overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

29 травня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання [PERSON] недієздатною. В судовому засіданні заявник вказала, що [PERSON] є її рідною сестрою і відповідно до медичної карти амбулаторного хворого та висновку експертів страждає на хронічне психічне захворювання, у зв»язку з яким перебуває на обліку у лікаря психіатра з 2009 року. У зв'язку з захворюванням [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не взмозі набувати цивільні права та нести цивільні обов'язки. Тому просила визнати її недієздатною, а також встановити над нею опіку. Прокурор Краснолиманської міжрайонної прокуратури Кузнецова Т.С. заяву підтримала повністю і просила її задовольнити з метою захисту цивільних прав [PERSON] Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи був попереджений у встановлений законом спосіб, надіслав до суду заяву з проханням вимогу [PERSON] задовольнити, а справу розглянути у його відсутності. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є рідною сестрою заявниці і проживає разом з нею (а.с.11-14,16,22). З 2009 року [PERSON] перебуває на диспансерному обліку в психіатричному диспансері, у тому числі і Краснолиманської ЦРЛ, в зв'язку з тим, що страждає на органічне недоумство, галюцинаторно-параноїдний синдром (а.с.43). Відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 88 від 15 серпня 2014 року [PERSON] страждає на органічне недоумство, галюцинаторно-параноїдний синдром, у зв'язку з чим не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, потребує встановлення опіки (а.с.42-44). Згідно ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Тому суд визнає, що вимоги [PERSON] та Краснолиманського міжрайонного прокурора в частині визнання [PERSON] недієздатною є обґрунтованими та повністю доведені доказами в судовому засіданні. Крім того, відповідно до ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною. Згідно висновків, що характеризують [PERSON], та її матеріально-побутові умови, їх співвідношення з [PERSON] та її дочкою-інвалідом [PERSON], заявник [PERSON] може бути призначена опікуном своєї сестри - [PERSON], бо матеріально та побутово гарно забезпечена, більше двох років належним чином здійснює догляд за [PERSON] та її дочкою- інвалідом [PERSON], створила їм належні умови проживання(а.с.17-20,22,25-26). А тому і в цій частині вимоги заявника є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

29 травня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання спільної дитини на період навчання у Вовчанському медичному коледжі в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, посилаючись на таке: відповідач є батьком їхньої спільної дитини. Зараз дочка [PERSON], [INFO], навчається на денній формі і потребує матеріальної допомоги на оплату ви найманої квартири, придбання харчів, одежі, оплату проїзду, придбання книжок та іншого навчального приладдя, а мати не може сама забезпечити її вищевказаним, оскільки має маленький заробіток. Позивачка в останнє судове засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач також у останнє судове засідання не прибув і наддав письмову заяву про розгляд справи без його участі, а у минулому судовому засіданні проти задоволення позову повністю заперечував. Так, послався на те, що є інвалідом та отримує маленьку пенсію, якої не вистачає на прожиття. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: так, з матеріалів справи встановлено, що сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, проте, позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є рідними батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження останньої (а.с.4). Остання, дійсно, є студентом третього курсу Вовчанського медичного коледжу денної форми навчання, що вбачається з наданої довідки (а.с.7), і потребує матеріальної допомоги на оплату квартири, придбання харчів, одежі, оплату проїзду, придбання книжок та іншого навчального приладдя, а мати - позивачка - [PERSON] не може сама забезпечити її вищевказаним. Судом також встановлено, що відповідач має низку хвороб, та інші утриманці у нього відсутні. Відповідач отримує пенсію за вислугу років робітникам локомотивних бригад і окремим категоріям працівників залізничного транспорту та метрополітену в розмірі майже 1400 грн. Суд, згідно наданих стороною позивачки доказів приходить до висновку, що [PERSON], дійсно, потребує матеріальної допомоги на своє утримання, як така, що продовжує навчання. Враховуючи викладене, судом встановлено, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, тим паче, такий обов'язок прямо передбачений ст. 199 СК України при наявності можливості надавати матеріальну допомогу. Вимоги позивачки грунтуються на законі, тому підлягають задоволенню, проте частково. Беручи до уваги стан здоров'я відповідача та його доходи, суд вважає за достатнє стягувати аліменти в розмірі 1/6 частки всіх доходів, а в решті вимог позивачці слід відмовити.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

29 травня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом , в якому вказує, що [INFO] року помер [PERSON], який їй був дідусем Після його смерті залишилася спадщина - земельна ділянка розміром 3,4699 га, яка розташована на території Вороньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області. За життя [PERSON] склав заповіт, згідно якого все майно, яке йому належало на день смерті заповів онуці [PERSON] При зверненні до нотаріальної контори, з метою отримання свідоцтва на право власності на спадщину, їй було відмовлено в зв'язку з відсутністю реєстрації Державного акту у Відділі Держземагенства у Чорнухинському районі Полтавської області та відсутності кадастрового номера. Просила суд визнати право власності на земельну ділянку площею 3,4699 га, яка розташована на території Вороньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області і належала [PERSON] , за нею. Представник позивачки [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач, представник Вороньківської сільської ради, в судове засідання не з'явився. Суду надав довідку про розгляд справи без його участі. Проти позовних вимог не заперечує. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року помер дід позивачки [PERSON] Після його смерті залишалася спадщина у вигляді земельної ділянки розміром 3,4699 га, яка розташована на території Вороньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. 21 березня 2012 року [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно, яке йому належало на день смерті, заповів онуці - [PERSON] Позивачка є спадкоємицею майна свого діда за заповітом, відповідно до ст..1217 ЦК України, і має право на спадкування земельної ділянки розміром 3,4699 га, розташованої на території Вороньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області. Відповідно до ст. 328 ЦК України «Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом». Таким чином, є всі правові підстави для визнання права власності на 3,4699 га земельної ділянки за позивачкою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

29 травня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати, зареєстрований 7 вересня 2012 року з відповідачем шлюб, посилаючись на те, що подальше спільне життя з останнім вважає неможливим через непорозуміння в сім'ї і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам. Окрім того, позивачка просить стягнути з відповідача судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору. В судове засідання позивач та відповідачка не з'явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивачкою подано до суду заяву, в якій вона, підтримавши свої позовні вимоги, просила залишити їй шлюбне прізвище [PERSON] і розглядати справу за її відсутності. Відповідач подав до суду заяву, в якій він, визнавши позов, просив розглядати справу за його відсутності. Судом встановлено, що 7 вересня 2012 року виконавчим комітетом Биківської селищної ради Романівського району Житомирської області актовим записом № 7 було зареєстровано шлюб між позивачкою та відповідачем. При зверненні до суду позивачкою сплачено судового збору в сумі 243,60 грн, що стверджується квитанцією № 58 від 29.05.2014 року. Згідно статті 112 частини 2 Сімейного кодексу України (далі СК України), суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень статті 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову. Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

29 травня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою, мотивуючи її тим, що [INFO] в с.Лучка Липоводолинського району померла її тітка [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, яку заявниця не може успадкувати через помилкове зазначення у заповіті прізвища тітки - «[PERSON]». Такий запис вчинено у зв'язку з тим, що до війни вона проживала з чоловіком із прізвищем [PERSON], однак насправді свого прізвища ніколи не змінювала та завжди була «[PERSON]». Просила суд встановити факт того, що вчинений [PERSON] заповіт насправді є заповітом від імені [PERSON]. В останнє судове засідання заявник не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її присутності. Заінтересовані особи у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїх заявах просили розглядати справу без їх присутності. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт того, що померла [PERSON] насправді мала вказане прізвище, а в селі була відома під прізвищем чоловіка, з яким проживала ще до Великої вітчизняної війни, - «[PERSON]». Заслухавши пояснення заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON], яка народилась [INFO] у с.Лучка Липоводолинського району, померла [INFO] у с.Лучка Липоводолинського району, про що мається копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03 листопада 1995 року та копія актового запису про смерть, вчиненого 03 листопада 1995 року за №16. Із копії сертифікату на право на земельну часту (пай) серії СМ №0129424 вбачається, що [PERSON], яка проживала у с.Лучка Липоводолинського району, як члену КСП «Нове життя», належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності. 05 листопада 1980 року жителька с.Лучка Липоводолинського району [PERSON] склала посвідчений виконавчим комітетом Русанівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області заповіт, у якому усе своє майно заповіла своїй племінниці [PERSON] За наданими відділом ДРАЦС Липоводолинського РУЮ Сумської області даними, відомості щодо укладення шлюбу або зміни прізвища [PERSON], відсутні. За таких обставин, на підставі наведених доказів, враховуючи покази свідків [PERSON] та [PERSON], надані сільрадою відомості, суд приходить до висновку, що зазначення у заповіті замість прізвища [PERSON], прізвища [PERSON], відбулось у наслідок помилки, а тому необхідно встановити факт того, що складений 05 листопада 1980 року [PERSON] заповіт вчинено [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

29 травня 2014 року [PERSON] пред`явила до суду позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 19 серпня 2006 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану ЛМУЮ, актовий запис № 2775. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила про те, що 19 серпня 2006 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану ЛМУЮ вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 2775. Від спільного шлюбу у них є донька - [PERSON],[INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося. Протягом спільного життя виникали конфлікти, відповідач зловживає алкогольними напоями, внаслідок чого він взагалі перестав забезпечувати утримання своєї неповнолітньої доньки. Протягом останнього часу вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Подальше збереження сім'ї та спільне проживання суперечить її інтересам та інтересам їх дитини. Враховуючи вищенаведене просить позов задовольнити. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданому до суду позові. Додатково пояснила, що примирення між нею та відповідачем не можливе, та розірвання шлюбу буде повністю відповідати їх інтересам та інтересам їхньої доньки. Просить позов задовольнити. Відповідач - [PERSON] у судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти задоволення позовних вимог. З'ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, інтересам їх дитини, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

29 травня 2014 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла вищевказана позовна заява в якій позивач вказав, що 24 квітня 2014 року [PERSON], [INFO] передав у власність [PERSON], а [PERSON] прийняла у власність грошові кошти у сумі 2500 гривень, які зобов'язалася повернути до 10 травня 2014 року, що підтверджується власноручною розпискою відповідачки [PERSON], борг вчасно не повернула. В зв'язку з чим просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу у розмірі 2500 гривень, а також витрати про сплату судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. та вартість юридичної допомоги у розмірі 300 грн., а всього стягнути з [PERSON] на користь відповідача 3043 грн. 60 коп. В судовому засіданні позивач підтримав свою позовну заяву та просив задовольнити її в повному обсязі, але в подальшому до суду не з»явився. Відповідачка в судовому засіданні з позовом позивача погодилася, але в подальшому до суду не з»явилася. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1046 ч.1 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Так судом встановлено, що 24 квітня 2014 року [PERSON], [INFO] передав у власність, а [PERSON] прийняла у власність грошові кошти у сумі 2500 гривень, які зобов'язалася повернути до 10 травня 2014 року, що підтверджується власноручною розпискою відповідачки [PERSON]. В зв'язку з тим, що відповідачка [PERSON] прийняла грошові кошти та свої зобов'язання не виконала, суд вважає можливим стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] борг у сумі 2500 гривень. При поданні позову позивач сплатив судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. при підготовки позивача до розгляду справи виникли правові витрати у сумі 300 гривень, дані витрати підтверджуються документально. Суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтований, а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір та витрати на правову допомогу у розмірі 300 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

29 травня 2014 року до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від Комунальної лікувально-профілактичної установи «Міська психіатрична лікарня № 7» в особі головного лікаря Калугіна І.В., завідуючого відділенням № 6 Рудих І.І., надійшла заява про примусову госпіталізацію невідомої жінки, яка 27 травня 2014 року о 13-00 годині була госпіталізована до психіатричної лікарні за направленням лікаря психіатра диспансерного відділення, куди була доставлена бригадою швидкої медичної допомоги. В обґрунтування вимог заяви представник заявника зазначив, що хвора бродяжила по узбережжю моря, поводила себе не адекватно, заходила до кафе, на зауваження не реагувала. Відомостей про себе ніяких не повідомляє, у зв'язку з чим, не відомо ні прізвище ім'я по батькові хворої, ані рік її народження, ані місце її проживання. Свою неправильну поведінку не усвідомлює. Продуктивному контакту не доступна . На питання не відповідає. На підставі викладеного просять вирішити питання про її примусову госпіталізацію. У судовому засіданні представник КЛПУ «Міська психіатрична лікарня № 7 міста Маріуполя» - лікар Рудих І.І., яка діє на підставі довіреності, доводи заяви підтримала у повному обсязі, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у заяві та додала, що хвора за психічним станом неспокійна, збуджена. На підставі викладеного, просила заяву задовольнити. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, думку прокурора, який вважав доцільним госпіталізувати хвору до стаціонару, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно висновку комісії лікарів у складі: виконуючого обов'язки завідуючого відділенням № 6 Рудих І.І., завідуючої відділенням № 9 Ларіонової Л.В., складеного за результатами комісійного огляду невідомої жінки, яка була госпіталізована 27 травня 2014 року до психіатричної лікарні, хвора страждає на галюцинаторно - параноїчний синдром з кататоничним включенням. Психічний стан хворої характеризується неправильною поведінкою, схильністю до бродяжництва, наявністю на момент огляду емоційної неадекватності, відсутністю крити до стану здоров'я. З урахуванням викладеного, при відсутності кваліфікованої медичної допомоги хвора може уявляти реальну небезпеку для себе та оточуючих та потребує госпіталізації у примусовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

29 травня 2014 року до суду звернулася [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя, а тому з 20 травня 2013 року вони припинили спільне проживання. Примирення між ними неможливе, оскільки вона проживає з іншим чоловіком та чекає від нього дитину. Питання з ким будуть проживати їхні неповнолітні діти вирішать добровільно. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що більше року вона проживає з іншим чоловіком, народила від нього дитину і має намір укласти з ним шлюб. Відповідач [PERSON] позов визнав та пояснив, що він також має намір створити іншу сім'ю, діти проживають з ним. Примирення з позивачкою неможливе, оскільки вона фактично має іншу сім'ю, народила дитину від іншого чоловіка. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], відповідача [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 5 жовтня 2000 року сторони уклали шлюб (а.с. 5). Від цього шлюбу позивачка та відповідач мають неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7). Більше року подружжя разом не проживає. Заходів до примирення не вживають. Позивачка фактично створила іншу сім'ю, народила дитину від іншого чоловіка та має намір укласти з ним шлюб, а тому подальше збереження шлюбу шкодить її інтересам. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Спору щодо спільно нажитого майна та місця проживання дітей немає. Після розірвання шлюбу позивачці [PERSON] слід залишити теперішнє прізвище [PERSON], оскільки бажання щодо зміни прізвища вона не виявила. На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

29 травня 2014 року до суду надійшла заява від [PERSON] про видачу дубліката виконавчого листа № 2-333 від 17.06.2005 року, посилаючись на те, що оригінал виконавчого листа втрачено в ході провадження виконавчих дій. В судове засідання представник відділу державної виконавчої служби, сторони виконавчого провадження не з'явились. Відповідно до ст.370 ЦПК України неявка сторін виконавчого провадження не є перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката. Дослідивши матеріли справи, суд вважає, що подання підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.370 ЦПК України замість втраченого оригіналу виконавчого листа суд, який видав виконавчий лист має право за заявою стягувача або за поданням державного виконавця видати його дублікат. В заяві [PERSON] вказує, що оригінал виконавчого листа втрачено, він був пред'явлений до виконання, однак втрачений при пересилці, а тому просить видати дублікат виконавчого листа.

Outcome: approved