Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

31 травня 2017 року представник Комунального закладу охорони здоров'я «Обласний протитуберкульозний диспансер №3» Сергієнко С.М звернулася до суду із заявою про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу, заінтересована особа - [PERSON], в якій вказано, що у [PERSON] з 2002 року хворіє на туберкульоз легень. Лікування проходив амбулаторно, щорічно проходив обстеження 29.11.2011 року. У [PERSON] встановлено діагноз рецидив туберкульозу легень інфільтративний. З 27.02.2012 року по 20.04.2012 року та з 20.04.2012 року по 31.08.2012 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в Обласному протитуберкульозному диспансері №3 з діагнозом рецидив Туберкульозу легень інфільтративний. Також хворий лікувався в стаціонарному відділенні ОПТБ №3 з 14.01.2014 року по 30.04.2014 рік. В подальшому [PERSON] лікувався амбулаторно за місцем проживання. Рішенням МСЕК [PERSON] визнано інвалідом 3 групи 11.01.2016 року по 01.02.2017 року. З 17.01.2017 року по 03.05.2017 року хворий повторно перебував на лікуванні в ОПТД №3. Рішенням Центральної лікарсько-консультативної комісії 02.02.2017 року йому встановлено діагноз мільтирезистентний туберкульоз легень інфільтративний. В період перебування в стаціонарі хворий зловживав алкогольними напоями, порушував режим медичного закладу, медичні рекомендації не виконував. Часто бував відсутнім у диспансері. Є бактеріоносієм та несе небезпеку зараження туберкульозом для оточуючих. На даний час ухиляється від лікування. 01 березня 2017 року та 07.04.2017 року хворий консультований лікарем психіатром - наркологом. Під час обстеження, лікарем було встановлено, що він зловживає спиртними напоями. [PERSON] встановлено діагноз: F10.20 (розлад особистості та поведінки, внаслідок зловживання алкоголем) та рекомендовано направити його на примусове спеціалізоване лікування до Обласної психіатричної лікарні №1. Крім того представником заявника зазначено, що в добровільному порядку хворий бажання до лікування не проявляє і не розуміє небезпеки туберкульозу, хоча йому доведено до відома, що він є розповсюджувачем небезпечної хвороби і наслідки його ухилення від лікування можуть бути небезпечними. В період, коли хворий контактує із здоровими людьми, він наражає їх на небезпеку зараження туберкульозом, оскільки є бактеріоносієм туберкульозу. Вимоги протиепідемічного режиму[PERSON] не виконує.В результаті недбалого лікування, що відбувається з вини хворого, туберкульоз прогресує і перейшов у хронічну форму, що становить загрозу розповсюдження хвороби. В період коли хворий не лікується в стаціонарному відділенні, він створює загрозу для оточуючих в епідеміологічному відношенні, вимоги медиків не виконує. Хворий не бажає розуміти своєї небезпеки для суспільства. Відповідно до висновку ЛКК Обласного протитуберкульозного диспансеру №3 від 03.05.2017 року за №2 [PERSON] має основний діагноз - мультирезистен6тний туберкульоз легень інфільтративний, розлад особистості та поведінки, внаслідок зловживання алкоголем. В зв'язку з чим він потребує примусового лікування від заразної форми туберкульозу та хронічного алкоголізму в Комунальному закладі охорони здоров'я Обласна психіатрична лікарня № 1, терміном на три місяці. Представник заявника Сергієнко С.М. у судовому засіданні підтримала подану заяву та наполягала на її задоволенні, посилаючись на обставини викладені у заяві. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Виклик заінтересованої особи [PERSON] здійснено відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України, шляхом публікації оголошення у пресі. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до висновку ЛКК Обласного протитуберкульозного диспансеру №3 від 03.05.2017 року за № 2 [PERSON] має основний діагноз - мультирезистентний туберкульоз легень інфільтративний розлад особистості та поведінки, внаслідок зловживання алкоголем. В зв'язку з чим, він потребує примусового лікування від заразної форми туберкульозу та хронічного алкоголізму в Комунальному закладі охорони здоров`я Обласна психіатрична лікарня № 1, терміном на три місяці (а.с. 4). Наявність захворювання на небезпечну форму туберкульозу, небажання [PERSON] проходити лікування та діагностику підтверджується випискою з його амбулаторної карти, етапним епікризом з історії хвороби №2017/10, копіями доповідних та листа огляду спеціалістом, з яких вбачається, що у [PERSON] виявлено заразну форму туберкульозу легень, однак, останній ігнорує вимоги медперсоналу пройти лікування (а.с. 5, 6, 7). Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 11 ЗУ «Про протидію захворюванню на туберкульоз», у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Таким чином, зважаючи на те, що [PERSON] хворий на заразну форму туберкульозу, ухиляється від лікування, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви Обласного протитуберкульозного диспансеру №3 і ухвалення рішення про примусову госпіталізацію хворого до Обласної психіатричної лікарні №1 для примусового лікування заразної форми туберкульозу та хронічного алкоголізму терміном на три місяці.

Outcome: approved