Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

30 вересня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Іверської сільської ради Олександрівського району Донецької області, про визначення додаткового строку для подання заяви для прийняття спадщини. В обгрунтування позову позивач зазначив, що 29 січня 2013 року померла його мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть І-НО № 668530. Заповіту вона не лишила. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги за законом. Інших спадкоємців першої черги у матері не має. Після смерті матері залишилось спадкове майно у вигляді земільної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,31 га., розташована на території Іверської сільської ради, що належала спадкодавцеві на підставі Державного акта про право приватної власності на землю серії І-ДН №046962, виданого 03.09.2002 року Іверською сільською радою народних депутатів Олександрівського району Донецької області та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 1,54 га., кадастровий номер 1420383300:01:000:0774, розташованої на території Іверської сільської ради Олександрівського району Донецької області, що належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №724095, виданого 13.03.2006 року Олександрівською районною державною адміністрацією Донецької області. Позивач своєчасно не зміг прийняти спадщину, оскільки з грудня 2012 року він періодично від'їжджав до Російської Федерації для заробітку та після смерті матері знаходився закордоном. 29.03.2016 року звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] було відмовлено постановою про відмову у чиненні нотаріальної дії через сплив строку звернення для прийняття спадщини. Просить визначити додатковий строк в три місяці для подачі заяви про прийняття спадщини після померлої 29.01.2013 року матері. Позивач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Представник позивача за довіреністю, у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила визначити додатковий строк в три місяці для подачі заяви про прийняття спадщини. Суду пояснила, що довіреність їй дав чоловік, який не встиг своєчасно оформити спадок у зв'язку з відсутністю грошей. Чоловік їздить до м. Москва на заробітки, у березня 2013 року приїжджав на тиждень, потім знову поїхав. Кожні 2,5 - 3 місяці він приїздить на 5-7 днів. Чому не звернувся до натаріуса під час перебування вдома, або до нотаріуса у м. Москва пояснити не змогла. Зазначила, що кожного разу, коли чоловік приїздив додому, він поспішав. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував та надав суду письмову заяву про подальший розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 56-58). Третя особа [PERSON] пояснив суду, що він є рідним братом позивача. Позивач та він сам своєчасно не звернулися до нотаріуса бо пустили все на самотік. Коли брат приїздив, він був зайнятий. Збиралися разом прийти до нотаріуса, але не склалося. Усе відкладали на потім. Позивач постійно працює у РФ, але переодично приїздить на 2-3 дні. Третя особа [PERSON], належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився та не повідомив суд про поважні причини неявки. Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача та третю особу, дослідивши матеріали справи і докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 29 січня 2013 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть І-НО № 668530 (а.с.7). Позивач по справі є сином померлої та спадкоємцем першої черги на спадкове майно, відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України (а.с.8). Іншим спадкоємцем першої черги є третя особа, [PERSON] Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Спадкове майно розташовано на території Іверської сільської ради Олександрівського району Донецької області (а.с.11,12). Відповідно до акту сільського голови Іверської сільської ради, [PERSON], [INFO], періодично відсутній за місцем своєї реєстрації у с. Іверське Олександрівського району Донецької області, по вул. Новоселів, 16, у зв'язку з виїздом до Російської Федерації на заробітки (а.с. 44). Відповідно до акту сільського голови Іверської сільської ради та довідки №1371 від 19.10.2016 року померла [PERSON] була зареєстрована за адресою [INFO], та мешкала з [PERSON] впродовж п'яти років до своєї смерті 29.01.2013 року (а.с.36,45). Відповідно до довідки Олександрівського районного сектору ГУ ДМС України в Донецькій області [PERSON] була зареєстрована за адресою [INFO], з 22.03.2011 року (а.с. 55 ). Постановою приватного нотаріуса Олександрівського районного нотаріального округу Донецької області [PERSON] позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], у зв'язку тим, що позивачем пропущено строк для прийняття спадщини (а.с.6). За вимогами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ст.. 1269 ЦК). Статтею 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який почитається з часу відкриття спадщини, яка відповідно до вимог ст. 1220 ЦК України відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, у разі пропущення спадкоємцем строку для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У судовому засіданні встановлено, що позивач не прийняв своєчасно спадщину у зв'язку з тим, що він з грудня 2012 року періодично від'їжджав до Російської Федерації на заробітки. З огляду на тривалий час пропуску строку прийняття спадщини, періодичне перебування позивача за місцем свого мешкання, суд вважає, що позивач не довів поважність причин пропуску строку прийняття спадщини, які б свідчили про існування обєктивних, непереборних, істотних труднощів для спадкоємця на вчинення цих дій.

Outcome: dismissed