overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

30.08.2018 позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 25.01.2013 вона зареєструвала шлюб з відповідачем у виконавчому комітеті Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області, про що зроблено актовий запис №01. Від спільного подружнього проживання у них є двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO] Мотивує тим, що подружнє життя одразу не складалось, оскільки чоловік зловживав алкогольними напоями, на її неодноразові зауваження змінити своє ставлення до сім»ї не реагував. Перебуваючи в стані сп»яніння влаштовував сварки, скандали в присутності малолітніх дітей, застосовував фізичне насильство. Зазначає, що з червня 2018 року вони припинили спільне подружнє проживання, та більше його не відновлювали, відповідач провідує дітей, купляє їм солодощі і фрукти, однак коштів на утримання сім»ї не надає. Вони не ведуть спільного господарства, тобто розлад в їхній сім'ї має стійкий характер. Просила, суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], який зареєстровано 25.01.2013 у виконавчому комітеті Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області, актовий запис №01. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримує повністю та просить шлюб розірвати. Відповідач у суді пояснив, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25.01.2013 року у виконавчому комітеті Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області, за актовим записом № 01 (а.с.3) У шлюбі в них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO] (а.с.5-6) Сімейне життя у сторін не склалося, вони не підтримують подружніх відносин, позивач втратив до відповідача почуття любові і поваги. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та взаємо підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не бажає подальшого збереження шлюбу, втомився від такого подружнього життя. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін та їх дітей, а тому згідно зі ст.112 Сімейного Кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області від 13.09.2018 [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.11) Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи особливості позову та прохання позивача, суд залишає судовий збір за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

30.08.2018 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька обл., м. Костянтинівка, вул. Бахмутська, 61, пославшись на те, що є власником зазначеного житлового будинку, в якому, окрім нього, на правах члена сімї зареєстрований відповідач, який не проживає у спірному житловому приміщенні і не користується ним понад встановлений ст.405 ЦК України строк, оскільки у 2012 році виїхав до РФ. Відповідач, повідомлений про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.128 ЦПК України належним чином, у судове засідання не зявився, відзив на позовну заяву суду не надав, тому за ч.1 ст.280 ЦПК суд прийняв рішення про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечував. Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дістає таких висновків: Згідно з ч.1 ст.383\~ЦК України та ст.150\~ЖК України - громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. За приписами ч.1 ст.156\~ЖК України - члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За вимогами ч.2 ст.405\~ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що спірне житлове приміщення розташоване в житловому будинку №61 по вул. Артемівська у м. Костянтинівці Донецької обл. [PERSON] є власником зазначеного житлового будинку, що підтверджено нотаріально посвідченим договором дарування від 03.04.1999 р. (копії на а.с.11-12). За адресою спірного житлового приміщення зареєстровані як позивач, так і відповідач син позивача, вселений в спірне житлове приміщення як член сімї власника, що підтверджено копією сторінки з домової книги для реєстрації громадян (копія на а.с.13-15), та відомостями Відділу реєстрації Костянтинівської міської ради за №3429/09 від 26.09.2018 р. (а.с.19-21). Відповідач у спірному житловому приміщенні не проживає і ним не користується з 2012 року, що підтверджено свідками [PERSON], [PERSON], які, допитані в судовому засіданні кожен окремо, підтвердили, що в 2012 році відповідач поїхав до Росії, де має хорошу роботу і повертатися не збирається. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд виходив з тієї обставини, що, наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки відповідач не користується спірним житловим приміщенням понад встановлений діючим законодавством строк без поважних причин, про що свідчить сукупність наданих доказів по справі, і що відповідачем не спростовано, у зв'язку з чим на підставі ст.405 ЦК України має бути визнаним таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

30.08.2018 р. [PERSON] звернулась з цим позовом до суду, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] не виконує добровільно обов'язки надавати кошти на утримання малолітнього сина [PERSON], 17.09.2016р.н., вона самостійно утримувати малолітнього сина не має можливості, відповідач працює, але добровільно свій обов'язок по утриманню своєї малолітньої дитини не виконує, в зв'язку з чим просить щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], 17.09.2016р.н., в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з'явилась, письмово вимоги позову підтримала, справу просила розглядати у її відсутність (а.с.21). Відповідач в судове засідання не з'явився, письмово вимоги позову визнав, справу просив розглядати у його відсутність (а.с.22). З урахуванням позицій сторін, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю з таких міркувань. Доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], 17.09.2016р.н., але добровільно законного обов'язку по утриманню свого малолітнього сина не виконує, хоча працює, отримує заробітну плату та може надавати кошти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на утримання малолітньої дитини. Спірні правовідносини регулюються ст.ст. 180, 181, 182 ч. 2, 183 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного виконання законного обов'язку по утриманню свого неповнолітнього сина, чим порушує його права, то з нього необхідно щомісячно стягувати на користь [PERSON] для утримання малолітнього сина [PERSON], 17.09.2016р.н., аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивача до суду і до повноліття дитини, - в примусовому порядку; при цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним, відповідає інтересам дитини і не порушує інтересів відповідача. Висновки суду підтверджуються такими доказами: - свідоцтвом про народження серії І-АМ № 348702 від 27.09.2016р., з якого видно, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], 17.09.2016р.н. (а.с.6); - довідкою виконавчого комітету № 4528 від 29.08.2018р., відповідно до якої сімя [PERSON], скаладається з [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.7). На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

30.08.2018р. [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить постановити рішення про розірвання шлюбу з [PERSON], який був зареєстрований 21.04.2012 року Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 115. Позовну заяву обґрунтовує тим, що від подружнього життя у них є діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. [PERSON] протягом останніх двох років систематично зловживає алкоголем, нищить майно. З ініціативи відповідача між ними постійно виникають сварки, останній застосовує щодо позивачки та старшої доньки фізичне насильство. Подружнє життя між сторонами та ведення спільного господарства фактично припинено, примирення та збереження сім'ї є неможливим, шлюб носить формальний характер. Позивачка у судове засідання не з`явилася, скерувала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримала, просила задовольнти. Відповідач в судове засідання не з'явився, поав заяву, в якій позов визнав, просив проводити розгляд справи без його участі У відповідності до ст.247 ЦПК України у зв'язку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, фактичні взаємини подружжя, причини та мотиви розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. Сторони зареєстрували шлюб 21.04.2012р. Даний факт стверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21.04.2012р. Від подружнього життя у них є діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо. Їх шлюб існує формально. Можливість примирення сторони заперечують. Майнового спору між сторонами та спору про визначення місця проживання дітей не заявлено. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підставний, підлягає задоволенню. Судові витрати стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

30.08.2018 р. до суду заявлено позов, у якому позивач просить розірвати їх з відповідачем шлюб через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, взаємопідтримки, взаємодопомоги, спільних життєвих інтересів, протягом останніх шести місяців з відповідачем подружніх стосунків не підтримує, неповнолітня дитина проживатиме з відповідачем, майнового спору немає. Позивач в судове засідання не з'явився, письмово просив розглянути справу без його участі, позов задовольнити (а.с.21). Відповідач в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляла, відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вона була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи належним чином (а.с. 17,25). З урахуванням письмової позиції позивача та досліджених доказів суд визнає за необхідне за згодою позивача на підставі ст.280 ЦПК України постановити заочне рішення, яким позов задовольнити повністю з таких міркувань. Доведено, що любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, не проживають разом протягом останніх шести місяців, миритися не бажають, що унеможливлює спільне життя подружжя та збереження шлюбу. Спірні правовідносини регламентуються ч. 2 ст. 112, ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення; особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки між сторонами відсутні любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси, разом вони не проживають протягом останніх шести місяців, суд визнає, що сім'я сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

30.08.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій посилається на те,що з 14.04.2007 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], на утримання якої він добровільно надає матеріальну допомогу. З 2017 рок не підтримують подружні відносини і проживають окремо , тому що він створив нову сім'ю, в якій народився син [PERSON], [INFO] . В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги про розірвання шлюбу, пояснив, що не може зберегти сім'ю, яка розпалась. Витрати, пов'язані з розглядом справи, судовий збір 704,80 грн. просить покласти на нього. Відповідачка позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала, пояснила, що згодна на розірвання шлюбу, тому що вважає, що сім'я розпалась. У позивача інша жінка і дитина, батьківство щодо якої він визнав. Прізвище після розірвання шлюбу не бажає змінювати, тому що дитина носить прізвище батька. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі , прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у шлюбі з 14.04.2007 року. Шлюб у них перший, зареєстрований Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №157. Мають від шлюбу малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні матері, відповідачки у справі . Позивач добровільно надає матеріальну допомогу на утримання доньки, приймає участь у її вихованні, що підтвердила в судовому засіданні відповідачка з 2017 року сторони не підтримують подружні відносини та проживають окремо. Позивач створив нову сім'ю, в якій появився малолітній син [PERSON], [INFO]. Батьківство щодо якого позивач визнає. Спору про майно . житло між подружжям немає. Витрати, пов'язані з розглядом справи у вигляді судового збору 704,80 грн. позивач просить покласти на нього.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

30.08.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12 червня 2003 року, відділом реєстрації актів громадянського стану Камянець-Подільського міського управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 313. Ухвалою суду від 31 серпня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. У підготовчому засіданні суд зясував відношення сторін до позову. Позивач наполягає на розлученні. Відповідач [PERSON] позов визнала. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Частиною 3\~статті 200\~ЦПК України\~передбачено,\~що суд\~за результатами\~підготовчого провадження\~ \~ухвалює рішення\~у випадку\~визнання позову\~відповідачем. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] вказує, що причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів щодо сумісних відносин та сімейних обовязків з ведення спільного господарства. Майже десять років тому припинили подружні відносини і ведення спільного господарства. Сімя розпалась повністю і зберегти її вже не можливо. Майнового спору та спору про місце проживання дитини не має. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечує проти розірвання шлюбу, так як за час окремого проживання стали чужими людьми, вважає, що сімю зберегти вже не можливо. Заслухавши осіб, які беруть участь в судовому розгляді, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12.06.2003 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів щодо спільних відносин та сімейних обовязків з ведення спільного господарства. Тривалий час проживають окремо. За час окремого проживання стали чужими людьми. Позивач наполягає на розлученні. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, так як вважає, що жити разом не можуть. Сімя існує формально. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.\~\~\~Тому суд вважає, що збереження шлюбу між подружжям [PERSON], є недоцільним. Майнового спору та спору про місце проживання дитини не має.\~ Відповідно до ч. 3\~ст. 56 СК України\~кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини.\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі\~ст.110 Сімейного Кодексу України\~,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

30.08.2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS]. В обґрунтування позову вказує, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS]. Зазначає, що відповідач зареєстрована у вищезазначеному житловому будинку, проте з 01.10.2013 року не проживає у ньому, не сплачує комунальні платежі, особистих речей у вказаному будинку не має. У зв'язку з вищевикладеним, просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS]. Сторони в судове засідання не викликалися. Розгляд справи здійснювався за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS], що підтверджується матеріалами справи. (а.с.7, 9). Як вбачається з копії Довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 30.08.2018 року № 1299, у вказаному житловому будинку зареєстровані: [PERSON] (власник), [PERSON] (дружина), [PERSON] (онука) та відповідач [PERSON] (а.с. 6) Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з Акту вуличного комітету Новозаводської районної у м. Чернігові ради від 29.08.2018 року, [PERSON] зареєстрована, але не проживає з 01.10.2013 року у житловому будинку [ADDRESS], а проживає у [ADDRESS], у зв»язку тим, що в неї нова родина та новий чоловік. (а.с.5). В силу того, що відповідач зареєстрована у зазначеному житловому будинку, але не проживає в ньому, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися будинком, крім того, внаслідок реєстрації відповідача в будинку, позивач вимушений сплачувати за неї комунальні послуги. Судом не отримані відомості про наявність у відповідача поважних причин її відсутності в житловому приміщенні, належному позивачу. На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що відповідач більше року без поважних на те причин не проживає в житловому будинку, який належить позивачу, а, залишаючись зареєстрованою в ньому, порушує права позивача як власника, суд вважає, що наявні підстави для визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

30.08.2018 року [PERSON] звернулась до Немирівського районного суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем, посилаючись на те, що подружні стосунки між ними не склались в сім`ї не має злагоди, взаєморозуміння, вони мають різні погляди на сімейне життя. Позивачка [PERSON], в \~судовому засіданні позовну заяву підтримує повністю, просить її задовольнити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідач \~ [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги визнає в повному обсязі та погоджується на розірвання шлюбу. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають в шлюбі з 29 вересня 2013 року. Шлюб зареєстровано Виконкомом Новообиходівської сільської ради Немирівського району Вінницької області, за актовим записом № 1. Від сумісного проживання подружжя мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO], який в даний час проживає з позивачкою [PERSON] і перебуває на її утриманні. На даний час їхні шлюбні відносини фактично припинено, спільний побут та господарство не ведеться. В судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч. 3\~ст. 105 Сімейного Кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. [PERSON] про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Відповідно до\~ст. 112 ч. 2 СК України\~суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved