Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

31.03.2015 р. та уточнено 12.01.2016 р., 12.03.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 27090 грн. боргу за договором позики від 05.04.2012 р., стягнення 27090 грн. відсотків за користування грошовими коштами, всього 54430.00 грн., а також судових витрат. В обґрунтування вказує, що 05.04.20012 р. уклав з [PERSON] договір позики, надавши відповідачу загалом 2000 доларів США грн. зі строком повернення в один місяць. Відповідач за межами строку 16.10.2015 р., частково повернула борг в сумі 1000 доларів США, але до теперішнього часу борг в сумі 1000 доларів не повернуто. Тому просить стягнути 27090 грн. боргу, що еквівалентно 1000 доларів США за курсом НБУ 27,09 грн. за 1 американський долар, та 27090 грн. відсотків за користування грошовими коштами з розрахунку 12,5% на рік по ставці для депозитів ПАТ КБ «Приватбанк» за період невиконання зобовязання з 05.04.2012 р. по 12.03.2016 р. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, вказує, що гроші давалися відповідачу під 10% відсотків на місяць, але його вимоги про стягнення відсотків в розмірі 12,5% на рік менше договірної суми, та підлягають задоволенню. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 16.10.2015 р. підтримала клопотання позивача про надання часу для укладення мирової угоди, але після оголошення перерви в судові засідання 21.04.2016 р. та 10.05.2016 р. не зявилася без поважних причин, при належному повідомленні. Вислухавши позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено копією, та залученим до матеріалів справи оригіналом розписок а.с.6, 50, що між сторонами склалися правовідносини по договору позики. Згідно ст.ст.1046-1051 ЦК України - за договором позики позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк, та в порядку встановлену договором. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, на його підтвердження може бути представлена розписка позичальника. Згідно ст.ст.526- 527, 530, 610-611 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто. Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно розписок від 05.04.2012 р. та 10.05.2012 р. відповідач [PERSON] взяла в борг у [PERSON] по 1000 доларів США, загалом 2000 доларів США на місяць зі сплатою 10%, однак взяте на себе зобовязання не виконала. Згідно розписки від 16.10.2015 р. зобовязання з простроченням терміну виконання було частково виконано на суму 1000 доларів США які були повернуті позивачу. Таким чином, оскільки відповідач борг в повному обсязі не повернула, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 27090.00 грн. боргу., що еквівалентно 1000 доларів США за курсом НБУ 27,09 грн. за 1 американський долар а.с.64. В частині позову [PERSON] про стягнення 27090.00 грн. відсотків за користування грошовими коштам за ставкою депозитів 12,5% на рік ПАТ КБ «Приватбанк» слід відмовити. Згідно ст.ст.611, 625 ЦК України уразі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ні договором між сторонами /10% на місяць/, ні вищевказаним законом не передбачена відповідальність за прострочення виконання зобовязання 12,5% на рік. Крім того договір про сплату відсотків в іноземній валюті між фізичними особами є нікчемним відповідно до ст.ст.215 ч.2, 216 ч.1 ЦК України і таким чином недійсним правочином, таким що не створює юридичних наслідків. Недійсність такого правочину прямо передбачена ст.ст.17, 47, 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 р. згідно якої валютне кредитування є фінансовою, банківською послугою з кредитування. Банківські послуги дозволяється надавати виключно банку, та забороняється здійснювати без отримання банківської ліцензії. Особи, винні у здійсненні банківської діяльності без отримання банківської ліцензії, несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законом. Відповідно до ст.81, 88 ЦПК України при задоволенні позову підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивача понесені судові витрати 250,00 грн. судового збору згідно квитанції а.с.1. На підставі ст.ст.611, 625, 1046-1051 ЦК України, ст.ст.17, 47, 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність»,

Outcome: partial