Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

3 лютого 2021 року уповноважений представник заявника звернувся до суду з зазначеною вище заявою, посилаючись на те, що [INFO] помер батько заявниці [PERSON] , після смерті якого [PERSON] як спадкоємцю за законом відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок, земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані по [ADDRESS] . Дочка померлого [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини, його дружина - [PERSON] померла [INFO] . Інші спадкоємці відсутні. Заявник вчасно звернулася із заявою про прийняття спадщини та є такою, що прийняла спадщину. Нотаріус відмовив заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину із-за відсутністю доказів родинних відносин між заявником та [PERSON] , оскільки у її свідоцтві про народження відсутні дані про батька та батьки на момент її народження не перебували у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрували 2 квітня 2001 року, тому просить встановити факт батьківства [PERSON] щодо [PERSON] . В судовому засіданні уповноважений представник заявника заяву підтримав повністю, заінтересовані особи в судове засідання не з`явилась, про час і місце судового розгляду були оповіщені у встановленому порядку, направили суду заяви з клопотанням про розгляд справи за їхньої відсутності, заяву визнають повністю. В судовому засіданні представник заявника надав пояснення, які повністю відтворюють зміст заявлених вимог. Крім того, зазначив, що [PERSON] спільно проживав та вів спільне господарство з матір`ю позивача [PERSON] . Батьки спільно виховували двох дочок та утримували їх. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що знають заявника та її померлих батьків [PERSON] та [PERSON] , які проживали однією сім`єю. Батьки заявника вели спільне господарство, разом виховували та утримували заявника та її сестру. [PERSON] визнавав своє батьківство щодо [PERSON] . Оцінюючи наведені у справі аргументи, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно з`ясованих обставин, об`єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що у свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , у графі «батько» дані про батька відсутні (а.с.5, 12 - копії свідоцтв про шлюб та народження). [PERSON] , який помер [INFO] , за життя визнавав своє батьківство щодо [PERSON] . Проживав однією сім`єю з нею та її матір`ю [PERSON] , з якою 2 квітня 2001 року уклав шлюб, вів з останньою спільне господарство, виховував та утримував заявника та [PERSON] . Свого батьківства щодо заявника не заперечував. Ці обставини підтверджуються довідками Згурівської селищної ради Київської області від 11.01.2021 № 3, № 4 та актом обстеження житлово-побутових умов проживання сімї [PERSON] , у якому зазначено, що [PERSON] є дочкою [PERSON] , витягом із погосподарської книги, де [PERSON] значиться як член сім`ї [PERSON] та її чоловіком, [PERSON] - як дочка (а.с.17, 18, 19, 20, 21, 23, 24 - довідка, витяги з погосподарської книги, фото), показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] Згурівська районна державна нотаріальна контора відмовила заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні докази її родинних відносин із померлим [PERSON] (а.с.22 - відмова). Метою встановлення факту батьківства спадкодавця щодо заявника є оформлення спадкових прав заявника. Інші спадкоємці - заінтересовані особи у справі не оспорюють встановлення факту батьківства. Відтак не вбачається спору про право. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За положеннями ст. 53 КпШС походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 2 ст. 55 КпШС України запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній, і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Тобто в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, належним способом захисту може бути лише встановлення факту батьківства (така правова позиція викладена в ухвалі ВССУ від 16 грудня 2015 року в справі № 6-24384св15). Диспозиція ст. ст. 57-59 ЦПК України не обмежує сторін у поданні лише письмових доказів на підтвердження факту батьківства. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України). Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.п. 1 п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та сім`ю України. Відповідно до п.п. 3 п. 15 цієї Постанови заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч. 2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім`ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Заслухавши пояснення представника заявника, показання свідків, дослідивши письмові докази у справі, встановивши фактичні обставини справи, що мають істотне значення для її вирішення, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення повністю, оскільки в судовому засіданні доведено, що [PERSON] визнавав своє батьківство щодо [PERSON] та встановлення цього факту має юридичне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved