Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

29.08.2019 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ними 14 листопада 1992 року в Близнюківському райвідділі РАЦС Харківської області, та залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] », посилаючись на наступне. З 14 листопада 1992 року вони перебувають у шлюбі. Неповнолітніх спільних дітей не мають. Підставою для розірвання шлюбу є відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння, різні погляди на життя. Разом не проживають. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. 29.08.2019 позовна заява надійшла до суду, цього ж дня, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, розподілена судді Морозу О.І. 30.08.2019 направлено запит про місце реєстрації відповідача. 04.09.2019 до суду надійшла інформація про місце реєстрації відповідача. 04.09.2019, ухвалою суду, було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Підготовче судове засідання призначено на 09 год. 30 хв. 02 жовтня 2019 року та у зв`язку із неявкою у судове засідання відповідача, відкладене на 30.10. 2019. Ухвалою суду 30.10. 2019 підготовче засідання закрите, справа призначена до судового розгляду на 26.11. 2019. Позивачем подано письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягає. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку із неотриманням позивачем судових повісток про виклик за його зареєстрованим місцем проживання, він, крім того, викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Отже є підстави вважати що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача, яка викладена в його письмовій заяві, суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка є громадянкою України, про що свідчать фотокопія її паспорту(а.с.5-6). Із оригінала свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 14 листопада 1992 року Близнюківським райвідділом РАЦС Харківської області, вбачається що 14.11.1992 сторони одружились. Прізвища обох з подружжя, після одруження - [PERSON] . Актовий запис №31(а.с.49). Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що передбачено ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.ч.3,4 ст.56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом достовірно встановлено, що сторони створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинилися.Збереження сім`ї неможливе, Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлено одним із подружжя. Відповідно до ст.112 цього ж Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 встановлено, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей». Як вбачається з матеріалів справи сторони шлюбні відносини не підтримують та відновлювати не збираються, спільне господарство не ведуть, проживають в різних населених пунктах, а тому подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю на даний час не має. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Отже, підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивач надалі бажає залишити шлюбне прізвище « [PERSON] », про що вказала в позовній заяві. Таким чином, позивач має право після розірвання шлюбу на прізвище « [PERSON] ». Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Понесені витрати по сплаті судового збору суд залишає за позивачкою, виходячи із її відповідної письмової заяви. А тому,

Outcome: approved