Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

2 вересня 2015 року, позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила суд, стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання їхньої неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], (свідоцтво про народження І-ЖД № 288796 виданого 18.02.2000 р.), у розмірі ? частини усіх видів його місячного заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини, мотивуючи це, тим що донька проживає з нею та знаходиться тільки на її утриманні, вона самостійно займається її вихованням та утриманням, в той час, як відповідач, з яким вона розірвала шлюб 28.09.2007 р. нехтує своїми батьківськими обовязками, не піклується про доньку і не отримує її, а дитині для нормального повноцінного життя потрібне відповідне харчування, одяг та багато інших речей, на їй що не вистачає своїх доходів. В судове засідання позивачка не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила, однак на адресу суду надіслала заяву, в якій вона повністю підтримала позов, просила його задовольнити та слухати справу за її відсутності (а.с. 2). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 74, ч. 8 ст. 76, ч. 1 ст. 77 ЦПК України, за останньою відомою судові адресою його місця проживання, що підтверджується поштовим повідомленням з відміткою по вручення судової повістки, причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надав (а.с. 14). Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 121 СК України, права та обовязки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно із ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини, походження дитини від батька визначається, за заявою матері та батька дитини, за заявою чоловіка, який вважає себе батьком дитини, за рішенням суду. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Одночасно, стаття 183 СК України зазначає частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Суд встановив, що шлюб між сторонами, в період якого у сторін народилась донька [PERSON], 15.01.2000 р. (свідоцтво про народження І-ЖД № 288796 виданого 18.02.2000 р., в якому батьком дитини записаний відповідач) був розірваний 28.09.2007 р., що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ЖД № 044399 від 28.09.2007 р. (а.с. 7,8). З матеріалів справи вбачається, що позивачка, яка повністю утримує неповнолітню доньку і проживає разом з нею окремо від відповідача, який в свою чергу не надає своїй доньці матеріальної допомоги, яку дитина потребує для нормального повноцінного життя, а саме грошей на харчування, ліки, одяг та багато інших речей, потрібних дитині для повноцінного розвитку і виховання, а позивачці, одній важко забезпечувати сина всіма необхідними речами, у звязку зі скрутним матеріальним становищем. На підставі викладеного, та з урахуванням обставин справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved