Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

29 липня 2020 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно їх неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка з 21 лютого 2020 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного подружнього життя у них [INFO] народилася дочка [PERSON] . Спільне сімейне життя у них з відповідачем не склалося, тривалий час шлюбні відносини носили формальний характер, 16 січня 2019 року шлюб між ними розірвано рішенням суду, неповнолітню дочку залишено проживати з нею. Не зважаючи на те, що відповідач є батьком їх спільної дитини, він ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. У зв`язку з тим, що відповідач добровільно матеріальної участі в утриманні дитини не брав, вона змушено була звернутися до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання дочки. Однак відповідач аліменти практично не сплачує, дочку не відвідує та не бачиться з нею, не проявляє до дитини щонайменшої батьківської турботи. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, просить вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав. Представник позивачки - адвокат Родіков І.С. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав та пояснив, що дійсно перебував з позивачкою у зареєстрованому шлюбі, від якого у них є дочка [PERSON] . Після розлучення дитина проживає з позивачкою. Він не запаерчує проти позбавлення його батьківських прав відносно дочки, оскільки з дитиною не спілкується, аліменти сплачувати не має фінансової можливості. Представник служби у справах дітей Рожнятівської РДА у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив та пояснив, що оскільки відповідач позов визнав, то його слід позбавити батьківських прав відносно дочки. За змістом ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вислухавши учасників та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що для розгляду справи у підготовчому засіданні та задоволення позову наявні всі законні підстави. Позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням суду, та є батьками [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишена проживати з матір`ю, що підтверджується копією рішення Рожнятівського районного суду Івано - Франківської області від 16 січня 2019 року (а. с. 6) та копією свідоцтва про народження дитини (а. с. 4). З відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , розмір яких на даний час становить 1500 гривень на місяць, розмір заборгованості по аліментах станом на 01 липня 2020 року становить 21000 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів № 319 від 23 липня 2020 року (а. с. 9). На даний час дочка сторін [PERSON] проживає разом з позивачкою, умови проживання не задовільні, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов сім`ї від 13 липня 2020 року, складеним комісією виконавчого комітету Рівнянської сільської ради (а. с. 8). Аналізуючи надані сторонами та досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності судом встановлено, що позивачка та відповідач розірвали шлюб, мають спільну дитину - дочку [PERSON] . Дитина проживає разом з матір`ю. Батько дитиною не цікавиться, у її вихованні участі не приймає, присуджені аліменти на утримання дочки не сплачує. За змістом ст. 164 СК України, мати або батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічним алкоголіком або наркоманом; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, однак суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За змістом статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 13 зазначеного Кодексу, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що батько у судовому засіданні визнав позов, підтвердив відсутність бажання спілкуватися з дитиною, приймати участь у її вихованні, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до п. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Зважаючи на те, що на даний час за рішенням суду аліменти на утримування дитини стягнуті, у суду відсутні підстави повторно вирішувати це питання при постановленні даного рішення.

Outcome: approved