Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

30.03.2016 позивач через свого представника звернувся із позовом про стягнення коштів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06.02.2013 між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики на суму 3100 гривень із кінцевим строком виконання зобов'язання 06.03.2013. Крім того, 04.04.2013 було додатково укладено договір позики із кінцевим строком виконання зобов'язання 04.05.2013, однак за вказаними договорами позики позивачу не були повернуті надані грошові кошти. При цьому, підтвердженням виконання зобов'язання позивачем щодо надання грошових коштів відповідачу є наявність відповідних розписок. Позивач вказує, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26.09.2013 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу суми боргу за договорами позики задоволено в повному обсязі. У зв'язку із викладеним позивач просить стягнути 3 відсотки річних від простроченої суми коштів у розмірі - 298 грн. 56 коп; інфляційні нарахування у розмірі - 3 325 грн. 10 коп.; пеню за несвоєчасне виконання зобов'язання у розмірі - 3 333 грн. 80 коп. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 10 000 гривень, обґрунтовує позовні вимоги в цій частині психологічною напругою, життєвим дискомфортом та значним психічним навантаженням внаслідок невиконання відповідачем зобов'язань по договору. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, з обставин викладених в позові та просив позов задовольнити. У судове засідання відповідач не з'явився, як убачається з наявних матеріалів справи про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням думки представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд ухвалив проводити розгляд справи, в порядку ст. 225 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, який підтримав позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, суд встанови наступне. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва позов [PERSON] задоволено та стягнуто з [PERSON]. на користь позивача заборгованість за договорами позики в розмірі 11 915 (одинадцять тисяч дев'ятсот п'ятнадцять) гривень (а.с.16-17). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи, що позивачем доведені обставини, на які він посилається як на підставу позовних вимог в частині стягнення індексу інфляції за весь час прострочення, три проценти річних від простроченої суми, а також пені за несвоєчасне виконання зобов'язання, суд вважає, що позов у цій частині підлягає задоволенню відповідно до ст.625 ЦК України та п.6 договору позики. Три проценти річних за період з 26.09.2013 року по 29.02.2016 року складає - 298 грн. 56 коп.; інфляційні нарахування за період з 26.09.2013 року по 29.02.2016 року - 3325 грн.10 коп., 3338,80 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання за період з 26.09.2013 року по 29.02.2016 року. Разом з тим, суд вважає не обґрунтованими позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок прострочення виконання зобов'язання у зв'язку із наступним. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Виходячи зі змісту ст. 611 ЦК України, суд вважає, що відшкодування моральної(немайнової) шкоди в договірних правовідносинах може здійснювати виключно у випадках, що прямо передбачені законом, а також, якщо умови про відщкодування прописані в укладеному договорі. На підставі викладеного суд не убачає підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди. При звернення до суду позивачем сплачено судовий збір лише по одній вимозі, а тому згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial