Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

3.04.2017 р. до суду заявлено позов, в якому позивачка просила щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] р., в розмірі 1/3 частки від усіх видів його доходів, починаючи з дня звернення до суду, до повноліття дитини, оскільки відповідач добровільно не виконує свого законного обов'язку надавати їх спільній малолітній дитині щомісячне утримання, хоча працює і отримує заробітну плату. Позивачка в судове засідання не з'явилася, письмово просила справу розглянути без неї, позов задовільнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві вимоги позову визнав повністю, не заперечував проти його задоволення, просив справу розглянути без нього. З урахуванням позицій сторін, матеріалів справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити з таких законних підстав. Доведено, що [PERSON], [INFO] р.нар., є рідним батьком [PERSON], [INFO] р., але добровільно не виконує свого законного обов'язку по утриманню малолітнього сина, хоча отримує постійний і стабільний дохід, має можливість надавати кошти на утримання дитини, інших утриманців не має. Зазначені правовідносини регулюються: - ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини; - ст. 180, 181 п.3, ст. 182, ч.1 ст.183, 184 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки, відповідач має стабільний дохід у виді заробітної плати, працює трактористом-машиністом сільгоспвиробництва в ТОВ ПК «Зоря Поділля», має можливість надавати утримання своєму малолітньому сину [PERSON], [INFO] р.нар., але від добровільного виконання свого законного обов'язку по наданню коштів на його утримання ухиляється, чим порушує права дитини, інших утриманців не має, то належні кошти необхідно щомісячно стягувати з нього в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку на утримання малолітнього сина, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивачки до суду і до повноліття дитини - в примусовому порядку. При цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів не суперечить чинному законодавству, відповідає, насамперед, інтересам неповнолітньої дитини, а також позивачки та відповідача. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави 640,00 грн. судового збору.

Outcome: approved