Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

29 січня 2018 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] міської ради Запорізької області, про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, 10.12.1999 року помер її батько [PERSON]. При житті [PERSON] склав заповітне розпорядження, відповідно до якого, житловий будинок, який знаходиться в м.Василівка Запорізької області вул.Тополина буд.51 заповів [PERSON] На день смерті з [PERSON] проживала його дружина [PERSON], що вважається такою, що прийняла спадщину в цілому, однак за життя не встигла оформили спадщину. 11.01.2018 року [PERSON] звернулася до [PERSON] державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, проте їй було відмовлено в вчиненні нотаріальної дії, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності на спірне спадкове майно. Тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок літ. А, з господарськими будівлями та спорудами: Б літня кухня, Г погріб, Є гараж, Ж сарай, №1 огорожа, №2 водогін, розташованими по вулиці Тополина будинок № 51 в м. Василівка Запорізької області в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 15 березня 2017 року. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької област від 31.01.2018 року провадження у даній справі відкрито та призначено до розгляду за правилами загального позового провадження. Позивач [PERSON] та їх представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином, проте суду надано заяву, в якій просять розглянути справу у їх відсутність, заявлені позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять задовольнити позов за підставами, викладеними у позовній заяві (а.с.55). Представник відповідача [PERSON] міської ради Запорізької області в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, проте надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у відсутність їх представника, з вирішенням позову на розсуд суду. Відзиву, заперечень проти заявлених позовних вимог відповідачем не надано (а.с.48, 53, 54). Представник третьої особи [PERSON] державної нотаріальної контори Запорізької області в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, проте надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у відсутність їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують (а.с.37). Повно та всебічно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; , учасники сторін зобов'язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В судовому засіданні встановлено, що 10 грудня 1999 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану [PERSON] районного управління юстиції Запорізької області від 14.12.1999 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.11). При житті, 28 грудня 1994 року, [PERSON] склав заповіт, який посвідчений 28.12.1994 року державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований в реєстрі № 1-215, відповідно до якого [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження, а саме: належний йому на праві приватної власності на житловий будинок з господарчими спорудами та побутовими будівлями та спорудами, що знаходяться в м. Василівці Запорізької області по вул. Тополиній будинок № 51 заповів своїй дочці [PERSON] (а.с.12). Згідно довідки Виконавчого комітету [PERSON] міської ради Запорізької області від 27.01.2018 року за № 372, [PERSON], [INFO], проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO] в період часу з 09.10.1990 року до дня смерті 10.12.1999 року. На день смерті [PERSON] за адресою: вул. Тополина буд. 51 в м. Василівка Запорізької області була зареєстрована його дружина [PERSON], [INFO] (а.с. 13). 15 березня 2017 року померла мати позивачки - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом її про смерть, виданим [PERSON] районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 15.03.2017 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.14). Той факт, що [PERSON], позивачка по справі, є донькою [PERSON] підтверджується свідоцтвом про її народження, де в графі «мати» значиться [PERSON]. Свідоцтво видано 18.04.1958 року серії № 329670 та копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 10). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 20.09.1975 року [PERSON] РАЦС, актовий запис № 143, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], та після укладення шлюбу змінено прізвище на «Ворох», та копія доного свідоцтва міститься в матеріалах справи (а.с. 10). При житті, 04.02.2014 року, [PERSON] склала заповіт, який посвідчений 04.02.2014 року секретарем Підгірненської сільської ради Василівського району Запорізької області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі № 1, відповідно до якого [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження, а саме: належний їй житловий будинок, я кий знаходиться в м.Василівка Василівського району Запорізької області по вул.Тополина, 51 та все належне їй майно, де б воно не було, із чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, і на що за законом матиме право заповіла [PERSON], яка народилася 17 березня 1958 року (а.с.15). Даний заповіт не змінювався, не скасовувався та є чинним, про що свідчать відомості з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти / спадкові договори), сформованої [PERSON] державної нотаріальної конторою від 13.02.2018 року (а.с.40). Згідно довідки Виконавчого комітету [PERSON] міської ради Запорізької області від 24.01.2018 року за № 373, [PERSON], [INFO] проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO] в період часу з 09.10.1990 року до дня смерті 15.03.2017 року. На день її смерті за адресою: вул. Тополина буд. 51 в м. Василівка Запорізької області реєстрація громадян відсутня (а.с. 17). Постановою виконуючого обовязки завідувача [PERSON] державної нотаріальної контори Запорізької області від 24 січня 2018 року за вих..№ 49/02-31 позивачці [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 51, який знаходиться в м.Василівка вул.Тополина в Василівського району Запорізької області, після померлої [PERSON] з тих підстав, що відповідно до п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, відповідно до яких видача Свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про право власності на майно. Спадкоємцем [PERSON] не було надано оригіналу або дублікату правовстановлюючого документа на вказану земельну ділянку та рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання про встановлення права власності на вищевказаний житловий будинок (а.с.18). Відповідно до довідки, виданої районним комунальним підприємством «[PERSON] бюро технічної інвентаризації» від 25.01.2018 року за вих.№ 33, право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Запорізька область місто Василівка вул.Тополина буд.№ 51, зареєстровано за [PERSON] на підставі договору № 22 про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 13.04.1956 року, посвідченого Михайлівською державною нотаріальною конторою 26.12.1956 року, реєстровий № 2474. Даний правовстановлюючий документ зареєстрований на паперових носіях в реєстровій книзі № 17 за реєстровим № 2757 (а.с. 19). 13 квітня 1956 року між [PERSON] міською радою Запорізької області та [PERSON] було укладено Договір № 22 про надання в безстрокове користування земельної ділянки на будівництво індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від одної до пяти включно, відповідно до умов якого [PERSON] надано в безстрокове користування земельну ділянку № 15 по вул. Чекістів в м. Василіка Запорізької області, площею 700 кв.м. згідно плану земельної ділянки, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с 49а - 49б). Згідно технічного паспорту на житловий будинок № 51 по вулиці Тополина в м. Василівка Запорізької області, виготовленого РКП «[PERSON] бюро технічної інвентаризації» станом на 18 травня 2017 року та Звіту про незалежну оцінку майна: житлового будинку, що розташований за адресою: Запорізька область Василівський район м. Василівка вул.Тополина буд.51, складеного ТОВ «Козацькі землі», вбачається, що станом на 19.01.2018 року вартість вищевказаного обєкту нерухомого майна становить 134791,00 грн. (а.с. 20-22, 23). З матеріалів спадкової справи за № 04/2018, заведеної [PERSON] державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON], яка померла 15.03.2017 року вбачається, що 11.01.2018 року представник [PERSON], яка діє від імені [PERSON], позивачки у справі, звернулася до [PERSON] державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] у вигляді житлового будинку №51 по вул.Тополина в м.Василівка Запорізької області (а.с.41-42). Відповідно до інформаційної довідки № 50891166 від 13 лютого 2018 року, виданої [PERSON] державною нотаріальною конторою, 11.01.2018 року заведена спадкова справа № 04/2018 після смерті 15.03.2017 року [PERSON], яка на теперішній час є чинною (а.с.39). Згідно відповіді [PERSON] державної нотаріальної контори Запорізької області від 13.02.2018 року за № 89/0116 та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 50890849, сформованої [PERSON] державною нотаріальною конторою Запорізької області 13.02.2018 року, спадкова справа після смерті [PERSON], який помер 10.12.1999 року не заводилася, з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався (а.с. 44-47). Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON], який помер 10.12.1999 року, будучи зареєстрованою за місцем його проживання (перебування), але своїх спадкових прав при житті [PERSON] не оформила. Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1218 чинного Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент смерті. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Згідно ст.1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи, що позивач [PERSON] не має можливості оформити спадкове майно за заповітом у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно у вигляді житлового будинку № 51 по вул.Тополина в м. Василівка Запорізької області, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності. Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, враховуючи, що після смерті [PERSON], яка померла 15 березня 2017 року, із заявою про прийняття спадщини зверталася 11 січня 2018 року в інтересах позивачки [PERSON] її представник в особі [PERSON], та позивачка [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON] на спадкове майно у вигляді житлового будинку, який розташований за адресою: вул. Тополина буд.51 в м.Василівка Запорізької області, яка фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON], але своїх спадкових прав не оформила, та крім того, інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає, первинна реєстрація вказаного обєкту нерухомого майна за померлими [PERSON] та [PERSON] своєчасно не проведена та правовстановлюючі документи на вказаний обєкт нерухомого майна - житловий будинок № 51 по вул.Тополина в м. Василівка Запорізької області, відсутні. Враховуючи ті обставини, що відповідачем по справі [PERSON] міською радою позовні вимоги [PERSON] не оспорюються та фактично визнані у повному обсязі, проти задоволення позову останні не заперечують, тому, враховуючи вищенаведені правові підстави, суд приходить до висновку, що заявлені позивачкою [PERSON] позовні вимоги про визнання за нею права власності на вищевказаний житловий будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 15.03.2017 року, на спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по вулиці Топлина будинок № 51 в м.Василівка Запорізької області, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі за вищевикладеними підставами. Враховуючи вищезазначене,

Outcome: approved