Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

30.09.2015 року [PERSON] звернулася до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом, який було уточнено (а.с. 181-189 Том 1), до Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» / далі АКІБ «УкрСиббанк»/ про визнання недійсним з моменту підписання кредитний договір від 31.08.2006 року № 11030337000, підписаний між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк», договір іпотеки № 30006Z139 від 31.08.2006 року, укладений між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк», що посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі під № 1148 та № 71, договір поруки № 30006Р133 від 31.08.2006 року укладений між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк». Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 31.08.2006 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений кредитний договір № 11030337000. Вказує, що згідно умов вказаного кредитного договору позивачу повинні були бути надані кредитні кошти в розмірі 25 000 доларів США, строком погашення до 30.08.2017 року зі сплатою 14% річних за користування кредитними коштами. 12.01.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] була укладена Додаткова угода № 11030337000 - 1 до вказаного Кредитного договору, згідно якої позивачу було збільшено ліміт по діючій поновлювальній кредитній лінії до 32 900 дол. США, стороком погашення до 30.08.2017 року. Зазначає, що між позивачем та відповідачем 31.08.2006 року був укладений Договір іпотеки № 30006Z139. Також, 31.08.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений Договір поруки № 30006Р133. Вказує, що 31.08.2006 року позивач згідно умов кредитного договору № 11030337000, а ні з операційної каси АКІБ «УкрСиббанк», а ні з поточного рахунку № [NUMBER], за заявою на видачу готівки, не отримувала кошти в розмірі 25 000 доларів США. Крым того, вважає, що укладання кредитного договору № 11030337000 від 31.08.2006 року між нею та АКІБ «УкрСиббанк», укладення договору іпотеки № 30006Z139 від 31.08.2006 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк», укладання договору поруки № 30006Р133 від 31.08.2006 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» - відбувалося всупереч актам цивільного законодавства та нормам ЦК України і у зв'язку з чим, спірний договір підлягає визнанню судом недійсним. Позивач, її представник та представник третьої особи - [PERSON], у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Вказали, що позивачка не отримувала кредитних коштів, а ні в дол. США, а ні в грн., додаткової угоди №11411050000 від 09.02.2009 щодо зміни погашення кредиту не укладала, реальна процентна ставка не відповідає ставці, зазначеній в оскаржуваному кредитному договорі, його відповідні умови суперечать актам цивільного законодавства, оскільки поточні рахунки не відкривалися, як на видачу, так і на приймання кредитних коштів, а також відсутні заяви позивачки на перерахування готівкових коштів на поточні рахунки. У судовому засіданні представник відповідача просив відмовити в задоволенні уточнених позовних вимог, поклавшись на письмові заперечення по справі (а.с. 126-130 Том 1) Вислухавши пояснення позива, представника позивача - третьої особи - [PERSON], представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі з наступник підстав. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Встановлено, що 31.08.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» /далі Банк/ та [PERSON] /далі Позичальник/ був укладений Кредитний договір № 11030337000, відповідно до умов якого Позичальнику відкривається кредитна лінія на загальну суму 25 000 доларів США, терміном по 31.08.2017 року включно, зі сплатою 14% річних за використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту; комісія нараховується у національній валюті України за надання Банком кредитної лінії у розмірі 2% від суми ліміту поновленої кредитної лінії; у разі невиконання умов договору пеня за кожний день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, за порушення зобов»язань позичальник зобов»язанйи сплатити штраф (неустойку) у сумі 500 грн. (а.с.9-17 Том 1). Детальний розпис сукупної вартості кредиту наведено в додатку № 1 до кредитного договору. (а.с. 18-21 Том 1) Відповідно до Додаткової угоди від 12.01.2007 року № 11030337000 - 1 до Кредитного договору № 11030337000 від 31.08.2006 року АКІБ «УкрСиббанк» /далі Банк/ збільшив [PERSON] /далі Позичальник/ ліміт по діючіий поновлювальній кредитній лінії до 32 900 доларів США 00 центів, що еквівалентно 166 145 грн. 00 коп. за курсом НБУ на день укладення цього Договору та змінив додаток №1 кредитного договору (а.с. 160 - 161 Том 1). З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором від 31.08.2006 року між [PERSON] /далі Іпотекодавець/ та Банком /Іпотекодержателем/ був укладений Іпотечний договір №30006Z139 за яким [PERSON] передано в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно, яка належить на праві власності Іпотекодавцю, а саме: трикімнатну квартиру за [ADDRESS] Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, зокрема, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні. Згідно ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчиняться у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009р. № 9, який детально регламентує порядок визнання правочинів недійсними, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом. Як вбачається з матеріалів справи, при укладенні оспорюваного Договору кредиту сторони дійшли взаємної згоди щодо всіх його істотних умов, зі змістом договору [PERSON] була ознайомлена, про що свідчить її підпис. Доводів сторони позивача щодо омани, зумовленої невідповідностю розміру процентної ставки, визначеної кредитним договором (14% річних), розміру ефективної відсоткової ставки на дату підписання кредитного договору (16,88% річних), суд не приймає до уваги, оскільки вони не є тотожніми, так як ефективна процентна ставка враховує, окрім процентів за кредит, тобто номінальної процентної ставки, усі витрати позичальника, пов»язані з отриманням і обслуговуванням кредиту, що сплачуються безпосередньо кредитодавцю, при цьому розрахований експертом розмір щомісячного платежу за спірним кредитним договором з урахуванням відсоткової ставки, визначеної договором, узгоджується з графіом зменшення ліміту кредитної лінії, встановленим кредитодавцем під час укладання самого оскаржуваного кредитного договору. Більш того, згідно з умовами кредитного договору № 11030337000 від 31.08.2006, за використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, встановлюється процентна ставка 14% річних, а за користування кредитними коштами понад 30 днів, інша процентна ставка, яка складає 21% річних. Крім того, згідно з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 11.07.2012 року у справі 6-63цс12 у спорі щодо дійсності кредитного договору, у кредитному договорі момент укладення договору законодавець повязує з моментом досягнення його сторонами у письмовій формі згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638 та ч.1 ст.640 ЦК України), а не з моментом передання грошей у випадку укладення договору позики (ст. 1046 ЦК України). Передача грошей відбувається на стадії виконання кредитного договору, а не його укладення, відтак посилання позичальника на неотримання грошей не може бути підставою для визнання кредитного договору недійсним. Також, висновок судової експертизи №765/16-24 від 13 липня 2016 року в частині відображення надання та прийняття кредитодавцем готівки іноземної валюти з недотриманням вимог відповідних актів цивільного законодавства, стосується виявлених порушень вимог законодавства при документальному оформленні та відображенні в обліку операцій з видачі кредитних коштів, а отже такі висновки стосуються безпосередньо виконання кредитного договору, а не його укладення (а.с.209-236, Т. 2). Згідно ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Аналогічна правова позиція відображена також у абзаці 4 пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», згідно з якою виконання чи невиконання сторонами зобовязань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. Таким чином, посилання [PERSON] на допущені порушення при видачі кредитних коштів, стосуються виконання кредитного договору, а не його укладення, а тому не можуть бути підставою для визнання кредитного договору недійсним. Щодо не укладання позичальником Додаткової угоди №11411050000 від 09.02.2009 до оспорюваного Договору про зміну погашення кредиту, то дана обставина жодним чином не впливає на дійсність правочину, якого вона змінювала або доповнювала. Таким чином, враховуючи відсутність підстав для визнання недійсним основного забов»язання, суд не вбачає правових підстав для визнання недійсними і забезпечувальних забов»язань, тобто оскаржуваних договорів іпотеки та поруки. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed