Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

31 березня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить встановити розмір аліментів та щомісячно стягувати їх з [PERSON], [INFO] на користь позивача на утримання дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON],[INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000,00 грн. на кожну дитину, починаючи стягнення з 1 квітня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги вмотивовані тим, що з 14.12.2007 року сторони перебували в шлюбі. Рішенням Дарницького районного суду від 07.03.2013 шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], які перебувають на утриманні позивача та після розірвання шлюбу постійно проживають з нею. Позивач самостійно намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати дітей. Відповідач інколи, не систематично надає незначні кошти, яких недостатньо для утримання двох дітей. Відповідач займаючись підприємницькою діяльністю, на утримання дітей потрібно по 4000,00грн. на кожну дитину, така сума обумовлена зростанням цін на продукти харчування, дитячий одяг, спортивні секції, тарифів ЖКГ та інше. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та додатково пояснила, що кошти на утримання дітей відповідач надає нерегулярно, переводив кошти на картку батька позивача для придбання дітям продуктів харчування - по 200,00грн.-500,00грн., також відповідач сплачує за дитячий садочок по квитанції, однак всі додаткові витрати несе позивач. Позивач працює, її заробітна плата становить по 8000,00грн.-10000,00грн. на місяць. В судових дебатах позивач просила стягнути з відповідача хоча б 2000,00грн. на кожну дитину в місяць. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та пояснив, що він вже не є приватним підприємцем, підприємство збанкрутувало, є рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, заробляє незначні кошти - приблизно 10000,00грн. на місяць, має боргові зобов'язання у валюті. Відповідач має сумнів, що позивач буде витрачати отримані кошти на дітей. Крім того, добровільно надає допомогу на утримання дітей, перераховуючи грошові кошти та сплачуючи на дитячий садочок. В подальшому зазначив, що згоден сплачувати аліменти в розмірі мінімальної заробітної плати на кожну дитину. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. За змістом ст. 18 Конвенції «Про захист прав дитини», суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції «Про захист прав дитини», батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.12.2007р., який було розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07.03.2013 року. Дане рішення набрало законної сили 18.03.2007р. (а.с.5) Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 02.07.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2158 (а.с.4), та малолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 21.01.2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 225 (а.с.3). На час розгляду справи сторони проживають окремо. Малолітні діти сторін проживають з позивачем, що підтверджується довідкою ЖЕД № 222 від 12.01.2015 року (а.с. 6). Згідно пояснень позивача, вона отримує заробітну плату приблизно 8000,00грн.-10000,00грн. на місяць. Згідно відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців [PERSON] зареєстрований фізичною особою-підприємцем 28.08.2008р. (номер запису 20670000000141811) (а.с. 9-11) Разом з тим, рішенням №547 про анулювання реєстрації платника єдиного податку від 12.12.2014 року, [PERSON] виключений з реєстру платників єдиного податку з 01.01.2015 р. відповідно до абз. 3 п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів (а.с. 50-52). Згідно пояснень позивача, його дохід у місяць становить приблизно 10000,00грн. Відповідно до товарних чеків та квитанцій [PERSON] періодично добровільно сплачує за харчування дітей в дитячому закладі, купує одяг, сплачує аліменти на їх утримання шляхом переведення коштів на картку [PERSON] - батька позивача, як пояснили сторони у справі (а.с. 32-49, 53-57) Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею 184 СК України визначено: якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Пленум Верховного Суду України Постановою № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» в підпункті 4 пункту 17 зазначив, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» у 2015 році прожитковий мінімум на: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2015 року - 1032 гривень, з 1 грудня - 1167 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2015 року - 1286 гривень, з 1 грудня - 1455 гривень. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже судом встановлено, що на даний час діти проживають разом із матір'ю за місцем її реєстрації, відповідач не відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку, однак заперечує проти стягнення з нього аліментів на користь позивача для утримання малолітніх дітей в розмірі 40000,00 грн. на кожного щомісячно, вказуючи на те, що даний розмір аліментів на одну дитину є значно завищеним, та не заперечує проти сплати аліментів в межах передбачених законом, посилаючись на відсутність регулярного матеріального доходу, у зв'язку з наявністю боргових зобов'язань та анулюванням реєстрації платника єдиного податку. За даними Акту про результати камеральної перевірки, щодо порушення платником єдиного податку вимог перебування на спрощеній системі оподаткування, виданої ДФС України ДПІ у Дніпровському районі ГУ ФДС у м. Києві від 12.12.2014 р. №587/26-53-17-04 [PERSON] має податковий борг у розмірі 1 785,41грн. (а.с.51-52) Оцінюючи цю обставину, суд приходить до висновку, що наявність у відповідача боргових зобов'язань жодним чином не може впливати на його обов'язок по утриманню дітей. Виходячи з вищевикладеного, з урахуванням положень ст. 182 СК України, суд враховуючи як матеріальне становище позивача, яка утримує та проживає з дітьми, так і матеріальне становище відповідача, який непрацездатних осіб на утриманні не має, як і стягнень за виконавчими документами, враховуючи всі зазначені вище обставини, підтверджені документально, суд дійшов висновку, що за обставин, що склалися, позов [PERSON], який поданий в інтересах малолітніх дітей, підлягає частковому задоволенню, суд ураховує право позивача щодо примусового стягнення аліментів в судовому порядку в твердій грошовій сумі, оскільки відповідач не має регулярного доходу, та вважає, що розмір аліментів який буде стягуватись на утримання двох малолітніх дітей повинен бути встановлений у розмірі 1600,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення ними повноліття, при цьому суд бере до уваги, що відповідач є особою працездатного віку та не має медичних протипоказань для офіційного працевлаштування. При визначенні розміру аліментів, суд виходить із засад розумності та справедливості, враховує можливість відповідача надавати допомогу в зазначеному розмірі, якої буде достатньо, з урахуванням утримання дітей з боку позивача, для належного утримання та розвитку дітей сторін З огляду на викладене, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню та присуджує до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1600,00 грн. щомісячно, починаючи з 31 березня 2015 року і до досягнення дитиною [PERSON] повноліття та доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1600,00 грн. щомісячно, починаючи з 31 березня 2015 року і до досягнення дитиною [PERSON] повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 243,60 гривень. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial