Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

7 червня 2009 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції за актовим записом №945. [INFO] у них народилась дочка - [PERSON]. Однак, подружнє життя у сторін не склалось, так як вони мають різні темпераменти та погляди на життя, що призводило до втрати взаєморозуміння та, як наслідок, розпаду сім'ї. На даний час вони проживають окремо, не підтримують сімейних відносин. Дочка проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідач є працездатним, отримує дохід та, за станом здоров'я, може сплачувати аліменти на утримання дочки. З урахуванням викладеного, [PERSON] звернулась в суд з позовом, в якому просить стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Позивач надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач, [PERSON], до початку розгляду справи по суті, надав суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнав, просить справу розглядати без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO]. Зі змісту позову вбачається та не заперечується відповідачем, що сторони у добровільному порядку не можуть дійти згоди щодо утримання їх дочки. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 1, 2 ст. 182 цього ж кодексу ( в редакції станом на день розгляду даної справи) говорить про те, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Відповідно до п.4, 6 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України - якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved