Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

31 серпня 2021 року [PERSON] звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва із заявою, в якій просила видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити [PERSON] наближатися ближче, ніж на 500 метрів до місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] наближатися ближче, ніж на 500 метрів до місця роботи [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори або контактувати з [PERSON] та дітьми через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обгрунтування заяви заявник вказує, що вона з [PERSON] з 2005 року проживали однією сім`єю як чолові та дружина, мали спільний бюджет та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] , де вона та діти зареєстровані до цього часу. Заявник вказує, що у зв`язку з тим, що [PERSON] почав зловживати алкогольними напоями та застосувати до неї психологічне насилля, вона змушена була переїхати з дітьми до своїх родичів за адресою: [ADDRESS] . Проте [PERSON] приїжджає до місця проживання заявника з дітьми та за місцем її роботи чинить сварки, погрожує її вбити. Побоюючись продовження та повторного вчинення насильства [PERSON] звертається до суду із цією заявою. У період з 31 серпня по 03 вересня 2021 року справа перебувала в провадженні іншого складу суду. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 вересня 2021 року визначено головуючого по справі суддю Шолох Л.М. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 вересня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено її до розгляду на 06 вересня 2021 року. У судове засідання 06 вересня 2021 року з`явилась заявниця, вимоги заяви підтримала, просила їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] не з`явився, будучи повідомленим про дату та час розгляду справи, та не повідомив суду про причини неявки. Заявниця проти розгляду справи без участі заінтересованої особи, яка не з`явилася, не заперечили. Тому суд враховуючи приписи частини другої статті 350-5 ЦПК України, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності заінтересованої особи, яка не з`явилася. У судовому засіданні заявниця та її представник - адвокат Мілюченко В.А. вимоги заяви підтримали, просили видати обмежувальний припис стосовно заінтересованої особи, посилаючись на те, що він чинити психологічне насильство стосовно заявниці та дітей. Під час розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] починаючи з 2005 року проживали за адресою [ADDRESS] як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Сторони мають двох неповнолітніх дітей, доньку [PERSON] [INFO] (7 років) та сина [PERSON] , [INFO] (9 років). За адресою [ADDRESS] зареєстровано місце поживання [PERSON] та [PERSON] . Починаючи з січня 2020 року заінтересована особа [PERSON] зловживав спиртними напоями та вчиняв сварки із [PERSON] за місцем їх проживання [ADDRESS] , що було підставою для звернення заявниці до органів поліції. Згідно листа Центрального відділу поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області № 441/50/10-20 від 13 січня 2020 року повідомлено, що заяву [PERSON] зареєстровано та розглянуто. В результаті проведеної перевірки відносно [PERSON] було винесено терміновий заборонний припис та складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП «Домашнє насильство». Згідно відповідей Центрального відділу поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області № 6541/50/10-20 від 07 травня 2020, № 8107/50/10-20 від 03 червня 2020 року повідомлено, що заява [PERSON] зареєстрована та розглянута. У ході проведення перевірки та вивчення матеріалів слідчим відділом Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області встановлено, що матеріалах відсутні дані, які б вказували на наявність кримінального правопорушення. З матеріалів справи слідує, що 06 серпня 2021 року [PERSON] звернулась до начальника ВП № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області із заявою, в якій просила прийняти міри до [PERSON] , оскільки останній протягом одного року постійно погрожує її вбити. 12 серпня 2021 року листами відділення поліції № 5 Миколаївського районного управління поліції № 7089/55-2021 та № 7082/55-2021 [PERSON] повідомлено, що її звернення щодо прийняття мір до [PERSON] було внесено до журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінального правопорушення та розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян». В ході проведення перевірки встановити місцезнаходження [PERSON] не представилось можливим, за місцем свого мешкання був відсутній. В результаті проведеної перевірки за встановлена відсутність складу кримінального правопорушення. Органами поліції стосовно [PERSON] складено протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування). Постановами Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 червня 2020 року (справа № 490/418/20), від 17 грудня 2020 року (справа № 490/6462/20), від 18 грудня 2020 року (справа №490/6293/20) провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 173-2 КУпАП було закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення на [PERSON] . Постанова Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 жовтня 2020 року (справа №490/4695/20) та від 23 листопада 2020 року (справа № 490/6214/20) [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП у вигляді штрафу. Слід відмітити, що під час розгляду справи № 490/6214/20 судом застосовувався примусовий привід [PERSON] до зали суду. Вирішуючи питання про обґрунтованість заяви [PERSON] суд зазначає таке. Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства закріплені у Законі України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року №2229-VIII. Відповідно до частини першої статті 21-5 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала особа або її представник, а в разі вчинення насильства за ознакою статі стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування мають право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника. Частиною другою статті 21-5 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом встановлюються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього таких обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (частина третя статті 21-5 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). З аналізу наведених норм слідує, що обмежувальних припис може бути застосовано до кривдника у разі встановлення факту вчинення ним домашнього насильства (економічного, психологічного, фізичного тощо). Згідно з пунктом 14 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Звертаючись до суду із цією заявою [PERSON] вказує на те, що [PERSON] вчиняє стосовно неї психологічне насильство, яке полягає у погрозах, приниженнях, образах. Такі дії, як зазначає заявниця, лякають дітей, які бояться спілкуватися з батьком. У зв`язку із цим вона починаючи з жовтня 2020 року змушена була забрати дітей та переїхати жити в с. Суха Балка Миколаївського району Миколаївської області до своїх родичів. Однак не зважаючи на це [PERSON] приїздить до заявниці та дітей, вчиняє сварки погрожує, залякує її, пошкоджує майно. Зважаючи на це заявниця знов змушена звертатися до поліції, а саме до Миколаївського районного управління поліції відділення поліції № 5 у серпні 2021 року. Вказане підтверджується наявними у матеріалах справи заявою [PERSON] від 06 серпня 2021 року та відповідями Миколаївського районного управління поліції відділення поліції № 5 на звернення [PERSON] від 12 серпня 2021 року № 7089/55-2021 та № 7082/55-2021. Підсумовуючи наведене, зважаючи на наявність термінового заборонного припису стосовно [PERSON] , винесеного у січні 2020 року, двох постанов Центрального районного суду м. Миколаєва про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 173-2 КУпАП, та звернення [PERSON] до Миколаївського районного управління поліції відділення поліції № 5, суд вважає, що існують ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства стосовно заяниці. На думку суду [PERSON] є постраждалою особою в розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», тому стосовно [PERSON] слід видати обмежувальний припис. Судові витрати у справі відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: approved