Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

30.01.2018 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру шляхом виселення з квартири та вселення. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй на підставі заочного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2017 року належить 1/2 частина квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Іншу частину зазначеної квартири намагалася оформити на своє ім`я [PERSON] , однак не змогла довести свої родинні відносини із спадкодавцем [PERSON] . У зв`язку з чим, на даний час належна [PERSON] 1/2 частина квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , ніким не оформлена в порядку спадкування за законом. Після смерті батька позивача [PERSON] , на початку грудня 2016 року, шляхом зламу замків на вхідних дверях до квартири, самоправно, без згоди на те [PERSON] , заселився [PERSON] Документи, що підтверджують законність такого вселення, відповідач у справі не має. На час звернення з позовом до суду, [PERSON] незаконно проживає у квартирі, змінив замки на вхідних дверях, зайняв все житло та не пускає позивача у приміщення. Своїми діями [PERSON] порушує права [PERSON] на володіння та користування квартирою. З цих підстав, позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2018 року позов задоволено, усунуто [PERSON] перешкоди у користуванні власністю шляхом вселення її в квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та виселення із зазначеної квартири [PERSON] (а.с. 69-70). 07.09.2018 року на адресу Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява [PERSON] про перегляд заочного рішення у цивільній справі №333/475/18 (а.с. 83-85), яку ухвалою суду від 01.10.2018 року задоволено, заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2018 року скасовано, розгляд справи призначено проводити в порядку загального позовного провадження (а.с. 111-113). 12.10.2018 року на адресу суду від [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] про вселення до спірної квартири. Свої вимоги позивач за зустрічним позовом обґрунтовує тим, що на підставі заочного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2018 року та виконавчого листа від 24.05.2018 року №333/475/18 державним виконавцем Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ в Запорізькій області його було виселено в примусовому порядку з квартири за адресою: [ADDRESS] . Після скасування заочного рішення суду від 18.04.2018 року 03.10.2018 року [PERSON] звернувся до виконавчої служби з заявою про вселення його у спірну квартиру. Однак, державний виконавець Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ в Запорізькій області повідомив позивачу за зустрічним позовом про закриття виконавчого провадження №56659333, та рекомендовано звернутися до суду з позовом про вселення. Відповідач за зустрічним позовом перешкоджає [PERSON] вселитися в квартиру. У зв`язку з чим, позивач за зустрічним позовом змушений звернутись до суду за захистом своїх прав (а.с. 120). Ухвалою суду від 19.12.2018 року прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про вселення в квартиру до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру шляхом виселення з квартири та вселення в квартиру (а.с. 145). 23.01.2019 року на адресу суду від позивача за первісним позовом надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому [PERSON] просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . В судовому засіданні 21.02.2019 року судом задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] про долучення до матеріалів справи №333/475/18 копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.02.2019 року, посвідченого державним нотаріусом Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області, спадкова справа №331/2016, зареєстровано в реєстрі за №194, відповідно до якого спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна гр. [PERSON] , 1947 року народження, яка померла [INFO] , є її син - гр. [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з 1/2 частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 172), а також витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.02.2019 року №156518562 (а.с. 173). Ухвалою суду від 21.03.2019 року задоволено клопотання представника позивача за первісним позовом про зупинення провадження у справі №333/475/18 до набрання законної сили судовим рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя у цивільній справі №333/1357/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, про скасування державної реєстрації права власності (а.с. 177). На підставі заяви представника позивача за зустрічним позовом [PERSON] від 15.08.2019 року ухвалою суду від 19.08.2019 року провадження у справі №333/475/18 поновлено (а.с. 188). В судовому засіданні 07.11.2019 року позивач за первісним позовом та її представник заявили клопотання про залишення первісного позову без розгляду, оскільки на даний час [PERSON] проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] не чинить їй перешкод у користуванні власністю, оскільки не проживає за зазначеною адресою. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти залишення первісного позову без розгляду, однак, просила суд зустрічний позов задовольнити, оскільки на даний час [PERSON] позбавлений права володіння, користування та розпорядження своєю власністю, оскільки [PERSON] чинить йому перешкоди. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення клопотання позивача за первісним позовом та її представника та залишення первісного позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру шляхом виселення з квартири та вселення в квартиру без розгляду. Судом роз`яснюється, що згідно з ч. 2 ст. 257 ЦПК України, особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно. Розглянувши заявлені зустрічні вимоги [PERSON] до [PERSON] про вселення в квартиру, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.02.2019 року, посвідченого державним нотаріусом Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області, спадкова справа № 331/2016, зареєстровано в реєстрі за № 194, є власником 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 172). Зазначена обставина також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.02.2019 року №156518562 (а.с. 173). Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.05.2019 року у справі №333/1357/19 у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.02.2019 року, посвідченого державним нотаріусом Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області, спадкова справа №331/2016, зареєстровано в реєстрі за №194, про скасування державної реєстрації права власності відмовлено (а.с. 182-185). Постановою Запорізького апеляційного суду від 30.07.2019 року рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.05.2019 року залишено без змін (а.с. 185-187). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Частиною 2 ст. 386 ЦК України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання порушенню його прав. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1). Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2). Згідно з ч. ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1). Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами (п. 1 ч. 2). Згідно з ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом при розгляді справи № 333/475/18 по суті спору, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження порушення, невизнання або ж оспорювання [PERSON] прав [PERSON] , як власника 1/2 частини спірного нерухомого майна. Згідно з поясненнями [PERSON] , наданих в судовому засіданні 07.11.2019 р., остання жодних дій, які б перешкоджали [PERSON] вселитися у квартиру за адресою: [ADDRESS] не вчиняє. Доказів протилежного [PERSON] до матеріалів цієї справи не надано. За таких обставин, оскільки судом не встановлено та позивачем за зустрічним позовом не доведено наявності порушень прав [PERSON] зі сторони [PERSON] у спірних правовідносинах, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні зустрічних вимог [PERSON] про вселення в квартиру [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із залишенням первісної позовної заяви [PERSON] без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, судовий збір, сплачений останньою за заявлені вимоги покладається судом на [PERSON] . Крім того, у зв`язку з відмовою у задоволенні зустрічних позовних вимог, судовий збір в сумі 704 грн. покладається судом на [PERSON] .

Outcome: dismissed