Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

30.10.2014 р. [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що [INFO] року помер його батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу спадкового майна входить земельна ділянка площею 3,980 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Рудківської сільської ради Гребінківського району Полтавської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №504736, виданого 26.11.2003 р. Рудківською сільською радою Гребінківського району Полтавської області на підставі розпорядження голови Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області № 332 від 11.11.2003 року. [PERSON] заповіту не склав. Позивач як спадкоємець першої черги за законом звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, інші спадкоємці першої черги відповідних заяв до державної нотаріальної контори не подавали, а тому вважаються такими, що не прийняли спадщину. Однак нотаріус відмовила через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. З огляду на викладене, позивач просить визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Сторони та треті особи, які не заявляють самостійних вимог, у судове засідання не з'явилися. Від відповідача та третіх осіб надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, заперечень проти позову не має. Позивач подав заяву, згідно якої підтримує позовні вимоги, просить розгляди справу без його участі. З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом на підставі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] (далі-спадкодавець) помер [INFO] року (а.с. 15). Таким чином, в силу частин 1 та 2 статті 1220 ЦК України 26 лютого 2014 року на усі права та обов'язки, що належали йому на цей момент відкрилась спадщина. З роз'яснень державного нотаріуса Пирятинської ДНК Полтавської області (а.с.22) судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадкоємцем є син - [PERSON]. Однак йому відмовлено у видачі свідоцтва про прво на спадщину за законом після померлого батька [PERSON] у зв'язку з тим, що нотаріусу на спадкове майно не надано необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючих документів. З свідоцтва про народження № [NUMBER] від 14.11.1967 судом встановлено, що позивач є сином спадкодавця (а.с. 6). Водночас, згідно довідки виконкому Рудківської сільської ради Гребінківського району Полтавської області № 83 від 06.05.2014 р. вбачається, що спадкодавець був зареєстрований та проживав до дня його смерті разом зі своїм сином (позивачем) в [ADDRESS] і вели спільне господарство (а.с. 16). Відповідно до статті 3 ЦПК України та статті 15 ЦК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту порушене, невизнане або оспорюване право. З Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 504736, виданого 26 листопада 2003 р. вбачається, що [PERSON], який мешкав в с. Рудка, на підставі розпорядження голови Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області № 332 від 11.11.2003 року було передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,980 га, що розташована на території Рудківської сільської ради, в межах згідно з планом для ведення особистого селянського господарства. Акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 495. Згідно ЗК України від 25 жовтня 2001 року № 2768-III в редакції чинній на момент передачі у власність земельної ділянки, право власності або право постійного користування землею посвідчувались державними актами, які видавалися і реєструвалися сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» N 3613-VI від 7 липня 2011 року з наступними змінами та доповненнями земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. З огляду на викладене, судом встановлено, що саме спадкодавець за життя набув права власності на вказану земельну ділянку та зареєстрував його. Відповідно до частин 3 та 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року за № 1952-IV вказане право залишилось дійсним до моменту смерті спадкодавця. З огляду на викладене, позивач успадкував земельну ділянку, на яку право власності на момент відкриття спадщини належало спадкодавцю. Враховуючи, що заперечень проти позову не надійшло, визнання права власності на земельну ділянку за позивачем в порядку спадкування відповідає положенням чинного законодавства України, заявлені вимоги підлягають задоволенню. З огляду на викладене, на підставі ст. 15, ч.ч. 1 та 2 статті 1220 ЦК України, ЗК України 25 жовтня 2001 року № 2768-III, п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» N 3613-VI від 7 липня 2011 року з наступними змінами та доповненнями,

Outcome: approved