Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

30\~липня 2018\~року [PERSON]\~звернулась до\~суду з\~позовом до\~[PERSON],\~в якому\~просить (згідно\~уточнення до\~позовних вимог\~від 28\~серпня 2018 року) збільшити розмір стягнення аліментів присуджених за рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.07.2015 року з [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], уродженця [INFO] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] з 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача до 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовна заява мотивована тим, що в період з 2009 року по 12.08.2015 року позивач та відповідач перебували у шлюбі. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.07.2015 року з [PERSON] на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму. В квітні 2017 року позивач помітила, що у сина поганий зір. 20.04.2017 року вона звернулася до окуліста, сину поставили діагноз: Гіпертрофічний астегматизм високого ступеня тяжкості, рефлюкціонна амбліопія слабкого ступеня тяжкості. Також лікар зазначила, що [PERSON] потребує регулярного (2 рази на рік) плеоптичного лікування. Матвія поставили на «Д» облік в КЗ «ЦПМСП м. Тернівка». Відповідно до Консультативного висновку офтальмолога від 25.05.2017 року карта №25059 [PERSON] має вроджену гіперметропію обох очей високого ступеня, рефракційну амбліопію правого ока слабкого ступеня, лівого ока тяжкого ступеня, має носити окуляри, які потребують періодичної заміни та апаратне лікування. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Відзив мотивовано тим, що позовна заява не містить посилання на норму закону, якою врегульовано підстави зміни розміру аліментів, натомість хвороба дитини, на яку позивач вказує як на підставу позову, є однією з особливих обставин, які дають права на участь батьків у додаткових витратах на дитину. Крім того, витрати, які понесла позивач, на лікування дитини не підтверджені належними доказами, оскільки оплата лікування не підтверджена оформленими відповідно до чинного законодавства розрахунковими документами, особа, яка видала, товарні чеки із зазначенням суми оплати лікування не має ліцензії на здійснення медичної практики. Позивач щомісячно отримує присуджені аліменти в розмірі, що значно перевищує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог посилаючись на підстави, викладені у відзиві на позов. В судовому засіданні було допитано свідка [PERSON], яка підтвердила, що займається підприємницькою діяльністю, працює в установі Оптичний центр, вказала, що дійсно надавались послуги з апаратного лікування [PERSON] з 2017 року, раз на півроку, останній раз [PERSON] проходив лікування влітку 2018 року, [PERSON] носить окуляри, періодично було проведені заміни лінз в окулярах, чеки, які додала позивач до позовної заяви були підписані працівниками свідка із доведенням до відома самого свідка, чеки видавались після надання відповідних послуг (огляду лікаря, апаратного лікування). В судовому засіданні 14 листопада 2018 року представником позивача було заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи доказів в підтвердження матеріального стану позивача, наявності кредитів у звязку з додатковими витратами на дитину. Вказані докази представник позивача просила долучити до матеріалів справи в підтвердження фактичних обставин, якими додатково мала намір обґрунтувати позовні вимоги (підстави позову). У задоволенні вказаного клопотання представнику позивача було відмовлено через порушення порядку зміни підстав позову відповідно до ст.49 ЦПК України, клопотання було заявлено після початку розгляду справи по суті. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] (а.с.9,14). Згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2015 року у справі №185/5609/15-ц стягнуто з [PERSON], [INFO], ([NUMBER]), уродженця [INFO], аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 травня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили (а.с.10). [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] у звязку з укладенням шлюбу 17 червня 2017 року з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу (а.с.14). [PERSON] проживає разом з матірю [PERSON] згідно акту від 18 липня 2018 року (а.с.11). [PERSON] працює на посаді головного спеціаліста сектору надання соціальних послуг громадянам, постраждалим від наслідків Чорнобильської катастрофи, оздоровлення та відпочинку дітей Управління та соціального захисту населення Тернівської міської ради з 01.10.2017 року, в 2018 році отримала в середньому заробітну плату з січня 2018 року по жовтень 2018 року в розмірі 8000 грн., що підтверджується довідкою про доходи позивача. [PERSON] працює на посаді прохідника в приватному акціонерному товаристві «ДТЕК Павлоградвугілля», в 2018 році отримав в середньому заробітну плату з січня 2018 року по серпень 2018 року в розмірі 18800 грн., з якої були сплачені аліменти, що підтверджується довідкою про доходи відповідача (а.с.103). Відповідно до частин 1, 2, ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89, яка ратифікована постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 27.02.91 та набула чинності для України 27.09.91, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.141 СК мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. За змістом ст.180 СК, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями ст.183 СК, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У ч.1 ст.192 СК встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК). Стаття 192 СК тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК, а й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові ВСУ від 5.02.2014 №6-143цс13. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобовязаний зясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоровя. Представники сторін вказали суду, що як у позивача, так і у відповідача з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], не зявилось інших утриманців, не змінився стан здоровя. Представник позивача посилалась на хворобу дитини, [PERSON], як на підставу позовних вимог. Згідно довідки комунальної установи «Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Тернівки» від 20 липня 2018 року діагноз [PERSON], [INFO], гіперметропічний астегматизм високого ступеня тяжкості, рефракціонна амбліопія слабкого ступеня тяжкості, хвороба дитини також підтверджена даними медичної картки [PERSON], яка була досліджена в судовому засіданні, копії аркушів долучені до матеріалів справи (а.с.16,31-46). Згідно даних медичної картки [PERSON] звернення із скаргами на поганий зір до лікарі відбулось 20 квітня 2017 року, діагноз визначено 22 квітня 2017 року (а.с.31). Таким чином, позивачем не наведено достатніх підстав, згідно яких відповідно до вимог ст.192 Сімейного кодексу України (зміна матеріального та сімейного стану платника аліментів, стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоровя), може бути змінено раніше визначений судовим рішенням розмір аліментів, не надано належних та допустимих доказів в підтвердження існування таких підстав. Враховуючи, що у ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, суд вважає за необхідне розяснити наступне. Відповідно до частин 1,2 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Тобто позивач не позбавлена права вирішити спір щодо участі у додаткових витратах на дитину в судовому порядку на підставі ст.185 СК України за наявності відповідних підстав. З урахуванням положень ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають компенсації за рахунок держави.

Outcome: dismissed