Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

6 травня 2014 року до суду звернулася [PERSON] із зазначеним позовом до [PERSON] з вимогами, які в процесі розгляду справи уточнила і просила: визнати юридичний факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] з 15 березня 2007 року по 25 січня 2011 року без реєстрації шлюбу; визнати право спільної сумісної власності на автомобіль марки СHEVROLET NIVA 21230 L, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], об'єм двигуна 1690 см. куб., який був придбаний 16 березня 2007 року [PERSON] та [PERSON]; визнати право власності на ? частину автомобіля марки СHEVROLET NIVA 21230 L, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], об'єм двигуна 1690 см. куб. за [PERSON]; припинити право спільної сумісної власності на автомобіль марки СHEVROLET NIVA 21230 L, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], об'єм двигуна 1690 см. куб.. У позовній заяві зазначала, що з [PERSON] проживала однією сім'єю з 9 вересня 2003 року без реєстрації шлюбу, оскільки він на той час перебував у іншому шлюбі, а 26 січня 2011 року вони зареєстрували свій шлюб. Оскільки [INFO] року [PERSON] помер, то відкрилася спадщина і спадкоємцями першої черги є вона та відповідач. Під час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу 16 березня 2007 року за договором купівлі-продажу в кредит вони придбали автомобіль, а в подальшому виконали свої обов'язки по кредитному договору у повному обсязі. Тому позивач вважає, що на підставі ст. 74 Сімейного кодексу України автомобіль є їх спільною сумісною власністю, у зв'язку з чим звернулася до суду з цим позовом. Представник відповідача подав заперечення проти позову, які мотивував тим, що до 13 березня 2007 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] і як до розірвання шлюбу, так і після цього деякий час був пов'язаний з нею спільним побутом, вони спільно вирішували питання матеріального забезпечення їх сина, який тоді навчався, спільно користувалися гаражем [ADDRESS] та автомобілем марки «Мітсубіші Галант», д.н.[NUMBER], які були їх спільною власністю. Отже вони мали взаємні права та обов'язки. У грудні 2006 року [PERSON] продав вказані автомобіль та гараж і на виручені від продажу кошти 16.03.2007 р. придбав для спільного користування з відповідачем та [PERSON] автомобіль марки «Нива» моделі 21230 L, а 17.03.2007 р. зареєстрував його на своє ім'я, тобто через три дні після розірвання шлюбу з [PERSON]. Кредитний договір від 23 березня 2007 року не є підтвердженням придбання автомобіля в кредит, оскільки був укладений пізніше купівлі автомобіля, яка відбулася 16.03.2007 р., а вказані у договорі купівлі-продажу та в кредитному договорі відомості про марку та модель автомобіля відрізняються. Автомобіль як спадкове майно має індивідуальні ознаки, зокрема, марку, модель, номер кузова, об'єм двигуна, колір, державний номерний знак, які у позовній заяві та в додатках до неї відсутні. У зв'язку з цим відсутній зв'язок між отриманим кредитом та купівлею автомобіля, а також відсутній предмет позову. Крім того, не надано доказів того, що кредит був перерахований на оплату автомобіля, що він погашений і що позивач погашала кредит спільно з [PERSON]. Заявлена ціна позову 32900 грн. вочевидь не відповідає дійсній вартості автомобіля. Крім того, відповідач не отримав свідоцтво про право на спадщину і тому є неналежним відповідачем. У зв'язку з цим представник відповідача вважає, що зазначені у позовній заяві обставини позивачем не доведені і просить відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні позивач та її представник, уточнивши позовні вимоги, просили позов задовольнити, посилаючись на зазначені у позовній заяві обставини та додатково надані докази. Позивач суду пояснила, що до реєстрації шлюбу з [PERSON] вони тривалий час безперервно проживали з ним у її квартирі, де він і був зареєстрований, однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, піклувалися один про одного, а також про його сина від першого шлюбу і про її дітей і допомагали їм. Вона, як і [PERSON] також весь час працювала, крім перерви в один рік, коли звільнилася з ЗАТ «Перспектива», а на нову роботу її не взяли. Свою частку у квартирі [PERSON] переоформив на свого сина [PERSON], - відповідача по справі, а автомобіль та гараж він продав у кінці 2006 року і вони вирішили для себе купити новий автомобіль в кредит, але після розірвання шлюбу [PERSON] з першою дружиною. Перший внесок за автомобіль у розмірі 20% вартості на суму близько 13000 грн. вони сплатили за рахунок збережень, які накопичили за час спільного проживання, в т.ч. і отриманих [PERSON] від продажу старого автомобіля. Решта вартості автомобіля була оплачена за рахунок отриманого кредиту, який вони погасили в кінці 2009 року. Автомобілем користувалися спільно, їздили у село до її родичів, на відпочинок, а також [PERSON] і його син [PERSON] їздили на рибалку. Після смерті [PERSON] спірний автомобіль і документи на нього зберігаються у неї. Представник відповідача позов не визнав, пославшись на обставини, зазначені у поданих ним запереченнях і просив відмовити у задоволенні позову за недоведеністю вимог. Третя особа свого представника до суду не направила, надіславши листа про розгляд справи за його відсутності та вирішення її відповідно до закону. Свідок [PERSON] суду показав, що [PERSON] знав по спільній роботі. У 2007 році познайомилися ближче, почали дружити сім'ями з [PERSON] та [PERSON]. Вони жили як чоловік та жінка, не сварилися, завжди ходили разом. З 2007 року орендували гараж поряд з його гаражем. Купили автомобіль «Нива», виплачували за нього кредит, позичали для цього у нього гроші, які потім повертали. Свідок [PERSON] суду показав, що [PERSON] знав з 1995 року по спільній роботі. Ближче познайомився з ним та [PERSON] у 2005 році, оскільки вони жили по сусідству з ним. Тоді вони вже жили разом постійно, всюди ходили разом, ніколи не сварились. У них був автомобіль «Нива», на якому вони разом їздили в село, допомагали матері [PERSON] Автомобіль у [PERSON] спочатку був старий - іномарка. Був також гараж, який він продав і вони купили новий гараж у ГБК «Престиж» у 2007 році. Разом жили до смерті [PERSON]. Свідок [PERSON] суду показав, що раніше працював разом з [PERSON]. З [PERSON] познайомився, коли вони придбали у 2007 році гараж. Вони брали кредит на гараж та машину. Він допомагав перевозити речі з старого гаражу біля мосту у новий гараж в ГБК «Престиж». У [PERSON] був старий автомобіль «Мітсубіші», який він дешево продав. Потім в кредит вони купили «Ниву». На той час він проживав з [PERSON]. Про відносини [PERSON] з колишньою дружиною відомо, що вони були погані, часто сварились і він пішов від неї. Алкогольними напоями [PERSON] не зловживав, інакше б втратив роботу на ЧАЕС. Кредити брали на автомобіль, гараж, весілля сина. Свідок [PERSON] суду показала, що разом з [PERSON] вони працювали з 2000 року по 2010 рік у ЗАТ «Перспектива». Вона розповідала про відносини з [PERSON], про те, що вони спільно проживали, він прописався у неї. Завжди були разом, він її зустрічав з роботи. Розповідала, що разом їздили до її матері, на відпочинок. Коли він зламав шию, то вона за ним доглядала. Казала, що брали кредит на автомобіль «Нива» і виплатили його. Коли вона звільнилася з роботи, то вони частіше їздили у село до її матері, до родичів. Потім вони зареєстрували шлюб. Свідок [PERSON] суду показала, що з [PERSON] разом працювали з 1994 року. Тоді він проживав з дружиною [PERSON] та сином. Вони з ними дружили сім'ями. Коли [PERSON] вживав алкогольні напої, між ними виникали сварки і він то ішов з дому, то повертався. Він лікувався від алкогольної залежності. У них був гараж, який вони збиралися продати, а також продати старий автомобіль і купити «Ниву». [PERSON] говорив, що автомобіль подарує сину. У 2007 році вони розірвали шлюб між собою. Про його стосунки з [PERSON] їй нічого не відомо. Свідок [PERSON] суду показав, що 28 січня 2007 року у [PERSON] він купив гараж [ADDRESS] за ціну близько 4 тис. доларів США. Гараж був не приватизований і документи про купівлю-продаж та передачу грошей не оформлялись. Свідок [PERSON] суду показала, що з [PERSON] та [PERSON] була знайома з 2005 року. Спочатку у них були нормальні відносини, потім [PERSON] почав зловживати алкогольними напоями, [PERSON] його лікувала. Коли він запивав, то ішов з дому. Вони збиралися продати гараж, старий автомобіль і купити новий, який оформити на сина. Для цього записалися до нотаріуса, однак [PERSON] до нього не прийшов. Розірвали шлюб у 2007 році. Про відносини [PERSON] з [PERSON] їй нічого не відомо. Свідок [PERSON] суду показала, що шлюб з [PERSON] вони розірвали без суду у ЗАГСі 13.03.2007 р..Спільне майно не ділили. Після розірвання шлюбу спільно жити перестали. До цього він коли запивав, то ішов з дому, оскільки між ними виникали сварки на цьому грунті. Як з'ясувалося пізніше ішов він до [PERSON] Потім повертався. У них був старий автомобіль «Мітсубіші» та гараж [ADDRESS], якими вони спільно користувалися. Потім він їх продав і купив новий автомобіль «Нива», яким вони також спільно користувалися, їздили на рибалку з сином, на природу. Їй відомо, що він брав кредит, однак для чого, не відомо. Свою частку у приватизованій квартирі [PERSON] подарував сину, а через півтора року виписався сам з квартири. З наданих сторонам письмових доказів встановлено, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який між ними розірвано 13 березня 2007 року згідно актового запису № 11, зробленого у відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, що підтверджено наданою копією свідоцтва про розірвання шлюбу. 16 березня 2007 року між ТОВ «УкрАвтоЗАЗ-Сервіс» (Продавець) та фізичною особою [PERSON] (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу автомобіля № 0421. Згідно п. 1 договору Продавець продає, а Покупець приймає у власність та оплачує автомобіль моделі 21230 L марки Нива, колір кварц. Мет., виробник ЗАТ ЗАЗ, специфікація якого зазначена у додатку № 1 до цього договору, за вартістю 65800 грн.. Згідно п. 1.2. договору Покупець за рахунок власних грошових коштів в порядку, передбаченому договором, сплачує частину вартості автомобіля у сумі 20%, тобто 13160 грн.. Згідно п. 1.3. договору сплату різниці коштів між вартістю автомобіля та сплаченим авансом Покупець здійснює за рахунок коштів, отриманих від Банку (надалі Кредит) на умовах укладеного між Банком і Покупцем договору кредиту. Сума кредиту Банку для купівлі Покупцем автомобіля складає 80% від вартості автомобіля, тобто 52640 грн.. Згідно Додатку № 1 до договору купівлі-продажу автомобіля № 0421 від 16 березня 2007 року «Специфікація товару» - автомобіль марки НИВА, модель 21230 L, виробник ЗАТ ЗАЗ, вартість 65800 грн., двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER], колір кварц. Мет. 23 березня 2007 року ПриватБанк (Банк) і [PERSON] (Позичальник) уклали кредитний договір № CNCNAK00151302. Згідно п. 7.1. кредитного договору Банк зобов'язується надати Позичальнику кредитні кошти шляхом перерахування на поточний рахунок на строк з 23 березня 2007 року по 23 березня 2012 року включно у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 53729,44 грн. на наступні цілі: купівля автомобіля, а також у розмірі 34 грн. для сплати за реєстрацію предмета застави та у розмірі 18095,00 грн. на сплату страхових платежів та зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 1% від суми кредиту, щомісяця у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту. Згідно п. 7.2. сума кредиту 52640,00 грн. за дорученням Позичальника перераховується на поточний рахунок автосалону ТОВ «УкрАвтоЗАЗ-Сервіс». На підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого Славутицьким РЕП ДАІ ГУ-УМВС України 17.03.2007 р., власником транспортного засобу реєстраційний номер [NUMBER], марки СHEVROLET NIVA 21230, рік випуску 2006, колір сірий, кузов № [NUMBER], тип легковий універсал-В, об'єм двигуна 1690 см. куб., є [PERSON], адреса: [ADDRESS]. 23 березня 2007 року ПриватБанк (Заставодержатель) і [PERSON] (Заставодавець) уклали договір застави рухомого майна № CNCNAK00151302, посвідчений Солодовник С.О., приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №1035. Згідно умов п. 34.1. цього договору за ним забезпечувалося виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором від 23.03.2007 р. № CNCNAK00151302: про повернення кредиту в сумі 53729,44 грн. у строк до 23 березня 2012 року. Згідно п. 34.4. в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором заставодавець надав СHEVROLET NIVA 21230, рік випуску 2006, кузов № [NUMBER], тип легковий універсал-В, об'єм двигуна 1690 см. куб., державний номер [NUMBER], який належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] виданим Славутицьким РЕП ДАІ ГУ-УМВС України 17 березня 2007 року. Наданим витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація вилучення запису) підтверджено вилучення 12.02.2010 р. запису про обтяження на підставі договору застави автотранспорту CNCNAK00151302 від 23.03.2007 р., обтяжувач ПАТ КБ ПриватБанк, боржник [PERSON], [ADDRESS]. Згідно повідомлення керівника відділення «Славутич» філія Чернігівське РУ ПАТ КБ ПриватБанк від 21.06.2014 р. № 1580742 на адресу начальника МРЕВ у зв'язку з повним погашенням кредиту на автомобіль, виданого [PERSON] по кредитному договору № CNCNAK00151302 від 23.03.2007 р. Банк просить зняти заборону відчуження автомобіля марки СHEVROLET, реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. Наданими довідками ЗАТ «Перспектива» від 10 січня 2011 року підтверджено, що [PERSON] працювала пакувальником з травня 2008 року по липень 2008 року і її заробіток за цей період склав 1380,63 грн., комірником з липня 2008 року по листопада 2010 року і її заробіток за цей період склав 21010,32 грн.. Згідно наданої копії свідоцтва про шлюб [PERSON], який народився [INFO] року, громадянин України, і [PERSON], яка народилася [INFO] року, громадянка України, зареєстрували шлюб 26 січня 2011 року, згідно актового запису № 11, зробленого у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області. Згідно свідоцтва про смерть, копія якого надана суду, [PERSON] помер [INFO] року. Славутицькою міською державною нотаріальною конторою 11.10.2013 р. зареєстровано спадкову справу № 76/2013, спадкодавець [PERSON]. Встановивши на підставі зазначених доказів фактичні обставини справи та визначивши відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки (ч. 2 цієї статті). Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (ч. 4 цієї статті). Згідно ч. 3 ст. 4 цього Кодексу кожна особа має право на проживання в сім'ї. Відповідно до ст. 301 Цивільного кодексу України фізична особа має право на особисте життя (ч. 1 цієї статті). Фізична особа сама визначає своє особисте життя (ч. 2 цієї статті). Згідно ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я охороняється державою. Відповідно до ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними (ч. 1 цієї статті). На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. За правилом ч. 3 цієї статті доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. На підставі наданих доказів суд вважає встановленим факт того, що після розірвання шлюбу між [PERSON] і [PERSON], яке відбулося 13 березня 2007 року і до реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON], яка у зв'язку з цим змінила своє прізвище на [PERSON], що відбулося 26 січня 2011 року, вони проживали однією сім'єю, але не перебували у шлюбі між собою та в будь-якому іншому шлюбі, оскільки вони спільно проживали, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, піклувались один про одного, спільно дбали про своє матеріальне забезпечення, мали спільний бюджет, за взаємною згодою вирішували побутові питання, придбання майна та розпорядження майном, залучення кредитних коштів та їх повернення, їх відносини були тривалими, усталеними і притаманними відносинам подружжя. Це підтверджено показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], відомостями про реєстрацію місця проживання [PERSON] у квартирі [PERSON], що не заперечувалось сторонами, наданими позивачем та її представником договором купівлі-продажу автомобіля з додатковими угодами до нього, кредитним договором, договором застави автомобіля, реєстрацією автомобіля за адресою їх спільного місця проживання, придбанням гаражу для зберігання автомобіля, реєстрацією у подальшому шлюбу між ними і не спростовано показаннями свідків [PERSON]., [PERSON], [PERSON], [PERSON] та доказами, наданими представником відповідача. Заперечення представника відповідача проти позову суд вважає недоведеними і такими, що не спростовують позову. Як встановлено судом, попередній шлюб [PERSON] було розірвано 13 березня 2007 року відповідно до ст. 106 СК України. Згідно правила ч. 1 ст. 114 цього Кодексу у разі розірвання шлюбу органом державної реєстрації актів цивільного стану шлюб припиняється у день реєстрації розірвання шлюбу. Таким чином, починаючи з 14 березня 2007 року, до 26 січня 2011 року [PERSON] і [PERSON] попередній шлюб якої було розірвано раніше, не перебували в шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, однак проживали однією сім'єю, що є підставою для встановлення в судовому порядку цього факту. Відповідно до ст. 74 СК України встановлення факту проживання чоловіка і жінки однією сім'єю, за умови, що вони не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, презюмує виникнення їх спільної сумісної власності на майно, набуте ними за час спільного проживання, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. При цьому, беручи до уваги ч. 2 цієї статті та ст. 60 і 61 цього Кодексу, не має значення розмір особистої участі чоловіка і жінки у придбанні цього майна. Твердження представника відповідача про те, що спірний автомобіль був придбаний за рахунок продажу спільного майна [PERSON] та [PERSON], а також у період їх спільного проживання, а тому є їх спільною сумісною власністю, а не спільною власністю [PERSON] та [PERSON], не грунтуються на положеннях закону та наданих доказах. Як встановлено судом, позов про поділ спільного майна подружжя [PERSON] та [PERSON] протягом встановленого законом трирічного строку позовної давності, який обчислюється згідно правил ст. 72 СК України, не пред'являвся і в судовому порядку поділ не здійснювався, факт відчуження [PERSON] спільного майна без згоди другого з колишнього подружжя судом не встановлювався як і факт їх спільного проживання однією сім'єю після розірвання шлюбу. Факт придбання спірного автомобіля під час проживання однією сім'єю [PERSON] і [PERSON] без реєстрації їх шлюбу, коли вони також не перебували в будь-якому іншому шлюбі, в основному за рахунок залучених кредитних коштів, які в подальшому ними повернуті в повному обсязі, підтверджено дослідженими доказами, зокрема наданими суду копіями договору купівлі-продажу автомобіля з додатковими угодами, копією кредитного договору, договору застави рухомого майна, реєстраційними документами на спірний автомобіль і сумніву не викликає. Посилання представника відповідача на те, що [PERSON] є неналежним відповідачем тому, що він не отримав свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON], не спростовує позову, оскільки не оспорюється факт прийняття ним спадщини після смерті батька. Його посилання на те, що ціна позову вочевидь не відповідає реальній спірного вартості автомобіля з урахуванням його зносу виходить за межі предмета позову і не впливає на вирішення спору, оскільки вимоги про поділ його в натурі не заявлено. У зв'язку з цим, суд вважає правильним зробити висновок, що спірний автомобіль є об'єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] і в цій частині задовольнити позов. Згідно правила ч. 1 ст. 70 СК України, яка поширюється на спірні відносини, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Виходячи з цього, суд вважає також обгрунтованими позовні вимоги у частині визнання права власності позивача на ? частину спірного автомобіля. Разом з тим, позов в іншій частині необхідно залишити без задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 5 ч. 2 цієї статті суд, зокрема, розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 6 ст. 235 цього Кодексу якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов за загальних підставах. Зі змісту позовної заяви вбачається, що заява [PERSON] про встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу була залишена без розгляду у зв'язку з наявністю спору про право. Встановлення юридичних фактів не належить до передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів, які порушуються, невизнаються або оспорюються, справи про які вирішуються у позовному порядку. В частині вимоги про припинення права спільної сумісної власності на спірний автомобіль вимога не підлягає задоволенню виходячи з такого. Підстави припинення права власності передбачені ст. 346 Цивільного кодексу України. Відповідно до правила ч. 3 ст. 372 цього Кодексу у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Це означає, що у разі визначення часток у праві спільної сумісної власності, воно стає спільною частковою власністю відповідно до ч. 1 ст. 356 цього Кодексу. Підстави припинення права на частку у разі виділу чи поділу спільного майна в натурі, зокрема неподільного майна, передбачені ст. 364 та 365 цього Кодексу і пов'язується з необхідністю сплати грошової компенсації одним із співвласників. За встановлених обставин справи, позов необхідно задовольнити частково. Відповідно до правила ст. 88 ЦПК України судові витрати між сторонами у разі часткового задоволення позову розподіляються пропорційно.

Outcome: partial