Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

29 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська з вказаним позовом до ЖБК №34 «Марс-1», посилаючись на слідуючи обставини. 11 серпня 2015 року померла його матір- Балашова [PERSON]. Позивач є єдиним спадкоємцем після її смерті. 20 квітня 2016 року позивач звернувся до Пятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори щодо оформлення свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, а саме на квартиру за адресою [ADDRESS]. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 квітня 2016 року державний нотаріус [PERSON] постановила відмовити позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, йому було запропоновано звернутись до суду з позовом про визнання права власності після смерті матері. Позивач звернувся до суду та просив винести рішення про визнання за ним, як за спадкоємцем першої черги за законом права власності на спадщину у вигляді вищевказаної квартири, яка належала померлій, оскільки вона за життя сплатила пайовий внесок за вказану кооперативну квартиру у повномі обсязі, тобто квартира належала їй на час смерті як єдиному власнику. В судовому засіданні позивач позов підтримав, наполягала на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав повністю, підтвердив, що мати позивача за життя повністю сплатила пайовий внесок за спірну квартиру, в якій проживала по час своєї смерті., а позивач все життя поживав і був зареєстрований у вказаній квартирі, де поживає і по теперішній час, інших спадкоємців не існує Суд, заслухав сторони, дослідив матеріали справи, визнав позов таким, що підлягає повному задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається зі свідоцтва про смерть (а.с.8) [PERSON] померла в м.Дніпрі 11 серпня 2015 року. Померла є матірю позивача, що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с.10). Зі свідоцтва по одруженя (а.с.9) вбачається, що дошлюбне прізвище померлої- Зайчуковська. Довідкою відповідача (а.с.12) підтверджено, що [PERSON] була зареєстрована 13 березня 1965 року та мешкала за адресою [ADDRESS] по день смерті, являлась членом кооперативу ЖБК №34 «Марс-1», пайовий внесок сплачено нею у повному обсязі. Відповідно до ордеру № 518 (а.с.11) ордер на спірну квартиру видавався матері позивача 25 лютого 1965 року. З паспорта позивача (а.с. 6) вбачається, що він зареєстрований у спірній квартирі з 30 липня 1988 року по теперішній час. Технічний паспорт на спірну квартиру виготовлений на імя позивача (а.с.14-16), вартість спірного нерухомого майна визначена відповідно до висновку з незалежної оцінки вартості нерухомого майна (а.с.19, 20-36). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 квітня 2016 року(а.с.13) державний нотаріус [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, йому було запропоновано звернутись до суду з позовом про визнання права власності після смерті матері. Звернуто увагу, що право власності на вищевказану спірну квартиру не буо зареєстровано належним чином в компетентному органі, тобто свідоцтво про право власності на житло не набуто. Посилання позивача за вказаним позовом суд визнає аргументованими. Встановлено, що померла мати позивача сплатила пайовий внесок у повному обсязі. Враховується, що спірна квартира була кооперативною, тобто квартира спочатку була власністю кооперативу як юридичної особи, а після повної виплати членом кооперативу пайового внеску квартира переходить в приватну власність фізичної особи (ст. 384 ЦК України від 16.01.2003 № 435-IV). Представник відповідача в судовому засіданні підтвердив, що мати позивача сплатила пайовий внесок за кооперативну квартиру, а позивач все життя проживав саме у вказаній квартирі з матірю, хоронив її, залишився проживати у квартирі по теперішній час, сплачує, як і раніше, всі комунальні платежі, тобто прийняття ним спадщини після смерті матері підтверджено. Відповідно до ст.ст.1218, 1220 ЦК України до складу спадщини і входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, тобто на момент смерті спадкодавця, і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, суд однозначно приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved