Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

30.11.2017 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 02.12.2016 р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 17618,77 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Проте своїх зобов'язань згідно угоди відповідач належним чином не виконував. У зв'язку з порушенням зобов'язань за угодою відповідач станом на 13.11.2017 року має заборгованість - 23751 грн. 27 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак від нього надійшла заява, в якій просить справу слухати його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об'ємі. Просить стягнути в користь ПАТ КБ «Приватбанк» з відповідача заборгованість в сумі 23751 грн. 27 коп. та стягнути сплачені судові витрати по справі. Також подав суду відповідь на відзив, в якому зазначає про безпідставність вимог відповідача про відмову в задоволенні позову. Вказує, що Генеральна угода про реструктуризацію укладена в належній формі, передбаченій законом. Правомірність нарахування заборгованості відповідачі підтверджується доданими письмовими доказами, які відповідають вимогам закону, а завернення позивача з позовом до суду здійснено в строки, встановлені законом. Тому просить позов задолити в повному об'ємні. Відповідач подала до суду відзив на позов, в якому просить в задоволенні позову відмовити у зв'язку з безпідставністю. Однак в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечила проти стягнення з неї в користь позивача заборгованості по кредитному договору, однак заперечила проти одночасного стягнення з неї пені та штрафу за прострочення кредиту, так як це призводить до подвійної відповідальності за одне і теж порушення, що суперечить вимогам ст. 61 Конституції України. Суд, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, та, з'ясувавши фактичні обставини, приходить до висновку про необхідність часкового задоволення позову з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 02.12.2016 р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 17618,77 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом (а.с. 5-30). Відповідач порушила строки сплати кредиту і станом на 13.11.2017 р. прострочена заборгованість складає 23751 грн. 27 коп., яка складається з: 16190,21 грн. заборгованості за кредитом; 2462,85 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 1828,00 грн. заборгованості пенею та комісією; 3270,21 грн. штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Факт несплати відповідачем суми кредиту підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 4). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Зі змісту ст. 1054 ЦК України випливає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 610-611 ЦК України невиконання зобов'язання або виконання його з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання являється порушенням зобов'язання. В разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами договору передбачено застосування пені (комісії) як виду цивільно-правової відповідальності та передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань. Отже, вбачається, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15. Враховуючи вищенаведе позов підлягає до часткового задоволення та стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору на загальну суму: 20481 грн. 06 коп., зокрема - 16190,21 грн. заборгованості за кредитом; 2462,85 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 1828,00 грн. заборгованості за пенею та комісією. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 1600 грн. 00 коп. судового збору в користь позивача згідно платіжного доручення № PROM0B9XY5 від 20.11.2017 р. На підставі наведеного, ст. 61 Конституції України, ст.ст. 526, 549, 610, 612, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved