Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

31.10.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування поданого позову вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів, між ними наявні постійні сварки, непорозуміння та конфлікти, фактично сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. За таких обставин позивач вважає, що подальше існування шлюбу не можливе, а тому просить його розірвати. Позивач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи до суду не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує. Відповідач належним чином неодноразово повідомлявся про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, проте, до суду не з'явився. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутності Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, шлюб підлягає розірванню, якщо буде встановлено, що подальше сумісне мешкання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно із ч.3 ст. 109 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно п. 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд враховує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що шлюб може бути розірваний, якщо він розпався остаточно та безповоротно і існує лише формально. Судом встановлено, що з 25.01.2015 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що засвідчується свідоцтвом про шлюб серії І-БВ №131294, зареєстрованому 25.01.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №18 (а.с.4). Згідно даних свідоцтва про народження від 02.06.2015 серії І БВ №250676, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.7). З позовної заяви видно, що сторони, подружніх стосунків не підтримують, взаємна повага та любов відсутні. Позивач у поданій заяві наполягає на розірванні шлюбу, оскільки примирення між ними є неможливим. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати підлягають розподілу у порядку визначеному ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved