Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

31.01.2014 року прокурор Октябрського району м. Полтави в інтересах держави в особі: Департаменту фінансів Полтавської ОДА звернувся з позовом до [PERSON], про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON], в сумі 1498,05грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25.08.2013 року, близько 02:00 год., [PERSON], перебуваючи в кафе «Вілла Крокодила», розташованого за адресою: м.Полтава просп. Першотравневий, 20б, умисно наніс [PERSON], два удари в область обличчя, чим спричинив тілесні ушкодження у виді закритого ангулярного перелому нижньої щелепи без зміщення, гематоми м'яких тканин обличчя зліва з крововиливом лівого ока, які кваліфікуються, як ушкодження середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров'я. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 18.10.2013 року, кримінальне провадження закрито, у зв'язку з відмовою потерпілого від обвинувачення. Потерпілим є [PERSON], який перебував на лікуванні у відділенні щелепно-лицевої хірургії Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В.Скліфосовського з 28.08.2013 р. по 02.09.2013 р. Вартість лікування становила 1498,05 грн. Оскільки фінансування закладів охорони здоров'я, зокрема, лікарні здійснюється з Державного бюджету України, вбачається порушення державних інтересів, а тому мають місце підстави для звернення прокурора до суду в межах своєї компетенції. В судовому засіданні прокурор прокуратури Октябрського району м. Полтави, позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, який про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає за можливе винести заочне рішення, що не суперечить вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, вважає за можливе позов задовольнити виходячи з наступних підстав. Дослідивши та оцінивши матеріали справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, відповідно до вимог, передбачених ст.11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 18.10.2013 р., ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави, закрито кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, у зв'язку з відмовою потерпілого від обвинувачення. Як вбачається з довідки Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В.Скліфосовського [PERSON], [INFO], дійсно знаходилася на лікуванні в хірургічному відділенні з 28.08.2013 року по 02.09.2013 року, що становить 5 ліжко-днів. Вартість одного ліжко-дня, без медикаментів, склала 299,61грн., всього на лікування потерпілого закладом охорони здоров'я витрачено 1498,05грн. В судовому засіданні достовірно встановлено, що потерпілий від кримінального правопорушення перебував на лікуванні, внаслідок чого закладом охорони здоров'я понесені витрати, а тому дані витрати підлягають стягненню з відповідача, оскільки вищезазначене підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» №11 від 07.07.1995 року (з подальшими змінами та доповненнями), питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993р. Зокрема, передбачено, що сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від кримінального правопорушення на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Тобто, виходячи з положень даної статті особа, яка вчинила злочин, крім загального обов'язку відшкодувати шкоду потерпілому від цього злочину, зобов'язана відшкодувати закладу охорони здоров'я витрати на лікування потерпілого. При цьому дана стаття має застосовуватися не тільки коли особа вчиняє злочин проти життя та здоров'я особи, але і у випадку вчинення особою будь-якого іншого злочину, що кваліфікується за іншими статтями Кримінального кодексу України, якщо вчинення такого злочину потягло за собою необхідність лікування потерпілих у закладах охорони здоров'я. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] зобов'язаний відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я, які витрачені на лікування потерпілого [PERSON], який перебував на стаціонарному лікуванні в повному обсязі.

Outcome: approved