Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

29.10.2020 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивач просить суд винести рішення, на підставі якого: 1. Розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що був укладений 17.09.2016 року та зареєстрований Кагарлицьким районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис за № 102. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] в прохальній частині позовної заяви обгрунтовує наступними фактичними обставинами, та нормами права. 17.09.2016 року між [PERSON] (далі - Позивач) та [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено шлюб, у зв`язку з чим Кагарлицьким районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області було внесено актовий запис №102 про укладення шлюбу та видано свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] . Від спільного шлюбу Позивач та Відповідач мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з Відповідачем у Позивача не склалося, оскільки після укладання шлюбу на даний час з`ясувалось, що характери є різними, погляди Позивача та Відповідача на різні сторони життя та сімейні питання кардинально відрізнялись, що унеможливлює подальше подружнє життя. Між Позивачем та Відповідачем немає взаєморозуміння та вони не можуть дійти спільної точки зору у спірних питаннях, внаслідок чого постійно виникають сварки, скандали, непорозуміння та взаємні приниження. Протягом останніх 3 місяців Позивач та Відповідач не проживають разом. Наразі Позивач і Відповідач не підтримують подружніх відносин, не бачать перспектив у подальшому спільному житті в якості однієї сім`ї. Враховуючи вищезазначені обставини, шлюбні відносини між Позивачем та Відповідачем не носять характеру подружніх, оскільки на даний час вони не підтримують відносин як чоловік та дружина. Отже, шлюбні відносини між Позивачем та Відповідачем на даний час припинились, тому збереження шлюбу є недоцільним. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді/справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного/майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Необхідно зазначити, що на сьогоднішній день збереження шлюбу між Позивачем та Відповідачем є неможливим, оскільки Позивач ні за яких умов не буде проживати однією сім`єю з Відповідачем. Подальше спільне життя Позивача і Відповідача як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам Позивача та Відповідача, оскільки проживання в спільному шлюбі є безперспективним з точки зору подальших шлюбних стосунків між Позивачем та Відповідачем. Отже, на даний час є неможливим збереження шлюбу між Позивачем та Відповідачем, який у разі надання Позивачу та Відповідачу судом строку на примирення, скоріше за все, не буде збережено. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. З питання щодо виховання та проживання дітей на даний час спору немає, оскільки спільна донька Позивача та Відповідача буде проживати з матір`ю, тобто Відповідачем, що краще відповідатиме інтересам дитини. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Виходячи з вищезазначених обставин та норм Сімейного кодексу України, Позивач має право з власної ініціативи звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, а у суду є всі підстави для прийняття рішення про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved