Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

30.05.2019 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] в межах вартості майна, одержаного у спадщину від [PERSON] , що помер [INFO] , яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , заборгованість за кредитним договором в сумі 113924,84 грн., яка складається з заборгованості за кредитом (строкова) в сумі 105460,67 грн., заборгованості за кредитом (прострочена) в сумі 5688,46 грн., заборгованості по процентам (поточна) в сумі 1946,32 грн. та заборгованості по процентам (прострочена) в сумі 829,39 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 1921,00 грн. Свої вимоги, позивач обґрунтовує тим, що 26.09.2013 між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 016/09/2013/0022, відповідно до якого останньому надано кредит в сумі 117 000,00 грн. з терміном кредитування з 26.09.2013 по 26.09.2019 зі сплатою за користування кредитними коштами 18,30 процентів річних, а за користування кредитними коштами понад термін встановлений в п. 1.3. даного договору зі сплатою 23,30 відсотків річних. Однак, [INFO] [PERSON] помер, після смерті якого спадщину прийняла відповідач, у зв`язку із чим позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість за рахунок успадкованого майна. Ухвалою від 06.11.2019 відкрито провадження у цій справі та з урахуванням ст. 274, 279 ЦПК України ухвалено її розглядати у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Надано відповідачу строк для подання відзиву (а.с.40). На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями ухвалою від 24.01.2020 суддею Сіренко Н.С. прийнято справу до свого провадження (а.с.47,48). Водночас, при вивченні матеріалів справи судом було встановлено, що кредитор звернувся до спадкоємця боржника про стягнення боргу спадкодавця, тому ухвалою від 22.04.2020 суд здійснив перехід до розгляду справи за правилами загального провадження (а.с.55). 29.10.2020 від представника відповідача адвоката Касянчука С.В. надійшла заява про застосування строку позовної давності, в якій зазначає, що позивачу стало відомо про смерть боржника [PERSON] 07.10.2014, а 21.01.2015 позивач скерував в порядку ст. 1281 ЦК України до нотаріальної контори вимогу (претензію) щодо обов`язку спадкодавцям [PERSON] погасити борг за кредитним договором в розмірі 115643,99 грн., тобто в повному обсязі, а отже заявив вимогу про дострокове виконання позичальником своїх зобов`язань. Відповідно до п. 5.8. Договору строк позовної давності встановлений у три роки, відлік перебігу позовної давності починається з звернення позивача з скерованою до державної нотаріальної контори вимогою про повне дострокове повернення суми боргу 21.02.2015, отже позовна давність сплила 21.02.2018, позивач же звернувся до суду з даним позовом 08.05.2019, тобто зі спливом позовної давності, а тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с.103-105). 29.10.2020 від представника відповідача адвоката Касянчука С.В. надійшов відзив на позовну заяву (а.с.106-109), який подано до суду з порушенням встановленого судом строку, заяви про поновлення строків на подання відзиву не подавав, тому, у відповідності до ч. 2 ст. 126 ЦПК України, поданий відзив залишається без розгляду. Ухвалою суду від 29.10.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 30.11.2020 (а.с.119). 30.11.2020 в судовому засіданні представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог в зв`язку із зміною прізвища відповідача у справі (а.с.128), вказану заяву судом протокольно задоволено. 02.02.2021 відповідач надав суду клопотання про призначення оціночно-будівельної експертизи (а.с.139-140), ухвалою суду від 02.02.2021 у задоволенні зазначеного клопотання відмовлено (а.с.158). Ухвалою від 03.02.2021 витребувано у приватного нотаріуса копію спадкової справи після смерті [PERSON] (а.с.159). Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача 01.03.2021 через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі та без участі відповідача, у задоволенні позову просить відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.09.2013 між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 016/09/2013/0022, відповідно до якого останньому надано кредит в сумі 117 000,00 грн. на придбання житлової нерухомості з терміном кредитування з 26.09.2013 по 25.07.2019 зі сплатою за користування кредитними коштами 18,30 % річних, а за користування кредитними коштами понад термін встановлений в п. 1.3. даного договору зі сплатою 23,30 % річних (а.с.5-7). На забезпечення виконання вказаного зобов`язання, того ж дня, між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки за № 016/09/2013/0022_Р, за яким остання, як поручитель, в повному обсязі відповідає перед кредитором (позивачем) за порушення зобов`язань боржника (а.с.15). Згідно копії Свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 21.09.2019 прізвище відповідача після державної реєстрації шлюбу змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.100). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 07.10.2014 (а.с.16). Згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 04.10.2014 за [PERSON] рахувалась заборгованість по вищевказаному кредиту в сумі 113924,84 грн., що складається з заборгованості за кредитом (строкова) в сумі 105460,67 грн., заборгованості за кредитом (прострочена) в сумі 5688,46 грн., заборгованості по процентам (поточна) в сумі 1946,32 грн. та заборгованості по процентам (прострочена) в сумі 829,39 грн. (а.с.27). Із матеріалів спадкової справи № 155/2014 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що відповідач [PERSON] є спадкоємцем померлого [INFO] [PERSON] , яка прийняла спадщину за заповітом. Встановлено, що АБ «УКРГАЗБАНК» 21.01.2015 направив на нотаріальної контори вимогу (претензію) про обов`язок спадкодавця [PERSON] . Також судом встановлено, що після смерті [PERSON] до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини звернулись відповідач [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується листом приватного нотаріуса Радомишльського районного нотаріального округу Мельниченко Н.М. від 07.05.2020 № 121/01-16 (а.с.64) та копією матеріалів спадкової справи № 155/2014. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є не єдиним спадкоємцем [PERSON] , який помер [INFO] . Листом від 21.01.2015 приватний нотаріус Мельниченко Н.М. повідомила кредитора, що до майна померлого [PERSON] заведена спадкова справа, спадкоємців про наявність претензії повідомлено. Ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 15.10.2015 затверджено мирову угоду, за умовами якої за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] та право власності на автомобіль ГАЗ 2752-414 2008 року випуску, що належали її чоловіку [PERSON] , який помер [INFO] . Цією ж ухвалою право власності на будинок [ADDRESS] , який належав [PERSON] , в порядку спадкування за законом визнано за дітьми спадкоємця - [PERSON] та [PERSON] 30.05.2019 АБ «УКРГАЗБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом статей 525 та 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Частиною першою статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами першою, другою статті 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Згідно зі статтею 1282 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи, її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника, і вирішуються у порядку, визначеному статтею 1282 ЦК України. Відповідно до статті 1281 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Встановлені статтею 1281 ЦК України строки є преклюзивними, а тому їх недотримання, позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Такі строки також застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою. Сплив цих строків має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права) за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань. Зазначене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 17.04.2018 у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18), від 13.03.2019 у справі № 520/7281/15-ц (провадження №14-49цс19), від 01.04.2020 у справі № 520/13067/17 (провадження № 14-397цс19). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином судом встановлено, що позивач дізнався про відкриття спадщини та набувши право вимоги кредитодавця до спадкоємців позичальника претензію на адресу нотаріуса направив 21.01.2015 (а.с.17), 09.11.2016 звернувся до нотаріуса із запитом про надання інформації щодо спадкоємців [PERSON] (а.с.18), 13.12.2016 отримав відповідь нотаріуса (а.с.19), однак до суду з позовом звернувся лише 30.05.2019, тобто з пропуском строків, передбачених статтею 1281 ЦК України. Недотримання кредитором встановлених частинами другою і третьою статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення вимог, (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. При цьому, поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право (висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 09.12.2020 у справі № 199/9040/16). З урахуванням викладеного, на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позову не підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витрати зі сплати судового збору.

Outcome: dismissed