Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

31.12.2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 01.02.2021 року, мотивуючи тим, що відповідно до договору оренди автомобіля № 30/05 від 30.05.2020року [PERSON] був переданий автомобіль марки Renault Clio Symbol д/н [NUMBER] , відповідно до акта приймання - передачі № 30/05 від 30.05.2020 року. Після певного часу використання автомобіля відповідач зник та на телефон не відповідав. 10.06.2020 року автомобіль було відшукано та на ньому були виявлені численні пошкодження, а саме: передня частина автомобіля і задня права частина. По факту даної події була викликана поліція та оформлена заява до НП Шевченківського району. Під час використання автомобіля відбулося його пошкодження з вини орендаря на загальну суму 57910,00 грн. Відповідно до п.7.12 договору оренди у випадку пошкодження або виведення автомобіля з ладу з вини орендаря, останні зобов`язаний усунути пошкодження за власний рахунок або відшкодувати орендодавцю повну вартість автомобіля. На даний час відповідач ухиляється від добровільного відшкодування вартості пошкоджень автомобіля. Умовами договору також передбачено, що у разі несплати або несвоєчасної сплати коштів на відшкодування пошкоджень заподіяних автомобілю, орендар сплачує орендодавцю пеню, штраф у розмірі 500,00 грн. за кожен день прострочення до повного погашення заборгованості. На даний час заборгованість не погашена. Тобто, з 10.06.2020 року по 31.12.2020 року штраф становить 102000,00 грн. за 204 дні прострочення сплати заборгованості. Крім того, відповідно до п.7.5 договору, у разі не підписання акта приймання - передачі автомобіля по закінченню строку оренди, автомобіль вважається не повернутим та нараховується штраф в розмірі 500,00 грн. Просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальні збитки завдані автомобілю у розмірі 57910,00 грн., 1500,00 грн. за проведення незалежної експертної оцінки автомобіля, 102500,00 грн. штрафних санкцій та судові витрати у справі. 25.03.2021 року, після усунення позивачем недоліків позову, судом прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом) сторін. 29.04.2021 року судом постановлено ухвалу, про залучення у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] . Позивач - [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі. Відповідач - [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяви з процесуальних питань до суду не подав. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, 30.06.2021 року подала до суду письмові пояснення, в яких просила проводи розгляд справи за її відсутності та зазначила, що відповідно до договору оренди № 01/20 від 01.01.2020 року вона передала автомобіль Renault Clio Symbol д/н [NUMBER] у належному технічному стані [PERSON] з правом у подальшому передавати автомобіль в оренду/суборенду. По закінченню строку оренди [PERSON] має повернути їй автомобіль в належному технічному стані чи відшкодувати повну вартість автомобіля. Питання щодо відшкодування вартості пошкоджень автомобіля під час використання особами, яким автомобіль передавався в оренду/суборенду вирішуються [PERSON] у судовому чи досудовому порядку. Заперечень щодо позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про відшкодування збитків, вона не має та просить суд їх задовольнити. Суд, заслухавши пояснення позивача, показання свідка - [PERSON] , дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Встановлено, що 01.01.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір № 01/20 оренди автомобіля ( а.с.98-99), за яким орендодавець зобов`язалася передати орендареві у тимчасове оплатне користування, а орендар зобов`язався прийняти у тимчасове користування автомобіль відповідно до акту приймання - передачі автомобіля та зобов`язався сплачувати орендодавцеві плату. Згідно п.5.2 Договору орендар має право передавати автомобіль в оренду/суборенду. На підставі акта приймання - передачі до Договору № 01/20 від 01.01.2020 року (а.с.100), [PERSON] передала [PERSON] автомобіль марки Renault Clio Symbol, д/н [NUMBER] , 2010 року випуску, сірого кольору, номер кузова: [NUMBER] , вартістю -8000 доларів США, орендар зауважень до технічних характеристик автомобіля, що передається в оренду не мав. 30.05.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір оренди № 30/05 ( далі - Договір) та акт приймання передачі автомобіля (а.с. 66-69), за яким [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв автомобіль марки Renault Clio Symbol, д/н [NUMBER] , 2010 року випуску, сірого кольору, номер кузова: [NUMBER] , вартістю -8000 доларів США, орендар зауважень до технічних характеристик автомобіля, що передається в оренду не мав. Згідно п.8.1 Договору, він набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2020 року. Згідно із п.6 Договору орендар, зокрема, зобов`язаний по закінченню строку оренди повернути автомобіль орендодавцю в належному технічному стані, який відповідає стану на момент передачі з урахуванням нормального зносу, з пробігом, який дозволено умовами договору, та підписати акт приймання - передачі автомобіля; у разі дострокового припинення договору орендар зобов`язаний попередити орендодавця за 5 днів; у випадку ДТП терміново повідомити орендодавця та поліцію. Згідно п.7.3 Договору, у разі несплати або несвоєчасної сплати орендних платежів, штрафних санкцій чи інших компенсацій орендар сплачує орендодавцю штраф у розмірі 500,00 грн. за кожен день прострочення до повного погашення заборгованості. Згідно п.7.5. Договору, в разі не підписання акту приймання передачі автомобіля по закінченню строку оренди, автомобіль вважається не повернутим та нараховується штраф в розмірі 500,00 грн. Відповідно до п.7.12 договору оренди у випадку пошкодження або виведення автомобіля з ладу з вини орендаря, останній зобов`язаний усунути пошкодження за власний рахунок або відшкодувати орендодавцю повну вартість автомобіля. Встановлено, що [PERSON] користувався автомобілем марки Renault Clio Symbol, д/н [NUMBER] на підставі вказаного Договору, достроково припинив договір та не повернув автомобіль орендодавцю в належному технічному стані, залишив транспортний засіб і ключі від нього на парковці не попередивши орендодавця. 10.06.2020 року автомобіль було відшукано позивачем та на автомобілі були виявлені пошкодження передньої і задньої правої його частини. По факту даної події позивачем було викликано поліцію, що підтверджено матеріалами справи, поясненнями позивача та показаннями свідка. 25.06.2020 року [PERSON] направив [PERSON] претензію (а.с.12-13) щодо пошкоджень автомобіля та сплати їх вартості, однак відповідач у добровільному порядку пошкодження на автомобілі не усунув, не відшкодував вартість автомобіля чи вартість пошкоджень. Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 23.11.2020 року, завданого власнику колісного транспортного засобу Renault Clio Symbol, д/н [NUMBER] , 2010 року випуску, сірого кольору, номер кузова: [NUMBER] , проведеного ФОП « [PERSON] » ( а.с.14-46), вартість ремонту автомобіля становить 57910,56 грн. За проведення вказаної оцінки позивачем сплачено ФОП « [PERSON] » кошти у розмірі 1500,00 грн. ( а.с.47). За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків ( ст. 11 ЦК України). Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Особливості укладення та виконання договору найму (оренди) можуть бути передбачені законом. Згідно із ч.1 ст. 801 ЦК України, наймач транспортного засобу зобов`язаний підтримувати транспортний засіб у належному технічному стані. У ст.803 ЦК визначені правові наслідки пошкодження транспортного засобу, відповідно до яких наймач зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані у зв`язку з утратою або пошкодженням ТЗ, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини. Відповідно до ч.1 ст. 804 ЦК України, наймач зобов`язаний відшкодувати шкоду, завдану іншій особі у зв`язку з використанням транспортного засобу, відповідно до глави 82 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням, речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Загальною юридичною підставою всіх видів юридичної відповідальності вважається порушення норми права. Фактичною підставою цивільно-правової відповідальності є правопорушення як юридичний факт. Цивільне правопорушення - це протиправна дія або бездіяльність особи, що порушує норми актів цивільного законодавства або умови договору, і з якою договір або закон пов`язують виникнення цивільно-правової відповідальності. Поведінка особи визнається протиправною, якщо вона не відповідає вимогам права, вираженим в актах цивільного законодавства або договорі. Згідно положень ст.11, 1166 ЦК України, підставою для виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за умов наявності шкоди, протиправної поведінки особи, яка завдала шкоду, наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та завданою шкодою, вини особи, яка завдала шкоду. Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. У ч.2 ст.1166 ЦК передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від відповідальності, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Ст.12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін у цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Аналогічна норма міститься і в ст. 81 ЦПК України, згідно якої доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідач відзив на позов чи зустрічний позов із відповідними доказами у спростування доводів позивача до суду не подав. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, враховуючи, що відповідачем не спростовано обставин справи, приймаючи до уваги надані позивачем письмові докази, які містять обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з його поясненнями та показами свідка, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальних збитків у розмірі 59410,56 грн. (57910,56 грн. - вартість відновлювального ремонту автомобіля та 1500,00 грн. - вартість звіту оцінки матеріальних збитків завданих ТЗ) та штрафних санкцій передбачених Договором № 30/05 від 30.05.2020 року у розмірі 102500,00 грн. (102000,00 грн. - прострочення на 204 дні сплати компенсації вартості пошкоджень автомобіля та 500,00 грн. - не підписання акта приймання - передачі автомобіля). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 1611,60 грн. ( а.с.62-63) сплачений при поданні позову судовий збір).

Outcome: approved