Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

29 травня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частки з середнього заробітку по району мешкання боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи із дня пред`явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття. Позов мотивований тим, що вона (позивач) перебувала у шлюбі з [PERSON] до 30.07.2008 року, від якого мають неповнолітню дочку[PERSON] [INFO] , і яка проживає із нею та знаходиться на її утриманні. У 2015 році після укладення нового шлюбу вона змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] . Відповідач згідно вимог ст. 180 СК України зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на дитину, є фізично здоровим, тимчасово працює у Польщі, не має інших дітей та стягнень за виконавчими документами, тому має можливість надавати дочці матеріальну допомогу у розмірі, передбаченому ч.3 ст. 181,ч.1 ст. 183 СК України. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на її користь понесені витрати на правничу допомогу в сумі 500 грн. Подалі позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала за заявленими підставами. У відзиві на вищевказаний позов відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав. Зазначив, що він з 10.08.2008 року за попередньою домовленістю з позивачкою сплачує безпосередньо останній матеріальну допомогу на дочку, що підтверджується копіями наданих ним розписок в отриманні [PERSON] грошових коштів. Також приймає участь у вихованні дочки, яка перебуває у нього на вихідних, канікулах та святкових днях, отримує від нього подарунки та необхідні речі для розвитку. Крім того, він на даний час не працює, звернувся до Чугуївського міського районного центру зайнятості стосовно працевлаштування, має статус непрацездатного, проходить лікування у зв`язку з посттравматичним артритом лівого колінного суглобу. У зв`язку із чим не має можливості сплатити витрати на правничу допомогу. Подалі відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає частково: не заперечує проти стягнення з нього аліментів на дочку, але заперечує проти стягнення правничої допомоги в сумі 500 грн. з урахуванням доводів відзиву на позов. Перевіривши та дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 22 листопада 2003 року по 30 липня 2008 року, від якого мають неповнолітню дочку[PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Кочетоцькою селищною радою Чугуївського району Харківської області 20 липня 2004 року. (а.с.5). У зв`язку з укладенням 04 липня 2015 року нового шлюбу з [PERSON] , позивач змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] (а.с. 3 зв., 6). Згідно довідки № 12 голови правління ОСББ неповнолітня дочка сторін проживає із матір`ю та находиться на її утриманні. Зазначені обставини не спростовуються відповідачем [PERSON] . Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В зв`язку з цим суд вважає можливим стягнути на користь [PERSON] з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] [INFO] відповідно до вимог ст.183 СК України, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви (ст. 191 СК України) та до повноліття дитини. При вирішенні питання про розмір аліментів на утримання неповнолітньої дочки сторін суд враховує і вимоги ст.182 СК України, а саме: матеріальне становище дитини та відповідача, який на день розгляду справи не працює, тимчасово непрацездатний у зв`язку із хворобою, не має інших неповнолітніх дітей та стягнень за виконавчими документами. Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевказані вимоги закону та обставини у справі, суд вважає можливим стягнути на користь позивача [PERSON] з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки від доходу відповідача ( ч.3 ст. 181 СК) щомісяця, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку( ч.2 ст. 182 СК),починаючи з 29 травня 2019 року до повноліття дитини. Посилання [PERSON] у позовній заяві на стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1/4 частки з середнього заробітку по району мешкання боржника, не ґрунтуються на вищевказаних вимогах закону. Визначення розміру аліментів, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, для непрацюючого платника аліментів, можливо лише в порядку вимог ст. 195 СК України лише при визначенні заборгованості по аліментах платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості. При цьому розмір заборгованості по аліментах обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі спору - судом. Крім того, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до вимог ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Щодо вимог [PERSON] про стягнення на її користь витрат на правничу допомогу в сумі 500 гривень суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України). Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з правилами пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про відшкодування витрат на розгляд справи за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим - справа «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу [PERSON] подала до суду: ордер серії ХВ № 922 [NUMBER] від 17.10.2018 про надання правової допомоги; квитанцію №1 від 17.10.2018 року, відповідно до якої [PERSON] сплатила адвокату Мазницькому М.М. 500 грн за договором про надання правничої допомоги, в тому числі: консультація - 50 грн., складання позовної заяви - 450 грн. (а. с. 7-8). При вирішенні питання про відшкодування позивачу судових витрат у вигляді правничої допомоги, суд враховує категорію (складність) справи, час, який був витрачений адвокатом для надання правничої допомоги, оцінює співмірність та розумність ціни його послуг, виходячи з конкретних обставин справи, матеріальний стан сторін у справі. Як вбачається з позовної заяви вона має невеликий об`єм, містить необхідний мінімум посилань на правову базу, тому суд вважає, що вартість виконаної правової допомоги за складання позовної заяви ( без зазначення доказів більшого часу та обсягу, витраченого адвокатом на виконання цієї роботи) є завищеною. У зв`язку із вищезазначеним суд вважає, що позивачем частково доведено понесення нею витрат за надання правничої допомоги, та стягує з [PERSON] на користь [PERSON] понесені останньою витрати на правничу допомогу в сумі 250 гривень. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 768,40 грн.

Outcome: approved