Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

30 грудня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до ПАТ «Банк «Таврика» про стягнення коштів. Свої вимоги мотивує тим, що між нею та ПАТ «Банк «Таврика» укладено чотири договори банківського вкладу (ощадного сертифікату) № 001109 та № 001110 від 14 березня 2012 року на суму 60000 кожен, договір № 001120 від 26 березня 2012 року на суму 5000 доларів США та договір № 002776 від 03 липня 2012 року на суму 10000 доларів США. Відповідно до умов цих договорів строк зберігання сертифікатів закінчився у 2013 році. Вона свої зобов'язання за цими договорами виконала та залучила на рахунок ПАТ «Банк «Таврика» грошові кошти. Банк свої зобов'язання не виконує - грошові кошти, внесені на його рахунок не повертає, незважаючи на її неодноразові звернення з заявами про повернення коштів. Просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з ПАТ «Банк «Таврика» на її користь грошові кошти в розмірі 5000 доларів США в гривневому еквіваленті за курсом Національного Банку України на день ухвалення судового рішення про стягнення грошових коштів за договором № 001120 від 26 березня 2012 року та грошові кошти в розмірі 10000 доларів США в гривневому еквіваленті за курсом Національного Банку України на день ухвалення судового рішення про стягнення грошових коштів за договором № 002776 від 03 липня 2012 року. У судовому засіданні представники позивача підтримали заявлений позов та просили його задовольнити з наведених у ньому підстав. Пояснили суду, що банк зобов'язаний видати вклад на вимогу вкладника, проте такі дії не вчиняються, чим порушуються права позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 36). До суду подані письмові заперечення проти позову (а.с. 20-21), у яких зазначено, що у відповідача було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації. Заяви позивача від 16 квітня 2013 року, 24 квітня 2013 року та 25 квітня 2013 року про визнання її кредитором банку були розглянуті, та її вимоги включені до реєстру акцептованих кредиторів згідно ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». За таких обставин, вимоги позивача про стягнення коштів у судовому порядку не підлягають задоволенню. Суд за згодою представників позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що між [PERSON] та ПАТ «Банк «Таврика» укладено договори банківського вкладу (ощадного сертифікату) № 001120 від 26 березня 2012 року на суму 5000 доларів США та № 002776 від 03 липня 2012 року на суму 10000 доларів США (а.с. 4, 5). Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Разом з тим, Постановою Правління Національного банку України № 97 від 20 березня 2013 року відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Таврика» (а.с. 22). Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 17 від 20 березня 2013 року розпочато ліквідацію ПАТ «Банк Таврика» (а.с. 24). Встановлено, що позивач зверталась з заявами від 16 квітня 2013 року, 24 квітня 2013 року та 25 квітня 2013 року про включення її до реєстру кредиторів (а.с. 6, 7, 8). Позивача включено до реєстру вимог кредиторів ПАТ «Банк Таврика», акцептованих уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та віднесено до сьомої черги згідно ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (а.с. 9). Позивач звернулася в суд з позовом про поверхня їй коштів за договорами банківського вкладу. Разом з тим, на день звернення позивача до суду у ПАТ «Банк Таврика» було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру його ліквідації. Главою 16 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та розділом 8 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачений спеціальний порядок погашення вимог кредиторів. Статтею 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». У ч. 1 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено порядок спрямування уповноваженою особою Фонду коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку, на задоволення вимог кредиторів. Частиною 4 цієї статті визначено, що вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги. За таких обставин, під час ліквідації банку не допускається задоволення вимог кредиторів банку окремо від ліквідаційної процедури у зв'язку з невідповідністю цієї процедури порядку погашення вимог кредиторів, встановленого Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». З початком ліквідації відповідача відповідними державними органами запроваджена процедура забезпечення гарантованих державою прав вкладників, спрямована на їх захист. Порядок погашення вимог кредиторів у такому випадку визначається нормами спеціального закону, з дотриманням принципів черговості, й ухвалення рішення суду про стягнення неповернутої суми вкладу призведе до подвійного стягнення коштів на користь позивача, що не відповідає закону. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed