Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

30 березня 2016 позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до Миколаївської міської ради про визнання права власності на житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами по пров. Березанському 67, в м.Миколаєві в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що 25.10.2007 року померла його бабуся - [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами по пров. Березанському 67, в м.Миколаєві. В лютому 2016 року позивач звернувся до державного нотаріуса із заявою про про прийняття спадщини після смерті [PERSON], проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтва на спадкове майно, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу. Виходячи з вищевикладеного позивач просив позов задовольнити. У судове засідання сторони не з'явились, про день слухання справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити. Від представника відповідача надійшла заява, про розгляд справи у їйого відсутність, рішення просить прийняти на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог діючого законодавства. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив, заперечень проти позову не надав. Суд, оглянувши письмові докази по справі, спадкову справу № 23/2016 до майна померлої 25.10.2007 року [PERSON], вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 25 жовтня 2007 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть /а.с.7/. Заочним рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 18.12.2015 року задоволено позов [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, та надано останньому додатковий строк для прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] на два місяці після набрання рішенням суду законної сили /а.с. 38-39/. 09 лютого 2016 року позивач звернувся до Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області із заявою про прийняття спадщини /а.с.37/. 18 березня 2016 року постановою державного нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві. /а.с.53/. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив із наступного. 20 вересня 1949 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], після укладання шлюбу остання отримала прізвище - [PERSON] /а.с.47/. Від шлюбу у них 19.02.1950 року народився син [PERSON] /а.с.49/. [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження /а.с. 5/. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер 22.07.1999 року /а.с.48/. [PERSON] помер 01.05.2004 року /а.с.6 оборот/, а [PERSON] померла 25 жовтня 2007 року. Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно ст.1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Таким чином, позивач, звернувся до нотаріуса, як єдиний спадкоємець після смерті [PERSON], згідно спадкової справи № 23/2016. Щодо спадкового майна, судом встановлено, що згідно договору на право забудови і безстрокового користуваня земельною ділянкою, посвідченого державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори від 12.03.1954 року, [PERSON] отримав земельну дялянку площею 700 кв.м., що розташована за адресою: м.Миколаїв, пров.Фрунзе 44 для будівництва житлового будинку /а.с.12-15/, згодом адреса домоволодіння була змінена на пров.Березанський 67 /а.с.59/. Відповідно до акту від 03.09.1957 року житловий будинок, який був побудований [PERSON] за адресою: м.Миколаїв, пров.Фрунзе 44, введено в експлуатацію /а.с.16/. Згідно довідки, яка надана КП ММБТІ, житловий будинок за адресою: м.Миколаїв, пров. Березанський 67 (стара назва пров.Фрунзе 44) належить [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності від 06.12.1999 року виданого виконавчим комітетом Центрального району /а.с.23/. Після смерті [PERSON], який помер 01.05.2004 року /а.с.6 оборот/, спадщину у вигляді житлового будинку прийняла його дружина [PERSON], відповідно до ст.1268 ЦК України, яка проживала разом із спадкодавцем на момент його смерті і була зареєстрована у вищевказаному житловому будинку, що підтверджується домовою книгою /а.с.10-11/. Згідно зі ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття прававласності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що вимоги позивача про визнання за ним права власності на житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами по пров. Березанському 67, в м.Миколаєві в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved