Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

31 серпня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, предметом якого є: визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком №59, що розташований за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вулиця Лиманна. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вулиця Лиманна, 59, в якому зареєстрований відповідач. Оскільки більше року відповідач у вказаному будинку не проживає і місце його перебування не відоме, позивачка звернулася з позовом до суду. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити. Дала пояснення, що у 1993 році відповідач вселився до спірного будинку з дозволу її померлого чоловіка, проте з 2001 року в цьому будинку не проживає і місце знаходження його не відоме. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений за адресою реєстрації місця проживання. Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, в засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки, ухвалив розглядати справу в заочному порядку. Заслухавши пояснення позивачки, допитавши свідків, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: м. Очаків, вул. Лиманна, 59. В підтвердження цього факту до матеріалів цивільної справи долучено копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 5). Згідно з довідкою, виданою Очаківським РС УДМС України в Миколаївській області №2189 від 03 вересня 2015 року, з 31 жовтня 2000 року [PERSON] зареєстрований за вказаною вище адресою (а.с. 14). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що вона є сусідкою позивачки, проживає в [INFO]. З [PERSON] була знайома, він проживав в будинку позивачки, проте вже більше 10 років свідок його не бачила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання, що вона є рідною сестрою позивачки. Відповідач був зятем [PERSON] Більше 14 років відповідач в будинку №59 по вулиці Лиманній в м. Очакові не проживає. Він поїхав, коли його донька пішла до першого класу. На теперішній час дівчинці 20 років. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 41 Конституції України закріплює право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися свою власністю. Згідно зі ст. 316 ЦК України, право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом ст. 317 ЦК України, власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник, відповідно до ст. 391 ЦК України, вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 406 ЦК України, сервітут припиняється в разі невикористання його особою протягом трьох років підряд. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення (ч. 2 ст. 406 ЦК України). Судом встановлено, що у 1993 році відповідач набув право користування (сервітут) спірним будинком як член сімї власника (а.с. 10). З 2001 року [PERSON] сервітутом не користується. Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Враховуючи викладене, а також той факт, що відповідач більше трьох років сервітутом не користується, і обставини, що були підставою для вселення [PERSON] до будинку, минули, суд дійшов висновку про доведеність позивачкою того факту, що він втратив право користування житловим приміщенням. За приписом ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що при подачі позову, позивачка сплатила судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривень 60 коп., що підтверджується платіжним дорученням №55697205 від 04 червня 2015 року (а.с.1). Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням викладеного, суд задовольняє позов повністю та стягує з відповідача судові витрати. На підставі зазначеного,

Outcome: approved