Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

31.07.2018 представник позивача [PERSON] акціонерного товариства «Укрсоцбанк» [PERSON], що діє на підставі довіреності № 02-36/2669 від 09.11.2017, звернулася до суду з позовом до відповідача, у якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 77 907,05 грн, а також судовий збір, сплачений при звернені до суду, в розмірі 1\~762,00\~грн. На обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 22.02.2008 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір кредиту №602/25-016 (надалі\~ кредитний договір) у сумі 5\~000,00 дол. США. 14.06.2010 Акціонерний-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» було перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». У зв'язку з порушенням взятих на себе згідно з кредитним договором зобовязань щодо своєчасного погашення кредиту й відсотків, а також з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 04.05.2018 має заборгованість у розмірі 2\~974,52 доларів США (за курсом НБУ на день проведення розрахунку 77\~907,05 грн), що включає: 1\~510,72 дол. США (гривневий еквівалент 39\~567,98 грн) суму заборгованості за кредитом; 805,85 дол. США (гривневий еквівалент 21\~106,40 грн) суму заборгованості за відсотками; 429,08 дол. США (гривневий еквівалент 11\~238,24 грн) розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту; 228,87 дол. США (гривневий еквівалент 5\~994,44 грн) розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків. Відтак, відповідно до ст. ст. 549, 1049, 1054\~Цивільного кодексу\~України (надалі ЦК України) та умов кредитного договору, просить позов задовольнити повністю. Разом із тим, просить вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою судді Сихівського районного суду м. Львова від 03.09.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, так як згідно з вимогами ч. 6 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) така справа є малозначною, а тому відповідно до ст. 274 ЦПК України підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 23.10.2018 представник позивача у судове засідання не зявилася, належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. Подала до суду клопотання, у якому просить розглядати справу за відсутності представника позивача; позов підтримує та просить його задовольнити повністю; не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача без поважних причин. Відповідач повторно не зявився у судове засідання, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву у встановлений строк не подав, будь-яких клопотань, заяв чи заперечень по суті спору від нього не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, без поважних причин або без повідомлення причин, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 2 ст. 247\~ ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, враховуючи, \~що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд відповідно до вимог ст.ст. 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд цієї цивільної справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Суд установив, що 22.02.2008 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір кредиту №602/25-016. 14.06.2010 Акціонерний-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» було перейменовано в ПАТ «Укрсоцбанк». Перевіривши зміст кредитного договору судом не встановлено його невідповідність ЦК України та іншим актам законодавства. Договір вчинено у формі, яка визначена законом, містить усі необхідні істотні умови. Також суд враховує, що кредитний договір підписаний відповідачем, тобто остання погодилася на всі умови, які ним передбачені. З врахуванням того, що в момент укладення спірного кредитного договору до відома відповідача було доведено графік погашення кредиту і вона з цим погодилася та протягом тривалого часу (понад 2 роки) дотримувалася його при сплаті коштів, суд приходить висновку, що зі сторони банку до [PERSON] було належно доведено інформацію про сукупну вартість кредиту. Відповідно до укладеного правочину кредитор (позивач) надав позичальнику (відповідачу) грошові кошти (кредит) в розмірі 5000,00 доларів США на поточні потреби на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21% річних та комісій та порядком повернення кредиту рівними частинами, в сумі 208,33 дол. США, не пізніше 5 (п'ятого) числа, кожного місяця, наступного за місяцем, в якому було надано кредит, та з кінцевим терміном погашення заборгованості за Кредитом не пізніше 19.02.2010 (п.1.1. Договору). Таким чином, між сторонами виникли кредитні правовідносини, які регулюються параграфом 2 (кредит)\~глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ч. 2\~ст.\~зазначеної норми регламентовано, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1\~ст. 1048 ЦК\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст.\~526\~ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) зобовязання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу наведених норм зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору, в даному випадку договору кредиту №602/25-016. Договір є обов'язковим для виконання сторонами як це передбачено ст. 629 Цивільного кодексу України. Кредитор (позивач) взяті на себе зобов'язання за спірним договірним зобовязанням виконав та надав грошові кошти позичальнику (відповідачу). Тобто виконав зі своєї сторони умови договору у відповідності до ч. 1 ст.1054 ЦК України. Щодо виконання зобов'язань за кредитним договором зі сторони відповідача, то остання свої зобовязання належним чином не виконала, допустила прострочення повернення кредиту із його складовими частинами. За відсутності будь-яких інших доказів по справі щодо розміру заборгованості відповідача перед позивачем, його погашення відповідачем, суд встановлює такий розмір, виходячи з розрахунку позивача. Так, з Розрахунку вимог банку у зв'язку з неповерненням [PERSON] кредитної заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 04.05.2018 у відповідача утворилася заборгованість за кредитом у сумі валюти кредиту 1 510,72 дол. США, що за курсом НБУ на день проведення розрахунку становить 39 567,98 грн, а також заборгованість по процентам за користування кредитом - 805,85 дол. США (гривневий еквівалент 21 106,40 грн). Розрахунок вимог банку у звязку з неповерненням відповідачем кредитної заборгованості містить всі дані щодо періодів оплат, нарахувань та простроченої заборгованості. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляння від сплати заборгованості за кредитом. З наданих суду документів вбачається, що відповідач умов договору не виконав, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів. Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ч. 1\~ст.\~1050\~ЦК України закріплено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За умовами ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Згідно з п. 4.1. кредитного договору у разі прострочення Позичальником строків погашення Кредиту (його частини) та/або сплати процентів, комісій, зазначених у п.п. 1.1., 2.4., 2.5., 3.3.15. цього Договору, Позичальник сплачує Кредитору пеню в національній валюті в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період невиконання зобов'язань за Договором, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, починаючи з наступного дня за днем прострочення. Зважаючи на передбачене сторонами правочину право кредитора на нарахування пені у відповідному розмірі, позивач нарахував штрафні санкції на суму простроченої заборгованості, а саме: пеню за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 429,08 дол. США (гривневий еквівалент 11 238,24 грн) та пеню за несвоєчасне повернення відсотків 228,87 дол. США (гривневий еквівалент 5 994,44 грн). На день розгляду справи заборгованість відповідачем перед ПАТ «Укрсоцбанк» у добровільному порядку не сплачена, а тому підлягає примусовому стягненню. Відтак, враховуючи, що відповідач взяті на себе кредитні зобов'язання в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконав, суд прийшов переконання, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту, сплати процентів та пені є обґрунтованими. Суд приймає аргументи позивача, що наведені останнім як підстави для стягнення заборгованості, яка виникла за кредитним договором, оскільки такі стверджуються належними і допустимими доказами. Зазначена обставина нічим не спростована. Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 р. у справі №61-4548 св 18 зазначив, що при відсутності спростування боржником поданого банком розрахунку боргу (наданні іншого розрахунку, який би підтверджував відсутність заборгованості, боржника перед банком) судом до уваги береться виключно розрахунок банку без витребування документів первинної бухгалтерської документації. Згідно з ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм викладені в постановах Верховного Суду. Так, Верховний Суд в Постанові від 21.02.2018 у справі №61-4548 св 18 дав такий висновок: «Посилання у касаційній скарзі на те, що при стягненні кредитної заборгованості суди взяли за основу лише розрахунок ПАТ «Укрсоцбанк» та не були враховані та взяті до уваги документи первинної бухгалтерської документації, оформлені відповідно до норм статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки саме такі підтверджують наявність чи відсутність заборгованості позичальника, колегія суддів відхиляє, оскільки банком надано розрахунок заборгованості із зазначенням його складових, який відповідачем не спростовано та не надано іншого розрахунку, який би підтвердив відсутність заборгованості останнього перед банком». Відповідно до положень\~ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з\~ст.\~13\~ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач не надала ні власного розрахунку боргу, ні квитанцій, котрі б спростовували суму боргу, наведену у банківському розрахунку, тому суд вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем за кредитом. Разом із тим, суд застосовує спеціальні норми 549, 1048, 1054 ЦК України, які регулюють спірні правовідносини та на які вірно посилався позивач у поданому позові. Відтак, з огляду на встановлені судом обставини справи, а також норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про підставність позовних вимог позивача щодо стягнення суми заборгованості, яка станом на 04.05.2018 становить 77 907,05 грн, визнав, що порушене право позивача підлягає захисту, шляхом задоволення позову повністю. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд\~вирішує питання про розподіл понесених сторонами судових витрат.\~Згідно з ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, понесені позивачем і документально підтверджені платіжним дорученням №\~[NUMBER] від 15.05.2018 судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 1\~762,00 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 549, 1048, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved