Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

30.07.2015 року Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги у сумі 14 858 грн. 85 коп., яка складається з: основного боргу - 8 433 грн. 56 коп.; інфляційних витрат - 5 093 грн. 03 коп.; 3% річних - 1 332 грн. 27 коп., а також судових витрат у сумі 243 грн. 60 коп. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до Статуту позивача, Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» є виконавцем житлово-комунальних послуг для споживачів району. Основними напрямками діяльності позивача є: забезпечення послугами газопостачання, водопостачання (водовідведення) та централізованого опалення до споживачів по внутрішньо будинкових мережах на підставі договорів, укладених позивачем з виробниками послуг, а також на підставі договорів, укладених позивачем безпосередньо зі споживачами послуг; здійснення нарахувань та виготовлення рахунків на сплату житлово-комунальних послуг для споживачів (власників, наймачів) жилих та нежилих приміщень; забезпечення збору платежів від споживачів зазначених послуг на користь виробників послуг; здійснення комплексних заходів по підвищенню платіжної дисципліни населення. Разом з тим, відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачує квартирну плату та оплачує житлово-комунальні послуги, у зв'язку з чим, станом на 01.11.2013 року у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, яка враховуючи інфляційні витрати та 3% річних складає 14 858 грн. 85 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача. Водночас, під час розгляду справи в суді відповідачем подано зустрічний позов до Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» про відшкодування суми матеріальної шкоди у розмірі 4 303 грн. 00 коп. та суми моральної шкоди у розмірі 1 500 грн. 00 коп., який був прийнятий судом до спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічні позовні вимоги мотивовано тим, що 03.03.2015 року під час сильної дощової зливи по стіні квартири позивача, як з внутрішньої, так і з зовнішньої сторони текла вода, що призвело до пошкодження шпалерного покриття стіни у квартирі, про що 05.03.2015 року складено комісійний акт ВОП «Шулявка», яким встановлено, що залиття сталося через бездіяльність балансоутримувача, тобто, як зазначає [PERSON], через бездіяльність КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району». У зв'язку з тим, що попередня оцінка відновлювального ремонту згідно інформації інтернет мережі складає 4 303 грн. 00 коп., позивач за зустрічним позовом просить вказану суму стягнути з КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» в якості відшкодування матеріальної шкоди. Крім того, позивач за зустрічним позовом зазначає, що у зв'язку з бездіяльністю відповідача за зустрічним позовом йому завдано моральної шкоди, розмір якої він оцінює у сумі 1 500 грн. 00 коп., та яка полягає у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодженого майна та порушення звичайного способу життя. В судовому засіданні представник позивача заявлені первісні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, зазначених в позові. При цьому, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити, вважаючи його безпідставним та необґрунтованим, оскільки КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» не є балансоутримувачем будинку [ADDRESS]. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечив, вважає вимоги такими, що суперечать закону, оскільки позивач не надає йому тих послуг за які просить стягнути кошти, а також позивачем пропущено строк позовної давності на звернення із заявленими вимогами до суду, а тому він заявив клопотання про застосування наслідків пропуску строку позовної давності. При цьому, заявлені зустрічні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають частковому задоволенню, а зустрічний позов задоволенню не підлягає виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований, проживає та є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується довідкою (форма № 3) Товариства з обмеженою відповідальністю «Київжитлосвіт» № 93 від 22 січня 2014 року (а.с. 5). При цьому, згідно вказаної довідки будинок [ADDRESS] знаходиться на балансі КП «Керуюча дирекція Шевченківського району». Відповідно до Статуту позивача, основними напрямками діяльності Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» є: забезпечення послугами газопостачання, водопостачання (водовідведення) та централізованого опалення до споживачів по внутрішньо будинкових мережах на підставі договорів, укладених позивачем з виробниками послуг, а також на підставі договорів, укладених позивачем безпосередньо зі споживачами послуг; здійснення нарахувань та виготовлення рахунків на сплату житлово-комунальних послуг для споживачів (власників, наймачів) жилих та нежилих приміщень; забезпечення збору платежів від споживачів зазначених послуг на користь виробників послуг; здійснення комплексних заходів по підвищенню платіжної дисципліни населення. При цьому, положеннями ст.ст. 151, 162 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Оплата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 р. № 572, з наступними змінами, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Також, у відповідності до положень п. 5. ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Разом з тим, згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як встановлено в судовому засіданні, станом на 01 листопада 2013 року у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість за житлово-комунальні послуги у сумі 14 858 грн. 85 коп., яка складається з: основного боргу - 8 433 грн. 56 коп.; інфляційних витрат - 5 093 грн. 02 коп.; 3% річних - 1 332 грн. 27 коп., що підтверджується наданими позивачем розрахунками (а.с. 6-7), перевіреними у судовому засіданні. Разом з тим, згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких обставин, оскільки відповідач [PERSON] заявив про застосування строку позовної давності при вирішенні даної справи, а позивачем жодних поважних причин пропуску цього строку зазначено не було, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості по квартирній платі та платі за комунальні послуги підлягають частковому задоволенню, а саме в межах строку позовної давності з 01.04.2010 року по 01.11.2013 року, оскільки 25.04.2013 року позивач вперше звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу по розглядуваним вимогам, а тому з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача сума заборгованості у розмірі 2 249 грн. 44 коп. (відповідно до розрахунку заборгованості, а.с. 6-7). Також, оскільки відповідач порушив строки виконання грошового зобов'язання щодо оплати комунальних послуг, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, 3 % річних у сумі 242 грн. 37 коп. та інфляційних втрат в розмірі192 грн. 13 коп., нарахованих на суму заборгованості за період прострочки з 01.04.2010 року по 01.11.2013 року. Вимоги щодо стягнення заборгованості за комунальні послуги та виплат відповідно до ст. 625 ЦК України, заявлені за період до 01.04.2010 року, задоволенню не підлягають у зв'язку зі спливом позовної давності. Щодо позовних вимог за зустрічним позовом [PERSON] до КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» про відшкодування суми матеріальної шкоди у розмірі 4 303 грн. 00 коп. та суми моральної шкоди у розмірі 1 500 грн. 00 коп. суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що в повному обсязі відшкодовується майнова шкода, завдана майну особі неправомірними діями, рішеннями чи бездіяльністю особою, яка їх завдала. Згідно положень ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльності, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Звертаючись до суду з зустрічним позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, позивач за зустрічним позовом посилається на те, що КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» є балансоутримувачем будинку, в якому розташована квартира позивача, а тому має відшкодувати йому суму матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, балансоутримувачем будинку [ADDRESS] є Комунальне підприємство «Керуюча дирекція Шевченківського району». Вказана обставина також підтверджується довідкою (форма № 3) Товариства з обмеженою відповідальністю «Київжитлосвіт» № 93 від 22 січня 2014 року, згідно змісту якої, як вже зазначалось вище, будинок [ADDRESS] знаходиться на балансі КП «Керуюча дирекція Шевченківського району». При цьому, з пояснень представника КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» також встановлено, що на момент складання Акту обстеження санітарно-технічного стану квартири [ADDRESS] в зв'язку з залиттям від 05.03.2015 року, будинок [ADDRESS], знаходився на утриманні ТОВ «Комфортна вежа». Таким чином, оскільки позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що діями чи бездіяльністю відповідача було завдано позивачу матеріальну та моральну шкоду, а під час розгляду справи в суді таких обставин також не встановлено, суд дійшов висновку, що КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» не порушувало прав і законних інтересів позивача, а тому є неналежним відповідачем у даній справі. При цьому, слід зазначити, що однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, розглянувши зустрічний позов в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для його задоволення, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач за зустрічним позовом як на підставу для задоволення позову, зокрема щодо порушення вказаним ним відповідачем прав та інтересів позивача, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди слід відмовити. Крім того, відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. Отже всього разом з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» підлягає до стягнення 2 927,44 грн., з яких: 2 249,34 грн. - сума заборгованості за житлово-комунальні послуги, 192,13 грн. - сума інфляційних втрат, 242,37 грн. - сума 3% річних та 243,6 грн. - судові витрати по сплаті судового збору. Враховуючи викладене, на підставі ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 151, 162 Житлового Кодексу Української РСР, ст.ст. 257, 267, 526, 625, 1166, 1167 ЦК України та

Outcome: partial