Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

30 березня 2016 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову представник банку зазначає, що 29.05.2008 року Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк, та [PERSON] уклали договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11352568000, згідно з яким банк надав [PERSON] кредит у сумі 31014,73 доларів США з кінцевим строком погашення 29.05.2015 року зі сплатою 12,5% річних, а відповідач зобов'язувався сплачувати відсотки за користування кредитом та повернути кредит. 05.02.2009 року між сторонами було укладено додаткову угоду до кредитного договору, за умовами якої змінено кінцевий термін повернення кредиту на 27.05.2016 року та викладено графік погашення кредиту в новій редакції. [PERSON] не здійснює платежів для повернення кредиту, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання, станом на 23.03.2016 року його заборгованість перед банком становить 10617,10 доларів США. З метою забезпечення належного виконання зобов'язань [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11352568000 від 29.05.2008 року, між банком та [PERSON] 29.05.2008 року було укладено договір поруки № 207257, а також 05.02.2009 року було укладено додаткову угоду до договору поруки, відповідно до яких [PERSON] зобов'язалася відповідати у повному обсязі за виконання [PERSON] усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору, відповідальність відповідачів є солідарною. В зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором відповідачами, 04.12.2015 року банком їм було направлено вимоги про погашення заборгованості, однак вимоги банку залишені без задоволення. Заборгованість за кредитним договором у сумі 10617,10 доларів США банк просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно. В судове засідання представник позивача не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що у справі наявне відповідне повідомлення. 04.08.2016 року до канцелярії суду від представника банку надійшла заява про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 170). В судове засідання відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що в справі наявні власноручно підписані ними повідомлення. Відповідач та його представник причин неявки не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надали, тому суд вважає, що відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися без поважних причин. В судовому засіданні 27.07.2016 року відповідач [PERSON] заперечував проти позову повністю, надав письмові заперечення згідно з якими вимагає визнання недійсним нікчемним правочину договорів в іноземній валюті на підставі незаконності їх укладення між банком та відповідачем. В своїх запереченнях відповідач [PERSON] посилається на те, що банк в договорі зазначив про кредит в валюті, а насправді кредиту був в гривні, цей кредитний договір було укладено для того, щоб прикрити ним дійсний договір у гривні, тому договір є фіктивним, тому є підстави для визнання його недійсним та приведення сторін у первісний стан. [PERSON] як позичальник повинен повернути банку кредит з відсотками із розрахунку суми в гривні, яку він фактично отримав при конвертації отриманої валюти за середнім комерційним курсом 4,830 гривні за долар. В судовому засіданні відповідач [PERSON] додатково надав пояснення, що 29.05.2008 року кредитний договір укладав, гроші у сумі 150000,00 гривень були перераховані банком продавцю автомобіля, заборгованість за кредитом сплатив у сумі 183322,73 гривні, відсотки сплатив у сумі 91593,00 гривні, що еквівалентно 56 тисячам доларів США. Приблизно у червні 2014 року відповідач сплатив останній платіж, після того у нього забрали автомобіль військові, на нього було скоєно напад, він позбавився роботи, доходу, у нього немає хати - розбомбили, він став біженцем (а.с. 143-148, 149-151, 160). В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, виклик відповідачу в судове засідання було надіслано за адресою згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу, який повернувся до суду з відміткою «за не запитом». 22.07.2016 року до канцелярії суду надійшли заперечення відповідача [PERSON], в яких вона просить розгляд справи провести без її участі. В надісланих до суду письмових запереченнях відповідач [PERSON] зазначає, що наявні підстави для часткової відмови в позові, оскільки згідно із ч 4 ст. 559 ЦК України у позивача право на пред'явлення вимоги до поручителя про виконання порушеного боржником [PERSON] зобов'язання щодо повернення кредиту виникло починаючи з 03 червня 2014 року та тривало протягом наступних шести місяців. Вимога банком була пред'явлена [PERSON] лише 08.12.2015 року, тобто вже після спливу шести місяців, тому договір поруки є припинений в силу закону, тому позов не підлягає задоволенню в частині звернення стягнення за кредитним договором з [PERSON] як солідарного відповідача (а.с. 134). Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.05.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та [PERSON], як позичальником, було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11352568000 (надалі - кредитний договір) (а.с. 5-16). Відповідно до розділу 1 кредитного договору банк зобов'язується надати позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) в сумі 31014,73 долари США та сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, зазначених договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 150421,44 гривні за курсом НБУ на день укладання договору, при цьому сторони обумовили, що гривневий еквівалент суми кредиту має визначатися в договорі лише в разі надання банком кредиту в іноземній валюті. Позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до договору, але в будь-якому разі не пізніше 29.05.2015 року. За користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 12,5% річних, строк сплати процентів з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти. Банк надає позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника у банку. Цільове призначення кредиту - кредит надається позичальнику для його особистих потреб, а саме на придбання транспортного засобу. Згідно з розділом 2 кредитного договору у забезпечення виконання усіх грошових зобов'язань у повному обсязі позичальника за договором надається порука [PERSON], а також позичальник передає в заставу, а банк приймає наступне рухоме майно - транспортний засіб марки OPEL VECTRA, державний номер [NUMBER], вартість якого за домовленістю сторін складає 159557,00 гривень, який є власністю позичальника. Згідно з п.п. 3.1.2 кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за кредит у разі невиконання або прострочення виконання грошових зобов'язань позичальника, передбачених кредитним договором. 05.02.2009 року між банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, згідно умов якої сторони внесли зміни до кредитного договору, а саме: змінили кінцевий термін повернення кредиту за договором - позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 27 травня 2016 року. Також, за умовами додаткової угоди було змінено графік погашення кредиту за договором, який є невід'ємною частиною договору (а.с. 17). 29.05.2008 року між банком та [PERSON], як поручителем, було укладено договір поруки № 207257, за умовами якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту № 11352568000 від 29.05.2008 року (а.с. 20-21). 05.02.2009 року між банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору поруки, в зв'язку із зміною кінцевого терміну повернення кредиту до 27.05.2016 року (а.с. 22). Згідно п. 1 договору поруки, поручителю добре відомі всі умови кредитного договору, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за кредитним договором, відповідальність поручителя і боржника є солідарною, причини невиконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором ніяким чином не можуть впливати на виконання поручителем зобов'язань за договором. Згідно з п. 2.2 у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за основним договором кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими до виконання поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом). Згідно з п. 2.3 договору поруки поручитель зобов'язаний виконати свої зобов'язання за договором на користь кредитора в термін, визначений п. 2.2 договору поруки, шляхом переказу/перерахування коштів у сумі заборгованості боржника за кредитним договором на рахунки, вказані кредитором. Згідно з п. 3 договору поруки цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором. Факт надання кредиту банком [PERSON] підтверджується випискою за особовим рахунком за 29.05.2008 року № [NUMBER], на який банком здійснено платіж у сумі 31014,73 долари США, з призначенням платежу: надання кредиту згідно угоди 11352568000 від 29.05.2008 року [PERSON] (а.с. 38). У відповідності до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться, і одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Під виконанням зобов'язання розуміються вчинення кредитором і боржником дій зі здійснення прав та виконання обов'язків, що випливають із зобов'язання. Належне виконання зобов'язання передбачає виконання зобов'язання в належний строк. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) - зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Належне виконання сторонами прийнятого на себе зобов'язання, передбачено як умовами кредитного договору, так і нормами чинного законодавства України. Згідно розрахунку за кредитним договором станом на 23.03.2016 року заборгованість [PERSON] перед банком становить: -8029,04 доларів США - заборгованість за кредитом; -2588,06 доларів США - заборгованість за відсотками. З розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж було здійснено [PERSON] 15.05.2014 року з повернення кредиту у сумі 369,27 доларів США та сплати процентів у сумі 87,73 доларів США (а.с. 29-36). Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши [PERSON] кредит у сумі 31014,73 доларів США, однак відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість у загальній сумі 10617,10 доларів США. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] доказів погашення наявної заборгованості повністю або частково, доказів в спростування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, суду не надали. Суд відхиляє доводи відповідача [PERSON] щодо надання банком кредиту гривні, а не в доларах США, виходячи з такого. В своїх запереченнях та поясненнях відповідач [PERSON] зазначив, що кредит був наданий у національній валюті - гривні та становив розмір 150421,44 гривня, за курсом НБУ на той час 4,830 гривні за 1 долар США, цей кредит був витрачений на придбання автомобіля за гривні, а не за долари. За розрахунками відповідача [PERSON] він сплатив банку 274916,42 гривень, що за курсом 4,830 (який діяв на час оформлення кредиту) становить 56918,50 доларів США (а.с. 149-151). За умовами кредитного договору банк надав позичальнику кредит у сумі 31014,73 доларів США. За графіком погашення кредитної заборгованості, який підписаний сторонами кредитного договору, це погашення відбувається в доларах США. Згідно виписки за особовим рахунком за 29.05.2008 року кредит надано позичальнику у доларі США, також й в додатковій угоді до кредитного договору та нового графіку погашення заборгованості зазначені долари США. При цьому, зазначення у вказаних вище документах еквіваленту в гривні, повністю відповідає п. 1.1 кредитного договору, в якому зазначено, що сторони обумовили, що гривневий еквівалент суми кредиту має визначатися в договорі лише в разі надання банком кредиту в іноземній валюті. Крім того, відповідач в період з червня 2008 року по травень 2014 року здійснював часткове погашення кредиту в доларі США, що відображено в розрахунку заборгованості. Також, в судовому засіданні відповідач зазначив, що не звертався до банку з цього приводу, заперечень щодо валюти кредитування не висував. Аналізуючи вищезазначене в сукупності, суд відхиляє доводи відповідача про надання кредиту у національній валюті, оскільки доказів тому до справи не надано. Навпаки, наявні в справі докази підтверджують факт надання кредиту позичальнику у доларах США, також позичальник добровільно уклав кредитний договір з банком саме в доларах США, тому, на думку суду, перераховувати наявну заборгованість за кредитом у національну валюту за курсом станом на час укладення кредитного договору по 4,830 гривні за 1 долар США немає жодних законних підстав. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором в частині повернення кредитних коштів та щомісячної сплати процентів за користування ними належним чином не виконував, що призвело до виникнення заборгованості за цим договором, тому суд вважає, що є підстави стягнення з відповідача [PERSON] банку заборгованості у загальній сумі 10617,10 доларів США, тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо вимог про солідарне стягнення заборгованості з поручителя [PERSON], суд дійшов такого. Відповідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідач [PERSON] в надних письмових запереченнях посилається на те, що порука є припиненою на підставі п. 4 ст. 559 ЦК України (а.с. 134). Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя. Як вбачається з кредитного договору та договору поруки, з урахуванням змін, внесених додатковими угодами, кінцевий термін погашення заборгованості встановлено сторонами не пізніше 27 травня 2016 року, отже протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання за договором кредитор може звернутися до суду з вимогами до поручителя. 04.12.2015 року банк направив поручителю [PERSON] вимогу про погашення простроченої заборгованості протягом 31 календарного дня з дати одержання цієї вимоги, яку поручитель одержала 08.12.2015 року (а.с. 25-27). Отже, пред'явивши вимогу про дострокове виконання зобов'язання за кредитним договором, банк змінив строк виконання основного зобов'язання, в зв'язку з чим днем настання строку виконання основного зобов'язання є 09 січня 2016 року (через 31 календарний день з моменту отримання вимоги 08.12.2015 року) та саме з цієї дати починається відлік шестимісячного строку для пред'явлення вимоги до поручителя. У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. При цьому правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань. Вищезазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі за № 6-1599цс15 постанова від 03.02.2016 року, яка відповідно ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Таким чином, вимогу до поручителя [PERSON] про виконання її зобов'язання за договором поруки має бути пред'явлено в межах строку дії поруки. Разом з тим, в договорі поруки дійсно не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, тобто сторонами договору поруки передбачено строк дії поруки з урахуванням вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України. Як було встановлено судом, відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору щодо повернення кредиту з червня 2014 року, тому враховуючи, що строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором було змінено банком (шляхом направлення вимоги) на 09.01.2016 року, суд вважає, що з поручителя [PERSON] у солідарному порядку з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість, що утворилася за шість місяців до звернення банку з вимогою до поручителя, а саме: з 09.07.2015 року по 09.01.2016 року. За умовами п. 1.3.4 кредитного договору строк сплати процентів з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти; за графіком погашення заборгованості (з урахуванням змін, внесених додатковою угодою) строк сплати кредиту за загальним правилом - останні дні місяця (а.с. 18-19). Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача [PERSON] підлягає стягненню заборгованість у сумі 9457,09 доларів США, яка складається з: -заборгованості з тіла кредиту 8029,04 долари США за період з 09.07.2015 року по 09.01.2016 року (строкова заборгованість 4106,27 доларів США + прострочена заборгованість 3922,77 доларів США); -заборгованість за відсотками за період з 09.07.2017 року по 09.01.2016 року 1446,05 доларів США (строкова заборгованість 124,26 доларів США + прострочена заборгованість 1321,79 доларів США). За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення солідарно з [PERSON] на користь банку заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню. Суд відхиляє доводи відповідача [PERSON] щодо нікчемності та недійсності договору, оскільки доказів тому до справи не надано. Також не заслуговують на увагу суду доводи відповідача [PERSON] щодо відсутності у нього роботи, позбавлення його автомобіля, доходу, житла, оскільки ці доводи не є підставою для звільнення його від обов'язку виконувати умови кредитного договору належним чином. Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов ПАТ «УкрСиббанк» підлягає частковому задоволенню та стягує з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 10617,10 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 8029,04 доларів США та заборгованості по процентам у сумі 2588,06 доларів США, з якої в солідарному порядку з [PERSON] як поручителя за договором поруки слід стягнути заборгованість у сумі 9457,09 доларів США , яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 8029,04 доларів США та заборгованості по процентам у сумі 1446,05 доларів США. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає стягнути з відповідачів на користь банку, сплачений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог: з [PERSON] у сумі 2078,50 гривень, з [PERSON] 1851,32 гривні.

Outcome: partial