Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

30.10.2017 року\~ позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою про стягнення коштів в розмірі\~ 33072,07\~ грн. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що згідно контракту від 30.08.2016 року відповідач навчався у Військовому інституту телекомунікацій та інформатизації з 31.08.2016 р. по 14.12.2016 р. Наказом начальника інституту №250 від 14.12.2016 року з відповідачем було достроково припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби (навчання), виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Під час навчання відповідач перебував на повному державному забезпеченні за рахунок коштів державного бюджету України. Витрати, пов`язані з навчанням та утриманням відповідача становлять 33072,07 грн., які в добровільному порядку останній відмовляється відшкодувати. В судове засідання представник позивача не прибув, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.\~ Відповідач та його представник в судове засідання прибули, позов визнали частково в розмірі 4280,10 грн., що складається з вартості продовольчого забезпечення (3920,10 грн.) та витрат на медичне забезпечення (360 грн.). Проти стягнення витрат на грошове забезпечення в сумі 28791,97 грн. [PERSON] заперечував, посилаючись на те, що до зарахування на навчання він проходив військову службу за контрактом у військовій частині № [NUMBER] в місті Новограді-Волинському, а після відрахування з інституту проходив службу за контрактом у військовій частині пп [NUMBER] . Таким чином, він не припиняв військову службу і мав право на грошове забезпечення, як військовослужбовець. Дослідивши у судовому засіданні надані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. На підставі наказу начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації\~ від\~ 30.08.2016 року\~ № 174 [PERSON] було зараховано на навчання з 31.08.2016 року. (а.с. 12) 30.08.2016 року між Міністерством оборони України в особі начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації та [PERSON] укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України. (а.с. 14). Відповідно до п.1 зазначеного контракту, відповідач зобов`язався відшкодувати\~\~ витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), у разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу. Частинами 1, 3, 5, 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок»\~ встановлено наступне: - підготовка громадян України, прийнятих на військову службу за контрактом, може здійснюватися у вищих військових навчальних закладах, навчальних частинах (центрах), військових частинах шляхом навчання на спеціальних курсах підготовки; - зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань; - з курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт; - курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Таким чином, Законом передбачено, що навчання у вищих військових навчальних закладах здійснюється лише на контрактній основі, а зарахування до цих навчальних закладів громадян України проводиться лише на добровільних засадах. Згідно п. 8 «Порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006\~\~\~року №964, сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони. Згідно з п. 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 № 406/2011, Міноборони України входить до системи органів виконавчої влади. Міноборони України є органом військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України» суб`єктами господарської діяльності у Збройних Силах України є військові частини, заклади, установи та організації Збройних Сил України, які утримуються за рахунок коштів Державного бюджету України, ведуть відокремлене господарство, мають кошторис надходжень та видатків, рахунки в установах банків, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням. Відповідно до ст. 8 вищевказаного Закону кошти, одержані від здійснення військовими частинами господарської діяльності, зараховуються до Державного бюджету України та використовуються виключно на національну оборону відповідно до кошторису Міністерства оборони України. Порядок обліку коштів, одержаних від господарської діяльності у Збройних Сила України, визначається Міністерством фінансів України та Міністерством оборони України. Згідно наказу начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації № 250 від 14.12.2016 р. [PERSON] ,\~ відраховано, у зв`язку з достроковим розірванням контракту через небажання продовжувати навчання. Як вбачається з розрахунку витрат на утримання відповідача, за час фактичного навчання на відповідача було витрачено 33072,07 грн., зокрема: - грошове забезпечення\~ - 28791,97 грн.; - продовольче забезпечення 3920,10 грн.; - медичне забезпечення 360,00 грн. Відповідно до п. 36 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 року, Контракт про навчання припиняється (розривається) достроково через недисциплінованість курсанта, невиконання навчального плану, небажання продовжувати навчання, а також у разі відмови курсанта, з яким укладено контракт про навчання, від проходження військової служби на посадах осіб сержантського та старшинського складу, офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відповідно до пункту 227 цього Положення. Згідно п. 3 «Порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого постановою Кабінету міністрів України №964 від 12.07.2006 року, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної відпустки та у зворотному напрямку, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. А відповідно до п.4 «Порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах» розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом. Не проведення відшкодування витрачених бюджетних коштів на утримання відрахованих курсантів, завдає шкоди економічним інтересам держави. Заперечення відповідача щодо продовження військової служби в іншій військовій частині суд не бере до уваги, оскільки правовідносини, пов`язані з проходженням служби у в/ч пп [NUMBER] , в тому числі щодо виплати грошового забезпечення у відповідності з контрактом від 12.12.2016 року, не мають відношення до обов`язків, які встановлені контрактом від 30.08.2016 року, що було укладено між позивачем та відповідачем. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Військового інституту телекомунікацій та інформатизації до [PERSON] про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, доведені в судовому засіданні і підтверджені належними, допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені позивачем при подачі позову та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1684 грн.

Outcome: approved