overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

30.10.2015 року заявник звернулась до суду із зазначеною заявою якою просить встановити факт належності їй державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0638 га, що знаходиться на території Великокардашинської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 22.08.1995 року, оскільки невідповідність перекладу її прізвища у правовстановлюючому документі та паспорті громадянина, а саме «Євдокімова» та «Євдокимова» унеможливлює реєстрацію земельної ділянки та привласнення кадастрового номеру. В судовому засіданні [PERSON] підтримала свої вимоги з викладених вище підстав, просила суд заяву задовольнити. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлен належним чином. Вислухавши пояснення заявника та вивчивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що заявник по справі дівоче прізвище, Степанкова, народилась 31.08.1958 року у м. Одеса. 30.04.1977 року в зв»язку з укладенням шлюбу із [PERSON] їй було присвоєно прізвище - «Євдокимова» (на російській мові). 22.08.1995 року Великокардашинською сільською радою Голопристанського району Херсонської області, на підставі рішення від 15.02.1995 року за № 20 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0638 га, що знаходиться на території Великокардашинської сільської ради Голопристанського району Херсонської області на ім»я [PERSON]. Згідно паспорта громадянина України прізвище заявниці в перекладі на українську мову зазначено як [PERSON]. На теперішній час розбіжність в перекладі на українську мову прізвища заявника унеможливлює реєстрацію земельної ділянки, що належить їй на праві власності та привласнення кадастрового номеру. Дані факти підтверджуються обєктивною сукупністю матеріалів справи, крім того у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність цих фактів. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК Українисуд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеному у свідоцтві про народження або паспорті. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 13.03.1995 року (із змінами) суди в порядку окремого провадження розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення зокрема у випадку коли чинним законодавством не передбаченого іншого порядку їх встановлення. Таким чином, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що викладені заявником факти знайшли своє підтвердження та зазначений вище державний акт дійсно належить їй. А оскільки встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, суд вважає необхідним його встановити. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

30.10.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що шлюб був зареєстрований між ними 23.04.2014 року . Від даного шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем виявилися різними за характером людьми, через що постійно виникали сварки та непорозуміння. На підставі цього між ними відсутні нормальні відносини, шлюбні відносини вони припинили, хоча і проживають разом, спільне господарство не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просила розірвати шлюб. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явилась від неї надійшла заява , в якій позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити, залишити їй прізвище - «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в своїй заяві до суду позов визнав. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд встановив наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.04.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Виконавчим комітетом Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, актовий запис № 3 ( а.с. 4 ). Судом встановлено, що сторони мають трьох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження ( а.с. 5, 6, 7 ). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких підстав суд вважає, позивач має право на пред'явлення позову відповідно до положень ч. 4 ст. 110 СК України і даний позов має бути задоволений згідно вимог ст.105,110,112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

30.10.2015 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южненського міського управління юстиції Одеської області 10 червня 2004 року, актовий запис за №79, зазначивши в обґрунтування позову, що в шлюбі прожили разом вісім років. Від шлюбу дітей не мають, з червня 2012 року припинили шлюбні відносини, оскільки відповідачка пішла від нього до іншого чоловіка. В даний час він відбуває покарання в Одеській виправній колонії УДПтС України в Одеській області (№14), з того часу вони взагалі припинили будь-які взаємовідносини, на побачення до нього вона не приїжджає. За таких обставин примирення між ними неможливе, оскільки кожен з них живе власним життям, бажання на збереження шлюбу не мають, тому виникла необхідність у юридичному оформленні розлучення, так як їх шлюб носить формальний характер. Майнового спору між ними не має, на підставі викладеного, просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала і просила його задовольнити по підставам, викладеним у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила, у зв'язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутність відповідача. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд задовольняє позов з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом установлено, що 10.06.2004 року відділом ДРАЦС Южненського міського управління юстиції Одеської області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], актовий запис за №79. Після реєстрації шлюбу дружина перейшла на прізвище чоловіка - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 14.06.2012 року, серії [NUMBER] /а.с.5/. Згідно відомостей про реєстрацію місця проживання, відповідач [PERSON], 1977 року народження, зареєстрована в [ADDRESS] /а.с.15,17/. Згідно пояснень представника позивача сторони припинили шлюбні відносини з 2012 року, спільних дітей, сумісно придбаного майна не мають, тобто фактично їх сім'я і шлюбні відносини існують формально, що суперечить інтересам обох подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що збереження між сторонами шлюбу не можливо, підстав для надання сторонам строку на примирення не вбачається, тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст.105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

30.10.2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтувавши його тим, що 18 грудня 2013 року між Публічним Акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №2007330017. Відповідно до умов даного договору позичальникові було надано кредит в сумі 23 131,54 грн. для придбання товару. Строк повернення кредиту 18 грудня 2016р. 22.12.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір Факторингу, відповідно до умов якого ПАТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за договором №2007330017, укладеним з [PERSON] Згідно п. 1.2.1 договору для придбання товару та послуг банк надає позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов договору, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним договором та Додатком №1 « Графік платежів», що є невідємною частиною, а також виконувати інші умови договору. Порядок виконання боргових зобовязань за кредитним договором встановлений п. 1.4 кредитного договору. Так, п. 1.4.4 визначено, що проценти за користування кредитом після закінчення строку дії визначеного цим договором пільгового періоду, сплачуються щомісячно одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи з розміру процентної ставки, визначеної п. 1.1 даного договору. Розмір щомісячних процентів, належний до сплати, зазначений в графіку платежів. Пунктом 1.1 передбачено нарахування процентів, виходячи із ставки 24% річних. Пунктом 1.4.5 договору визначено, що за обслуговування кредиту позичальник щомісяця одночасно з порушенням суми кредиту і процентами сплачує комісію, розмір якої визначений в графіку платежів. За невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобовязань за кредитним договором, настають наслідки, передбачені п. 1.5.4, 1.5.5 договору. Відповідно до п. 1.5.4, 1.5.5 договору в разі порушення позичальником строків або суми сплати будь-якого з щомісячних платежів, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязань за кредитним договором. В цьому разі позичальнику рекомендованим листом надсилається вимога. Якщо банк на основі даного договору вимагає повернення споживчого кредиту, таке повернення здійснюється позичальником протягом тридцяти днів з дати одержання вимоги. Якщо протягом цього періоду позичальник усуне порушення умов договору, вимога банку втрачає чинність. Отже,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

30.10.2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 09 серпня 2011 року Соколівською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області було зареєстровано шлюб між ним та відповідачем. Під час перебування у шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. Протягом останнього часу сімейне життя між ним та відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сімю, виховання дитини. На цьому ґрунті між ними постійно стали виникати сварки. В звязку з різними поглядами на сутність проблем, які виникали в їхніх відносинах, подальше підтримання нормальної моральної атмосфери в сімї, побудова сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємоповаги стали неможливими. На теперішній час ведення між ними спільного господарства припинено. В звязку з остаточним припиненням будь яких взаємин з відповідачем, вважає подальші подружні стосунки неможливими, а збереження їхнього шлюбу таким, що суперечить їхнім інтересам. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 09 серпня 2011 року у Соколівській сільській раді Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис №12. Позивач в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 серпня 2011 року Соколівською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис №12 ( а.с. 5 ). Фактичні шлюбні відносини сторони припинили, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. З урахуванням наведених обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки між сторонами втрачене взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних відносин між сторонами неможливе, шлюб між ними існує формально. У відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір на користь держави у розмірі 487 грн. 20 коп. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, однак позивач просив вважати судові витрати фактично понесеними.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

30.10.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 25282 грн. 71 коп. та судових витрат. В судове засідання представник позивача не зявився, до його початку надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.10.2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 32,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач умови договору належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 31.07.2015 року виникла заборгованість в розмірі 25282 грн. 71 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом 16772 грн. 50 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 6195 грн. 48 коп., заборгованості за пенею та комісією 634 грн. 60 коп., штрафу (фіксована частина) 500 грн. 00 коп., штрафу (процентна складова) 1180 грн. 13 коп., що підтверджується розрахунком (а.с.4). Таким чином заборгованість за кредитним договором в сумі 25282 грн. 71 коп. підлягає стягненню з відповідача. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1280 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

30.10.2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що спільне життя подружжя не склалося по тій причині, що вже декілька років втрачена основа подружніх відносин і почуття любові один до одного, а також у зв'язку із несумісністю характерів, різних поглядів на сімейне життя. Позивач зазначає, що кожен із подружжя живе окремим життям і є абсолютно чужими один одному. Також подружжя давно втратило довіру та повагу один до одного, шлюбні стосунки не підтримують, а тому позивач вважає, що збереження шлюбу неможливе. Позивач та відповідач до початку судового розгляду подали заяви про розгляд справи без їх присутності. За змістом поданих заяв, позивач позов підтримує та просить задовольнити позовні вимоги, а відповідач позов визнає. Суд, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21.08.1993 року, що підтверджується відповідною відміткою у паспорті позивача, зробленою Відділом реєстрації актів громадянського стану Коростишівського районного управління юстиції Житомирської області (а.с. 6). Сторони від шлюбу дітей не мають, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають, шлюбні відносини між сторонами припинені. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було всебічно досліджено мотиви розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно з ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають. За таких умов подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

30.10.2015 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього\~заборгованості за позиковим зобовязанням у розмірі 45807 грн. 97 коп. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та обіцяв повернути суму боргу у січні місяці. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 20.12.2012 року між позивачем та відповідачем був укладений у простій письмовій формі договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 4000 доларів США, які зобовязався повернути в строк до 01.03.2013 року. 24.04.2013 року відповідач повернув позивачу 500,00 доларів, а 10.05.2013 року повернув 1500,00 доларів США, що підтверджується записом в розписці. Дотепер, відповідач заборгованість за договором позики виконав частково, суму заборгованості у сумі 2000,00 доларів США, що складає еквівалент за курсом НБУ на момент звернення до суду 45\~807,97 грн. - не повернув. Відповідно до ст. 1047 ЦК України,договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 525, 526, 527, \~611, 615, 1046-1049, ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за договором, у зв'язку з чим з нього необхідно \~стягнути на користь позивача заборгованості за договором в сумі 45807,97 грн. Таким чином, позовні вимоги \~підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 \~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

30.10.2015 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано між ними 17.11.2001 року відділом РАГС Малиновського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис за №596. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити, зазначивши, що у шлюбі з відповідачем вони перебувають з 17 листопада 2001 року. Від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. На протязі року шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Шлюб розпався тому, що між ними зникли порозуміння та любов. Спору про місце проживання дитини та розподілу майна між ними не має. Враховуючи обставини, що стали підставою для припинення шлюбних відносин, просить строк на примирення не давати, оскільки шлюб на теперішній час між ними існує формально, зберегти їх сім'ю вже не можливо. Після розірвання шлюбу бажає залишитися на шлюбному прізвищі. Відповідач позов визнав та просив його задовольнити по підставам, викладеним позивачем. Також вважає, що збереження їх сім'ї на сьогодні вже не можливе, тому строку на примирення просить не надавати. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом установлено, що 17.11.2001 року відділом РАГС Малиновського районного управління юстиції м.Одеси, зареєстровано шлюб між [PERSON]., [INFO] і [PERSON], [INFO], актовий запис за №596. Після реєстрації шлюбу дружина перейшла на прізвище чоловіка - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] /а.с.4/. Від шлюбу подружжя мають дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] /а.с.7/. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з пояснень сторін суд вважає, що збереження шлюбу між подружжями не можливо, шлюбні відносини ними припиненні на протязі року, шлюб носить формальний характер, сторони наполягають на розірвання шлюбу, тому підстав для надання сторонам строку на примирення не вбачається. За таких обставин позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved