Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

9 грудня 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» заборгованість по заробітній платі у розмірі 44\~821 грн. 75 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 6\~000 грн. В обґрунтування позову зазначає, що у період з 17 вересня 2018 року по 29 листопада 2019 року він знаходився у трудових відносинах з Державним підприємством «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова». Під час знаходження у трудових відносинах з відповідачем з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 44\~821 грн. 75 коп. 29 листопада 2019 року він був звільнений за згодою сторін згідно з наказом № 1573 від 29.11.2019 року. Однак, в день звільнення позивача 15.10.2019 року, відповідач письмово не повідомив позивача про нараховані суми належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч. 1 ст. 116 КЗпП України. Згідно відомостей про розмір заробітної плати належить до виплати наступні суми: заробітна плата за травень 2019 року 4\~226 грн., заробітна плата за червень 2019 року 5\~247 грн., заробітна плата за липень 2019 року 6\~683 грн., заробітна плата за серпень 2019 року 6\~384 грн., заробітна плата за вересень 2019 року 7\~535 грн., заробітна плата за жовтень 2019 року 4\~877 грн., заробітна плата за листопад 2019 року 9\~869 грн. 75 коп., загальна сума складає 44821 грн. 75 коп. У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. У судовому засіданні встановлено, що з 17\~вересня 2018\~року [PERSON] прийнятий\~у цех\~№ 44\~спеціалізованого виробництва\~по випробовуванню\~рідинних ракетних\~двигунів №\~100\~заводу по\~виробництву та\~випробовуванню рідинних\~ракетних двигунів\~№ 206 Державного\~підприємства «Виробниче\~об`єднання Південний\~машинобудівний завод\~ім.\~О.М.\~Макарова» на посаду електромонтера з ремонту та обслуговування четвертого розряду, що підтверджується трудовою книжкою [PERSON] серії [NUMBER] . 15 серпня 2019 року [PERSON] було присвоєно п`ятий розряд електромонтера з ремонту та обслуговування. Згідно з наказом Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» № 1573вк від 29 листопада 2019 року, [PERSON] 29 листопада 2019 року було звільнено з посади електромонтера з ремонту та обслуговування 5 розряду цеху № 44 спеціалізованого виробництва по випробовуванню рідинних ракетних двигунів № 100 заводу по виробництву та випробовуванню рідинних ракетних двигунів № 206, за згодою сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно положень статті 115 КЗпП України та статті 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом),\~але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені\~в\~статті 116\~цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України,\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Однак, разом з цим, відповідач не провів розрахунок з позивачем в строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Фактично повний розрахунок з позивачем відповідач не провів й досі. Розмір заборгованості нарахованої, але не виплаченої позивачу заробітної плати при звільненні, за розрахунками позивача складає 44\~821 грн. 75 коп., а саме: заробітна плата за травень 2019 року 4\~226 грн., заробітна плата за червень 2019 року 5\~247 грн., заробітна плата за липень 2019 року 6\~683 грн., заробітна плата за серпень 2019 року 6\~384 грн., заробітна плата за вересень 2019 року 7\~535 грн., заробітна плата за жовтень 2019 року 4\~877 грн., заробітна плата за листопад 2019 року 9\~869 грн. 75 коп. На підтвердження наявності заборгованості по заробітній платі позивач надав повідомлення бухгалтера та керівника підрозділу Державного підприємства\~«Виробниче об`єднання\~Південний машинобудівний\~завод ім.\~О.М.\~Макарова» щодо нарахованої суми заробітної плати при звільненні станом на 29.11.2019 року. При цьому, суд звертає увагу, що судом на адресу відповідача направлялась ухвала суду від 10 грудня 2019 року про відкриття спрощеного позовного провадження у справі та роз`яснювалось право на подання відзиву на позов і доказів в підтвердження обставин, на яких ґрунтується заперечення, однак будь-яких доказів від відповідача щодо розміру заборгованості по заробітній платі перед [PERSON] до суду не надходило. Тому, з урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним стягнути з\~Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 44\~821 грн. 75 коп. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на його користь витрат на правову допомогу у розмірі 6\~000 грн., то дана вимога не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Частиною 3\~ст.\~137\~ЦПК України встановлено, що\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Тобто, законодавець пов`язує можливість відшкодування витрат на професійну правничу допомогу із здійсненням даних витрат стороною у справі. Верховний Суд у своїй Постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на\~\~користь якої ухвалено судове рішення. Проте, позивачем не було надано суду ні договору про надання правничої допомоги, ні розрахунку таких витрат із зазначенням виду послуги, часу, необхідного для її виконання та вартості послуги, ні акту виконаних робіт. Таким чином, суд не має можливості достовірно встановити, що фактично [PERSON] витратив грошові кошти у сумі 6\~000 грн. за надання правової допомоги, оскільки на підтвердження таких обставин суду не було надано належних та достовірних доказів, в розумінні ст. ст. 77, 79 ЦПК України. Відповідно до\~вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial