Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

31.10.2018 [PERSON] звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народилась дитина [PERSON], [INFO]. Заочним рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03 квітня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Дитина проживає разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, хоча фізично здоровий, інших утриманців не має. [PERSON] відбуває покарання в виправній колонії, але місце і рід його роботи позивачу невідомий. За таких підстав позивач просить суд стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку і доходів але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області 05.11.2018 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 16.11.2018 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено розгляд справи по суті та доручено Вінницькій виправній колонії № 86 забезпечити проведення відеоконференції судового засідання з участю відповідача [PERSON]. Також вказаною ухвалою зобов'язано Вінницьку виправну колонію № 86 під розписку вручити [PERSON], [INFO], копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви, копіями доданих до неї документів та надіслати розписку про отримання вказаних документів до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області. Однак вимоги вказаної ухвали Вінницькою виправною колонією № 86 не виконані, у зв'язку з чим розгляд справи відкладено на 17.01.2019. 17.01.2019 у судовому засіданні відповідач [PERSON] просив розгляд справи відкласти на іншу дату та час з метою отримання ним правової допомоги. Вказане клопотання відповідача було задоволено, розгляд справи відкладено на 01.02.2019. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 17.01.2019 ухвалено судовий розгляд справи 01.02.2019 проводити в режимі відеоконференції. 01.02.2019 позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав, зазначених у позовній заяві, та просив його задовольнити. У судовому засіданні 01.02.2019 відповідач [PERSON] відмовився брати участь у судовому засіданні, зазначивши, що позовні вимоги не визнає, оскільки через свою мати кожен місяць передає позивачу матеріальну допомогу на утримання дитини. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Суд встановив, що у сторін є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Заочним рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03.04.2015 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 5). Відповідно до довідки Голови ОСББ «Покровський посад» від 10.07.2018 дитина сторін [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], мешкає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. (а.с. 8). Згідно з копією довідки Державної установи «Вінницька виправна колонія № 86» № 53 від 19.07.2018 [PERSON] [INFO] відбуває покарання в Вінницькій ВК № 86. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов'язок є рівним для обох батьків і покладається на них, не зважаючи на те, з ким із батьків проживає дитина. Проте відповідач, в добровільному порядку не надає позивачу матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини у розмірі, достатньому для забезпечення її потреб. За таких обставин позивачу важко самій створити умови для належного утримання дитини, її фізичного та духовного розвитку. Вказане є підставою для стягнення з відповідача аліментів на підставі рішення суду. При визначенні розміру аліментів, суд виходить з такого. Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні. Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Так, згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2019 року становить 2027 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 3 ст. 181 СК визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому суд відхиляє доводи відповідача про те, що він надає матеріальну допомогу позивачу на утримання неповнолітньої дитини з тих підстав, що ним не надано суду жодного доказу на підтвердження вказаної обставини. Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що відповідач в установі відбування покарань не працевлаштований. Визначаючи розмір аліментів, відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини сторін, те, що відповідач фізично здоровий, не має на утриманні інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, та зважаючи на рівний обов'язок батьків утримувати дитину, приходить до висновку, що достатніми та фінансово можливими для відповідача для забезпечення належного рівня життя дитини будуть аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved