Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

31.05.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] (уточнений згідно заяви від 06.03.2015 року) з вимогами: про визнання за позивачем (в порядку поділу майна подружжя) права власності на 1/2 частину будівельних матеріалів та технічного обладнання недобудованого житлового будинку [ADDRESS]; про визнання за позивачем права забудовника на 1/2 частину недобудованого житлового будинку [ADDRESS]; про проведення реального поділу між сторонами недобудованого житлового будинку [ADDRESS], з виділенням позивачу частини домоволодіння згідно варіанту №1 до Висновку експертів №С-375 комісійної судової будівельно-технічнолї експертизи від 31.07.2014 року; про проведення реального поділу земельної ділянки, що знаходиться за адресою - будинок [ADDRESS], з виділенням позивачу земельної ділянки згідно варіанту №1 до Висновку експертів №С-375 комісійної судової будівельно-технічнолї експертизи від 31.07.2014 року; про встановлення юридичного факту про фактичне проживання сторонами однією сім'єю з 17.06.2009 року по 15.10.2011 року; про здійснення поділу рухомого майна між сторонами в рівних частинах, з визнанням за позивачем права власності на диван, шафу, плиткоріз, котел газовий, пральну машину, загальною вартістю 7700 грн та з визнанням за відповідачем права власності на деревообробний станок, годиннк інтер'єрний, мясорубку, загальною вартістю 11574 грн 15 коп, із стягненням з відповідача на користь позивача різниці у вартості в ідеальних частках в розмірі 1938 грн 08 коп; про визнання житлового будинку [ADDRESS] (з надвірними спорудами) та земельної ділянки, яка знаходиться за адресою - [ADDRESS] особистою приватною власністю позивача (т.2, а.с.242-243). Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач позов не визнав. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.ст.60, 61, 57, 70 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності і кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є суб'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Майно, набуте дружиною чи чоловіком до шлюбу є їх особистою приватною власністю. У разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Судом встановлено, що сторони по справі з 29.07.1989 року по 16.06.2009 року перебували в зареєстрованому шлюбі і після розірвання шлюбу не проживали однією сім'єю, не вели спільне господарство і не мали спільний бюджет, хоча мали і мають спільне житло і реєстацію ([ADDRESS]). Під час шлюбу сторони придбали нерухоме майно: недобудований житловий будинок [ADDRESS] (готовність якого складає 84,67%) та земельну ділянку, загальною площею 0,110 га за вказоною адресою (шо підтверджується будівельним паспортом та Державним актом на право власності на землю від 10.09.2002 року), а тому за позивачем (в порядку поділу майна подружжя) необхідно визнати право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів та технічного обладнання недобудованого житлового будинку [ADDRESS], а також 1/2 частину земельної ділянки, загальна площа якої становить 0,110 га, а також визнати за позивачем право забудовника, що необхідно для здачі будинку в експлуатацію. Реальний поділ вищевказаних недобудованого будинку та земельної ділянки є передчасним, його проведення на даний час є неможливим, оскільки будинок ще не зданий в експлуатацію, на даний час не збудовані надвірні споруди - сарай та гараж (що передбачено будівельним проектом), сторони не є власниками садиби та не надали до суду відповідні докази про погодження у встановленому порядку з відповідними службами та установами щодо надання дозволу про внесення відповідних змін до будівельного проекту стосовно переобладнання будинку і вищевикладені обставини можуть вплинути на варіанти поділу земельної ділянки, а тому суд з цих мотивів відхиляє висновок комісійної судової будівельно-технічної експертизи №С-375 від 31.07.2014 року про можливість реального поділу вказаних будинку та земельної ділянки. Після розірвання шлюбу відповідач за власні грошові кошти придбав: 12.12.2011 року - станок деревообробний, 23.08.2009 року - м'ясорубку торгової марки БРАУН, 25.07.2009 року - годинник інтер'єрний, 20.12.2012 року - диван ФЛАМІНГО, 05.12.2011 року - два набори корпусних меблів для двох дитячих кімнат з шафами та шафу, у вітальню, а тому ці речі поділу між сторонами не підлягають, так як вони є особистою власністю відповідача (т.1, а.с.220, т.2, а.с.27, 30, 31, 34, 35). 06.04.2006 року сторони у шлюбі придбали котел газовий, який є неподільним предметом системи опалення та повинен перебувати у спільній сумісній власності сторін виходячи з його функціонального призначення задовольняти потреби сторін виключно для обігріву та гарячого водопостаяання будинку (т.1, а.с.158). Перебуваючи у шлюбі, сторони в 1996 році придбали пральну машину АРДО, вартість якої на даний час складає 1500 грн і якою на даний час користується відповідач. В порядку поділу майна подружжя суд присуджує пральну машину відповідачу, із стягненням з останнього на користь позивача грошової компенсації в розмірі 750 грн. У справі відсутні докази про те, що на момент розгляду справи у наявності є плиткорізак, залишкова вартість якого становить 200 грн, а тому з цих мотивів його поділ суд не здійснює. Вимоги [PERSON] про визнання житлового будинку [ADDRESS] (з надвірними спорудами) та земельної ділянки, яка знаходиться за адресою - [ADDRESS], особистою приватною власністю позивача задоволенню не підлягають, оскільки рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 25.11.2014 року (справа №750/5154/13-ц, провадження №2/750/16/14), яке набрало законної сили 03.02.2015 року, вказані об'єкти нерухомого майна визнані спільною частковою власністю сторін (т.2, а.с.156-158, 219-226). Доводи позивача про проживання сторонами однією сім'єю з 17.06.2009 року по 15.10.2011 року спростовуються поясненнями відповідача, а також відсутністю доказів про наявність у сторін спільного бюджету у вказаний період. Судом встановлено, що позивач, подаючи 31.05.2013 року до суду позов про поділ майна подружжя, діяв в межах трьохрічної позовної давності, оскільки про порушення своїх майнових прав вона дізналася в 2011 році, а тому заява відповідача про застосування позовної давності до спірних правовідносин судом відхиляється. Судові витрати які поніс позивач із сплати судового збору в розмірі 2405 грн 84 коп (3441 грн - 1035 грн 16 коп) та витрати на оплату експертизи в розмірі 1497 грн 60 коп, а всього на загальну суму 3903 грн 44 коп - необхідно покласти на відповідача (т.1, а.с.1, т.2, а.с.123, 144, 226).

Outcome: partial