Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

30.01.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачкою не склалося, шлюбні відносини фактично припинені з червня 2015 року через різні типи характерів, різні погляди на життя та сімейні цінності, що призвело до розпаду сімї. Від шлюбу дітей не мають. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сім'я існує формально, тому збереження шлюбу та подальше спільне життя буде суперечити інтересам сторін. Подальше перебування у шлюбі вважає недоцільним та неможливим. Оскільки відповідачка не згодна на розірвання шлюбу, змушений звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з'явився, в заяві, що надійшла до суду просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання також не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, на розірвання шлюбу згодна. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст.\~10,\~11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3\~ст. 10 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується лише на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред»явленим одним із подружжя. Судом встановлено, що 07 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новосанжарського районного управління юстиції у Полтавській області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Після державної реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище [PERSON], актовий запис № 61 (а.с.4). Судом встановлено, що подальше спільне сімейне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечитиме інтересам обох сторін. За вказаних обставин шлюб підлягає розірванню. У відповідності зі ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд приймає до уваги, що відповідачка після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON]. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п.8 ст.5 Закону України «Про судовий збір», що вбачається з посвідчення учасника бойових дій від 02 вересня 2015 року. Суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави згідно ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved