Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

30 квітня 2020 року [PERSON] здала на пошту позовну заяву до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, в якій вказує, що їх син [PERSON] , [INFO] , навчається в Політехнічному технікумі Конотопського інституту Сумського державного університету. Посилаючись на викладені обставини, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідача на свою користь на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 2000 грн. (а. с. 24). У судове засідання [PERSON] не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, просить стягнути аліменти в розмірі 2000 грн., проти постановлення заочного рішення не заперечує (а. с. 21, 24). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 22). Останній подав заяву про відкладення розгляду справи (а. с. 25), але доказів на підтвердження поважності неможливості з`явитися в судове засідання не надав, у зв`язку з чим з огляду на положення п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України судом відмовлено в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи. При цьому доводи [PERSON] про те, що він перебуває за кордоном, суд вважає безпідставними, оскільки 23 травня 2020 року він особисто отримав судову повістку про виклик до суду (а. с. 22). Належних і допустимих доказів зазначеного суду надано не було. Третя особа [PERSON] у судове засідання також не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 23). Подав заяву про розгляд справи без його участі, позов просить задовольнити (а. с. 29). У зв`язку з тим, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач у судове засідання не з`явився без поважних причин, відзиву не подав, за згодою позивача було проведено заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а. с. 9). З довідки Політехнічного технікуму Конотопського інституту Сумського державного університету від 14 квітня 2020 року №465 вбачається, що [PERSON] є студентом третього курсу вказаного навчального закладу та навчається на бюджетній основі за спеціальністю «Комп`ютерна інженерія». Форма навчання - денна, термін закінчення технікуму 30 червня 2021 року (а. с. 11). [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] (а. с. 13). Відповідно до довідки управління Державної казначейської служби України у Білопільському районі Сумської області від 22 квітня 2020 року [PERSON] працює у вказаній установі на посаді провідного спеціаліста відділу надходжень та видатків та за період з 01 жовтня 2019 року по 31 березня 2020 року отримала 47870 грн. 64 коп. заробітної плати (а. с. 12). На даний час між сторонами існують суперечки з приводу утримання та матеріального забезпечення спільної повнолітньої дитини. Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 2 ст. 150, ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З огляду на положення ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом ст. 199 СК України законодавцем визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатись, тобто на весь період навчання, який охоплює період від вступу до закінчення чи відрахування з навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Саме такий правий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року справа №346/103/17-ц. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що повнолітній син сторін навчається на денній формі у вищому навчальному закладі, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, тому є всі підстави для стягнення з батька аліментів на утримання сина на період навчання. З огляду на обставини справи, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, суд приходить до висновку, що аліменти в розмірі 2000 грн. відповідатимуть потребам [PERSON] у допомозі батька та можливостям останнього надавати таку допомогу. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача щомісячно аліменти в сумі 2000 грн. на утримання сина [PERSON] до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення останнім двадцятитрьохрічного віку, починаючи стягнення з дня звернення з позовом до суду. З огляду на положення ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 840 грн. 80 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved