Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

30.07.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], і просить постановити рішення, яким визнати [PERSON], 26.09.1973р.н., такою, що втратила право користування житловим будинком, що знаходиться по вул.Шевченка, 22, в с. Крилос, Галицького району Івано-Франківської області. З позовної заяви поданої позивачем, [PERSON] вбачається, що він є власником будинку № 22 в с. Крилос по вул. Шевченка, Галицького району, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 09.12.1998 року. В даному будинку зареєстрована його колишня дружина, [PERSON], з якою шлюбу було розірвано 19.09.2011 року. Відповідач не проживає за місцем реєстрації понад 12 років, добровільно виписатися в той час не бажала, а тепер немає звязку із нею. Він несе затрати на виплату комунальних послуг, окрім того відповідач ніякої участі в утриманні даного житлового будинку не приймає та ним не користується, він не може скористатися своїм правом на житлову субсидію, а тому змушений звернутися з даним позовом до суду. Не проживаючи в житловому будинку понад строки, встановлені законом, відповідач втратив право користування ним. Просить постановити рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком по вул. Шевченка, 22 у с. Крилос, Галицького району. Позивач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи. Однак подав через канцелярію суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позов підтримує, просить задоволити та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач, [PERSON] в судові засідання на виклики суду не з'явилася, яка повідомлялась належним чином в установленому порядку про розгляду справи, про що свідчать виклики до суду, про причини неявки суд не повідомила. Конверт із вмістом копії позову з додатками та викликом повернувся із зазначенням, що адресат не прожива. Зі згоди позивача, яка викладена у заяві суд ухвалює заочне рішення, відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1\~ст. 29 ЦК України\~місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа мешкає постійно, переважно або тимчасово. Згідно зі\~ст. 33 Конституції України\~вільний вибір місця проживання є одним з основних конституційних прав людини. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Судом \~встановлено,\~що позивач\~по справі\~ [PERSON] являється власником будинку № 22 по вул. Шевченка в с. Крилос Галицького району, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 09.12.1998 року (а.с.5). З копії виписки з рішення суду від 19.09.2011 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.6). З довідки № 210 виданої Крилосівською сільською радою від 18.05.2018 року видно, що [PERSON] зареєстрований в [INFO] во вул. Шевченка, 22, і разом з ним зареєстрована колишня дружина [PERSON] (а.с.7). З акту обстеження матеріально-побутових умов вбачається, що власником будинку в с. Крилос є [PERSON], також в ньому зареєстрована [PERSON], яка офіційно розлучена, за даною адресою не проживає понад 12 років (а.с.8). Спірні правовідносини сторін виникли із житлових відносин та регулюються нормами\~Житлового кодексу України\~та\~Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.ст. 319, 321\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Відповідно до ст.\~156\~ЖК України та ст. 405 ЦК України, право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Статтями 64, 156 ЖК України, передбачено, що до членів сім'ї власника будинку належать дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство. Стаття 3 Сімейного кодексу України, визначає, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником будинку або законом. Про те, що відповідач зареєстрований, але не проживає у спірному житловому будинку підтверджується актом обстеження матеріально - побутових умов 2018 року, яким стверджується, що відповідач [PERSON] на протязі останніх 12 років у будинку не проживаює (а.с.8). Як зазначає\~ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. В звязку з наведеним, суд приходить до висновку, що відповідач не проживаючи в будинку понад строки встановлені законодавством, а тому її слід визнати, такою, що втратила право на користування даним житлом. Позов слід задовольнити і визнати [PERSON], 26.09.1973р.н., такою, що втратила право користування житловим будинком. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак при звернені до суду із позовом, позивачем не сплачено судового збору, яким було заявлено клопотання про відстрочення або розстрочення судового збору до ухвалення рішення в справі, що видно з письмового клопотання (а.с.9). Ухвалою суду від 01.08.2018 року відкрито провадження у справі та розстрочено сплату судового збору позивачу до ухвалення судом рішення у даній справі. Відповідно до ч.2 ст. 136 ЦПК України, якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть сплачені, заява відповідно до статті 257 цього Кодексу залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення. А відтак судові витрати в розмірі 704,80 грн. слід стягнути з позивача. На підставі наведеного, ст.ст. 317, 319, 405 Цивільного кодексу України, ст. 72 ЖК України,

Outcome: approved