Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

31 травня 2017 року позивачі звернулись до суду з позовною заявою до Пилипівської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на спадщину, мотивуючи вимоги тим, що 17.05.2012 року померла\~бабуся позивачів [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, в тому числі на земельну ділянку площею 2,5086 га, що знаходиться на території Пилипівської сільської ради Фастівського району Київської області, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва (належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку).23.09.2010 року [PERSON] було складено заповіт, яким вона все своє майно заповіла позивачам. Реалізовуючи своє право на спадщину позивачі звернулись до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Пилипівської сільської ради. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області було відмовлено. Відмова мотивована тим, що позивачами не надано документів, які б підтверджували факт права власності на земельну ділянку за спадкодавцем. Позивачу надали розяснення про те, що у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, вказане питання підлягає вирішенню в судовому порядку. На підставі зазначеного просили суд визнати за [PERSON], [PERSON] право власності по ? частині за кожним земельної ділянки площею 2,5086 га, розташованої на території Пилипівської сільської ради Фастівського району Київської області, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3224985400:02:001:0047 (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №946732, виданий 03 жовтня 2007 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за №01:07:032:00081), в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 17 травня 2012 року. В судове засідання представник позивачів не зявилась,про день та час розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином. До суду надала заяву про слухання справи за її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, через канцелярію суду надав заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти позову та просить розглядати справу без участі представника. Частина 4 статті 174 ЦПК України встановлює, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно зясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 17 травня 2012 року померла [PERSON],що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 21.05.2012 року Виконавчим комітетом Пилипівською сільської ради Фастівського району Київської області, серія I-ОК № 250946 (а.с.11). 23 вересня 2010 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в селі Елизаветівка вул. Польова, 5 Фастівського району Київської області, та все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті та на що вона за законом матиме право заповіла своїм внукам:Цюпка [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] по ? частині кожному (а.с. 11). Реалізовуючи своє право на спадщину позивачі звернулись до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Пилипівської сільської ради. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області було відмовлено. Відмова мотивована тим, що позивачами не надано документів, які б підтверджували факт права власності на земельну ділянку за спадкодавцем. Позивачу надали розяснення про те, що у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, вказане питання підлягає вирішенню в судовому порядку. Спадкодавець за життя набула у власність земельну ділянку, згідно розпорядження голови Фастівської РДА № 349 від 10.05.2007 року [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 2,5086 га, яка знаходиться на території Пилипівської сільської ради Фастівського району Київської області, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі зазначено розпорядження був виготовлений на імя спадкодавця державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯД № 946732, кадастровий номер - 3224985400:02:001:0047, проте оригінал державного акту був знищений внаслідок пожежі в будинку [PERSON], що підтверджується довідкою Фастівського РВ ГУ Держтехоногенбезпеки у Київській області №185 від 26.05.2012 року. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 60 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України). Статтею 1218 ЦК встановлено, щодо складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі на житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із\~ ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до п. 3.3 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено «у випадках відсутності правовстановлюючих документів у звязку з їх втратою та відсутності реєстрації обєкта нерухомості за спадкодавцем (на імя спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно». Також у даному [PERSON] зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на імя спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем». Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Стаття 328 ЦК України встановлює, що\~ право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд вважає доведеним, що позивачі є спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON], прийняли спадщину після смерті спадкодавця, тому набули право спадкування на земельну ділянку, але не мають правовстановлюючого документа оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку, тобто на спадкове нерухоме майно, саме тому у суду є всі підстави для визнання за ними права власності в порядку спадкування за заповітом, оскільки іншого порядку визнання права власності в даному випадку не існує. На підставі викладеного,

Outcome: approved