Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

31 січня 2017 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], третя особа: Зарічний ВДВС м. Суми ГТУЮ в Сумській області про зняття арешту з автомобіля: ВАЗ-2108, реєстраційний номер [NUMBER], мотивуючи свої вимоги наступним (а.с.16-17). Позивач вказує, що від подач [PERSON] на підставі довіреності від 17.09.2010 року від власника автомобіля [PERSON] мав право розпорядження та керування вказаним автомобілем. 27.01.2017 року відповідач [PERSON] видав позивачу нотаріально посвідчену довіреність на право розпорядження та керування вказаним автомобілем. Від офіцера поліції, який зупинив його на дорозі, позивач дізнався, щ на вказаний автомобіль накладено арешт. 10.10.2016 року [PERSON] звертався до відділу ДВС з приводу зняття арешту з автомобіля, однак йому було повідомлено, що згідно перевірки даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, відсутні відомості про виконавче провадження за 2003 рік, в рамках якого накладено арешт на автомобіль. Посилаючись на ст. 391 ЦК України, ст. 11, 50, 52, 57 Закону України «Про виконавче провадження», позивач просить зняти арешт з належного йому автомобіля, яким він має право розпоряджатися відповідно до довіреності. В судове засідання позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] не заявились, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач позов підтримує, відповідач позов визнає в повному обсязі (а.с.23, 24). Представник третьої особи Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи (а.с.21). Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки ВАЗ-2108, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску 1998, сірого кольору, його власником є [PERSON] Анатолійвич (а.с.8). Власник [PERSON] 17.09.2010 року нотаріально посвідченою довіреністю (так уповноважив [PERSON] розпоряджатися належним йому автомобілем марки ВАЗ-2108, реєстраційний номер [NUMBER] (продавати, обмінювати, здавати в оренду чи ренту тощо), експлуатувати автомобіль та керувати ним. Ця довіреність була видана з правом передоручення іншим особам і дійсна до 17.09.2020 року (а.с. 7). В свою чергу [PERSON] 27.01.2017 року нотаріально посвідченою довіреністю (так уповноважив [PERSON] розпоряджатися належним йому автомобілем марки ВАЗ-2108, реєстраційний номер [NUMBER] (продавати, обмінювати, здавати в оренду чи ренту тощо), експлуатувати автомобіль та керувати ним (а.с.18). Як вбачається з картки арешту АМТ, на автомобіль марки ВАЗ-2108, реєстраційний номер [NUMBER] (власник [PERSON]А.) накладено арешт Зарічним ВДВС Коваленко на підставі документу № 19-158 від 26.05.2003 року (а.с.8). Однак, як вбачається з відповіді Зарічного ВДВС м. Суми від 25.10.2016 року, у відділі ДВС та в Єдиному реєстрі виконавчих проваджень відсутні відомості стосовно виконавчого провадження за 2003 рік, відповідно до якого накладено арешт на вищевказаний автомобіль. Рекомендовано звернутись до суду з позовом про зняття арешту (а.с.9). Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діє на час розгляду справи, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діє на час розгляду справи, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Судом встановлено, що підставою для звернення до суду є захист права власності позивача та зняття арешту з автомобіля, на який накладено арешт під час виконавчого провадження. На даний час даних про це виконавче провадження не існує, тому неможливо зясувати, в чиїх інтересах було накладено арешт, хто є стягувачем і хто є боржником. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи ту обставину, що позивач [PERSON] на відповідній правовій підставі має право розпорядження та користування вказаним автомобілем, яке обмежено накладенням арешту, і на даний час зясувати підстави накладення арешту не представляється можливим, то позов про зняття арешту підлягає задоволенню. Судові витрати залишити за позивачем. На підставі ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» № від 02.06.2016 року, ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999 року, ст. 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved