Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

30 січня 2019 року [PERSON] звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в якому вказала, що вона є власником квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу квартири від 16.01.2019. У зазначеній квартирі зареєстровані за місцем проживання колишній власник квартири [PERSON], [INFO], і члени її сімї [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. При укладанні договору з представником продавця було обумовлено, що відповідачі залишаються на реєстраційному обліку у відчужуваній квартирі, але зобовязуються знятися з реєстраційного обліку до 26.01.2019, про що зазначено в п. 17 договору купівлі-продажу квартири від 16.01.2019, але до цього часу відповідачі цього не зробили. Реєстрація відповідачів в квартирі позивача порушує її права як власника, тому позивач звернулася до суду з цим позовом за захистом своїх прав (а.с. 4-6). Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 18.02.2019 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 27-28). В судове засідання позивач не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує (а.с. 41). Відповідачі у судове засідання не зявилися, про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, причин неявки не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності та відзиву на позов не надали. Відповідачам були надіслані виклики в судове засідання за адресою, відповідно відомостей загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області, які повернулися до суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 33, 34, 35). Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~131\~ЦПК України\~учасники судового\~процесу зобовязані\~повідомляти суд\~про зміну\~свого місця\~проживання (перебування,\~знаходження)\~або місцезнаходження\~під час\~провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомлених відповідачів, відсутності заяв відповідачів про розгляд справи без їх участі, неповідомлення відповідачів про причини неявки до суду, відсутність відзиву відповідачів на позов та згоду позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Згідно ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи дійшов наступного. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] (копія договору купівлі-продажу квартири від 16.01.2019 - а.с. 7-9, копія Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності а.с. 10). З копії договору купівлі-продажу квартири від 16.01.2019 вбачається, що сторони домовилися про те, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зобовязуються знятись з реєстраційного обліку до 26.01.2019 (а.с. 9). Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області № 27667 від 23.01.2019 у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] як власник, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] як колишні власники (а.с. 13). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Права власника житлового будинку, квартири визначенні статтями 317, 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише на підставах, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження його майна. Власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації. У постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року по справі № 6-158цс14 зазначається, що право членів сім'ї власника будинку (квартири) користуватись жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності у особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сімї. Суд вважає, що оскільки право власності відповідача [PERSON] на вищезазначену квартиру припинено, то вона втратила право користування нею. Разом з цим, права відповідачів [PERSON] та [PERSON], які не були співвласниками спірної квартири, на користування нею були похідними від прав колишнього власника цієї квартири, а з припиненням її права власності, припинилося і їх право користування житлом. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] до\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON] про\~визнання осіб\~такими,\~що втратили\~право користування\~житловим приміщеннямє обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 768,40 гривень, тобто по 256,13 гривень з кожного.

Outcome: approved