Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

30 жовтня 2013 року позивачка звернулась до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики (а.с.1-4). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [PERSON] договорами позики надав [PERSON] на умовах зворотності грошові кошти загальною сумою 3 308 530,00 грн. 07 травня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір переуступки права вимоги, за яким первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв право вимоги боргу від [PERSON], який виник внаслідок отриманої боржником у первісного кредитора позики, що підтверджується розписками: від 04 серпня 2011 року - на суму 210 000,00 доларів США; від 10 серпня 2011 року - на суму 880 000,00 грн.; від 27 вересня 2011 року - 750 000,00 грн. 28 вересня 2013 року позивачка особисто вручила відповідачу повідомлення про повернення на її користь боргу. У зв'язку із тим, що до сьогодні відповідач борг не повернув, позивачка вимушена була звернутися до суду із даним позовом, в якому просила суд стягнути із [PERSON] на свою користь суму боргу у розмірі 3 844 785,05 грн., що складається із: загальної суми боргу - 3 308 530,00 грн., відсотків за користування - 536 255,05 грн. та судові витрати по справі у розмірі 3 555,71 грн. Заочним рішенням суду від 18 грудня 2013 року позовні вимоги [PERSON] задоволено (а.с.46-48). Не погодившись із заочним розглядом справи відповідач [PERSON] подав до суду заяву про перегляд заочного рішення (а.с.53-54). Ухвалою суду від 14 лютого 2014 року скасовано заочне рішення суду від 18.12.2013 року, справу призначено до розгляду в загальному порядку (а.с.66). В судове засідання позивачка, в особі свого представника за договором адвоката [PERSON] не з'явилась. Про час та місце судового розгляду повідомлялась у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки не повідомляла. Відповідач в особі свого представника за довіреністю [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Проти задоволення позову заперечував. Вступна та резолютивна частини рішення проголошені в судовому засіданні, повний текст рішення складений 04 березня 2014 року. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного між сторонами зобов'язання за договором позики, на вимогу повернення грошових коштів у зв'язку із порушенням відповідачем умов його виконання. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. За правилом, встановленим ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до приписів ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає іншій стороні у власність грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму позики. Судом встановлено, що 04 серпня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] взяв у [PERSON] 210 000 доларів США, зобов'язавшись їх повернути (а.с.6). 10 серпня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено другий договір позики, за умовами якого [PERSON] взяв у [PERSON] 880 000,00 грн., зобов'язавшись їх повернути (а.с.7). 27 вересня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено третій договір позики, за умовами якого [PERSON] взяв у [PERSON] 750 000,00 грн., еквівалент 93 750,00 доларів США зобов'язавшись їх повернути (а.с.8). 17 травня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про переуступку права вимоги, за умовами якого первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає право вимоги боргу від [PERSON], який виник внаслідок отриманої боржником у первісного кредитора позики грошових коштів, що підтверджено розписками боржника (а.с.11,13). Додатковою угодою до договору про переуступку права вимоги від 17.05.2013 року, укладеною 17 травня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] доповнено, що новий кредитор має право отримувати від боржника про центи за договором позики за весь час його дії (а.с.12). За змістом угоди про припинення зобов'язань від 31 жовтня 2012 року [PERSON] повернув, а [PERSON] прийняв грошові кошти на загальну суму 415 000,00 доларів США (а.с.62). За ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, аналізуючи наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, взагалі недоведеними, тому задоволенню не підлягають. Також, вирішуючи питання щодо судових витрат, відповідно до ст.. 88 ЦПК України, сплачені [PERSON] судові витрати у сумі 3 555,71 грн. поверненню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed