Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

30 грудня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить ухвалити рішення, яким зобовязати [PERSON] відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції зняти арешт та заборону на відчуження на квартиру [ADDRESS], накладеного ВДВС [PERSON] районного управління юстиції згідно постанови 535/А від 5 червня 2002 року, реєстраційний номер обтяження 4405685, де власником обєкта зазначено [PERSON]. В обґрунтування позову покликається на те, що позивач [PERSON], відповідно до Договором купівлі-продажу квартири від 16.04.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №1777 є власником квартири [ADDRESS]. 29 січня 2003 року позивачем було зареєстровано своє право власності у Львівському обласному державному комунальному бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки. Однак, як йому, позивачу [PERSON] стало відомо, на вказану квартиру ще 05 червня 2002 року було накладено арешт на підставі постанови №535/А від 05.06.2002 року ВДВС [PERSON] районного управління юстиції. Даний арешт було накладено в звязку з борговими зобовязаннями колишнього співвласника квартири - [PERSON] Таким чином, у зв'язку з тим, що арешт порушує його право власності як власника квартири, арешт, який накладений на квартиру, підлягає зняттю в судовому порядку, оскільки іншого способу захисту його порушеного права немає. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, покликаючись на викладені у позові обставини, просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції та відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилися з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, заперечень на позовну заяву відповідачами суду подано не було. Представники третіх осіб Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції та Першої Львівської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявилися. Суд вважає, що справа може бути розглянута у відсутності осіб, які не зявились, виходячи з представлених доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України, на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову з наступних мотивів. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON], відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 16.04.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №1777 є власником квартири [ADDRESS]. 29 січня 2003 року позивачем було зареєстровано право власності у Львівському обласному державному комунальному бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, що підтверджується реєстраційним посвідченням від 29.01.2003 року, серії КММ №088680. Крім цього в судовому засіданні встановлено, що 26 січня 2007 року реєстратором - Першою львівською нотаріальною конторою було внесено дані про арешт квартири [ADDRESS] до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 4405685, реєстраційний номер обтяження 4405685, підстава обтяження - постанова 535/А від 05.06 2002 року ВДВС [PERSON] районного управління юстиції, вх. 2257, власником обєкту обтяження зазначено [PERSON]. Дана обставина вбачається з долученої до матеріалів справи Інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухому майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 51028589 від 28.12.2015 року. 18 листопада 2015 року позивач звернувся із заявою до [PERSON] відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, в якій просив зняти арешт із квартири [ADDRESS], оскільки він є власником даної квартири а не [PERSON]. Відповідно до листа [PERSON] відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції № В-11/31895 від 18.12.2015 р. станом на даний час згідно даних ЄДРВП виконавчих документів відносно [PERSON] на виконані не перебуває. Даних щодо виконавчих документів в 2002 році і вчинених діях повідомити мені немає можливості, оскільки архівні документи знищені. Станом на даний час, у відділі відсутні правові підстави для вирішення питання щодо зняття арешту з квартири [ADDRESS]. У відповідності до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Виходячи із положень ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). У відповідності до ч. 1 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з - під арешту. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved