Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~3 жовтня 2018 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача- Державного підприємства Мелітопольський завод Гідромаш, за участі третьої особи: [PERSON] про стягнення коштів. \~ \~ \~ \~11 жовтня 2018 року судом відкрито провадження у справі. Відповідачу і третій особі наданий строк для надання заяв по суті справи. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем виконується постанова державного виконавця про стягнення з заробітної плати [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON]. Підставою для стягнення аліментів є рішення Мелітопольського місцевого міського суду Запорізької області від 20 листопада 2002 року в справі №2-5406/2002 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 17 жовтня 2002 року і до його повноліття. Починаючи з серпня 2017 року відповідач припинив перераховувати на користь позивача аліменти, утримані із заробітної плати третьої особи, так як Державної виконавчою службою арештовані всі рахунки відповідача. Аліменти утримані з відповідача до березня 2018 р., але не перераховані позивачу. На підтвердження обставин, зазначених у позовній заяві, позивач надав до своєї позовної заяви копії наступних письмових доказів: свідоцтво про одруження серії І-ЖС №025330, що видане 08 травня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.\~Мелітополя Запорізької області; свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-ЖС №128160, що видане 14 серпня 2018 року Мелітопольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області; свідоцтво про народження серії І-ЖС №095797, що видане 12 квітня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Мелітополя Запорізької області; рішення Мелітопольського місцевого міського суду Запорізької області від 20 листопада 2002 року в справі №2-5406/2002 про стягнення аліментів і коштів на утримання; трудову книжку третьої особи; довідку відповідача про доходи третьої особи за період з серпня 2017 року по березень 2018 року. Відповідач 8 листопада 2018 року подав через канцелярію суду відзив на позовну заяву. У відзиві він визнає факт того, що утримав із заробітної плати відповідача аліменти, але не перерахував їх позивачу з тих причин, що на рахунку відповідача бракує коштів. Як тільки кошти на рахунку зявляться, то вони будуть перераховані позивачу. У задоволенні позову відповідач просить відмовити, так як задоволення позову може призвести до подвійного стягнення одних і тих же сум з відповідача. Третя особа не подала до суду пояснення на позовну заяву. Судове засідання у справі призначене до розгляду на 8 листопада 2018 року. Сторони і третя особа до суду не зявилися. Від позивача і відповідача через канцелярію суду надійшли заяви про слухання справи без їх участі. Позивач просить позов задовольнити. Відповідач просить у позові відмовити. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Третій особі надсилалася судова повістка за місцем проживання. Повідомлення від третьої особи про причини неявки в судове засідання суду не надходили. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що за рішенням Мелітопольського місцевого міського суду Запорізької області від 20 листопада 2002 року в справі №2-5406/2002 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 17 жовтня 2002 року і до його повноліття. Рішення набрало законної сили 21 грудня 2002 року. Копія судового рішення міститься на аркуші справи №13. \~ \~ \~ \~Згідно з положеннями ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду в цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи. \~ \~ \~ \~Третя особа працює з 24 листопада 2016 року на посаді охоронця служби охорони заводу ДП МЗ Гідромаш. Цей факт підтверджується трудовою книжкою третьої особи, копія якої міститься на аркуші справи №14. \~ \~ \~ \~Відповідачем третій особі нарахована заробітна плата за період з серпня 2017 року по березень 2018 року. З цієї заробітної плати відповідачем, на виконання рішення Мелітопольського місцевого міського суду Запорізької області від 20 листопада 2002 року в справі №2-5406/2002 про стягнення аліментів і коштів на утримання, утримані аліменти в сумі 6696 грн. 50 коп. на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Аліменти утримані, але не перераховані позивачу в звязку із арештом органами державної виконавчої служби рахунків відповідача. Ці факти встановлюються довідкою відповідача від 17 квітня 2018 року, копія якої міститься на аркуші справи №15. \~ \~ \~ \~Зазначені факти також визнаються відповідачем. \~ \~ \~ \~Суд вважає, що зазначеними доказами підтверджується порушення прав неповнолітньої дитини на отримання аліментів. \~ \~ \~ \~За зазначених фактичних обставин відповідальність за несплату аліментів не може бути покладена на третю особу. Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України 15.05.2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, на платника аліментів не можна покладати відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати. \~ \~ \~ \~Суд вважає, що мати дитини, яка за рішенням суду визначена отримувачем аліментів, має право звертатися з таким позовом до суду на захист свого вже повнолітнього сина в силу положень ст.154 Сімейного кодексу України. \~ \~ \~ \~Суд не приймає до уваги доводи відповідача, що виплаті коштів заважає відсутність коштів на рахунку та арешт рахунку відповідача. Згідно положень ч.1 ст.625 боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. \~ \~ \~ \~Доводи відповідача про можливість подвійного стягнення з нього однієї і тієї ж суми спростовується наявністю у боржника гарантій у виконавчому провадженні, які закріплені в ст. 24, 26, 48, 52, 57, 74 Закону України Про виконавче провадження, а саме: щодо місця відкриття виконавчого провадження, встановленого порядку повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, особливим порядком звернення стягнення на майно боржника і повідомлення його про це, можливістю оскаржити дії, рішення, бездіяльність державного виконавця. \~ \~ \~ \~Суд вважає, що до спірних правовідносин слід застосувати положення статті 1212 ЦК України. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатніх правових підстав (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.7 ст.71 Закону України Про виконавче провадження якщо відраховані з боржника суми аліментів не були перераховані стягувачу, виконавець письмово повідомляє стягувачу про розмір заборгованості, що утворилася, та розяснює йому права на звернення з позовом до підприємства, установи, організації, фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи, якщо така заборгованість утворилася з їхньої вини. Встановивши фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, оцінивши доводи і заперечення, зазначені в заявах сторін по суті спору, докази, надані по справі, визначивши норми права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що при зверненні з позовом до суду позивачем, відповідно до п.п.1 п.1 ч.2 ст. ст.4 Закону України Про судовий збір, сплачений судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи зазначене, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved