Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

30 січня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 04 лютого 2020 року зазначила, що 31 липня 1996 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб, від якого [INFO] народилася дочка [PERSON] , яка мешкає із позивачкою. З 2017 року фактично шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами було припинено та 11 січня 2019 року шлюб сторін було розірвано заочним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області. За час перебування у шлюбі, 22 серпня 2003 року сторонами було придбано жилий будинок з надвірними будівлями, жилою площею 33,30 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, р/№ 1797, стороною якого являється відповідач. Згідно звіту з оцінки майна № 1/20 станом на теперішній час будинок оцінений у 36 728,00 грн. Згоди щодо поділу спільного майна сторони не досягли, у добровільному порядку відповідач поділити його відмовляється. З посиланням на положення СК України позивач просить поділити майно, набуте за час шлюбу із [PERSON] : - визнати за нею право власності на Ѕ частину будинку загальною площею 33, 30 кв.м., розташованого у [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину будинку загальною площею 33, 30 кв.м., розташованого у [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності (а.с. 39 зворот). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 40). З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 31 липня 1996 року уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] (а.с. 17). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Під час перебування у шлюбі з позивачкою по справі, 22 серпня 2003 року, відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу із [PERSON] (а.с.16), посвідчений приватним нотаріусом Костянтинівського міського нотаріального округу Ізмайловою В.Б., р/№ 1797, відповідно до умов якого відповідач по справі за 4000 гривень придбав жилий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] . 23 жовтня 2003 року право власності на зазначений будинок було зареєстровано за відповідачем [PERSON] , що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Костянтинівського міського БТІ, номер запису 11428 , кн.. 27 (а.с. 15). Земельна ділянка площею 0,0623 га для обслуговування та будівництва жилого будинку та господарських будівель, що знаходиться у [ADDRESS] , придбана [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22 серпня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Костянтинівського міського нотаріального округу Ізмайловою В.Б., р/№ 1799 (а.с. 14). Згідно витягу домової книги (а.с. 10-11) позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] зареєстровані у будинку [ADDRESS] з 02 квітня 2004 року; дитина [PERSON] зареєстрована за разом із батьками (а.с. 10). Відповідно до заочного рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 січня 2019 року, яке набрало законної сили 12 лютого 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний (а.с. 13). В силу ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку, доходу. Відповідно до ст. 69 ч. 1 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 70 ч. 1 СК України у разі поділу майна, що є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.1,2 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Приймаючи до уваги вищевикладене, та враховуючи, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт того, що будинок [ADDRESS] придбаний сторонами по справі в період шлюбу, суд, з урахуванням позиції відповідача, вважає за необхідне визнати його об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та визнати за кожним із подружжя право власності на 1/2 частину зазначеного будинку. За таких обставин позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved