Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

29 січня 2018 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа: Управління-служба у справах дітей Соборної районної у м. Дніпро ради про визначення місця проживання дитини. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з 14.06.2014 року і до цього часу перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], однак наразі через різноманітні непорозуміння сім'я фактично перестала існувати. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час позивач винаймає квартиру в якій проживає разом зі своїм сином. Позивач посилається на ті обставини, що проживання сина з батьком наразі не відповідає інтересам сина, оскільки йому менше трьох років і батько не зможе в повній мірі на даному етапі забезпечити нормальний розвиток дитини, його здорове харчування та належний медичний огляд. Також були випадки, коли відповідач забирав сина на прогулянку та не повертав його а також не повідомляв про місце його перебування, після чого позивач була змушена звертатися до поліції. З урахування уточнених вимог, позивач із застереженням ставиться до зустрічей відповідача із сином у зв'язку з чим просила суд визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO] з його матір'ю та відібрати у відповідача та будь-яких інших осіб малолітнього [PERSON], [INFO] та повернути його матері. 24.05.2018 року відповідач звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON], треті особи: Управління - служба у справах дітей Соборної районної у м. Дніпро ради, Управління - служба у справах дітей Самарської районної у м. Дніпро ради про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування своїх вимог посилався на і обставини, що [PERSON] за власним бажанням покинула родину з метою влаштування особистого життя. Посилання позивача на ті обставини що дитина трирічного віку потребує нормального розвитку, а тому може проживати лише з матір'ю, відповідач спростовує тим, що наразі дитина фактично проживає із батьком, крім того весь час родина перебувала на його забезпеченні. Позивач, виходячи із її доходів, не в змозі самостійно утримувати дитину, крім того вона не зверталась до органу опіки та піклування щодо вирішення питання про місце проживання дитини. Просив суд ухвалити рішення, яким з урахуванням висновку служби у справах дітей від 15.05.2018 року визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] разом із батьком, стягнути з [PERSON] всі судові витрати по справі. 01.02.2018 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків (а.с.27-28). 07.02.2018 року на виконання ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська позивачем було подано уточнену позовну заяву (а.с.33). 07.02.2018 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська провадження по справі було відкрито та призначено судове засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.34-35). 06.04.2018 року позивач уточнила свої позовні вимоги, подавши відповідну заяву, доповнивши позов вимогою про відібрання дитини у відповідача (а.с. 27-28). 20.04.2018 року позивач подала до суду заяву про витребування доказів (а.с. 155-156). 20.04.2018 року ухвалою суду клопотання було задоволено, зобов'язано орган опіки та піклування виконкому Самарської районної у м. Дніпрі ради підготувати та надати до Самарського районного суду м. Дніпропетровська висновок про визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO]. Представники позивача та позивач в судовому засідання позов підтримали, та просили його задовольнити в повному обсязі на підставі обставин викладених у позовній заяві, заперечували проти задоволення зустрічних позовних вимог. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог та просили задовольнити зустрічні позовні вимоги на підставі викладених у позові обставин. Представник третьої особи - Управління-служби у справах дітей Самарської районної у м. Дніпрі ради в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, підтримувала зустрічну позовну заяву та пояснила, що відповідно до висновків комісії батько піклується про сина, за його місцем мешкання є всі необхідні речі, вони прив'язані одне до одного, позивач проживає на орендованій квартирі, тому прийнято рішення про місце проживання дитини разом із батьком. Представник третьої особи Управління-служби у справах дітей Соборної районної в м. Дніпрі ради в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, надіслала на адресу суду заяву в якій підтримувала висновок щодо доцільності проживання малолітнього сина з батьком - відповідачем по справі [PERSON] Вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 14.06.2014 року перебувають у шлюбі, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с.7) Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Також судом встановлено, що між сторонами по даній справі були фактично припинені подружні стосунки, ведення спільного господарства та спільне проживання через різні погляди на життя. [PERSON] на праві особистої приватної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується договором дарування від 22.02.2018 року (а.с. 86-87). Неоподаткований дохід позивача, відповідно до довідки Державної податкової інспекції у Соборному районі м. Дніпра головного управління ДФС у Дніпропетровській області становить 21000 грн. (а.с. 89) За результатами обстеження умов проживання дитини за місцем мешкання матері [PERSON], за адресою: [ADDRESS], для проживання сина з матір'ю створені комфортні умови, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 27.03.2018 року (а.с. 126) За результатами обстеження умов проживання дитини за місцем мешкання батька [PERSON], за адресою: [ADDRESS], для проживання сина з батьком створені всі належні умови для проживання та розвитку дитини, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 24.01.2018 року (а.с. 12) Згідно висновку Органу опіки та піклування виконкому Самарської районної у м. Дніпрі ради № 2-17/789 від 15.05.2018 року доцільним визначено місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], за місце проживання батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с. 201-203). Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] суд виходить з наступного. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно з п.6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватись фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності. У рішенні Європейського Суду з прав людини від 18.12.2008 року №39948/06 у справі «Савіни проти України» викладена позиція про те, що дитина може бути розлучена з матір'ю лише у виняткових випадках. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Малолітній [PERSON]. наразі мешкає з батьком [PERSON], де для дитини створені всі належні умови для проживання. При вирішенні даного спору про місце проживання дитини, суд виходить з принципу пріоритетності прав та інтересів дитини, приймає до уваги встановлені у судовому засіданні факти щодо відповідального ставлення матері [PERSON] до виконання своїх обов'язків, зокрема факт проживання малолітньої дитини [PERSON] разом із матір'ю після припинення сторонами подружніх стосунків. До посилань відповідача [PERSON] та його представника щодо неналежного виконання материнських обов'язків позивачкою суд ставиться критично, оскільки в судовому засіданні даних фактів встановлено не було. В той же час не заслуговують на увагу та, на думку суду, є наслідком спотвореного розуміння процесу виховання дітей в сім'ї, посилання відповідача на необхідність виховання хлопчика саме батьком та неспроможність матір'ю виростити сина, оскільки гідну та виховану людину в сім'ї може виховати як батько, так і мати, а результат буде залежати виключно від порядності, людяності, любові, поваги, правильного підходу до виховання того з батьків, хто діятиме виключно в інтересах дитини. Крім того, на думку суду, примусове вилучення відповідачем свого малолітнього сина [PERSON], зі звичного для нього середовища - від матері, не може вважатися таким, що здійснене виключно в інтересах дитини. Суд критично ставиться до висновку органу опіки та піклування Самарської районної у місті Дніпрі ради №2-17/789 від 15.05.2018 року, оскільки він не містить обґрунтування прийнятого рішення про визначення місця проживання дитини разом із відповідачем. Суд вважає, що усі зібрані по справі докази у їх сукупності дають переконливі підстави дійти висновку щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] разом з матір'ю [PERSON], за її місцем проживання чи перебування. Що стосується вимоги позивача про відібрання дитини у відповідача, то в цій частині вимог суд вважає за необхідне відмовити виходячи із наступного. Правові підстави для відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав визначені статтею 170 Сімейного кодексу України. Так, відповідно до частини 1 вищезазначеної норми Закону, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, якщо вони: ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Враховуючи той факт, що підчас судового засідання не було встановлено жодної із вище перелічених підстав для відібрання дитини, суд вважає вимогу позивача про відібрання дитини необґрунтованою, а отже такою, що не підлягає задоволенню. Оскільки часткове задоволення позовних вимог [PERSON] виключає можливість задоволення зустрічних позовних вимог, суд відмовляє у задоволенні зустрічного позову [PERSON]

Outcome: partial