Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

29 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання його втратившим право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 12 грудня 2016 року державним нотаріусом [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1-821. У вказаній квартирі зареєстрований з 2005 року та фактично не проживає з цього же часу її племінник [PERSON] Він був зареєстрований спадкодавцем на прохання батьків відповідача, реєстрація була формальною. Його особистих речей у квартирі немає, комунальні платежі він не здійснює. З урахуванням уточненої позовної заяви, просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. У судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутності. Просила позовні вимоги задовольнити та зазначила, що проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], будучи повідомлений двічі про день та час розгляду справи за адресою реєстрації, до судового засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. У звязку з наведеним, зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі доказів, які маються в матеріалах справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачці по справі [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 12 грудня 2016 року Четвертою Маріупольською державною нотаріальною конторою (а.с. 6, 7). Згідно довідки з місця проживання № 114 від 15 грудня 2016 року за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], її донька [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 9). З акту ЖБК «Орджонікідзевський 136» від 15 грудня 2016 року вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO], але фактично не проживає з 2005 року. Вказаний акт підписаний трьома свідками (а.с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника квартири, який не є її співвласником, на користування цим жилим приміщенням обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому жилому приміщенні. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником квартири або законом. Судом встановлено, що колишній власник квартири [PERSON] прописала у належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] відповідача, який є племінником позивачки по справі [PERSON] та не проживає в зазначеній квартирі понад рік, не використовує зазначене жиле приміщення за його призначенням, не сплачує комунальні платежі, а тому суд вважає, що він може бути визнаний таким, що втратив право користування жилою площею у вказаній квартирі. Аналізуючи вищевикладене суд приходе до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS].

Outcome: approved