Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-31 00:00:00

29 травня 2017 року Харківський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення вартості матеріального забезпечення на випадок безробіття, в якому просив суд ухвалити рішення, на підставі якого стягнути з відповідача на їх користь незаконно отриману допомогу по безробіттю в сумі 20752 грн. 95 коп. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.04.2012 року відповідач звернувся з заявою за сприянням працевлаштування до Харківського міського центру зайнятості, де був зареєстрований як шукаючий роботу з відкриттям персональної картки № [NUMBER]. Наказом від 03.05.2012 року №НТ120503 [PERSON] наданий статус безробітного і відповідно призначена виплата допомоги по безробіттю з 02.05.2012 року по 26.04.2013 року у розмірі встановленому законодавством. Під час реєстрації в службі зайнятості та подальших відвідувань Харківського міського центру зайнятості відповідачеві було роз'яснено чинне законодавство України про зайнятість, надані консультації з питань працевлаштування та порядку реєстрації в службі зайнятості. Згідно отриманої інформації від ПФУ позивачеві стало відомо, що в період перебування на обліку в центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю [PERSON] отримував пенсію за віком. На підставі виявленого факту проведено перевірку обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, в ході проведення якої був підтверджений факт отримання відповідачем з 09.05.2012 року пенсії за віком на пільгових умовах довічно за списом № 1. В порушення вимог закону відповідач не повідомив центр зайнятості про отримання пенсії за віком, що призвело, на думку позивача, до безпідставної виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття. 31.03.2017 року директором Харківського міського центру зайнятості було видано наказ № 485 про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю [PERSON] в сумі 20752, 95 грн. за період з 09.05.2012 року по 20.12.2012 року. Зазначений наказ разом з листом-претензією було направлено на адресу відповідача та запропоновано повернути кошти у добровільному порядку. У зв'язку з тим, що сума незаконно отриманої допомоги відповідачем не відшкодована, представник позивача і був змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на викладені в ньому обставини, просила суд його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином , про причину неявки суд не повідомив та заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав, у зв'язку з чим, на підставі вимог ч.4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим зі згоди представника позивача розглянути справу у відсутності відповідача у заочному порядку. Відповідачем було надіслано на адресу суду письмові заперечення проти позову, в обгрунтування яких [PERSON] посилався на наступне. Так, відповідач зазначив, що працював на заводі ПТО ім. Леніна з 1 квітня 1986 року по 27 червня 1997року.Посаду, яку він займав, підпадала під перелік «Списку № 1....», тому по досягненні 50-ти років (його день народження - [INFO] року) він звернувся 9 травня 2012 року. до органів Пенсійного фонду в Жовтневому (Новобаварському) районі м. Харкова за призначенням пільгової пенсії. 16 жовтня 2012 року відповідачеві було повідомлено, що у призначенні йому пільгової пенсії - відмовлено. 2 травня 2012 року він зареєструвався у фонді зайнятості Жовтневого району м. Харкова (наказ N2 120503від 3 травня 2012 року) і почав отримувати страхові виплати. 21 грудня 2012 року відповідач влаштувався на роботу до ООО «Енергостил» і з дотриманням вимог законодавсьва повідомив про це позивача, у зв'язку з чим виплата йому страхових сум була припинена відповідно до наказу № 121226 от 20 грудня 2012 року. У звязку з відмовою УПФУ у призначенні пільгової пенсії [PERSON] , останній 19 грудня 2012 року за захистом своїх прав звернувся до суду з позовом до УПФУ в Жовтневому районі м. Харкова і постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 лютого 2013 року його позов було задоволено. Органи Пенсійного фонду оскаржили судове рішення у апеляційному порядку та ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2013 року апеляційна скарга УПФ була відхилена, постанову суду першої інстанції від 20.02.2013 року залишено без змін і таким чином, вказана постанова Жовтневого раонного суду м. Харкова про призначення [PERSON] набрала законної сили . Тільки після того, як судове рішення було звернуте до виконання, [PERSON] було нараховано пенсію. У відповідності з діючим законодавством, пенсійні виплати були нараховані з моменту звернення за призначенням пенсії, тобто з 9 травня 2012 року. Отже, перша виплата пенсії , як зазначає відповідач , була отримана ним лише на початку початку осені 2013 року.Таким чином, [PERSON] стверджує, що безпосередньо у 2012 році, тобто у період, коли він реєструвався у якості безробітного і отримував гроші з фонду страхування від безробіття, він ніякі пенсійні виплати не отримував, а отримав їх приблизно через півроку після припинення страхових виплат. Таким чином, відповідач заперечує проти твердження позивача щодо порушення ним приписів п.2. і 3 ст. 36 Закону 1533-111 та припису ч. З ст. 44 Закону «Про зайнятість населення» - на момент звернення до центру зайнятості в травні 2012 року і до 20 грудня 2012 року він був безробітним та в цей час пенсію не отримував. Крім того, відповідач вважає, що позов подано зі спливом строку позовної давнини, оскільки після отримання ним останніх сум у фонді зайнятості пройшло більше ніж чотири з половиною роки, а стаття 38 Закону 1533-111 , на думку [PERSON], до позову , що розглядається, не застосовується, оскільки в ній йдеться про відносини між фондом і роботодавцем або платником страхових внесків, тобто, підприємством. Правовідносини, що їх регулює вищезазначена стаття, до відповідача, як до найманого робітника не мають ніякого відношення. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом було встановлено, що 03.05.2012 року відповідач звернувся до Харківського міського центру зайнятості з заявою про надання статусу безробітного та на нього було заведено персональну картку № [NUMBER] ( а.с. 10-11) Наказом Харківського міського центру зайнятості від 03.05.2012 року [PERSON] було надано статус безробітного і відповідно призначена виплата допомоги по безробіттю з 02.05.2012 року по 26.04.2013 року у розмірі встановленому законодавством. Наказом від 26.12.2012 року припинено виплату допомоги по безробіттю з 21.12.2012 року саме на підставі заяви відповідача у зв'язку з працевлаштуванням безробітного відповідно до пп.1 п.1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та наказом № НТ121226 від 26.12.2012 року [PERSON] знято з обліку відповідно до п.20 « Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних» у зв'язку з працевлаштуванням безробітного . 04.04.2017 Харківським міським центром зайнятості видано наказ про повернення коштів у встановленому порядку відповідно до ч.3 ст. 36 ЗУ«Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (а.с.4). У судовому засіданні представник позивача пояснила, що згідно отриманої 04.01.2017 року інформації від ПФУ позивачеві стало відомо, що в період перебування на обліку в центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю [PERSON] отримував пенсію за віком. Однак, вказані обставини спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами. А саме, судом встановлено , що відповідач працював на заводі ПТО ім. Леніна з 1 квітня 1986 року по 27 червня 1997року, що підтверджується дослідженою у судовому засіданні копією трудової книжки. Частиною 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.02.2013 року , яка набрала законної сили, встановлено, що посада, яку займав [PERSON], працюючи на заводі ПТО ім. Леніна з 1 квітня 1986 року по 27 червня 1997року, підпадала під перелік «Списку № 1....», що давало йому право пільгову пенсію при досягенні 50-річного віку. Тому по досягненні 50-ти років (його день народження - [INFO] року) він звернувся 9 травня 2012 року до органів Пенсійного фонду в Жовтневому (Новобаварському) районі м. Харкова за призначенням пільгової пенсії. 16 жовтня 2012 року відповідачеві було повідомлено, що у призначенні йому пільгової пенсії - відмовлено. 2 травня 2012 року він зареєструвався у фонді зайнятості Жовтневого району м. Харкова (наказ N2 120503від 3 травня 2012 року) і почав отримувати страхові виплати. 21 грудня 2012 року відповідач влаштувався на роботу до ООО «Енергостил» і з дотриманням вимог законодавсьва повідомив про це позивача, у зв'язку з чим виплата йому страхових сум була припинена відповідно до наказу № 121226 от 20 грудня 2012 року. У зв'язку з відмовою УПФУ у призначенні пільгової пенсії [PERSON] , останній в грудні 2012 року за захистом своїх прав звернувся до суду з позовом до УПФУ в Жовтневому районі м. Харкова і постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 лютого 2013 року його позов було задоволено. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2013 року апеляційна скарга УПФУ в Жовтневому районі м. Харкова була відхилена, постанову суду першої інстанції від 20.02.2013 року залишено без змін і таким чином, вказана постанова Жовтневого раонного суду м. Харкова про призначення [PERSON] набрала законної сили в червні 2013 року. Отже , тільки в 2013 році , після того, як судове рішення було звернуте до виконання, [PERSON]було нараховано пенсію, однак у відповідності з діючим законодавством, пенсійні виплати були нараховані з моменту його звернення за призначенням пенсії, тобто з 9 травня 2012 року. Вказані обставини підтверджуються і листом УПФУ в Жовтневому районі м. Харкова, який було отримано позивачем 04.01.2017 року. УПФУ на запит позивача від 13.12.2016 року повідомило Харківський міський центр зайнятості, що протоколом УПФУ від 14.08.2013 року на підставі постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.02.2013 року та постанови Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ від 18.07.2013 року про відкриття виконавчого провадження [PERSON] з 09.05.2012 року довічно була призначена пенсія за віком на пільгових умовах за Списком № 1 (а.с.6). Отже, перша виплата пенсії була отримана відповідачем лише після серпня 2013 року.Таким чином, [PERSON] безпосередньо у 2012 році, тобто у період, коли він реєструвався у якості безробітного і отримував гроші з фонду страхування від безробіття в період з 09.05.2012 року по 20.12.2012 року ніякі пенсійні виплати не отримував(а.с.7). Таким чином, представником позивача не доведено у судовому засіданні порушення відповідачем на момент звернення до центру зайнятості в травні 2012 року і до 20 грудня 2012 року , тобто в період його перебування на обліку у позивача та отримання відповідних виплат, вимог ч.2. і ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» , ч. З ст. 44 Закону «Про зайнятість населення» . Виходячи з положень частин 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно ч.1, ч.2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, з досліджених у судовому засіданні доказів , які містяться в матеріалах справи, вбачається, що представником позивача не доведено в судовому засіданні вчинення відповідачем будь-яких неправомірних дій чи бездіяльність щодо заподіяння майнової шкоди позивачеві в сумі 20752 грн. 95 коп. Аналізуючи наведені обставини, досліджені докази, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав щодо задоволення необгрунтованого позову.

Outcome: dismissed