Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

31.03.2017р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] ( третя особа [PERSON]В.) про стягнення аліментів, обґрунтовуючи його тим, що відповідач є її батьком, який проживає окремо. Позивачка навчається на третьому курсі денного відділення хімічного факультету Державного вищого навчального закладу Дніпровського національного університету ім. О. Гончара з терміном навчання до 30.06.2018р. та потребує матеріальної допомоги, у зв,язку з чим позивачка звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів та просила стягувати аліменти в розмірі ? частини від всіх видів доходу відповідача на період навчання. 27.04.2017р. представник позивачки [PERSON] ( діє на підставі довіреностей від 25.03.2017р. та 26.03.2017р.) уточнила позовні вимоги та просила стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно на період навчання. Крім того, в заяві від 27.04.2017р. представник позивачки позовні вимоги, з урахуванням уточнення підтримала та просила розглядати справу за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами (а.с. № 17). Відповідач [PERSON] у судове засідання 27.04.2017р. надав заяву про розгляд справи за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами. Позовні вимоги в уточненому розмірі, а саме у розмірі 1000 грн. від всіх своїх доходів щомісячно на період навчання доньки визнав в повному обсязі. (а.с. № 20). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з,явилась, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні докази, про причини неявки суд не сповістила. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 169 ЦПК України ухвалити рішення в судовому засіданні за відсутності сторін. Справа розглянута відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 191, ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу, починаючи від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що батьком повнолітньої дитини [PERSON], 17.11.1996р. народження, є відповідач (а.с. № 5). Позивачка навчається на третьому курсі денного відділення хімічного факультету Державного вищого навчального закладу Дніпровського національного університету ім. О. Гончара з терміном навчання до 30.06.2018р. ( а.с. № 7). З огляду на те, що відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів в уточненому розмірі, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та стягувати з відповідача аліменти на утримання його повнолітньої доньки [PERSON], 17.11.1996р. народження, до закінчення нею навчання на денному відділенні хімічного факультету Державного вищого навчального закладу Дніпровського національного університету ім. О. Гончара з терміном навчання до 30.06.2018р., але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, в розмірі 1000 грн. щомісячно, стягуючи аліменти на користь [PERSON] починаючи стягнення з дня предявлення позову, а саме з 31.03.2017р. При постановлені даного рішення суд керується вимогами ч. 1 ст. 61 ЦПК України, де зазначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, що приймають участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат, з огляду на те, що позивачка при предявленні позову був звільнений від сплати судового збору, то на підставі ст. 2 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved