Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

31.08.2020р. [PERSON] , діючи в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 14.03.2020р. о 11:00 год. на автодорозі Олешки-Гола Пристань-Скадовськ з вини відповідача сталося ДТП в результаті якого було пошкоджено належний позивачу транспортний засіб «Mercedes-Benz Citan» д.н.з. [NUMBER] . Оскільки винуватець ДТП не мав при собі діючого полісу ОСЦПВ, [PERSON] був змушений звернутися до МСТБУ з метою відшкодування збитків, які було заподіяно внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Згідно висновку експертного дослідження №37/1 від 28.04.2020р. вартість відновлювального ремонту становить 20999,19 грн., а розмір матеріального збитку 14164,24 грн. Оскільки страхова компанія (в даному випадку МТСБУ) компенсує лише суму матеріального збитку, то різницю між збитком та вартістю відновлювального ремонту повинен компенсувати [PERSON] , як винна особа. В зв`язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача 6834,95 грн. в якості відшкодування вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням виплати МТСБУ, а також 10000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Моральну шкоду [PERSON] обґрунтував тим, що [PERSON] є інвалідом ІІ групи, повинен постійно їздити до лікарні та санаторно-профілактичних закладів з метою лікування. Події ДТП спричинили виникнення пригніченого стану, внаслідок чого позивач почав нервово до всього відноситися. Крім цього, пошкоджений автомобіль був першим та улюбленим у нього. Від такого стану та нецільового використання сімейних грошей постраждали крім самого позивача і члени його родини, родичі, що призвело до розладу стосунків у родині [PERSON] . Увесь час після ДТП, позивачу та його близьким родичам довелося пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності у пересуванні. Багато раніше запланових справ, що потребувати пересування автотранспортом довелося відкласти, а від деяких з них взагалі відмовитися. Таким чином, з метою компенсації емоційних страждань, які довелося перенести позивачеві і його родині та витрат, пов`язаних з відновленням психічного стану, позивачем розмір моральної шкоди оцінено в суму 10000,00 грн. Крім цього, також просили стягнути 10000,00 грн., в якості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. \~ \~ \~ \~16.12.2020р. до суду надійшов відзив в якому представник відповідача [PERSON] просив відмовити в задоволенні позову за необґрунтованістю. Свою позицію мотивував тим, що позивач в порушення п. 12.9 ПДР здійснив невиправдане різке гальмування, чим створив [PERSON] аварійну ситуацію, що призвело до зіткнення їхніх транспортних засобів, яке відповідач всіляко намагався та майже уникнув і тому автомобіль [PERSON] отримав лише незначні пошкодження у виді двох подряпин фарби на задній двері та бампері. Відповідно до\~п.\~14\~постанови Пленуму\~ВССУ з\~розгляду цивільних\~і кримінальних\~справ від\~01\~березня 2013\~року №\~4\~Про деякі\~питання застосування\~судами законодавства\~при вирішенні\~спорів про\~від\-шкодування шкоди,\~завданої джерелом\~підвищеної небезпеки,\~при завданні\~шкоди джерелом\~підвищеної небезпеки\~на особу,\~яка здійснює\~діяльність,\~що є\~джерелом підвищеної\~небезпеки,\~не може\~бути покладено\~обов`язок з\~її відшкодування,\~якщо вона\~виникла внаслідок\~непереборної сили\~або умислу\~потерпілого (частина\~п`ята статті\~1187\~ЦК).\~Під умислом\~потерпілого слід\~розуміти,\~зокрема,\~таку його\~протиправну поведінку,\~коли потерпілий\~не лише\~передбачає,\~але і\~бажає або\~свідомо допускає\~настання шкідливого\~результату.\~Якщо груба\~необережність потерпілого\~сприяла виникненню\~або збільшенню\~шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено (але не може бути повністю відмовлено у відшкодуванні шкоди). Також вказав, що долучений до справи висновок експертного дослідження, належним чином не завірений та не містить даних про найменування частин або складових, які на думку експерта підлягають заміні, та про вартість кожної частини або складової. Також не має даних про найменування ремонтно-відновлювальних робіт, про вартість необхідних для ремонту матеріалів. Неможливо також встановити результати огляду ТЗ та визначитися з найменуваннями по\-шкоджених частин або складових (деталей), з видом необхідного ремонту або заміни, оскільки протокол огляду ТЗ від 03.04.2020 року (додаток 2) зовсім не читається. Якість наданих копій фототаблиці на підтвердження виявлених пошкоджень ТЗ така, що на них зовсім не вбачається ніяких пошкоджень частин або складових (деталей), які підлягають заміні. З матеріалів справи вбачається, що розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП з урахуванням зносу становить 14164,24 грн. і що вказана сума вже була отримана позивачем. Крім цього, представник відповідача посилається на те, що позивачем не було надано жодного доказу на підтвердження тих обставин, які обґрунтовують заподіяння йому моральної шкоди та вважає, що з урахуванням розумності та справедливості, грубої необережності потерпілого, яка сприяла виникнення шкоди, його вимога не підлягає задоволенню. З приводу витрат на оплату послуг адвоката зазначив, що наданий до суду розрахунок гонорару є неспівмірним ні складності справи та виконаних адвокатом робіт, ні часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт; ні обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ні ціні позову та значенню справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За клопотанням представника відповідача ухвалою суду від 01.04.2021р. витребувано у [PERSON] оригінал висновку експертного дослідження №37 та оригінал висновку експертного дослідження №37/1 (додатковий) від 28.04.2020р. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Письмовим клопотанням, яке надійшло до суду 15.12.2021р. [PERSON] просив розглядати справу за відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та наполягають на їхньому задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, підтримав свою позицію викладену у відзиві та зокрема вказав, що позивачем так і не були надані належні докази, які б містили дані про найменування частин або складових, які підлягали заміні та про їхню вартість. Вказаних відомостей висновок експертного дослідження №37/1 не містить, а тому він, на думку [PERSON] , не може прийматися судом до уваги, як доказ. В останньому судовому засіданні участі не приймав, письмовим клопотанням просив розглянути справу без нього з урахуванням позиції, висловленої у відзиві. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали даної справи та справи про адміністративне правопорушення №654/1104/20, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14.03.2020р. о 11:00 год. на автодорозі Олешки Гола Пристань Скадовськ, [PERSON] , керуючи автомобілем Nissan Sunny державний номер [NUMBER] , не обрав безпечної швидкості руху та дистанції, внаслідок чого здійнисв наїзд на автомобіль «MERCEDES-BENZ» державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухаючись в попутному напрямку здійснив гальмування. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. За даним фактом постановою Голопристанського районного суду Херсонської області від 11.06.2020р. [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців. Постановою Херсонського апеляційного суду від 10.07.2020р. апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а постанову суду І інстанції, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП без змін. Згідно висновку експертного дослідження № 37/1 (додаткова) вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «MERCEDES-BENZ» д.н. [NUMBER] становить 20999,19 грн. При цьому, за висновком експерта вартість матеріального збитку, завданого власнику даного транспортного засобу внаслідок його пошкодження при ДТП (на дату 14.03.2020р.) з урахуванням типу ТЗ як пасажирський, становить 14164,24 грн. З листа заступника генерального директора МТСБУ Білошицької Л. вбачається, що позивачу було виплачено розмір заподіяної шкоди з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без врахування ПДВ за пошкоджений ТЗ марки «MERCEDES» з номерним знаком [NUMBER] в розмірі 13643,49 грн. Питання щодо доплати ПДВ в сумі 520,75 грн. буде розглянуто у випадку надання належним чином оформлених документів, що підтверджують факт оплати проведеного ремонту. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача, як особи винної в заподіянні збитку, різницю між вартістю відновлювального ремонту (20999,19 грн.) та сумою страхової виплати, здійсненої МТСБУ (14164,24 грн.) в розмірі 6834,95 грн. В своїй постанові від 04 грудня 2019 року по справі № 359/2309/17 Верховний Суд зазначив, що статтями\~28,\~29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Верховний Суд в оцінці обставин справи виходить з того, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Системний аналіз пункту 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті\~22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті\~988, статей\~1166,\~1187,\~1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Відтак, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] , як особи винної в ДТП, матеріальних збитків ґрунтуються на законі та за умови їхнього доведення підлягають задоволенню. Згідно зі статтею 29, пункту 32.7 статті 32 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092). Відповідно до вимог пункту 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою: Сврз = С р + С м + С с Х (1- Е З), де: С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн. С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн. С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн.; Е З - коефіцієнт фізичного зносу. Використовуючи дану формулу, експертом у висновку № 37/1 (додаткова) вказав, що вартість ремонтно-відновлювальних робіт становить 4795,00 грн., вартість необхідних для ремонту матеріалів 6439,97 грн., вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту 9764,22 грн., коефіцієнт фізичного зносу 0,7, ВТВ 0,00 грн. Сврз = 14164,24 грн. Визначаючи вартість даних складових, експерт посилався на дані п. 2,5 Висновку №37. У своїх запереченнях представник відповідача вказував на неповноту відомостей, зазначених у висновку № 37/1 (додаткова), стосовно тих обставин, які мають значення для вирішення справи через відсутність в ньому даних про найменування частин або складових, які підлягають заміні, їхньої вартості, а також найменування та вартості ремонтно-відновлювальних робіт та необхідних для цього матеріалів. Суд вважає дані заперечення слушними та приймає їх до уваги, оскільки згідно акту огляду та перевірки технічного стану транспортних засобів, який був складений працівником поліції безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що внаслідок ДТП в автомобіля «Mercedes-Benz Citan» д.н.з. [NUMBER] було пошкоджено лако-фарбове покриття, кріплення бампера та вм`ятинка лівої задньої двері. Представлений суду висновок експертного дослідження (додаткова) №37/1 від 28.04.2020, як ключовий доказ, не дозволяє встановити, чи визначена експертом вартість ремонтно-відновлювальних робіт направлена на усунення саме цих пошкоджень внаслідок ДТП чи якихось інших. Відтак, дані обставини, як такі, що не встановлені та заперечуються стороною відповідача, в силу ст. 77 ЦПК України входять до предмету доказування. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях\~76-78,\~81,\~83,\~84,\~87,\~89,\~228,\~235,\~263-265 ЦПК України, визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову (дослідження обґрунтованості, наявності доказів, що їх підтверджують). З огляду на те, що висновок експертного дослідження №37/1 містить безліч посилань на висновок №37, суд, за клопотанням представника відповідача, витребував вказаний письмовий доказ у позивача. На виконання ухвали суду представник позивача вказав про наявність даного висновку в МТСБУ, при цьому клопотань про його витребування не заявляв. Також зазначив, що їхні вимоги даним документом не обґрунтовувались, що на думку суду не відповідає дійсності. Так, на підтвердження своїх вимог, позивачем було подано копію Висновку експертного дослідження №37/1 (додаткова) від 28.04.2020 року, який містить посилання на Висновок №37 ( а.с.12-19), протокол огляду транспортного засобу від 09.04.2020 та фототаблиця до Висновку експертного дослідження №37 від 10.04.2020 (а.с.19 об.-22), що дає підстави вважати, що Висновок експертного дослідження №37 перебував в розпорядження позивача, позовні вимоги обґрунтовувалися і даним доказом, проте суду даний висновок експертного дослідження не наданий. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не було підтверджено належними, допустимими та достатніми доказами того, що саме ті механічні пошкодження, яких зазнав автомобіль позивача у ДТП, потребують відновлювального ремонту на суму визначену експертом. Виходячи з цього, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в цій частині за недоведеністю. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на порушення позивачем п. 12.9 ПДР та перебування його дій у причинному зв`язку з настанням ДТП, оскільки аналогічні твердження зазначалися в апеляційній скарзі та були предметом дослідження Херсонського апеляційного суду при перегляді постанови Голопристанського районного суду про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди, то в цій частині суд приходить до наступного. Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Приписами\~статті 23 ЦК України\~встановлено, що\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.\~Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Виходячи з встановлених дійсних обставин справи, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 3 000,00 грн., відповідатиме засадам розумності та справедливості, а також тим наслідкам, що наступили для позивача, який зазнав моральних страждань та втрат немайнового характеру у зв`язку з пошкодженням його транспортного засобу. В постанові ВС від 22 квітня 2019 року по справі № 761/14285/16-ц вказано, що участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до душевних страждань, а тому посилання заявника у касаційній скарзі на те, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження заподіяння їй моральної шкоди є безпідставними. З цих же міркувань, суд відкидає аналогічні заперечення представника відповідача в даній справі. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Представником позивача до суду було надано договір-доручення про надання правничої допомоги, додаток до договору, акт прийому-передачі наданих послуг та розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу. Згідно останнього, вартість послуг [PERSON] склала 10000,00 грн., з яких: 1000,00 грн. консультація, 3000,00 грн. вивчення та правовий аналіз матеріалів справи, 4000,00 грн. підготовка процесуальних документів та подача позову, 2000,00 грн. представництво та захист інтересів клієнта в суді. При цьому, суд бере до уваги, що судові засіданні в даній справі призначались вісім разів і в жодному із них представник позивача участі не приймав, а лише направляв клопотання про розгляд справи за його відсутності. Таким чином, витрати на представництво та захист інтересів клієнта в суді в сумі 2000,00 грн. є безпідставними. В іншій частині витрати на правничу допомогу адвоката підлягають частковій компенсації за рахунок відповідача пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial