без участі її представника. Представник Реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції в Дніпропетровській області в судове засідання не зявився. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 07 листопада 2006 року за договором купівлі-продажу, позивач [PERSON] придбав у власність приміщення кафе, розташоване за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Орлівщина, вул. Куйбишева, № 6-г, договір купівлі-продажу оформлений нотаріально. У відповідності до рішення Орлівщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 24 листопада 2006 року [PERSON] був наданий дозвіл на переобладнання приміщення кафе під магазин. 18 травня 2007 року актом державної приймальної комісії, який затверджений розпорядженням голови Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 782 від 04.05.2007 року, нерухоме майно було прийнято в експлуатацію. Судом встановлено, що рішенням від 01 вересня 2014 року Реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції в Дніпропетровській області [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації права власності на приміщення магазину, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Орлівщина, вул.. Куйбишева, № 6-г, з тих підстав, що для реєстрації не надані: документи щодо права на земельну ділянку, на якій розташоване нерухоме майно; не наданий технічний паспорт на нерухоме майно, не наданий документ щодо присвоєння обєкту нерухомого майна адреси. Суд приходить до переконання, що відповідачами - Орлівщинською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області та Реєстраційною службою Новомосковського міськрайонного управління юстиції в Дніпропетровській області жодним чином не порушені цивільні права позивача. У відповідності до ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає після прийняття в експлуатацію, та державної реєстрації. Як зазначалося вище, спірне нерухоме майно було прийнято в експлуатацію. Реєстрація прав на нерухоме майно регламентується «Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868. Так, у відповідності до п. 36 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868, для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком. Згідно вимог ст. 37 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868, д окументами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є: 1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат; 2) свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 3) свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 4) видані нотаріусом свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікати; 5) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до закону; 6) свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дублікат; 7) свідоцтво про право власності на нерухоме майно чи його дублікат, видані до 1 січня 2013 р. органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією; 8) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 9) державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею; 10) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 11) ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 12) заповіт, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 13) закон, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 14) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення обєкта нерухомого майна релігійній організації; 15) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу обєкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 16) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону. Суд приходить до висновку, що позивачем невірно обраний спосіб захисту прав. Так, в разі, якщо позивач не згоден з рішенням Реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції в Дніпропетровській області щодо відмови у реєстрації прав власності на нерухоме майно, він не позбавлений права на звернення до відповідного суду в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з позовом щодо оскарження дій (бездіяльності) відповідного державного органу. В звязку з наведеним, в задоволення позовних вимог належить відмовити.

Outcome: dismissed