Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

30.08.2017р. Публічне акціонерне товариство Державний ощадний банк України в особі філії - Миколаївського обласного управління АТ Ощадбанк (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому, з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог поданих до суду 06.12.2017р. та 15.12.2017р., просить: - в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 689, укладеним 07.10.2008р. між Відкритим акціонерним товариством Державний ощадний банк України, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Державний ощадний банк України (р/р № 37397110090317, МФО 326461, ідентифікаційний номер [NUMBER]) та [PERSON], розмір якої станом на 21.11.2017р. становить 130 628 грн. 39 коп., що складається з: заборгованості за основним боргом - 62 522 грн. 07 коп., заборгованості за відсотками - 25 087 грн. 27 коп., заборгованості за комісіями - 1\~635 грн. 50 коп., пені - 41 383 грн. 55 коп., а також інфляційних витрат - 31 661 грн. 41 коп., 3% річних від простроченої суми заборгованості - 5 540 грн. 02 коп. та штраф - 8\~924 грн. 48 коп., що разом складає 176 754 грн. 30 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, укладеним 07.10.2008р. між Відкритим акціонерним товариством Державний ощадний банк України та [PERSON], РНОКПП [NUMBER], посвідченого приватним нотаріусом Врадіївського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1395, на нерухоме майно, а саме: житловий будинок № 156 (сто п'ятдесят шість), зазначений на плані під літерою А-Ж, та належні до нього відповідні надвірні будівлі, а саме: черепашняна літня кухня - Б, черепашняна веранда - В, цегляний гараж - Г, черепашняна кладова - Д, черепашняний сарай - Є, бутовий погріб - п-г, цегляна вбиральня - У, металева огорожа - 1-3, бетонна криниця - 4, бетонне замощення - 5-6. Житловий будинок зі всіма невід'ємними його приналежностями має загальну площу 99,2 м2, житлову площу 56,0 м2 та знаходиться за адресою: Миколаївська область, смт. Врадіївка, вулиця Орджонікідзе, будинок 156 (сто п'ятдесят шість), право власності на які підтверджується договором купівлі-продажу від 23.12.1980р., посвідченим Врадіївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області за реєстровим № 305, зареєстрованим в Первомайському МБТІ Миколаївської області 24.03.1981р., за реєстровим № 3300; - стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії - Миколаївське обласне управління АТ Ощадбанк (р/р № 37397110090317, МФО 326461, ідентифікаційний номер [NUMBER]) витрати понесені у зв'язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки (виконання робіт з незалежної оцінки майна) у розмірі 5 000 грн. 00 коп.; - визначити спосіб реалізації вказаного нерухомого майна - шляхом проведення прилюдних (електронних) торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною реалізації предмета іпотеки для подальшої реалізації в розмірі не нижчою 377 200 грн. 00 коп., але в будь-якому випадку за ціною, що реально склалася на ринку на момент його реалізації та є реальною щодо його відчуження за грошові кошти на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності (експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Позов обґрунтований тим, що між Відкритим акціонерним товариством Держаний ощадний банк України, назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство Державний ощадний банк України та [PERSON] (далі - третя особа) 07.10.2008р. у письмовій формі уклали кредитний договір № 689 (далі - кредитний договір). Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов'язався та надав відповідачу кредит у розмірі 120 000 грн. на строк до 06.10.2018р. на споживчі цілі під 20,5 % річних строком на 10 років, а третя особа зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановленому договором та додатками до нього. З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між позивачем та відповідачем\~07.10.2008р. укладено іпотечний договір за реєстровим № 1395 (далі - іпотечний договір), за яким відповідач передав позивачу в іпотеку належні йому на праві приватної власності земельну ділянку, розташований на ній черепашняний з облицюванням житловий будинок, загальною площею 99,2 м2, житловою площею 56,0 м2, по вул. Магістральній (Орджонікідзе), 156, смт. Врадіївка Врадіївського району Миколаївської області, з визначенням вартості предмету іпотеки 172 846 грн. 00 коп. Позивач зазначає, що станом на 21.11.2017р. у третьої особи перед позивачем виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 130 628 грн. 39 коп., що складається з: заборгованості за основним боргом - 62 522 грн. 07 коп., заборгованості за відсотками - 25 087 грн. 27 коп., заборгованості за комісіями - 1\~635 грн. 50 коп., пені - 41 383 грн. 55 коп. Позивачем третій особі також нараховано інфляційні витрати в сумі 31 661 грн. 41 коп. та 3% річних в сумі 5 540 грн. 02 коп. Крім того позивач зазначає, що відповідачу на підставі п. 7.2. іпотечного договору нараховано штраф в сумі 8 924 грн. 48 коп. У зв'язку з вищевикладеним позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки в межах вказаних сум. Посилаючись на приписи п. 4.3. іпотечного договору позивач також просить стягнути з відповідача на свою користь 5 000 грн. 00 коп. витрати понесені у зв'язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки (виконання робіт з незалежної оцінки майна). В судовому засіданні представник позивача не заперечив проти заочного розгляду справи на підставі наявних у ній матеріалів, та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог поданої до суду 15.12.2017р., підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві, а також просив стягнути з відповідача на користь позивача документально підтвердженні судові витрати. Відповідач в судове засідання не з'явився вісім разів, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду шляхом направлення поштовим зв'язком судових повісток за адресою реєстрації місця проживання: [INFO] та розміщення оголошення у пресі про виклик до суду. Відповідач про причини неявки суд не повідомив та не подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Третя особа в судове засідання не з'явилася вісім разів, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час та місце судового розгляду шляхом направлення поштовим зв'язком судових повісток за адресою реєстрації місця проживання: [INFO] та розміщення оголошення у пресі про виклик до суду. Третя особа про причини неявки суд не повідомила та не подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до приписів ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути спір за відсутності відповідача та третьої особи за наявними у справі матеріалами, оскільки неявка останніх не перешкоджає розгляду справи по суті. Так як в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд за згодою позивача визнав можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, у відповідності до приписів ст.ст. 280-283 ЦПК України. Заслухав пояснення представника позивача, дослідив письмові докази, судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи 07.10.2008р. позивач та третя особа у простій письмовій формі уклали кредитний договір № 689 з додатки до договору, графіком погашення кредиту та відсотків за ним, що є невід'ємними частинами договору, які сторони підписали. Відповідно до п.п. 1.1., 1.2. кредитного договору позивач зобов'язався та надав третій особі кредит у розмірі 120 000 грн. на строк до 06.10.2018р. на споживчі цілі під 20,5 % річних, а третя особа зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановленому договором та додатками до нього. Згідно п. 1.5. кредитного договору третя особа зобов'язалася щомісячно до 7 числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 1000 грн. 00 коп. та сплачувати проценти, нараховані позивачем на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси позивача або шляхом безготівкових перерахувань починаючи з 7 жовтня 2008 року. Останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих позивачем відсотків здійснити не пізніше 6 жовтня 2018 року. Пунктом 1.14. кредитного договору визначено, що за надання банківських послуг третя особа сплачує позивачу комісійну винагороду за обслуговування кредиту в розмірі 0,05% від залишку фактичної заборгованості, але не менше 5 гривень. Сплата здійснюється щомісячно. У відповідності до п. 3.4. кредитного договору позивач має право вимагати від третьої особи дострокового повернення суми кредиту в цілому, або у визначеній позивачем частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за договором, у випадку не виконання або неналежного виконання третьою особою будь-яких зобов'язань за договором або не виконання чи неналежного виконання відповідачем та/або майновими поручителями будь-яких зобов'язань за іпотечним договором. Право позивача визначене в п. 3.4. кредитного договору кореспондується з обов'язками третьої особи визначеними в п.п. 4.3.1. - 4.3.3. кредитного договору, згідно яких третя особа зобов'язана належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання, в строки, обумовлені договором, повернути кредит, своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, комісійні винагороди, встановлені кредитним договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по кредитному договору на першу вимогу позивача в порядку, передбаченому договором, достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород та штрафних санкцій відповідно до чинного законодавства України. Відповідно до п. 5.2. кредитного договору, за порушення взятих на себе зобов'язань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом третя особа зобов'язується сплатити на користь позивача пеню в розмірі 0,06 % від суми несплаченого платежу за кожний день прострочення. Третя особа суму кредиту у розмірі 120 000 грн. 00 коп. отримала, що підтверджується заявою на видачу готівки від 07.10.2008р., однак, у встановлені кредитним договором строки, неналежним чином здійснювала оплату щомісячних платежів по кредиту, нарахованих відсоткам та комісійної винагороди, у зв'язку з чим у останньої перед позивачем виникла заборгованість за кредитним договором. Так, згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору станом на 21.11.2017р. у третьої особи перед позивачем наявна заборгованість в сумі 130 628 грн. 39 коп., що складається з: заборгованості за основним боргом - 62 522 грн. 07 коп., заборгованості за відсотками - 25 087 грн. 27 коп., заборгованості за комісіями - 1\~635 грн. 50 коп., пені - 41 383 грн. 55 коп. Позивачем відповідачу, в порядку ст. 625 ЦК України, також нараховані інфляційні витрати за період з липня 2011 року по жовтень 2017 року в сумі 31 661 грн. 41 коп. та 3% річних за період з 17.06.2011р. по 21.11.2017р. в сумі 5 540 грн. 02 коп. Вказані розрахунки відповідачем та третьою особою належними та допустимими доказами не спростовано. З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем 07.10.2008р.\~було укладено іпотечний договір, за яким відповідач передав позивачу в іпотеку належні йому на праві приватної власності земельну ділянку, розташований на ній черепашняний з облицюванням житловий будинок, загальною площею 99,2 м2, житловою площею 56,0 м2, по вул. Магістральній (Орджонікідзе), 156, смт. Врадіївка Врадіївського району Миколаївської області, з визначенням вартості предмету іпотеки 172 846 грн.00 коп. (п.п. 1.2., 1.3. та 1.4. іпотечного договору). Вказаний іпотечний договір 07.10.2007р. зареєстрований в Державному реєстрі іпотек та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, що підтверджується витягами з вказаних реєстрів № 21176396 та № 21176164 від 07.10.2008р. Згідно п. 1.3. іпотечного договору право власності відповідача на предмет іпотеки підтверджується договором купівлі-продажу від 23.12.1980р., посвідченого Врадіївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області за реєстровим номером 305, зареєстроване в Первомайському МБТІ Миколаївської області 24.03.1981р. за реєстровим номером 3300. Іпотекодавець зобов'язаний відшкодувати в повному обсязі збитки, які виникли у банка в зв'язку з невиконанням боржником своїх зобов'язань за кредитним договором (п. 3.3.4. договору іпотеки). У відповідності до п. 3.3.9. іпотечного договору іпотекодавець зобов'язаний на момент укладення цього договору, за власний рахунок застрахувати предмет іпотеки на суму оцінки вказаної в п. 1.3. цього договору. Згідно п. 7.2 іпотечного договору за невиконання або неналежне виконання взятих зобов'язань, іпотекодавець сплачує на користь банку штраф у розмірі 10% вартості невиконаного зобов'язання. Однак, станом на час звернення до суду з позовом та розгляду спору по суті, матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту виконання відповідачем обов'язку щодо страхування предмету іпотеки. Як вбачається з розрахунку, який не спростований відповідачем та третьою особою належними та допустимими доказами, штраф за іпотечним договором становить 8 924 грн. 48 коп. Пунктом 6.1. іпотечного договору визначено, право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку платежу зобов'язання (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодавцем будь-якого із своїх обов'язків, передбачених чим договором та/або у випадку невиконання боржником своїх обов'язків, передбачених кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій або завірень, наданих іпотекодавцем у відповідності з цим договором, виявиться (стане) недійсною. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов'язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України,\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки порушення договору позики врегульовані нормами ст.ст. 1050, 1048, 625 ЦК України. Стаття 1048 ЦК України передбачає обов'язок позичальника повернути позикодавцеві крім позики проценти від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлено договором, при чому ст. 625 ЦК України відносно розміру процентів є відсилочною, в залежності від розміру процентів встановлених договором або законом. Виходячи зі змісту ст.ст. 546, 548, 549 ЦК України,\~виконання зобов'язання може забезпечуватися відповідно до закону або умов договору, зокрема неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов'язання. Правові наслідки порушення зобов'язання у виді сплати неустойки передбачено і п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 2 ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно з приписами ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України,\~якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 2 ст. 590 ЦК України, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотека є окремим видом застави. В ст. 1 Закону України\~Про іпотеку\~(далі - Закон) передбачено, що в силу іпотеки іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Згідно ч. 1 ст. 33 Закону, у разі невиконання або неналежного\~виконання\~боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону. Звернення стягнення\~на\~предмет іпотеки здійснюється, в тому числі, на підставі рішення суду (ч. 3). Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Частиною 3 ст. 33 Закону встановлено, що звернення стягнення\~на\~предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно ч. 6 ст. 38 Закону, ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни\~на\~цей\~вид\~майна.\~У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. В правовій позиції, викладеній у постанові Верховного суду України у справі № 6-1239цс16 від 08.06.2016р. за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 38, 39 Закону України\~Про іпотеку, яка відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України, зазначено, що виходячи зі змісту поняття\~ціна, як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України\~Про іпотеку, у розумінні норми статті 39 Закону України\~Про іпотеку\~встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону. Вартість предмету іпотеки при укладенні договору іпотеки визначена шляхом проведення оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності і згідно звіту про експертну оцінку від 21.08.2008р. становить 172 846 грн. 00 коп., в свою чергу, згідно висновку з незалежної оцінки майна станом на 22.11.2017р. вартість житлового будинку переданого в іпотеку становить 377 200 грн. 00 коп. Згідно ст. 41 Закону реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо\~інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України\~Про виконавче провадження, з дотриманням вимог цього Закону. При вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оцінив співмірність суми заборгованості за кредитним договором, що складає 130 628 грн. 39 коп., а також суму нарахованих інфляційних витрат - 31 661 грн. 41 коп., 3% річних від простроченої суми заборгованості - 5 540 грн. 02 коп. та штрафу - 8\~924 грн. 48 коп., що разом складає 176 754 грн. 30 коп. з вартістю іпотечного майна, яка станом на 22.11.2017р. становить 377 200 грн. 00 коп., суд вважає, що заявлені позивачем вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат понесених у зв'язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки (виконання робіт з незалежної оцінки майна) у розмірі 5 000 грн. 00 коп., слід зазначити наступне. Як вбачається з матеріалів справи позивачем, з метою звернення стягнення на предмет іпотеки, 17.03.2017р. та 22.11.2017р. проведено дві незалежні оцінки житлового будинку, який розташований за адресою: Миколаївська область, смт. Врадіївка, вул. Орджонікідзе, буд, 156, що підтверджується відповідними висновками. За проведення оцінки предмету іпотеки позивачем сплачено 5 000 грн. 00 коп., що підтверджується меморіальними ордерами № 90917890 від 13.03.2017р. та № 108864004 від 28.11.2017р. Частиною 3 ст. 7 Закону визначено, що якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору. Відповідно до п.п. д п. 4.3. іпотечного договору, іпотекодержатель вправі задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги у повному обсязі, який визначається іпотекодержателем на момент реалізації права іпотеки, у тому числі, але не виключно. Витрати понесені іпотекодержателем у зв'язку із зверненням стягнення на предмет застави та його реалізацію, у тому числі витрати на оплату послуг аудиторів, адвокатів та інші документально підтвердженні витрати іпотекодержателя, якщо вони будуть мати місце. Таким чином, з огляду на приписи ч. 3 ст. 7 Закону та п.п. д п. 4.3. іпотечного договору слідує, що позивач має право задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги у повному обсязі, в тому числі витрати понесені у зв'язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки (виконання робіт з незалежної оцінки майна). Однак, позивач посилаючись на п.п. д п. 4.3. іпотечного договору просить стягнути з відповідача вищевказані витрати не за рахунок предмету іпотеки, а як окрему грошову суму, що не відповідає приписам чинного законодавства та умова іпотечного договору. Таким чином, оскільки чинне законодавство та умови іпотечного договору не передбачають інший спосіб та порядок стягнення витрат понесених у зв'язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки (виконання робіт з незалежної оцінки майна), які є відмінними від способу та порядку визначених ч. 3 ст. 7 Закону та п.п. д п. 4.3. іпотечного договору, вимоги позову в цій частині є безпідставними та необґрунтованими, а відтак не підлягають задоволенню. Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем під час пред'явлення позову до суду (меморіальні ордери № 101308308 від 14.08.2017р., № 109160256 від 04.12.2017р., № 109652424 від 11.12.2017р.), та судові витрати пов'язанні з викликом відповідача та третьої особи до суду через розміщення оголошення у пресі (меморіальні ордери № 106322451 від 25.10.2017р., № 109668448 від 11.12.2017р., № 110366944 від 21.12.2017р.) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 97,23%, що в грошовому еквіваленті становить по судовому збору - 2 650 грн. 79 коп., по судових витратах - 1 225 грн. 10 коп.

Outcome: partial