Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

29.09.2021 року позивач звернулась до суду з позовом та просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання, як повнолітньої дочки, яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно на час навчання, починаючи з подання позову і до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення 23-річного віку. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що відповідач є її батьком. Позивач навчається ДНЗ Новоград-Волинське вище професійне училище з 01.09.2021 року на денній формі навчання, завершить навчання 28.02.2023 року. Також позивач згідно договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців для здобуття ступеня вищої освіти за першим (бакалаврським) рівнем від 06.08.2021 року навчається в Житомирському базовому фармацевтичному фаховому коледжі на заочній формі навчання, навчання закінчується у 2023 році. У зв`язку з навчанням позивач потребує матеріальної допомоги, оскільки витрати під час навчання є значними та складаються з оплати освітніх послуг, харчування, оплати проживання за місцем навчання, придбанні одягу та канцелярських товарів, оплати проїзду до навчального закладу. У відзиві на позов відповідач просив позив позов задовольнити частково та стягувати з нього на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання 1/8 частину його заробітку (доходів). Зазначив, що фактичним місцем проживання позивача та навчальний заклад, у якому вона навчається за денною формою навчання, розташовані у межах однієї територіальної громади, а тому, із врахуванням права на пільговий проїзд, яким користується позивач, потреба у зазначених матеріальних ресурсах на забезпечення проїзду відсутня. Доказів того, що позивач вже понесла, або планує понести витрати на оренду житла за місцем її навчання або ж на оплату проживання у гуртожитку, нею не надано. Крім того, коли дочка була неповнолітньою, відповідач справно сплачував аліменти на її утримання. Так, рішенням суду від 26.07.2012 року ухвалено стягувати з відповідача на утримання неповнолітньої дочки аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача. Виконавчий лист було пред`явлено до виконання у 2012 році, проте у зв`язку з досягненням усної домовленості відповідач добровільно сплачував аліменти матері дочки [PERSON] , у зв`язку з чим останньою було відкликано виконавчий лист і стягнення аліментів припинились 28.01.2014 року. Однак, матір дочки 27.11.2019 року повторно пред`явила виконавчий лист до виконання, при цьому відповідачу було нараховано заборгованість по сплаті аліментів, починаючи з 2014 року, не дивлячись на те, що відповідач усі три роки систематично надавав кошти на утримання дочки в добровільному порядку. Станом на 15.10.2021 року розмір заборгованості по сплаті аліментів становить 76 565 грн. 89 коп. Відповідач працює у в/ч [NUMBER] та отримує щомісячне грошове забезпечення у розмірі 10 804 грн. 50 коп., при цьому щомісячно із заробітної плати відраховується заборгованість по сплаті аліментів в розмірі від 2 159 грн. 90 коп. до 5 402 грн. 25 коп. Після усіх відрахувань відповідач отримує на руки кошти в розмірі 5 357 грн. 81 коп. Інших доходів відповідач не має. На утриманні відповідача ще перебуває дружина [PERSON] та дочка [PERSON] , [INFO] . Позивач в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав частково та погоджується сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу), з підстав, викладених у відзиві на позов. Суд згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України вважає за доцільне розглянути справу по суті за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі матеріалів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). [PERSON] з 01.09.2021 року навчається на денній формі навчання в ДНЗ Новоград-Волинськуе вище професійне училище, термін закінчення навчання 28.02.2023 року (а.с. 12). Згідно договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців для здобуття ступеня вищої освіти за першим (бакалаврським) рівнем від 06.08.2021 року позивач також навчається в Житомирському базовому фармацевтичному фаховому коледжі на заочній формі навчання, навчання закінчується у 2023 році (а.с. 10). У зв`язку з навчанням позивач потребує матеріальної допомоги, які необхідні для оплати освітніх послуг, харчування, оплати проживання за місцем навчання, придбанні одягу та канцелярських товарів, оплати проїзду до навчального закладу. Відповідач є учасником бойових дій та працює у в/ч [NUMBER] на посаді водія-заправника автомобільного відділення взводу. Середньомісячний розмір його грошового забезпечення у 2019 році складав 9 658 грн. 85 коп. Із грошового забезпечення відповідача здійснюється відрахування для погашення заборгованості по сплаті аліментів на неповнолітню дочку в межах виконавчого провадження в розмірі від 20% до 50% від його заробітку. Станом на 15.10.2021 року розмір заборгованості по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] становить 76 565 грн. 89 коп. Також відповідач 04.07.2020 року зареєстрував шлюб із [PERSON] , зазначає, що має ще одну неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:\~стан здоров`я та матеріальне становище дитини;\~стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;\~наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;\~наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;\~доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;\~інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Саме таких висновків щодо застосування положень статті 199 СК України дійшов Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року (справа № 346/103/17). Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання повнолітньої дочки Кристіни, яка продовжує навчання, суд враховує, що дочка не працює, власних доходів не має, відповідач офіційно працює, отримує регулярні доходи, має на утриманні малолітню дитину від іншого шлюбу, [INFO] , відсутність в матеріалах справи доказів, що за станом свого здоров`я відповідач не спроможний сплачувати аліментів, відсутність у відповідача на праві власності нерухомого майна, а також відсутність в матеріалах справи доказів витрат відповідача на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Крім того, суд враховує, що із щомісячного грошового утримання відповідача здійснюються відрахування на сплату заборгованості по аліментам на утримання неповнолітньої дочки - позивача Кристіни в розмірі 20-50% від його доходу. На підставі встановлених в судовому засіданні обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача коштів на утримання повнолітньої дочки Кристіни, яка продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно на час навчання, починаючи з 29.09.2021 року, але не більше, ніж до досягнення 23-річного віку. Позивачем, в силу вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не доведено та не підтверджено належними доказами можливість відповідача сплачувати аліменти на навчання дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно. Також позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження понесення останньою витрат на харчування, оплати проживання за місцем навчання, придбання одягу та канцелярських товарів, оплати проїзду до навчального закладу. Крім того, за загальним правилом обов`язок батьків згідно ст. 199 СК України утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання покладається на обох батьків в рівних частках. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із статтею 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене, а також обставини, передбачені ст. 182 СК України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача коштів на утримання повнолітньої дочки Кристіни, яка продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно на час навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial