Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

29 січня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати спадковий договір, укладений між ним та відповідачами [PERSON] , [PERSON] , посвідчений 19 грудня 2017 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я., зареєстрований в реєстрі за №3414. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 19 грудня 2017 року між ним позивачем [PERSON] , та відповідачами [PERSON] , [PERSON] укладений спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я., зареєстрований в реєстрі за №3414. Відповідно до умов договору набувачі зобов`язуються солідарно виконувати передбачені в ньому розпорядження відчужувача і в разі його смерті - [PERSON] , [PERSON] набувають право спільної сумісної власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , яка належить йому на праві власності, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №1203119746101. Вважає, що відповідачі свої обов`язки, передбачені пп. 2.3.1. спадкового договору, виконують неналежним чином. Станом на 01.01.2020 борг за квартирну плату складає 872,66 грн. та з початку 2020 року у зв`язку з неоплатою відключено телекомунікаційні послуги (Інтернет). Зазначає, що відповідно до п.3.4. спадкового договору у разі невиконання набувачами розпоряджень відчужувача, цей договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача, у зв`язку з чим просить розірвати укладений між ними спадковий договір. 14 лютого 2020 року ухвалою судді Рудаков І.П. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Призначено підготовче судове засідання. На підставі повторного автоматизованого розподілу для розгляду цієї справи визначено суддю Мичка Б.Р. 09 червня 2020 року представник відповідача [PERSON] , [PERSON] , подав до суду відзив, в якому позов заперечує повністю, вважає такий безпідставним, а порушення відповідачами умов спадкового договору відсутніми, просить в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити мотивуючи наступним. За адресою проживання позивача послуги доступу до мережі Інтернет надаються ПП «КОМ І ТЕХ» і відповідно до листа останнього від 03.06.2020 №102/03.06.20 такі послуги надавались з 01.01.2018 до 01.06.2020 безперервно, згідно з обраним тарифним планом, та оплачувались відповідачами в повному обсязі. Послуги з утримання будинку та прибудинкової території надаються позивачу ПП «Управляюча компанія «Рідний дім - Сихів», рахунки (повідомлення) за ці послуги надходять [PERSON] , проте останній такі відповідачам не передає, чим створює перешкоди у виконанні ними договірних зобов`язань. Зазначає, що [PERSON] протягом тривалого періоду часу усіляко уникає спілкування з відповідачами, заблокував свій обліковий запис у соціальній мережі Facebook, який використовується як єдиний засіб комунікації з позивачем, відчиняти двері свого помешкання відмовляється, чим порушує п.2.4.1. Договору. Відповідачі здійснюють оплату комунальних послуг через систему платежів АТ КБ «Приватбанк», однак за номером особового рахунку [NUMBER] в цій системі відомості щодо сум, які належить оплатити на користь ПП «Управляюча компанія «Рідний дім - Сихів», не відображаються в силу відсутності між банком відповідних угод, що також позбавляє можливості бути обізнаними про вартість наданих послуг. Вказаний позивачем розмір заборгованості не відповідає фактичним обставинам, оскільки не враховує платежу 225,00 грн., здійсненого відповідачем [PERSON] у жовтні 2019 року. Про наявність боргу відповідач дізналась лише з матеріалів позову, отриманих представником 25.05.2020, та станом на 01.06.2020, після проведених взаєморозрахунків з ПП «Управляюча компанія «Рідний дім - Сихів», заборгованість відсутня. Докази припинення надання комунальних послуг за адресою проживання позивача у зв`язку з їх несплатою відсутні. До дня звернення із даним позовом [PERSON] не заявляв відповідачам жодних претензій щодо виконання спадкового договору, а про належне дотримання відповідачами його умов свідчить також відсутність заборгованості за іншими комунальними послугами. Відзиву від відповідача [PERSON] до суду не надходило. 12 серпня 2020 року [PERSON] подав до суду відповідь на відзив [PERSON] , в якому визнає відсутність доказів несплати послуг Інтернету, однак стверджує, що такі не надавалися з 01.01.2020 до 15.03.2020 року. Зазначає, що відповідачі жодного разу не сплатили послуги телефонного зв`язку, що є суттєвим порушенням умов договору. Вважає, що заперечення щодо розміру боргу за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території не спростовують його наявності. Обов`язку надавати відповідачам квитанції на оплату комунальних послуг [PERSON] не має. До утворення боргу відповідачі сплачували ці послуги самостійно. Від представника відповідача [PERSON] до суду надійшли заперечення. Відповідь на відзив вважає необґрунтованою, а надані у ній пояснення позивача такими, що підлягають відхиленню мотивуючи наступним. Безперервне надання позивачу послуг Інтернет підтверджується листом ПП «КОМ І ТЕХ» від 03.06.2020 №102/03.06.20. Про наявність у [PERSON] телефонного зв`язку відповідачам нічого не відомо, за період виконання спадкового договору він жодного разу не телефонував та не вчиняв інших дій (надсилання повідомлень тощо), які б свідчили про користування телефонним зв`язком. Доказів, що відповідачі були повідомлені про користування [PERSON] телефонним зв`язком, номер телефону чи про реквізити для оплати такого, не надано. На момент укладення спадкового договору в квартирі позивача послуг фіксованого телефонного зв`язку підключено не було. Відсутність у [PERSON] телефону не викликало подиву, оскільки останній є особою з інвалідністю І групи загального захворювання, має порушене мовлення (не розмовляє). Зазначає, що платежі на користь ПП «Управляюча компанія «Рідний дім - Сихів» здійснювались відповідачами систематично, за кілька місяців поспіль, про що позивачу було відомо та проти чого не заперечувалося. Більше того, [PERSON] сам встановив певний порядок розрахунків, за яким про розмір нарахованих сум за комунальні послуги повідомляв через соціальну мережу Facebook відповідачів, які в подальшому сплачувалися останніми. Проте, позивач без жодних на те причин припинив надсилати такі повідомлення. 14 вересня 2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідачі, представник відповідача [PERSON] позов заперечили повністю з підстав, викладених у відзиві та запереченнях, просили у задоволенні позову відмовити. В ході розгляду справи будь-яких інших заяв чи клопотань учасниками справи до суду не подавалось. Заслухавши представника позивача, представника відповідача та відповідачів, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Судом встановлено, що 19 грудня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] було укладено спадковий договір, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я. за реєстровим номером №3414 та накладена заборона відчуження належної [PERSON] 1/2 частки квартири [ADDRESS] . За умовами спадкового договору набувачі, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , зобов`язуються солідарно виконувати передбачені в ньому розпорядження відчужувача, позивача [PERSON] , і в разі його смерті набувають право спільної сумісної власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №1203119746101 (п.1.1 договору). При цьому у пункті 2.3 спадкового договору визначені безумовні обов`язки набувачів майна. Так, набувачі [PERSON] , [PERSON] зобов`язалася оплачувати комунальні послуги (комунальне обслуговування, енерго-, тепло-, газо-, та водопостачання і водовідведення, телефонний зв`язок, телекомунікаційні послуги (Інтернет), у разі смерті відчужувача його поховати. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з невиконанням набувачами (відповідачами) розпоряджень відчужувача (позивача), передбачених у спадковому договорі. Відповідно до статті 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Статтею 1305 ЦК України передбачено, що набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. За змістом статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Відповідно до частини першої статті 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Таке ж положення міститься і в пункті 3.4 укладеного між сторонами спадкового договору. Відповідно до статті 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша, друга статті 614 ЦК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 16 червня 2020 року у справі №280/1356/16-ц (провадження №61-18231св18), у випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин належними і допустимими доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема відмови у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю. Так, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що позивач, 1965 року народження, є особою з інвалідністю I групи загального захворювання та потребує стороннього догляду, що підтверджується довідкою до акта огляду міжрайонною спеціалізованою кардіологічною медико-соціальною експертною комісією №1 від 19.09.2019 серія 12ААБ №317690. Проживає у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується відміткою про реєстрацію місця проживання у паспорті [PERSON] серії [NUMBER] . Позивач посилається на те, що відповідачі не виконують покладені на них зобов`язання за спадковим договором, зокрема, у зв`язку з неоплатою відключено телекомунікаційні послуги (Інтернет). Проте, відповідно до листа Приватного підприємства «КОМ І ТЕХ» від 03.06.2020 №102/03.06.20 послуги доступу до мережі Інтернет по абонентському рахунку [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , з 01.01.2018 до 01.06.2020 надавалися та оплачувалися відповідно до обраного тарифного плану, відключення не здійснювались, такі продовжують надаватися. До того ж, у відповіді на відзив позивач фактично визнає відсутність у нього доказів несплати послуг Інтернету. Відтак, твердження позивача про відключення телекомунікаційних послуг Інтернет за місцем його проживання у зв`язку з неоплатою таких відповідачами, спростовується матеріалами справи, а саме листом ПП «КОМ І ТЕХ» від 03.06.2020 №102/03.06.20. Також, позивач в обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідачі жодного разу не сплатили послуги телефонного зв`язку. На підтвердження цій обставині додано виписку по картковому рахунку. У виписці по картковому рахунку позивачем виділено операції розрахунку в торгово сервісній мережі UKR KYIV MBK-PORTMONE 728802 30000002 на суму 80,00 грн. 14.05.2020 та 14.06.2020, однак такі не містять інформації щодо предмета доказування, а саме надання [PERSON] послуг телефонного зв`язку. Крім цього, відсутні відомості про власника карткового рахунку, призначення цих платежів, а саме, чи здійснювались такі на оплату послуг телефонного зв`язку, номер абонента і його належність [PERSON] , що в силу вимог ст.77 ЦПК України свідчить по неналежність даного доказу для підтвердження позовних вимог. Матеріали справи не містять жодних доказів надання відповідачам [PERSON] і [PERSON] розпоряджень зі сторони [PERSON] про оплату послуг телефонного зв`язку чи відмови відповідачів від оплати цих послуг. Доказів того, що відповідачам було відомо про користування позивачем послугами телефонного зв`язку, суду не надано. З огляду на наведене, суд критично оцінює зазначену позивачем обставину для підтвердження позовних вимог. Крім того, позивач покликається на те, що станом на 01.01.2020 борг за квартирну плату складає 872,66 грн. На підтвердження позивачем надано повідомлення ПП «Управляюча компанія «Рідний дім - Сихів». Судом встановлено, що [PERSON] за місцем його проживання ПП «Управляюча компанія «Рідний дім - Сихів» надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території, особовий рахунок [NUMBER] . Відповідно до повідомлення ПП «Управляюча компанія «Рідний дім - Сихів» за грудень 2019 року підлягає оплаті сума 872,66 грн., до якої увійшли неоплачені суми за жовтень та листопад 2019 року. Однак, відповідачем [PERSON] надано суду дублікат квитанції АТ КБ «Приватбанк» від 26.10.2019 №0.0.1506202691.1 про оплату в жовтні 2019 року квартплати в сумі 225,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, цей платіж помилково не був врахований ПП «Управляюча компанія «Рідний дім - Сихів», що призвело до невідповідності розміру заборгованості на 01.01.2020, однак не спростовує наявності боргу. Разом з тим, із розрахунку основного квартиронаймача (власника) за період з грудня 2017 року до травня 2020 року, наданого ПП «Управляюча компанія «Рідний дім - Сихів» у додатку до листа від 01.06.2020 №14, вбачається, що відповідачами протягом зазначеного періоду часу, який охоплює дію спадкового договору, платежі на користь ПП «Управляюча компанія «Рідний дім - Сихів» здійснювались регулярно, однак орієнтовно раз у квартал на суму, яка повністю погашала заборгованість за такий період. Зокрема, заборгованість 213,80 грн. станом на 01.03.2018 погашено платежем 213,80 грн. у березні 2018 року, заборгованість у 592,61 грн. станом на 01.08.2018 погашено платежем 600,00 грн. у серпні 2018 року, заборгованість у 217,82 грн. станом на 01.01.2019 погашено платежем 217,82 грн. у січні 2019 року. Листом ПП «Управляюча компанія «Рідний дім - Сихів» від 01.06.2020 №14 підтверджується, що станом на 01.06.2020 заборгованість за надані послуги відсутня. Із наданих до суду відповідачем [PERSON] скіншотів переписки [PERSON] з [PERSON] у мережі Facebook вбачається, що про розмір нарахованих сум за комунальні послуги позивач повідомляв відповідачів через мережу Facebook. Із часу укладення 19 грудня 2017 року спадкового договору і до пред`явлення у січні 2020 року цього позову у [PERSON] не виникало будь-яких претензій з приводу виконання відповідачами умов цього договору. Матеріали справи не містять доказів, що [PERSON] заперечував проти такого порядку розрахунків. Відсутні докази оплати позивачем вказаних послуг у зазначений період, припинення надання цих послуг у зв`язку з їх неоплатою або отримання [PERSON] претензій чи попереджень зі сторони ПП «Управляюча компанія «Рідний дім - Сихів». Відповідно до пояснень відповідачів, [PERSON] , до звернення з даним позовом до суду, припинив надсилати повідомлення відносно нарахованих сум до оплати за комунальні послуги та заблокував відповідачам доступ до своєї сторінки у мережі Facebook, а також не відчиняв двері свого помешкання, усіляко уникаючи зустрічі з відповідачами. При здійсненні оплати послуг ПП «Управляюча компанія «Рідний дім - Сихів» у платіжній системі АТ КБ «Приватбанк», нараховані суми за ці послуги не відображаються. Зазначені пояснення відповідачів матеріалами справи не спростовані. Доказів повідомлення відповідачів зі сторони [PERSON] про необхідність сплатити 872,66 грн. ПП «Управляюча компанія «Рідний дім - Сихів» за грудень 2019 року матеріали справи не містять. Враховуючи, що рахунки (повідомлення) відносно оплати послуг ПП «Управляюча компанія «Рідний дім - Сихів» надходять лише [PERSON] , то вищенаведеними діями позивач створив перешкоди відповідачам у виконанні зобов`язань з їх оплати, передбачених спадковим договором. Згідно пункту 6 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. Схожий по суті висновок зроблений в пункті 8.26. постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19), в якій вказано, що «водночас закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах». Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року №15-рп/2004). Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі- «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №390/34/17 (провадження №61-22315сво18). Отже, з часу укладення 19 грудня 2017 року спадкового договору і до пред`явлення у січні 2020 року цього позову позивач знав, що відповідачі оплачували послуги ПП «Управляюча компанія «Рідний дім - Сихів» орієнтовно раз у квартал та не заперечував проти того, а також про те, що відомості відносно розміру оплати за послуги ПП «Управляюча компанія «Рідний дім - Сихів» відповідачі отримують лише від позивача, оскільки рахунки (повідомлення) про сплату цих послуг надходять на його адресу. В силу цього, позивач регулярно надсилав відповідачам інформацію про розмір комунальних платежів у повідомленнях через мережу Facebook, однак до подання позову припинив таку надсилати. Відтак, звертаючись із цим позовом позивач діє всупереч своїй попередній поведінці, коли погоджувався з оплатою відповідачами послуг ПП «Управляюча компанія «Рідний дім - Сихів» за декілька місяців поспіль, а тому діє недобросовісно, зловживаючи своїм правом. При цьому суд бере до уваги відсутність заборгованості за іншими комунальними послугами, які надаються [PERSON] , про що зазначали відповідачі та не заперечувалося позивачем. Таким чином, під час розгляду справи, судом не встановлено підстав для розірвання спадкового договору, відповідно до положень ст. 1308 ЦК України у зв`язку із невиконанням відповідачами розпоряджень позивача. Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є не обгрунтованими, а відтак суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed