Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

29 січня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя, яке є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зазначивши, що 31 липня 2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON]. В період шлюбу, вони спільно та за спільні кошти придбали нерухоме майно квартиру [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу від 22.10.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі за № 11294. За взаємним погодженням, вказану квартиру було оформлено на відповідача [PERSON] і Хмельницьким БТІ було зареєстроване право власності на нерухоме майно, що підтверджується відповідним витягом про державну реєстрацію прав № 27922468 від 08.11.2010 року. 21.02.2012 року рішенням Хмельницького міськрайонного суду шлюб між ними було розірвано. Відповідач не визнає, що спірна квартира належить їм на праві спільної сумісної власності, оскільки вважає, що вона зареєстрована на нього, а отже і право власності належить виключно йому, тому позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаної квартири. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити, пояснивши, що квартира придбана під час шлюбу за спільні кошти, а тому є спільним майном подружжя. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони 31 липня 2004 року зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції зроблений актовий запис № 1008. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 21.02.2012 року, яке набрало чинності 20.03.2012 року, шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний. В період шлюбу, сторони спільно придбали нерухоме майно квартиру [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу від 22.10.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі за № 11294, укладеного між [PERSON] (продавцем) з однієї сторони та [PERSON] (покупцем) з іншої сторони. Вказану квартиру було оформлено на відповідача [PERSON] і Хмельницьким БТІ було зареєстроване право власності на нерухоме майно, що підтверджується відповідним витягом про державну реєстрацію прав № 27922468 від 08.11.2010 року. Вказані обставини підтверджуються: рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 21 лютого 2012 року; договором купівлі-продажу від 22.10.2010 року; матеріалами інвентаризаційної справи; витягом про державну реєстрацію прав власності за № 27922468 від 08.11.2010. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Відповідно до вимог ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи викладене, беручи до уваги, що вказана квартира за адресою: [ADDRESS] була придбана сторонами під час шлюбу, суд приходить до висновку, що вона належить до спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу рівними частками. Відповідно до ст.88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню пропорційно до задоволених позовних вимог. Судовий збір у розмірі 518 грн. 95 коп. сплачені позивачем і підлягають стягненню на її користь з відповідача.

Outcome: approved