Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

30.11.2016 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, які заявою від 14.03.2017 року уточнила та просить визнати за нею, як спадкоємицею за законом першої черги, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Семена Чернова, 52,свої вимоги мотивує тим, що вищевказане майно належить її матері [PERSON]. 17.01.2016 року [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Семена Чернова, 52. Позивач прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно мешкала разом із спадкодавцем. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу було відмовлено, у звязку із тим, що право власності на вищевказане спадкове майно не зареєстровано в установленому законом порядку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не зявився, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала та не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.11.2008 року за [PERSON] було визнано право власності на незавершений будівництвом житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Семена Чернова, 52. Згідно технічного паспорту на житловий будинок № 52 по вул. Семена Чернова в м. Ізмаїл Одеської області, рік побудови вищевказаного будинку 1967 та відповідно до п. 3.2 Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року, зареєстрованого в Мінюсті України за № 582/5773 від 10.07.2001 року не належить до самочинного будівництва індивідуальні житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05.08.1992 року. Згідно листа № 12/5-126 від 23.03.1999 року Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України не підлягає здачі в експлуатацію обєкти нерухомості побудовані до 05.08.1992 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 439141 від 20.01.2016 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла 17.01.2016 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Семена Чернова, 52. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 44222206 від 16.06.2016 року, наданої приватним нотаріусом [PERSON], інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], померлої 17.01.2016 року відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється: - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії IV-УР № 1188608, виданим 16.05.1963 року бюро записів актів громадянського стану по м. Ізмаїл та свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ- ЖД № 254648, виданим 02.03.1989 року відділом (бюро) запису актів громадянського стану по м. Ізмаїл, згідно якого після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Черненко». Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала разом із [PERSON], що підтверджено записами в будинковій книзі на будинок № 52 по вул. Семена Чернова в м. Ізмаїл Одеської області, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] від 18.06.2016 року за № 373/02-14 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що право власності на вищевказане спадкове майно не зареєстровано в установленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved