Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

29.11.2013 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на свою користь суму страхового відшкодування в розмірі 39149,61 грн. та суму штрафних санкцій в розмірі 2023,41 грн., а також стягнути з відповідача суму сплаченого позивачем судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що 02.10.2012 р. о 09:15 год. в м. Києві на перехресті вул. О.Теліги та Дорогожицької трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON], автомобіля «Сhevrolet Lacetti», д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON], автомобіля «Hyundai», д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON], автомобіля «Hyundai», д.н.з. [NUMBER], яким керувала [PERSON] Внаслідок ДТП, зокрема, автомобілю «Сhevrolet Lacetti», д.н.з. [NUMBER], спричинено механічні пошкодження, які відповідно до Звіту про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику КТЗ № 070513, майнова шкода, завдана власнику ТЗ з урахуванням ПДВ, становить 38 149,61 грн. Витрати по оплаті проведеного дослідження становлять 1000 грн. 16.11.2012 року постановою Шевченківського районного суду м. Києва провадження по справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності передбаченої ст.124 КУпАП у вчиненні ДТП, що сталася 02.10.2012 року, закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 26.04.2013 року постановою Шевченківського районного суду м. Києва [PERSON] було визнано винним у вчиненні ДТП, що сталася 02.10.2012 року, а провадження по справі було закрито у зв»язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. Позивач зазначив, що завдана йому майнова шкода має бути відшкодована відповідно до полісу серії № АВ/3284063 зі строком дії до 16.05.2013 р., виданого Приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія». Крім того, позивач просив стягнути з відповідача суму штрафних санкцій, а саме пеню в розмірі 1324,65 грн. відповідно до п. 36.5 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», інфляційну заборгованість в розмірі 393,06 грн. та 3% річних в розмірі 305,70 грн. відповідно до ст. 625 ЦПК України. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві, та просила його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, зазначив, що відповідно до абзацу четвертого пункту 7 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14 та пункт 32.1 статті 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд має ухвалити рішення на основі досліджених у судовому засіданні доказів в рамках даної цивільної справи, а постанови Шевченківського районного суму м. Києва не є обов»язковими для суду та мають оцінюватися на рівні з іншими доказами, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення. Також, відповідач просив суд ухвалити рішення на основі досліджених у судовому засіданні нових доказів, зокрема, Висновку фахівця стосовно обставин дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобілів ВАЗ-21043 д.н.з. [NUMBER] та Шевролет Лачетті д.н.з. [NUMBER], складений 23.12.2013, який підтверджує, що за шкоду, заподіяну [PERSON], не виникає його цивільно-правова відповідальность, яка застрахована відповідачем. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з»явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд до відома не поставив, а тому суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи за відсутності третьої особи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 02.10.2012 р. о 09:15 год. в м. Києві на перехресті вул. О.Теліги та Дорогожицької трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON], автомобіля «Сhevrolet Lacetti», д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON], автомобіля «Hyundai», д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON], автомобіля «Hyundai», д.н.з. [NUMBER], яким керувала [PERSON] Внаслідок ДТП, зокрема, автомобілю «Сhevrolet Lacetti», д.н.з. [NUMBER], спричинено механічні пошкодження (а.с.10). Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 16.11.2012 р. провадження по справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с.12-13). Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 26.04.2013 р. [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме у скоєнні ДТП, що сталася 02.10.2012 року та провадження по справі було закрито у зв»язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.15). Дані постанови набрали законної сили. Згідно з абзацом першим пункту 7 Постанови ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» зокрема, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями статті 212 ЦПК. На підтвердження висновку суду щодо розміру відшкодування збитків у рішенні, крім посилання на вирок у кримінальній справі чи постанову у справі про адміністративне правопорушення, необхідно також зазначати докази, подані сторонами при розгляді цивільної справи (наприклад, врахування матеріального становища відповідача або вини потерпілого). Разом з тим, відповідно до пункту 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з ч.2 та ч. 3 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, вищезазначеними судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено обставини щодо вини третьої особи та невинуватості позивача у вчиненні ДТП, що сталася 02.10.2012 року, та які обов'язкові для суду при розгляді даної справи. Встановлено, що автомобіль, яким керував [PERSON] під час ДТП, був застрахований згідно полісу серії № АВ/3284063 зі строком дії до 16.05.2013 р., виданого Приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія». Відповідно до Звіту про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику КТЗ №070513 майнова шкода, завдана власнику ТЗ з урахуванням ПДВ, становить 38 149,61 грн. 22.05.2013 р. позивачем було направлено відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування від 21.05.2013 р., до якої було додано всі необхідні документи, передбачені статтею 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, яку отримано відповідачем 27.05.2013 р.. Листом від 31.05.2013р. за № 3094 відповідач повідомив позивача про необхідність надати для огляду пошкоджений автомобіль. Листом від 26.06.2013 р. позивачем було повідомлено відповідача про місце та можливість огляду транспортного засобу. 09.07.2013 р. оцінювачем відповідача було проведено огляд транспортного засобу та зафіксовано у протоколі огляду транспортного засобу від 09.07.2013, що автомобіль знаходиться у відремонтованому стані. Встановлено, що рішення про відмову у виплаті позивачу страхового відшкодування, відповідачем направлено не було. В суді встановлено, що позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування з тих підстав, що на думку відповідача ДТП, яка сталася 02.10.2012 року та заподіяні збитки знаходяться у прямому причинному зв»язку з фактом порушення [PERSON] вимог п. 11.4 ПДР, в підтвердження чого посилався на протокол про адміністративне правопорушення серії АА2 №020533, висновок фахівця від 23.12.2013 року та іншими матеріалами справи про адміністративне правопорушення. Суд вважає, що рішення відповідача про відмову у виплаті страхового відшкодування не ґрунтується на вимогах Закону, а з відповідача на користь позивача має бути стягнуто страхове відшкодування в розмірі 37149,61 грн., виходячи з наступного. Відповідач зазначає, що висновок фахівця стосовно обставин дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобілів ВАЗ-21043 д.н.з. [NUMBER] та Шевролет Лачетті д.н.з. [NUMBER], складений 23.12.2013 р, підтверджує, що за шкоду, заподіяну [PERSON], не виникає його цивільно-правової відповідальності, яка застрахована відповідачем. Суд не приймає до уваги даний висновок та твердження відповідача, оскільки постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 26.04.2013 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме у скоєнні ДТП, що сталася 02.10.2012 року, а тому суд не вправі обговорювати дані обставини в силу ст.61 ЦПК України, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Згідно з положеннями ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Суд також вважає, що обговорювати наявність вини позивача у скоєні вказаної вище ДТП, суд не має правових підстав, враховуючи постанову у справі про адміністративне правопорушення від 16.11.2012 р. та вимоги ст. 61 ЦПК України. Відповідно до п.п. 33.1.4 п. 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний, зокрема, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Згідно з положеннями статті 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Разом з тим, відповідно до п. 33.3 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Отже, після сплину встановленого Законом терміну позивач звільнився від обов'язку збереження свого автомобіля в такому стані, в якому він знаходився після ДТП. Таким чином, при визначенні розміру спричиненого позивачу матеріального збитку,який підлягає стягненню з відповідача суд приймає до уваги Звіту про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику КТЗ №070513 від 16.05.2013 р. та який становить 38 149,61 грн. Відповідно до статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. На підставі викладеного, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача страхове відшкодування в сумі 37 149,61 грн., тобто за вирахуванням франшизи - 1000 грн., яка передбачена Полісом № АВ / 3284063 (3849,61 грн.-1000,00 =37149,61 грн.).. Згідно з пунктом 36.5 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Враховуючи, що заяву про виплату страхового відшкодування відповідачем отримано 27.05.2013 р., останнім днем терміну виплати страхового відшкодування в порядку п.36.2 ст.36 Закону, є 25.08.2013 р.(а.с.40-42). З огляду на викладене та враховуючи межі заявлених вимог, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за період з 26.08.2013 по 25.11.2013 рр. у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України в порядку п.36.5 ст. 36 Закону , яка становить 6,5% та дорівнює 1230,52 грн. Крім того, у відповідності до ст. 625 ЦК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних в розмірі 283,97 грн. та індекс інфляції в розмірі 223,19 грн. за період з 26.08.2013-25.11.2013 р.р. З огляду на вищевикладене та враховуючи те, що експертне дослідження було здійснено за рахунок позивача, оскільки представник страховика до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків не з'явився у визначений Законом строк, витрати на його проведення також має відшкодувати відповідач. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати понесені по проведенню звіту про оцінку №07/05/13 від 16.05.2013 року в розмірі 1000,00 грн., оскільки даний звіт було покладено в основу визначення вартості матеріального збитку завданого позивачу. З огляду на викладене, вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 398,87 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial