Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

4 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовні заяві зазначає, що шлюб з відповідачем зареєстровано 21.10.1989 року Вузлівською сільською радою, Радехівського району Львівської області, актовий запис № 32. Від вказаного шлюбу народився син [PERSON], 03.08.1994 року. Сім'ї з відповідачем створити не змогли, оскільки у них різні погляди на життя і не розумієм один одного. На протязі спільного подружнього життя між ними часто виникали сварки та скандали. Відповідач живе виключно своїми інтересами і для себе. Безпідставні звинувачення, образи, постійні дорікання відповідача, подружня зрада призвели до повного відчуження. Уже тривалий час проживаємо окремо. Протягом цього часу позивач переконалася у тому, що у них з відповідачем втрачено почуття довіри, турботи, взаємної любові, взаємодопомоги і підтримки як засад побудови сімейних відносин і реальності сім'ї, а також наявні кардинальні розбіжності на фундаментальні життєві погляди. Такі обставини існування шлюбу остаточно переконали в тому, що шляхів нормалізації подружніх відносин в майбутньому однозначно бути не може. В зв'язку з цим і звертається до суду з даним позовом з метою захисту свого особистого немайнового права. Просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], 06.01.1960 року народженням, який зареєстровано 21.10.1989 року Вузлівською сільською радою Радехівського району Львівської області, актовий запис № 32. В судове засідання позивач не з»явилася, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просила постановити рішення про задоволення позову, проти заочного рішення не заперечує (а.с.13). Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалася позивач. Відповідач у судове засідання не зявився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Тому, згідно з ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи, чого не заперечила позивач. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 21.10.1989 року Вузлівською сільською радою Радехівського району Львівської області, актовий запис за № 32 (а.с.6) Сторони подружніх стосунків не підтримують, їх сімя фактично розпалася й подальше подружнє життя є неможливим. Причинами розпаду сімї є відчуження один від одного, відсутність взаєморозуміння. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя, який виявив прояв з власної ініціативи, з поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Узагальнюючи наведене, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачений при зверненні до суду судовий збір у сумі 551 ( п»ятсот п»ятдесять одну) гривню 20 (двадцять) копійок.

Outcome: approved