overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

30 січня 2017 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 17 червня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу з відповідачем дітей не мають. Через втрату взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище - [PERSON]. Позивачка та відповідач в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що позивачка повністю підтримує позовні вимоги; відповідач позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17 червня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 76. Зазначений факт підтверджується дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії І-ФП № 133833. Від шлюбу дітей не мають. Причинами розпаду сімї стала втрата взаєморозуміння, подружні стосунки фактично припинені. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

30 січня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем - [PERSON], з яким зареєструвала шлюб 12 вересня 2009 року, мотивуючи тим, що втрачена повага один до одного з неприйняття позиції іншого подружжя щодо важливих питань ведення спільного господарства, через не знаходження спільної мови по ряду питань подружнього життя. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. До канцелярії суду надійшла письмова заява від відповідача з визнанням позовних вимог позивача і з проханням слухати справу у його відсутності. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 вересня 2009 року. Від вказаного шлюбу мають дитину, сина - [PERSON], [INFO]. Зі змісту позовної заяви видно, що сторони проживають окремо з кінця серпня 2016 року. Причиною цього є те, що втрачена повага один до одного з неприйняття позиції іншого подружжя щодо важливих питань ведення спільного господарства, відсутністє знаходження спільної мови по ряду питань подружнього життя. Примирення між собою сторони категорично заперечують. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження вказаної сім'ї неможливе, так як залишення позивача та відповідача у шлюбі буде протирічити інтересам цих осіб, і вбачає необхідність в задоволенні позову та розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

30 січня 2017 року [PERSON], через свого представника, звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме, що [PERSON], яка померла 06.12.2002 року, є його матірю. Даний факт заявнику необхідно встановити для того, щоб оформити пенсію у звязку з втратою годувальника, оскільки заявник є інвалідом ІІ групи з дитинства. При цьому заявник зазначає, що в свідоцтві про народження заявника прізвища російською мовою зазначені «Артемьев» та «Артемьева» (а.с.10), в паспорті заявника українською «Артемєв», а російською мовою «Артемьев», а в свідоцтві про смерть матері її прізвище вказано українською мовою «Артемьєва» з мяким знаком (а.с.9). На підтвердження даного факту заявник надав суду: копі паспорту, копію свідоцтва про народження, копію свідоцтва про смерть, довідку про склад сімї. В судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали заяву, просили задовольнити. Пояснили суду, що встановлення даного факту потрібно для того, щоб звернутися до пенсійних органів за призначенням пенсії в звязку з втратою годувальника. Представник заінтересованої особи Сумське обєднане управління пенсійного фонду України Сумської області в судовому засіданні проти задоволення заяви про встановлення факту родинних відносин не заперечував. Заслухавши пояснення заявника та його представника, представника заінтересованої особи, показання свідків, дослідивши надані документи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] померла 06 грудня 2002 року (а.с.9). З копії свідоцтва про народження (виданого російською мовою) вбачається, що матірю «Артемьева Дениса Николаевича» вказана «Артемьева Наталья Борисовна» (а.с. 10). З наданого паспорту заявника вбачається, що його прізвище українською вказано «Артемєв» (а.с.8), аналогічно прізвище вказано і в пенсійному посвідченні (а.с.11). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які є сусідками бабусі заявника, підтвердили факт того, що померла [PERSON] була матірю заявника [PERSON] і проживала разом з ним за адресою: [ADDRESS] до своєї смерті, а до своєї матері (бабусі заявника) [PERSON] та [PERSON] постійно приходили в гості на вул. Даргомижського. Свідки знають [PERSON] з дитинства, знали його маму та бабусю, підтверджують наявність між ними родинних відносин. Дана обставина підтверджується також довідкою про склад сімї, виданої 17 січня 2017 року ТОВ «Сумське підприємство обслуговування житла», з якої вбачається, що за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] проживала його мати [PERSON] з 20.10.1987 року по день своєї смерті 06.12.2002 року (а.с.7). Враховуючи викладене, приймаючи до уваги показання свідків, дослідивши всі докази по справі, суд приходить до висновку, що факт родинних відносин між [PERSON], [INFO], та [PERSON], померлою 06 грудня 2002 року, як між сином та матірю знайшов своє повне підтвердження у судовому засіданні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

30 січня 2017 року до суду надійшла заява завідуючого 12-м відділенням КЗ СОР «Першої обласної спецлікарні м. Ромни» [PERSON], заінтересована особа: [PERSON] про необхідність госпіталізації в примусовому порядку [PERSON], [INFO], мешканця [INFO] до психіатричного закладу без його згоди, у зв'язку із наявністю у нього ознак тяжкого психічного розладу, внаслідок чого він не може задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність. Необхідність примусової госпіталізації підтверджується висновком комісії лікарів-психіатрів КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни», що дало підстави звернення до суду. У судовому засіданні лікар-психіатр КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» [PERSON] заяву підтримала, просила її задовольнити. Пояснила, що [PERSON] згідно рішення Роменського міського суду від 23.06.1982 року визнаний недієздатним. Психічно хворіє з 1971 року, неодноразово лікувався в 111 ОСЛ м.Глухів та в 1-й ОСЛ м.Ромни Перебуває на «Д» обліку у лікаря-психіатра за місцем проживання з діагнозом «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу зі стабільним дефектом» Протягом останніх років відмічається безперервний перебіг захворювання, наростає негативна дефіцитарна психосимптоматика. В судове засідання заінтересована особа [PERSON] не з»явилася , надала суду заяву в якій просила справу розглядати без її участі. Згідно довідки КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» № 01-55/553 від 30.01.2017 року характер психічного захворювання [PERSON] перешкоджає зявитися в судове засідання . Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З висновку комісії лікарів-психіатрів лікувального закладу вбачається, що [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді: «Шизофренії, параноїдна форма, безперервний тип перебігу зі стабільним дефектом» F 20.00, внаслідок чого не може задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність. (а.с.3). Висновок лікарів будь-яких сумнівів у суду не викликає. З таким висновком погоджується прокурор. Захисник не заперечував проти задоволення даної заяви. Суд вважає, що [PERSON] необхідно госпіталізувати до лікувального закладу в примусовому порядку згідно вимог ст.ст. 14, 16, 22 Закону України „Про психіатричну допомогу», так як він виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих, безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби. На основі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

30 січня 2017 року заявник звернувся до Обухівського районного суду Київської області із заявою, в якій просить встановити факт, що померла [PERSON] є його рідною матір'ю. Обґрунтовуючи вимоги, заявник зазначив, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. Окрім заявника інших спадкоємців немає. Для отримання спадщини заявник звернувся до нотаріальної контори, проте у отриманні свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, оскільки ним не надано достатніх доказів наявності між ним та спадкодавцем родинних зв'язків. Як виявилось, в документах наявні розбіжності в написанні прізвища спадкодавця, а саме: мати записана як «[PERSON]», а заявник «[PERSON]». Встановлення факту родинних відносин необхідно заявникові для отримання спадщини. Заявник в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги. Зацікавлена особа в судове засідання не з'явилася, подала до суду клопотання, в якому просила слухати справу за її відсутності, вимоги заяви підтримала та просила задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла мати заявника - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.7). Як вбачається з копії свідоцтва про народження заявника [PERSON], в графі мати зазначено прізвище - [PERSON], що не відповідає свідоцтву про смерть (а.с.8, а.с.7). Родинний зв'язок між заявником та його матір'ю доводиться наступними доказами, ім'я та по-батькові [PERSON], зазначене в свідоцтві про народження заявника збігається із її іменем та по-батькові в свідоцтві про смерть, окрім цього в свідоцтві про право на спадщину за законом, виданому [PERSON], в якості спадкодавця зазначений її чоловік [PERSON], і він же зазначений батьком заявника, із розбіжністю в одній літері прізвища, в свідоцтві про народження заявника. Окрім цього, родинні стосунки заявника та [PERSON], як сина та матері, були підтверджені в судовому засіданні свідками [PERSON] та [PERSON] Згідно зі ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. За таких обставин суд приходить до висновку, що розбіжності в свідоцтві про народження заявника та свідоцтві про смерть його матері створюють перешкоди в реалізації його спадкових прав, а тому його вимоги слід задовольнити. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення даного факту і це не пов'язується з наступним вирішенням спору про право, тому суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити та встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

30 січня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровська обл.., м. Тернівка, вул. Пушкіна, 12/6. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 27.01.2017р. о 11 год. 56 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 27.01.2017р. о 11 год. 56 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ТЦРЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора напружена, негативістична. Висловлює маячні ідеї збитку, переслідування. Звинувачує доньку у плохому відношенні. Фон настрою з ейфорійним відтінком. [PERSON] було поставлено попередній діагноз маячний розлад органічного походження. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

30 січня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Запорізька обл.,м. Мелітополь, вул. Бронзеса, 22/4, кімната № 1. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 28.01.2017р. о 04 год. 15 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 28.01.2017р. о 04 год. 15 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Локатош лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора орієнтована вірно. Багатомовна, мова прискорена. Стверджує, що звязувалась по телефону з президентом, який запропонував бути радником, так як вона знає як запобігти заворушенням, та як зупинити війну. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофреноподібний розлад органічного походження с судомним сирндромом. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

30 січня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Артема, 88/40. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 28.01.2017р. о 12 год. 20 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 28.01.2017р. о 12 год. 20 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-фельдшера Карасьова лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора збуджена, занепокоєна, активно висловлює маячні ідеї відносини. Дезорієнтована, брутальна. [PERSON] було поставлено попередній діагноз розлади особистості та поведінки внаслідок органічного захворювання головного мозку. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

30 січня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Донська, 1/18. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 29.01.2017р. о 09 год. 46 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 29.01.2017р. о 09 год. 46 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, насторожена, до чогось прислухається. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved