Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

30 вересня 2020 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» в особі генерального директора Повиленаса В. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію за період з жовтня 2017 року по березень 2020 року в розмірі 35\~640,23 гривень та судового збору в розмірі 2102 гривень, з тих підстав, що відповідач не виконує свої зобов`язання по сплаті отриманих послуг з постачання теплової енергії, з тих підстав, що відповідач не виконує свої зобов`язання по сплаті отриманих послуг з постачання теплової енергії, посилаючись на те, що позивач регулярно надавав послуги відповідачу з теплопостачання та проводив нарахування за спожиті послуги відповідно до затверджених у встановленому законом порядку норм та тарифів, однак відповідач, порушуючи вимоги чинного законодавства щодо сплати комунальних послуг і умови договору про надання населенню послуг з теплопостачання та не сплачуючи борг за спожиті послуги добровільно, причиняє майнову шкоду позивачу. В результаті вищенаведеного, заборгованість відповідача відповідно до даних особистого рахунку за період з жовтня 2017 року по березень 2020 року в розмірі 35 640,23 гривень, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 07 жовтня 2020 року позовну заяву прийнято до свого провадження, відкрито спрощене позовне провадження, у зв`язку з чим призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті на 08 годину 30 хвилин 05 листопада 2020 року та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу. 05 листопада 2020 року ухвалою суду відкладено судове засідання на 08 годину 15 хвилин 07 грудня 2020 року у зв`язку з першою неявкою відповідача. Ухвалою суду\~від 07\~грудня 2020\~року відкладено судове засідання на 10 годину 00 хвилин 18 січня 2021 року за клопотанням відповідача. 18 січня 2021 року ухвалою суду відкладено судове засідання на 09 годину 00 хвилин 17 лютого 2021 року, залучено [PERSON] , [INFO] , у якості\~співвідповідача до участі у справі, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали та копії позовної заяви для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 17 лютого 2021 року за клопотанням відповідача [PERSON] судове засідання відкладено на 10 годину 30 хвилин 16 березня 2021 року. Ухвалою суду від 16 березня 2021 року через першу неявку відповідача без поважних причин судове засідання відкладено до 15 години 30 хвилин 13 квітня 2021 року. До судового засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлялась належним чином: у відповідності до пункту 1 частини 7 статті 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою місцезнаходження, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. 13 квітня 2021 року на адресу суду представником позивача подано заяву про проведення судового засідання без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання у відповідності до частини 9 статті 128 ЦПК України засобом телефонного зв`язку, що оформлено відповідною телефонограмою, відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, 18 січня 2021 року надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила відмовити у їх задоволенні, оскільки з відповідачем [PERSON] вони перебували у шлюбі з 1986 по 2007 роки. Під час шлюбу отримали квартиру [ADDRESS] , яка в подальшому була приватизована її чоловіком. Відповідач проживала у вказаній квартирі з 1989 року по 2007 рік, та з жовтня 2019 року вона повернулась до квартири, а відповідач [PERSON] змусив оформити договір купівлі-продажу вищевказаної квартири 11 грудня 2020 року, погрожуючи, що пустить туди проживати неблагонадійних осіб. Тож вона підписала договір купівлі-продажу, хоча фактично гроші йому не передавала, бо ніколи їх не мала, оскільки є пенсіонером та отримує мінімальну пенсію. Вважає, що така сума заборгованості є для неї непомірною. Крім того, відповідач пояснила суду, що вона не зверталась із заявами про визнання договору купівлі-продажу недійсним. Суд, заслухавши пояснення відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовну заяву належить задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що згідно копії договору купівлі-продажу від 11 грудня 2020 року [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS] , при цьому сторони погодили всі істотні умови договору, який засвідчено приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Бєлявцевою А.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1723 (а.с. 52). З абзацу 2 п. 11 вказаного договору купівлі-продажу вбачається, що учасники договору погоджують, що в разі подальшого можливого виявлення (відносно відчужуваного об`єкта нерухомого майна) заборгованості/боргів по житлово-комунальним, такі борги/заборгованість будуть сплачуватися/погашатися набувачем майна, за умови належного документального підтвердження боргу/заборгованості надавачами житлово-комунальних послуг (зворот а.с. 52). З розрахунку заборгованості за використану теплову енергію з особистого рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , вбачається наявна заборгованість за період з жовтня 2017 року по березень 2020 року перед позивачем за надані комунальні послуги в розмірі 35\~640,23 гривень (а.с. 5). З актів, складених представниками ТОВ «Бахмут-Енергія», вбачається, що впродовж 2017-2020 років в будинку [ADDRESS] надавалися послуги з опалення (а.с. 8-12). Відповідно до копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 44517564008 від 09 листопада 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» знаходиться за адресою: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Зелена, буд. 41 (а.с. 18-20). Згідно копій ліцензій, наданих Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БАХМУТ-ЕНЕРГІЯ» унесено 14 вересня 2012 року за № 304 до державного реєстру на право:постачання теплової енергії; транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами; виробництва теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та уставках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії) (а.с. 22-23). Відповідно до копії постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) № 938 від 09 червня 2016 року установлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення на рівні: тариф на теплову енергію 1053,67 грн/Гкал (без ПДВ) за такими складовими: тариф на виробництво теплової енергії 1037,16 грн/Гкал (без ПДВ); тариф на транспортування теплової енергії 13,88 грн/Гкал (без ПДВ); тариф на постачання теплової енергії 2,63 грн/Гкал (без ПДВ) (а.с. 13). Згідно з копією рішення виконавчого комітету Бахмутської міської ради від 29 грудня 2017 року № 288 «Про встановлення тарифів на теплову енергію (виробництво, транспортування, постачання) для населення, бюджетних установ та інших організацій (крім населення) та послуг з централізованого опалення для потреб населення в м. Бахмут» встановлено тарифи на теплову енергію для населення, бюджетних установ та інших організацій (крім населення), яка надається ТОВ «Бахмут-Енергія» в м. Бахмут згідно з Додатком № 1, а також встановлено тарифи на послугу з централізованого опалення для потреб населення, яка надається ТОВ «Бахмут-Енергія» в м. Бахмут згідно з Додатком № 2, які в подальшому скориговані рішенням виконавчого комітету Бахмутської міської ради № 265 від 21 листопада 2018 року «Про коригування тарифів на теплову енергію (виробництво, транспортування, постачання) для населення, бюджетних установ та інших організацій (крім населення) та послуг з централізованого опалення для потреб населення в м. Бахмут» (а.с. 14-16). З копії рішення чергових зборів учасників товариства № 1/2016 від 18 лютого 2016 року вбачається, що найменування юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Артемівськ-Енергія» змінене на Товариство з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» з 14 березня 2016 року. Товариство з обмеженою відповідальністю «Артемівськ-Енергія» є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» (а.с. 17). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року споживачі житлово-комунальних послуг зобов`язані щомісяця вносити плату за використані комунальні послуги згідно з тарифом, що затверджується органами місцевого самоврядування. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно частини 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, розмір плати розраховується виходячи із розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами. Згідно ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В силу ст. 509 ЦК України зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана здійснити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, виплатити гроші та ін.) або утриматися від певної дії, а кредитор від боржника має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання. Відповідно до статті 68 Житлового кодексу України споживачі зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги, в тому числі за послуги з централізованого опалення. Однак, виходячи з доказів, які наявні в матеріалах справи, вбачається, що споживачами теплової енергії у квартирі [ADDRESS] не виконують ці зобов`язання, у зв`язку з чим станом на березень 2020 року утворилась заборгованість по оплаті цих послуг в розмірі 35\~640,23 гривень, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості. Вказаний розрахунок відповідачами не оспорювався, у зв`язку з чим приймається судом до уваги. Вирішуючи питання з кого з відповідачів належить стягнути вказану заборгованість, суд зазначає наступне. Ураховуючи, що при укладенні договору купівлі-продажу квартири, до якої надаються позивачем послуги з централізованого опалення, відповідачі домовились про те, що в разі виникнення буд-яких боргів зі сплати житлово-комунальних послуг, зобов`язання за ними залишаються за набувачем , тобто за [PERSON] . За таких обставин суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, стягнувши на користь позивача заборгованість суму боргу за період з жовтня 2017 року по березень 2020 року за теплову енергію в сумі 35\~640,23 грн з відповідача [PERSON] , а у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача [PERSON] вказаної суми боргу належить відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у вигляді судового збору в сумі 2 270,00 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial