Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

7 жовтня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № NKN0GA00000060 від 13 березня 2008 року в сумі 129255,07 доларів США звернути стягнення на житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 303,70 кв.м., житловою площею 105,00 кв.м., шляхом його продажу іншій особі від імені відповідача. В позовній заяві зазначав, що 13 березня 2008 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір кредиту № NKN0GA00000060 на суму 50000 доларів США, строком до 12 березня 2028 року. Того ж дня, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між Банком та [PERSON] був укладений договір іпотеки №NKN0GA00000060, згідно якого останній надав в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок [ADDRESS]. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна будинку дорівнювала 363600 грн. Посилаючись на те, що за час користування кредитом [PERSON] не виконував його умови та не повністю сплачував кредитні платежі, через що станом на 24 вересня 2013 року за ним утворилася загальна заборгованість в сумі 129255,07 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ на 24 вересня 2013 року 1032748 грн. 03 коп., тому з метою погашення даної заборгованості просив звернути стягнення на предмет іпотеки, та виселити зареєстрованих в будинку осіб. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву з прохання розглядати справу без його участі та позов просив задовольнити, не заперечував проти винесення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про його час та місце був повідомлений належним чином. Суд, вважаючи за можливе здійснити заочний розгляд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом було встановлено, що 13 березня 2008 року між позивачем та [PERSON] був укладений в письмовій формі кредитний договір № NKN0GA00000060, строком до 12 березня 2028 року, в якому сторони узгодили всі його умови. Відповідно до Договору відкрите акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - Банк), зобов'язалося надати позичальнику, кредит в сумі 50000 доларів США, зі сплатою 12% річних. Погашення кредиту повинно було проводитися щомісячними платежами по 573,48 доларів США згідно з графіком (Додаток 2 до кредитного Договору). У випадку порушення строків погашення кредиту позичальник зобов'язаний був сплатити Банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочки (п.п.5.1, 8.4 Договору кредиту) Також, 13 березня 2008 року між Банком та відповідачем, в забезпечення зобов'язань за кредитним Договором, був укладений договір іпотеки, згідно якого останній надав Банку в заставу (іпотеку) нерухоме майно - житловий будинок [ADDRESS], належного відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 29 січня 2008 року. Обумовлена сторонами договору ціна предмету іпотеки дорівнювала 363600 грн. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання, а позичальник навпаки, порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, а також процентів за користування ним, в зв'язку з чим станом на 24 вересня 2013 року за ним рахується заборгованість за кредитним договором на загальну суму 129255,07 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ на 24 вересня 2013 року 1032748 грн. 03 коп., яка складається з простроченої заборгованості по погашенню кредиту в сумі 51534, 65 доларів США, заборгованості по відсоткам за використання кредитних коштів в сумі 30672,92 доларів США, комісії за користування кредитом в сумі 880,55 доларів США, пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 39982,15 доларів США, та штрафів - 31,29 доларів США (фіксована частина) та 6153, 51 доларів США (процентна складова). Дана заборгованість відповідачем в добровільному порядку не погашена. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки і рішенні суду зазначається і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ст. 38 цього Закону, яка передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві. За таких обставин, враховуючи наявність у позичальника заборгованості за кредитним договором, яка утворилася через невиконання ним своїх зобов'язань щодо вчасного погашення кредитних платежів, суд дійшов висновку, що вимоги Банку про стягнення заборгованості за кредитним договором № NKN0GA00000060 від 13 березня 2008 року в розмірі 1032748 грн. 03 коп. шляхом звернення стягнення на житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 303,70 кв.м., житловою площею 105,00 кв.м., шляхом продажу вказаного предмету іпотеки від імені відповідача, підлягає задоволенню. При задоволенні вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки суд має вказати суму заборгованості на погашення якої необхідно звернути стягнення. В той же час вимоги щодо боргу по штрафам не можуть бути включені в борг, який необхідно погасити, оскільки це подвійна відповідальність позичальника за одне й те саме порушення - порушення строків сплати суми кредиту, за що Банк просить стягнути і штраф, причому різних видів, і пеню, які є різновидами неустойки. За положеннями ст. 61 Конституції України особа не може нести двічі відповідальність за одне й те саме порушення, з урахуванням чого суд дійшов висновку про необхідність включення до боргу лише неустойки у виді пені. Тобто звернення стягнення на предмет іпотеки має бути направлено на погашення зазначеної заборгованості крім вимог по штрафам. Згідно з вимогами ст. 39 Закону України «Про іпотеку» реалізацію заставленого майна необхідно провести шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві. Також відповідач [PERSON] підлягає виселенню з житла, відповідно до вимог ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, а саме 3555, 07 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial