Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

30 жовтня 2018 року Маріупольська міська рада звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного вилову риби. В обґрунтування позову зазначив, що постановою суду від 19.12.2017 відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 [PERSON]. Діями відповідача, що полягали у незаконному вилові водних живих ресурсів, було завдано шкоду у загальній сумі 30600,00 гривень. Притягуючи відповідача до адміністративної відповідальності питання про відшкодування ним спричиненої шкоди вирішено не було. Просив стягнути з відповідача шкоду у розмірі 30600,00 гривень. Відповідно до ухвали суду від 27.11.2018 цивільна справа за вказаним позовом розглядається в порядку спрощеного позовного провадження за участю сторін. Представник позивача [PERSON], діючий на підставі довіреності, у судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, якою заявлені позовні вимоги підтримав повністю, а також зазначив про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON], будучи у встановленому порядку повідомленим про час і місце розгляду справи, до суду повторно не зявився, про причини неявки не повідомив, відзиву на предявлений позов, а також будь-яких інших заяв чи клопотань, що стосуються суті справи, не надав. З урахуванням наведених обставин, зважаючи на наявність письмової згоди представника позивача, суд вважає можливим ухвалити рішення в порядку заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Дослідивши доводи позову та перевіривши їх наданими письмовими доказами, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Встановлено, що постановою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 грудня 2017 року, яка набрала чинності 16 січня 2018 року, [PERSON], [INFO], було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 [PERSON], та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в сумі 340,00 гривень із конфіскацією знаряддя лову ат незаконно здобутих водних живих ресурсів. Встановленими та доведеними обставинами, викладеними у мотивувальній частині вказаного судового рішення, є те, що 04 листопада 2017 року о 21-00 годині [PERSON], знаходячись на узбережжі річки Кальміус в Лівобережному районі міста Маріуполя, здійснював лов риби забороненим знаряддям лову сіттю «павук», при цьому виловив: рибу «піленгас» у кількості 45 од., чим спричинив шкоду на суму 30600,00 гривень. Вищезазначені встановлені судом обставини за положеннями ст. 82 ЦПК України щодо цивільно-правових наслідків дій особи, стосовно якої ухвалено постанову в адміністративній справі, беруться до уваги в межах вирішення позову по даній справі і зібраних по ній доказів в сукупності. Відповідно ч. 1 ст. 40 [PERSON], якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то адміністративна комісія, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, якщо її сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду - незалежно від розміру шкоди, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Як вбачається зі змісту постанови Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 грудня 2017 року, питання про відшкодування [PERSON] спричиненої ним шкоди у сумі 30600,00 гривень вирішено не було. Розрахунок розміру шкоди, спричиненої діями відповідача, проведено на підставі Додатку № 3 «Такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства водних біоресурсів у виключній (морській) економічній зоні України, а також анадромних видів риб, що утворюються у річках України за межами цієї зони», затверджених Постановою КМУ від 21.11.2011 № 1209. Згідно із ч. 3 ст. 40 [PERSON] питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, може вирішуватися в порядку цивільного судочинства. За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 4, 5 ст. 68, ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобовязані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забруднення навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 63 «Про тваринний світ»\~ підприємства, установи, організації та громадяни зобовязані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Статтею 13 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є обєктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах визначених цією Конституцією. Відповідно до вимог ст. 15 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» до повноважень і компетенції місцевих рад у галузі охорони навколишнього природного середовища відноситься забезпечення реалізації екологічної політики України, здійснення контролю за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. В сенсі наведених норм та викладених обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість предявленого позову, а тому вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь Маріупольської міської ради спричинену його діями рибному господарству України шкоду у загальній сумі 30600,00 гривень. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 1762,00 гривень. На підставі ст. 1166 ЦК України, ст.ст. 69, 68 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 63 «Про тваринний світ»,

Outcome: approved