Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

29 жовтня 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації та стягнення моральної шкоди, в якому просила зобовязати відповідачку в присутності всього колективу середньої школи с. Жовтневе Первомайського району визнати, що та обмовила її, та зобовязувати вподальшому не принижувати та гудити ділову репутацію. За нанесену їй моральну шкоду просила стягнути її відшкодування в розмірі 1700 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначала, що відповідачка, працює в середній школі с. Жовтневе Первомайського району Миколаївської області медичною сестрою і постійно її обмовляє, звинувачуючи у крадіжці продуктів харчування. Окрім цього 10 червня 2010 року вона безпідставно звинуватила її у неякісному приготування їжі і не дозволила видавати ковбасу, вважаючи, що та зіпсувалася. Раніше вона також обвинувачувала у неякісному приготування їжі. Посилалася на те, що обвинувачення відповідачки безпідставні і таким чином вона розповсюджує відносно неї неправдиві відомості, які підлягають спростуванню на зібранні колективу школи. Окрім цього, поширення відносно неї неправдивої інформації спричинило їй моральні страждання, які полягали у необхідності постійно виправдовуватися перед колега. Стан її здоровя порушився, вона нервує через безпідставні звинувачення. Тому просила відшкодувати моральну шкоду в сумі 1700 грн. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та уточнила: просила відповідачку спростувати поширену недостовірну інформацію відносно приготування нею неякісної їжі та крадіжок продуктів харчування з їдальні школи с. Жовтневе Первомайського району. Представник відповідачки також підтримала заявлені вимоги. Відповідачка та її представник заперечували проти задоволення позову, вказуючи, що під час розгляду справи не було підтверджено доказами факт розповсюдження недостовірної інформації, а її дії з приводу виявлення крадіжок та контролю за якістю приготування їжі входили до посадових обовязків медичної сестри, тому не можуть визнаватися протиправними. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, у межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні було встановлено, що сторони працювали в середній школі с. Жовтневе Первомайського району Миколаївської області: позивачка - кухарем, відповідачка медичною сестрою. На час розгляду справи [PERSON] звільненилася із займаної посади. За своїми посадовими обовязками відповідачка повинна була кожного дня перевіряти якість приготування їжі та складати меню на день 10 червня 2010 року вона забракувала ковбасу на сніданок, вважаючи, що та неякісна, оскільки була видана на кухню напередодні. З цим фактом вона звернулася, до директора школи та голови профкому, вимагаючи від них відповідного реагування та перевірки. Інших фактів обвинувачень у приготуванні недоброякісної їжі під час розгляду справи встановлено не було. Виявлення недоброякісної їжі входило до обовязків відповідачки як медичної сестри середньої школи. Підстави для підозри у недоброякісності вареної ковбаси, виданої зранку 10 червня 2010 року у неї були, оскільки ковбаса була видана напередодні і враховуючи літню спеку та неналежне її подальше зберігання, могла зіпсуватися. З підозрою про неякісну ковбасу вона звернулася до директора школи. Такі обставини сторонами по своїй суті не заперечуються. Але дії [PERSON] не можуть бути визнані як такими, що розповсюджують недостовірну інформацію відносно [PERSON] з приводу приготування недоброякісної їжі, оскільки факту розповсюдження інформації не було, а був факт виконання нею своїх посадових обовязків і виконання дій, направлених по недопущенню нанесенню шкоди здоровю школярів. Тому в частині позовних вимог про розповсюдження відповідачкою відносно позивачки недостовірної інформації про приготування недоброякісної їжі слід відмовити через їх необґрунтованість. Що ж стосується розповсюдження [PERSON] інформації про вчинення позивачкою крадіжок продуктів харчування з їдальні середньої школи с. Жовтневе, то суд прийшов до висновку, що така інформація була розповсюджена як серед членів колективу школи так і серед мешканців цього села. В тому числі 9 червня 2010 року відповідачка, сфотографувавши в коридорі позивачку із сумками, які, як та пояснила несла для передачі своїй дочці, намагалася тим самим підтвердити крадіжку продуктів. Такі факти підтвердили в судовому засіданні голова профсоюзного комітету [PERSON] та директор школи [PERSON], які пояснили, що колишня медична сестра школи [PERSON] звинувачувала кухаря школи у крадіжці продуктів харчування і про це йшли постійні розмови серед працівників навчальної установи. Голова профкому навіть проводив з ними бесіду з метою їх примирення. Своїми поясненнями в якості свідка мати відповідачки, яка також працює в школі, підтвердила, що у її дочки були підозри з приводу крадіжок [PERSON] продуктів з їдальні школи, оскільки остання постійно виносила повні сумки з приміщення кухні, напевне з продуктами харчування. Однак достовірних даних, які б підтверджували факти крадіжок чужого майна, надані не були. Враховуючи, що у своїй сукупності досліджені в судовому засіданні докази вказують на те, що відповідачка розповсюджувала відносно позивачки недостовірну інформацію, тому вона підлягає спростуванню. Відповідно до ст.. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів сімї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Також, відповідно ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила, та у такий же спосіб, у який вона була поширена. Беручи до уваги, що позивачка працює кухарем в середній школі, поширена відносно неї недостовірна інформаціє стосується безпосередньо її роботи, тому суд прийшов до висновку, що її спростування повинно бути здійснене з найбільшою ефективністю, тобто на зборах колективу школи. Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, яка полягає у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації. Виходячи з того, що поширена недостовірна інформація стосується безпосередньо виконання трудових обовязків позиваки і її місця роботи, тобто вона зашкодила її ділової три репутації і принизила її гідність, тому суд, враховуючи характер діяння, глибину душевних страждань, засад розумності та справедливості, приходить до висновку що розмір відшкодування нанесеної моральної шкоди дорівнює 1000 грн. В задоволенні вимог про покладення обовязку не розповсюджувати вподальшому недостовірну інформацію слід відмовити, оскільки захист від порушення таких прав не передбачено, як вже було зазначено вище, ст. 32 Конституції України, ст. ст. 23, 277, 278 ЦК України, і додаткового застереження з боку суду не потребує. Згідно ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню понесені нею судові витрати.

Outcome: partial