Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

2 вересня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до умов кредитного договору укладеного між ПАТ «Астра Банк» та відповідачем, останній отримав кредит в розмірі 155610,00 грн. зі сплатою 15,8% річних за весь час фактичного користування кредитними коштами. Відповідач належним чином не виконував передбачені договором зобовязання щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків. Станом на 31 липня 2015 року утворилась заборгованість за кредитом в розмірі 112701,05 грн. та заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 18599,11 грн., а всього 131300,16 грн. Тому позивач просив стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 131300,16 грн., судові витрати покласти на відповідача. Заочним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 жовтня 2015 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено. З вказаним заочним рішенням не погодився позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 жовтня 2015 року скасувати, винести рішення про задоволення позовної заяви. В обґрунтування своєї апеляційної скарги ПАТ «Дельта Банк» зазначає, що судом першої інстанції необґрунтовано зазначено про відсутність доказів на підтвердження позовних вимог. Проте, позивачем надано суду всі необхідні документи. Але судом не в повному обсязі досліджені наявні докази, а саме: кредитний договір, договір про купівлю-продаж прав вимоги. Тому просить досконало проаналізувати усі обставини справи, надати їм відповідну оцінку, застосувати норми права, які підлягають застосуванню у даному випадку та прийняти законне рішення. В судове засідання сторони не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв про розгляд справи за їх відсутністю до суду не надходило Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Тому, апеляційний суд вважає можливим слухати справу за відсутністю сторін. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Відповідно до статей 11 і 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із розясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п. 2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень,підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що відповідно кредитного договору №300479035927018 від 26 квітня 2012 року позичальник [PERSON] отримав від ПАТ «Астра Банк» кредит у сумі 141156 грн. для купівлі автомобіля CHEVROLET CRUZE ЗНГ, легковий сєдан, 2011 року випуску, з кінцевою датою повернення 26 квітня 2019 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 17,49% річних. Згідно з п. 2.5 вказаного договору позичальник зобовязується починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту забезпечити погашення отриманого кредиту у період 26-те число (включно) кожного календарного місяця, Розмір щомісячних платежів становить 2925 грн. (а.с. 5-10). 2 грудня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Астра Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Астра Банк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, а ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Астра Банк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Астра Банк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Астра Банк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитним та забезпечувальними договорами (а.с. 14-17). З витягу з додатку вказаного договору вбачається, що ПАТ «Дельта Банк» набув право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 300479035927018 від 26 квітня 2012 року. (а.с. 18). Як видно з розрахунку позивача, [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № 300479035927018 від 26 квітня 2012 року, яка станом на 31 липня 2015 року складає з заборгованості по тілу кредиту та відсоткам за користування кредитом, а саме: заборгованість по тілу кредиту 112701,05 грн. , заборгованість по відсоткам за користування кредитом 18599,11 грн., загальна сума заборгованості складає 131300,16 грн. (а.с. 13). Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором №300426032019018 від 30 листопада 2011 року, не надавши підтверджень його отримання та використання відповідачем. Але з такими висновками суду погодитися неможливо. На підставі ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви, ст.121 суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину. Якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення. Якщо порушення правил статей 119, 120 ЦПК виявлені при розгляді справи, вони усуваються в ході судового розгляду або настають наслідки, передбачені пунктом 8 частини першої статті 207 ЦПК. Подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику, п.23- розглядаючи і вирішуючи цивільні справи на засадах змагальності та диспозитивності, суди відповідно до положень статей 10, 11 ЦПК повинні роз'яснювати особам, які беруть у ній участь, їх права та обов'язки, попереджувати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Виходячи з положень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», готуючи справу до розгляду, суд повинен визначити: обставини, які мають значення для справи, та факти, що підлягають встановленню і покладені в основу вимог і заперечень; характер спірних правовідносин і зміст правової вимоги; матеріальний закон, який регулює спірні правовідносини; вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів; визначити коло доказів відповідно до характеру спірних правовідносин і роз'яснити, якій із сторін слід довести певні обставини; вжити заходів для забезпечення явки в судове засідання, а також сприяти врегулюванню спору до судового розгляду, ч. 3 - з метою врегулювання спору до судового розгляду суди мають з'ясовувати: чи не відмовляється позивач від позову, чи визнає позов відповідач, чи не бажають сторони укласти мирову угоду або передати справу на розгляд третейського суду. Зазначені процесуальні дії можуть бути вчинені лише в позовному провадженні та повинні здійснюватися не формально; суди мають вживати дієві заходи для примирення сторін та врегулювання спору до судового розгляду, зберігаючи при цьому об'єктивність і неупередженість. Зокрема, вони мають роз'яснювати сторонам можливості розгляду справи у третейському суді та порядок виконання його рішення, суть та процедуру здійснення кожної дії та їх наслідки, п. 13 - при з'ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов'язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом, зокрема статтею 61 ЦПК. Суд на зазначені положення закону уваги не звернув, не зясував обставини по справі, не дав належної оцінки доказам, які містяться в матеріалах справи, та дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. На підставі ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Позивач не приймав участь у справі в суді першої інстанції, тобто не мав можливості надати докази, що є підставою для дослідження апеляційним судом нових доказів. Як видно з матеріалів справи, 26 квітня 2012 року між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №300479035927018, за яким Банк зобовязався надати позичальнику грошові кошти в сумі 141156,00 грн. на купівлю автомобілю CHEVROLET CRUZE ЗНГ, а позичальник зобовязався, укласти договір поруки та повернути кредит в повному обсязі, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 17,49% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Факт отримання грошей відповідачем підтверджується його особистим підписом на заяві-розпорядженні на перерахування кредитних коштів, у сумі, що визначена у п. 1.1 кредитного договору №300479035927018 від 26 квітня 2012 року згідно із договором купівлі-продажу автомобіля №314206-Y04803 від 20 квітня 2012 року на поточний рахунок продавця ПАТ «ДОНЕЦЬК-АВТО» р/р 26005572268106 в ДОНЕЦЬКА ФАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» м. Донецьк, МФО 335678, ЄДРПОУ 03112840 (а.с. 9). Статтею 512 ЦК України передбачені підстави заміни кредитора у зобовязанні, однією з яких згідно з пунктом першим частини першої є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 2 грудня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Астра Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Астра Банк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, а ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Астра Банк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Астра Банк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Астра Банк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитним та забезпечувальними договорами. З додатку до акту приймання - передачі прав вимоги вбачається, що ПАТ «Дельта Банк» набув право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №300479035927018 від 26 квітня 2012 року. [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором не виконує як в частині щомісячного погашення кредиту, так і процентів за користування кредитом. Станом на 31 липня 2015 року заборгованість складає 131300,16 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Виходячи з встановлених вище обставин справи, доказів по справі та відповідно до зазначених норм матеріального права апеляційний суд приходить до висновку щодо наявності заборгованості відповідача перед позивачем. На підставі ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Оскільки відповідач порушив умови договору в частині своєчасного повернення кредитних коштів, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по кредиту підлягають задоволенню. За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог. Відповідно до частини 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позовні вимоги задовольняються у повному обсязі, позивач сплатив судовий збір в розмірі 1444,30 грн., тому з відповідача на користь позивача має бути стягнутий судовий збір саме у сумі 1444,30 грн.

Outcome: approved