Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

31 липня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про зменшення суми аліментів, що стягується з нього на утримання сина [PERSON] з 1/4 до 1/6 частини доходу платника аліментів. Позовні вимоги обґрунтував тим, що за рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 27.08.2013 сплачує аліменти на утримання сина [PERSON]. 10 березня 2017 року позивач вдруге одружився, а [INFO] у нього народився син [PERSON]. В зв'язку зі зміною сімейного стану та необхідністю забезпечення другої дитини позивач звернувся до суду із позовом про зменшення розміру аліментів. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги підтримав з мотивів наведених у позовній заяві. Відповідач проти позову заперечувала, наголошуючи на тому, що навіть теперішнього розміру аліментів недостатньо для належного утримання дитини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступні юридичні факти та супроводжуючи їх правовідносини. Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 24 липня 2013 року № 551/872/13-ц розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). За рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 27 серпня 2013 року № 551/1145/13-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу платника аліментів (а.с.15). 10 березня 2017 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER](а.с.8). [INFO] у даного подружжя народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 16 травня 2017 року (а.с.7). Згідно довідки Шишацької районної державної лікарні ветеринарної медицини № 6 від 28 липня 2017 року [PERSON] з 03 травня 2006 року працює лікарем ветеринарної медицини та щомісячно йому нараховується заробітна плата у розмірі 3840 грн. (а.с.12). Необхідність зменшення розміру аліментів з 1/4 до 1/6 частини доходів платника аліментів позивач обґрунтував зміною у сімейному стані та необхідністю забезпечувати належне матеріальне становище обох дітей. Проте суд не може погодитись з такими доводами, виходячи з наступного. Так, згідно ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно Правової позиції Верховного суду України, висловленої ним у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 з подібними правовідносинами при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Так, згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Виносячи рішення від 27 серпня 2013 року про стягнення аліментів суд мотивував його визнанням позову відповідачем - [PERSON] проте на навів, які саме обставини, передбачені ст. 182 СК України (в редакції на час винесення рішення) були враховані ним при визначенні розміру аліментів. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтував тим, що з часу винесення рішення про стягнення аліментів змінився його сімейний стан, що потребує додаткових витрат на утримання дружини та меншої дитини. В той же час з часу винесення судового рішення про стягнення аліментів в бік покращення змінився і його майновий стан. Так, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вже після вказаного судового рішення 28.10.2014 року зареєстровано передачу [PERSON] в оренду ПП «Агроекологія» строком на 10 років земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,6232 га (а.с.16-17). Тобто позивач має у власності коштовне нерухоме майно та отримує прибутки за здачу його в оренду. Крім того на висновки суду впливає й той факт, що менша дитина позивача народилась [INFO], а отже державою з метою створення належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини виплачується відповідна грошова допомога. Так, згідно п.13 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 допомога при народженні дитини, яка народилася після 30 червня 2014 року, надається у розмірі 41280 гривень. Виплата допомоги здійснюється одноразово у сумі 10320 гривень, решта суми допомоги виплачується протягом наступних 36 місяців рівними частинами (860 грн. на місяць). Факт призначення допомоги при народженні дитини позивачем не заперечується, а отже розмір державної допомоги, яка виплачується меншій дитині позивача є більшою за розмір аліментів, що стягуються з його заробітної плати на утримання старшої дитини (згідно довідок 785,23 грн. на місяць) (а.с.12-13). З пояснень відповідача та довідки Ковалівської сільської ради від 18.08.2017 № 758 вбачається, що у іншому шлюбі відповідач не перебуває та не працює, а отже основним джерелом утримання дитини, що проживає разом з нею є саме аліменти, що сплачуються позивачем. Врахувавши, обставини передбачені ст. 182 СК України, зокрема наявність у платника аліментів коштовного нерухомого майна та отримання доходу від здачі його в оренду, надання грошової державної допомоги меншій дитини позивача, те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, за для дотримання балансу між майновими правами обох дітей позивача та недопущення дискримінації старшої дитини, яка проживає окремо від батька, суд не знаходить підстав для зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача, а отже вважає необхідним у задоволенні позову відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed