Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

31.01.2020 р. до суду з позовною заявою звернулася [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначено, що з 20.04.2016 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому у них [INFO] народився син [PERSON] , який проживає з позивачем. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.12.2018 р. шлюб між сторонами розірвано. Позивач стверджує, що відповідач не цікавиться їхнім спільним сином, не надає жодної матеріальної допомоги. Увесь тягар матеріального забезпечення ліг на плечі позивача, у тому числі плата за дитячий садочок, витрати на харчування, одяг, взуття, ліки, іграшки та книги. Оскільки відповідач фізично здоровий та працездатний, він має змогу забезпечувати свого сина. Інших утриманців у відповідача немає. Тому, позивач просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2500 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. З підстав, зазначених вище, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою. Позивач в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала, просила суд її задовольнити, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, пояснив суду, що на даний час не працює, однак буде надати допомогу на утримання дитини у визначеному позивачем розмірі, а саме: 2500 грн. щомісячно. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 20.04.2016 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.12.2018 р. (справа №127/28450/18) розірвано. (а.с. 8-10) Сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 07.10.2016 р. Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №3782 (а.с. 7). Відповідно до довідки Квартального комітету «Малі Хутори-Центр» від 14.01.2020 р. №30, дитина [PERSON] проживає разом з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). У відповідності до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене вище та беручи до уваги, що відповідач [PERSON] позов визнав повністю, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2500 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 31.01.2020 р. Суд вважає за необхідне згідно ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп., оскільки позивач була звільнена від його сплати при зверненні до суду з даною позовною заявою, а також на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 500,00 грн., відповідно до квитанції прибуткового касового ордера №б/н від 24.01.2020 (а.с. 13). На підставі викладеного та

Outcome: approved