Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-29 00:00:00

29 березня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з вказаною заявою, в якій з врахуванням заяв від 1 та 27 квітня 2021 року, просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , з покладанням на нього обов`язків: заборонити [PERSON] перебувати у місці роботи постраждалої особи [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , строком на 6 місяців; заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання постраждалої особи [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , строком на шість місяців; заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше 300 м до Генічеського закладу дошкільної освіти ясла-садок № 3 «Казка» Генічеської міської ради, який знаходиться за адресою: Херсонська обл., Генічеський р-н, м. Генічеськ, пров. Казковий, 3, який відвідує дитина постраждалої особи - [PERSON] , [INFO] строком на шість місяців; заборонити [PERSON] вести телефонні переговори та листування з постраждалою особою [PERSON] та контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб строком на шість місяців; заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею строком на шість місяців. Мотивуючи заяву, [PERSON] посилається на те, що перебувала із [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах протягом п`яти місяців та потерпає від насильства з його сторони протягом п`яти місяців. Після щоденних скандалів, сварок, образ та погроз з боку [PERSON] не може належним чином виконувати свої професійні обов`язки, оскільки він не контролює свої дії. Неодноразово зверталася за захистом до правоохоронних органів, починаючи з 2021 року, проте це не дало жодного результату. Переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства [PERSON] щодо неї та її дитини, настання тяжких наслідків для її здоров`я та життя є дуже високою, заходи поліцією не здійснюються та не захищають її від насильства. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала, пояснила, що 9 березня у телефонній розмові він сказав їй, що йде вбивати її та її дитину. Підійшов до вікна, розбив його, проник у кімнату через вікно. Їй вдалося вибігти з будинку через двері. Але [PERSON] догнав її, вона почала кликати про допомогу. [PERSON] вдарив її, вона впала, а він продовжував наносити їй удари. Вона була у шоковому стані, їй вдалося встати, але знову опинилась на спині, [PERSON] продовжував її бити. Вибігла сусідка та почала кричати, що викличе поліцію. Заявниця зазначила, що вона піднялась, але знову впала, на деякий час втратила свідомість. Їй було діагностовано струс мозку, перелом кісток носу, призначено транквілізатори та снодійне, у неї ускладнене носове дихання. [PERSON] почав погрожувати, що якщо вона не забере заяву з поліції, то він її знищить та вб`є. Приблизно 12 березня 2021 року він знову прийшов до будинку, де вона живе, почав голосно стукати. Але вона переховувалась у знайомої. Сусідка викликала поліцію. Заявниця стверджує, що погрози сприймає як реальні та вважає, що знаходиться у небезпеці. Представник заявниці вважає, що докази, надані суду, підтверджують обставини, викладені у заяві, просив застосувати обмежувальний припис. [PERSON] у судовому засіданні повідомив, що зараз мешкає у с. Чонгар, підтвердив, що проживав із заявницею близько п`яти місяців, зазначив, що у вчиненому розкаюється, обставини, викладені заявницею загалом визнає, проти видачі обмежувального припису не заперечував. Заслухавши пояснення заявниці, заінтересованої особи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, [PERSON] та [PERSON] проживали разом близько п`яти місяців, перебували у фактичних шлюбних відносинах, винаймали житло, приблизно з листопада 2020 року мешкали за адресою: [ADDRESS] . На теперішній час за цією адресою проживає заявниця. Заявниця має на утриманні неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Згідно з наданими суду витягами з Єдиного реєстру досудових розслідувань у березні 2021 року на підставі заяв потерпілої [PERSON] були зареєстровані три кримінальні провадження: 9 березня 2021 року - кримінальне провадження № 12021232140000122, правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч. 1 ст. 125 КК України (заява про спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень [PERSON] ); 12 березня 2021 року - кримінальне провадження № 12021232140000127, правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч. 1 ст. 162 КК України (заява про незаконне проникнення [PERSON] до будинку); 12 березня 2021 року - кримінальне провадження № 12021232140000128, правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч. 1 ст. 129 КК України (заява про погрозу [PERSON] вбивством та фізичною розправою [PERSON] ) У судовому засіданні у якості свідка було допитано сусідку заявниці - [PERSON] , яка повідомила суду, що 9 чи 10 березня бачила, як [PERSON] бив [PERSON] кулаками, потім вона впала, він почав бити її ногами. Потім він пішов, вона допомогла [PERSON] піднятись, надавала першу допомогу, потім приїхали швидка допомога та поліція. Через два дні він знову приходив, стукав у вікна, вона викликала поліцію. Заявниця, на підтвердження завдання їй тілесних ушкоджень надала суду копію виписки із своєї медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого про перебування на лікуванні у Генічеській ЦРЛ з 9 по 18 березня 2021 року, згідно з якою у неї діагностовано, зокрема, струс головного мозку, перелом носу, забої, посттравматичний розлад. 10 березня 2021 року нею було зроблено комп`ютерну томографію головного мозку, якою також підтверджено отримання заявницею тілесних ушкоджень. На підтвердження того, що [PERSON] здійснював та продовжує здійснювати погрози їй та її дитині вона надала суду скріншоти екрану телефону, на яких відображені повідомлення [PERSON] по електронній пошті, у месенджері, та копію відеозапису. Порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису визначений главою 13 розділу IV Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Законом України від 7 грудня 2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон № 2229-VIII) визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Відповідно до п.п. 3, 6 - 9, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону № 2229-VIII: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону № 2229-VIII обмежувальний припис стосовно кривдника є спеціальним заходом щодо протидії домашньому насильству. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених зазначеним законом. Відповідно до частин 2, 3, 4 ст. 26 Закону № 2229-VIII обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. За заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті. Враховуючи положення Закону № 2229-VIII та з огляду на встановлені судом обставини, суд погоджується з доводами заявниці щодо наявності психологічного та фізичного насильства, яке чинить [PERSON] щодо неї, а тому вона, як особа, яка постраждала від такого насильства потребує захисту. Суд вважає, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці, а тому, оцінивши пропорційність втручання у права та свободи особи, дійшов висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] шляхом встановлення декількох заходів тимчасового обмеження його прав та покладення на нього обов`язків, встановлених ч. 2 ст. 26 Закону № 2229-VIII, про що просить заявниця. Таким чином, суд вважає заяву [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Згідно з ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Outcome: approved