Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

9 листопада 2020 року [PERSON] звернулась до суду з указаним позовом, просить стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовано тим, що за час перебування у шлюбі з відповідачем [INFO] у них народився син [PERSON] , який проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні. Сторони проживають окремо, кошти на утримання дитини відповідач не надає. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 листопада 2020 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Відзиву на позов від відповідача не надходило. У судове засідання 1 лютого 2021 року позивач не з`явилась, до суду направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги повністю підтримує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином за місце його реєстрації: [ADDRESS] та викликався шляхом розміщення повідомлення про судове засідання на інтернет-сайті суду. За таких обставин судом постановлено ухвалу від 1 лютого 2021 року про розгляд справи з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд робить наступні висновки. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом установлено, що з 6 серпня 2011 року [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі. (а.с.8) За час перебування у шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. (а.с. 9) Відповідно до довідки №5822835 від 30 жовтня 2020 року, виданої Управлінням з питань державної реєстрації Черкаської міської ради, дитина [PERSON] проживає разом з позивачкою. (а.с.4) Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Пред`явлення позивачем позову про стягнення аліментів свідчить про те, що батьки не досягли домовленості щодо способів виконання кожним із батьків обов`язку утримувати дитину. Частиною 3 статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного духовного і соціального розвитку. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Положення ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ст. ст. 181, 182 СК України дають підстави для висновку про те, що суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів, у разі їх сплати, перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами, враховувати матеріальне становище сторін, а також має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2 395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи, що обов`язок утримувати неповнолітніх дітей є в рівній мірі обов`язком як матері, так і батька, суд робить висновок про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з індексацією вказаної суми, починаючи з 9 листопада 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Підстав для стягнення аліментів з відповідача у більшому розмірі позивачем не доведено, тому в іншій частині позов задоволенню не підлягає. Разом з цим, суд вважає за належне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Оскільки це рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 420 грн 40 коп.

Outcome: partial