Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

30.10.2019 року Башинська А.В., яка представляє інтереси Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» засобами поштового зв`язку звернулась до Святошинського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що між Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] в письмовій формі було укладено Договір про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунка та кредитної лінії від 23.12.2016 №8382535352ГМ/2016-09. Згідно з умовами кредитного договору на підставі заяви позичальника банком було відкрито позичальнику поточний рахунок № [NUMBER] та відкрито кредитну лінію для проведення останнім операцій з використанням картки з лімітом у розмірі не більше 4 000,00 (чотири тисячі ) гривень 00 копійок, на строк до 29.11.2019 року (п.п. 2.1, 2.4, 2.6 статті 2 Кредитного договору). Згідно з п.2.5 Кредитного договору кредит надається для оплати будь-яких проведених держателем операцій за картковим рахунком у разі недостатності власних грошових коштів клієнта на картковому рахунку для оплати відповідних операцій. Відповідно до п. 2.10 статті 2 Кредитного договору відповідач зобов`язався сплачувати щомісяця позивачу проценти за користування Кредитом нараховані за фіксованою процентною ставкою у розмірі 40,00% річних. Згідно із н. 5.3 сгапі 5 Кредитного договору нарахування процентів за користування клієнтом кредитом здійснюється Банком у валюті карткового рахунка щомісяця в останній банківський день місяця та в день припинення дії кредитної лінії (для процентів за кредитом), а у разі наявності простроченої заборгованості за кредитом - у день надходження на картковий рахунок грошових коштів, за рахунок яких така прострочена заборгованість (її частина) буде погашена. Проте, позичальник не дотримувався умов кредитного договору щодо погашення кредиту та зобов`язання щодо своєчасної сплати процентів за користування кредитом. У зв`язку з цим банк звернувся до позичальника з письмовою вимогою здійснити погашення наявної заборгованості, яка виникла за Кредитним договором та направив позичальнику Лист- повідомлення про наявність несплаченої заборгованості за кредитною лінією та процентами від 27.02.2017 року за № 040-29-1/713, яким до позичальника були доведені суми його заборгованості станом на 27.02.2017 року та висунута вимога в строк до 15.03.2017 року здійснити погашення заборгованості в сумі 4 253,98 (чотири тисячі двісті п`ятдесят три) гривні 98 копійок (прострочена заборгованість за основним боргом та відсотки станом на 27.02.2017). Докази направлення позичальнику вказаного листа- повідомлення від 27.02.2017 року за № 040-29-1/713 долучені до позовної заяви (реєстр поштових відправлень з фіскальним чеком № 86 від 28.02.2017 р.). Згідно з підпунктом 7.3.3 п. 7.3 статті 7 кКредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати технічної заборгованості та процентів за користування кредитом у разі невиконання останнім будь-яких умов цього договору. В свою чергу, підпунктом 7.2.17 п.7.2 статті 7 Кредитного договору передбачений обов`язок позичальника у випадку надіслання банком вимоги клієнту про дострокове повернення кредиту погасити Банку не пізніше терміну, зазначеного у такій вимозі банку, усю існуючу на день такого погашення заборгованість за кредитом таза процентами за користування кредитом. Згідно з підпунктом 7.2.15 п.7.2 статті 7 кредитного договору позичальник зобов`язався щомісяця, сплачувати проценти за користування кредитом не пізніше останнього банківського дня місяця, наступного за місяцем, у якому вони були нараховані, а у разі припинення дії кредитної лінії - не пізніше першого банківського дня, наступного за днем, у який клієнт зобов`язаний погасити банку усю існуючу заборгованість за кредитом у зв`язку з припиненням кредитної лінії. Враховуючи наявність порушень умов п. 7.2.15 кредитного договору, банк скористався своїм правом вимоги дострокового повернення кредиту в повному обсязі, у зв`язку з чим банк направив позичальнику претензію від 17.03.2017 року за №040-29-1/1001 з вимогою в строк до 30.03.2017 року здійснити повне погашення усієї заборгованості за кредитом у сумі - 3 996,52 (три тисячі дев`ятсот іев`яносто шість) гривень 52 копійки та нараховані проценти в сумі 248,58 (двісті сорок вісім) гривень 58 копійок. Докази направлення позичальнику вказаної претензії від 17.03.2017 року за № 040-29-1/1001 долучені до позовної заяви (реєстр поштових відправлень з фіскальним чеком № 117 від 21.03. 2017 р.). Однак, позичальник, отримавши вищезазначені вимоги банку, їх не виконав. Банк протягом тривалого часу очікував добровільного виконання позичальником своїх зобов`язань, але зобов`язання за кредитним договором позичальником не виконані, заборгованість залишається непогашеною. Станом на 22.10.2019 заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором, яку банк заявляє за даним позовом, становить 10 727,99 грн., відповідно до розрахунку заборгованості, що додається, з яких: 3 996,52 грн. - прострочена заборгованість за основним боргом за кредитом; 3 489,34 грн. - прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом; 335,68 - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами; 1 408,53 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за основним боргом; 405,57 грн. - три проценти річних; 1 092,35 грн. - інфляційне збільшення суми основного боргу за кредитом. Вищевказані суми заборгованості підтверджуються: поточною випискою за контрактом з карткового рахунку відповідача № [NUMBER] за період з 23.12.2016 року по 22.10.2019 року. Тому просить позов задовольнити. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.11.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачам подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачам право на подання заперечень на відповідь на відзив . Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзиви від відповідача не надходило. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідача та/або позивач до суду не подавали. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч.1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Судом встановлено , що між Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] в письмовій формі було укладено Договір про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунка та кредитної лінії від 23.12.2016 №8382535352ГМ/2016-09. Згідно з умовами кредитного договору на підставі заяви позичальника банком було відкрито позичальнику поточний рахунок № [NUMBER] та відкрито кредитну лінію для проведення останнім операцій з використанням картки з лімітом у розмірі не більше 4 000,00 (чотири тисячі ) гривень 00 копійок, на строк до 29.11.2019 року (п.п. 2.1, 2.4, 2.6 статті 2 Кредитного договору). Згідно з п.2.5 Кредитного договору кредит надається для оплати будь-яких проведених держателем операцій за картковим рахунком у разі недостатності власних грошових коштів клієнта на картковому рахунку для оплати відповідних операцій. Відповідно до п. 2.10 статті 2 Кредитного договору відповідач зобов`язався сплачувати щомісяця позивачу проценти за користування Кредитом нараховані за фіксованою процентною ставкою у розмірі 40,00% річних. Згідно із н. 5.3 сгапі 5 Кредитного договору нарахування процентів за користування клієнтом кредитом здійснюється Банком у валюті карткового рахунка щомісяця в останній банківський день місяця та в день припинення дії кредитної лінії (для процентів за кредитом), а у разі наявності простроченої заборгованості за кредитом - у день надходження на картковий рахунок грошових коштів, за рахунок яких така прострочена заборгованість (її частина) буде погашена. Проте, позичальник не дотримувався умов кредитного договору щодо погашення кредиту та зобов`язання щодо своєчасної сплати процентів за користування кредитом. У зв`язку з цим банк звернувся до позичальника з письмовою вимогою здійснити погашення наявної заборгованості, яка виникла за Кредитним договором та направив позичальнику Лист- повідомлення про наявність несплаченої заборгованості за кредитною лінією та процентами від 27.02.2017 року за № 040-29-1/713, яким до позичальника були доведені суми його заборгованості станом на 27.02.2017 року та висунута вимога в строк до 15.03.2017 року здійснити погашення заборгованості в сумі 4 253,98 (чотири тисячі двісті п`ятдесят три) гривні 98 копійок (прострочена заборгованість за основним боргом та відсотки станом на 27.02.2017). Докази направлення позичальнику вказаного листа- повідомлення від 27.02.2017 року за № 040-29-1/713 долучені до позовної заяви (реєстр поштових відправлень з фіскальним чеком № 86 від 28.02.2017 р.). Згідно з підпунктом 7.3.3 п. 7.3 статті 7 кКредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати технічної заборгованості та процентів за користування кредитом у разі невиконання останнім будь-яких умов цього договору. В свою чергу, підпунктом 7.2.17 п.7.2 статті 7 Кредитного договору передбачений обов`язок позичальника у випадку надіслання банком вимоги клієнту про дострокове повернення кредиту погасити Банку не пізніше терміну, зазначеного у такій вимозі банку, усю існуючу на день такого погашення заборгованість за кредитом таза процентами за користування кредитом. Згідно з підпунктом 7.2.15 п.7.2 статті 7 кредитного договору позичальник зобов`язався щомісяця, сплачувати проценти за користування кредитом не пізніше останнього банківського дня місяця, наступного за місяцем, у якому вони були нараховані, а у разі припинення дії кредитної лінії - не пізніше першого банківського дня, наступного за днем, у який клієнт зобов`язаний погасити банку усю існуючу заборгованість за кредитом у зв`язку з припиненням кредитної лінії. Враховуючи наявність порушень умов п. 7.2.15 кредитного договору, банк скористався своїм правом вимоги дострокового повернення кредиту в повному обсязі, у зв`язку з чим банк направив позичальнику претензію від 17.03.2017 року за №040-29-1/1001 з вимогою в строк до 30.03.2017 року здійснити повне погашення усієї заборгованості за кредитом у сумі - 3 996,52 (три тисячі дев`ятсот іев`яносто шість) гривень 52 копійки та нараховані проценти в сумі 248,58 (двісті сорок вісім) гривень 58 копійок. Докази направлення позичальнику вказаної претензії від 17.03.2017 року за № 040-29-1/1001 долучені до позовної заяви (реєстр поштових відправлень з фіскальним чеком № 117 від 21.03. 2017 р.). Однак, позичальник, отримавши вищезазначені вимоги банку, їх не виконав. Банк протягом тривалого часу очікував добровільного виконання позичальником своїх зобов`язань, але зобов`язання за кредитним договором позичальником не виконані, заборгованість залишається непогашеною. Станом на 22.10.2019 заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором, яку банк заявляє за даним позовом, становить 10 727,99 грн., відповідно до розрахунку заборгованості, що додається, з яких: 3 996,52 грн. - прострочена заборгованість за основним боргом за кредитом; 3 489,34 грн. - прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом; 335,68 - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами; 1 408,53 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за основним боргом; 405,57 грн. - три проценти річних; 1 092,35 грн. - інфляційне збільшення суми основного боргу за кредитом. Вищевказані суми заборгованості підтверджуються: поточною випискою за контрактом з карткового рахунку відповідача № [NUMBER] за період з 23.12.2016 року по 22.10.2019 року. В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст. ст. 1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконав, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасив, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по кредиту підлягають задоволенню. Відповідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. За таких підстав з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 921 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved