Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

29 березня 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із зазначеним вище позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.12.2013 року на загальну суму 68481,90 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 04.12.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «ТарифамиБанку», які викладені на банківському сайті http://рrivatbank.ua/terms/pages/70/ складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Одночасно п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Свої зобов'язання за договором про надання банківських послуг банк виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Свої ж зобов'язання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконує, у зв'язку із чим станом на 14.03.2018 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 68481,90 грн., з яких: 4152,22 грн. - заборгованість за кредитом; 56892,45 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3700,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 3237,23 грн. - штраф (процентна складова). Ухвалою суду від 05 травня 2018 року було вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Позивач у позовній заяві не заперечував проти заочного розгляду справи. Від відповідача, [PERSON] у запропонований йому ухвалою суду строк відзиву на позов до суду не надходило. Поштовий конверт, направлений на його адресу був вручений йому 15.05.2018 року, про що свідчить поштове повідомлення в матеріалах справи /а.с.86/. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає, що є передбачені ст.ст. 280,281 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Із дослідженої судом анкети-заяви, яка підписана [PERSON], [INFO] не вбачається, яку ж із запропонованих карток виявив бажання оформити на своє ім'я відповідач. /а.с.8/ У матеріалах справи відсутня довідка про встановлення кредитного ліміту по картковому рахунку, відсутня довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, тому позивачем не доведено, що відповідач отримав на свій рахунок кредитний ліміт у сумі саме 15000 грн., як це вказано у позовній заяві. Також, при зверненні позивача до суду, ними був наданий розрахунок заборгованості відповідача /а.с.6-7/. Проте, даний розрахунок банку не є належним і допустимим доказом у справі і тому не може бути взятий судом до уваги, оскільки не містить інформації щодо розрахунку заборгованості, що утворилася по тілу кредиту та розрахунку відсотків. В ній не зазначено дати та розміри погашення кредиту та відсотків по кредиту [PERSON], з посиланням на відповідні платіжні документи, не зазначені періоди за які нараховані відсотки. Довідка про рух коштів, надана позивачем належним чином не завірена, не містить підпису особи, яка її склала, а тому не може бути належним доказом по справі. Також банком не було надано будь-яких належним чином оформлених первинних документів. Водночас, документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно нормам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. При цьому, надані позивачем розрахунок заборгованості та довідка про рух коштів по картковому рахунку, на думку суду, не можуть бути віднесені до документів первинної бухгалтерської документації. Щодо зміни процентної ставки по кредиту Банком, то необхідно зазначити, що відповідно до п. 1.1.3.2.3 витягу з умов та правил надання банківських послуг, які є в матеріалах справи /а.с.15 на звороті/ позивач має право проводити зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у витягу по Картрахунку згідно п. 1.1.3.1.9 цього договору. Однак, доказів того, що позивач повідомляв відповідача про зміну відсоткової ставки за користування кредитом суду не надано. Окрім того, Позивач суду не надав доказів про підписання відповідачем, [PERSON], умов та правил надання банківських послуг. Матеріали справи не містять відомостей про те, що саме з цими умовами та правилами надання банківських послуг погодився відповідач на момент укладення договору. Відповідно до положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими, електронними доказами. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із врахуванням доказів, які надані позивачем на підтвердження існування кредитних відносин між ним та відповідачем, позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Згідно вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір позивачу не відшкодовується.

Outcome: dismissed