Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

6 січня 2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 25 жовтня 2007 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є правонаступником прав та обов'язків ЗАТ КБ «ПриватБанк», у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено найменування позивача з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», про що зазначено у Статуті ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». 17 липня 2009 року було проведено державну реєстрацію вказаних змін. В порушення умов кредитного Договору, відповідач борг не повернув, внаслідок чого станом на 30 листопада 2015 року утворилася заборгованість за кредитним договором №б/н від 25 жовтня 2007 року у розмірі 15555,53 грн., яка складається із: 3521,88 грн. - заборгованості за кредитом; 8210,44 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 2606,28 грн. - заборгованість за пеню та комісією; 500 грн. - фіксована частина штрафу; 716,93 грн. - процентна частина штрафу. До теперішнього часу [PERSON] заборгованість за кредитним договором не сплатив, тому позивач просив стягнути з відповідача борг в розмірі 15555 грн. 53 коп. і судові витрати в розмірі 1378 грн. В судове засідання представник позивача Сафір Ф.О. не з'явився, але до суду надав заяву з клопотанням справу слухати при його відсутності, підтримує позовні вимоги на підставах викладених у позовній заяві (а.с. 22). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив, але надав суду заяву, в якій просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог у зв'язку зі спливом позовної давності за пред'явленими позивачем вимогами (а.с. 74-75). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням не явки сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав: Так, судом було встановлено, що 25 жовтня 2007 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Строк дії картки два роки, тобто до 2009 року. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є правонаступником прав та обов'язків ЗАТ КБ «ПриватБанк», у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено найменування позивача з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», про що зазначено у Статуті ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Відповідно до статей 1049,1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини 1 статті 626, статті 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості видно, що останній платіж у погашення кредиту [PERSON] здійснив 8 вересня 2009 року. Заборгованість за кредитним договором №б/н від 25 жовтня 2007 року визначена позивачем станом на 30 листопада 2015 року у розмірі 15555,53 грн., яка складається із: 3521,88 грн. - заборгованості за кредитом; 8210,44 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 2606,28 грн. - заборгованість за пеню та комісією; 500 грн. - фіксована частина штрафу; 716,93 грн. - процентна частина штрафу (а.с. 4-7). За умовами кредитного договору остаточний строк повернення кредиту відповідає строку дії кредитної картки, яка видавалася на два роки, тобто до 2009 року (а.с. 9-15). З позовом до суду про стягнення з [PERSON] боргу по кредитному договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося тільки 6 січня 2016 року, тобто через шість років після спливу дії картки. Згідно статей 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Відповідно до статті 261 ЦК України перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У частині 3 статті 267 ЦК України зазначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою, кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Про застосування позовної давності [PERSON] подав до суду відповідну заяву (а.с. 74-75). Зважаючи на те, що кінцевий термін повернення кредиту, наданого [PERSON], відповідав строку дії картки, дійсної до 2009 року, останній платіж у погашення заборгованості відповідач здійснив 8 вересня 2009 року, а з позовом про стягнення заборгованості за кредитом банк звернувся тільки 6 січня 2016 року, тобто зі спливом передбаченого законом строку позовної давності, визначеного статтею 257 ЦК України, клопотань щодо його поновлення та доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду, позивачем суду не надано, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриваБанк» у зв'язку з пропуском трирічного строку звернення до суду (позовної давності). У зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, вимоги позивача про відшкодування понесених судових витрат на сплату судового збору, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, також не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed