Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

30.04.2015 року [PERSON] звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, пені та моральної шкоди за договорами від 30.12.2014 року внаслідок невиконання продавцем своїх зобовязань. Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.12.2014 року між позивачем та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено два договори купівлі-продажу меблів загальною вартістю в 15600,00 грн. За змістом вказаних договорів виготовлення меблів становить 4-5 тижнів, а термін їх доставки становить 7 днів. Таким чином, максимально граничний термін виготовлення меблів разом з доставкою встановлений до 10.02.2015 року. У відповідності до додатків А до зазначених вище договорів купівлі-продажу меблів покупець сплатив, а продавець отримав попередню оплату у розмірі 7500 грн. та 1000 грн. відповідно, а разом 8 500 грн. Відповідач, отримавши попередню оплату за договорами, в порушення взятих на себе зобовязань, не виконав належним чином умови договорів купівлі-продажу меблів ні в частині виготовлення, ні в частині доставки меблів. Згідно з п. 6.8 наведених договорів за односторонню відмову від виконання своїх зобовязань, що випливають з цих договорів у випадку вини продавця останній зобовязаний повернути покупцеві попередню оплату у вигляді грошових засобів у розмірі 100%, що зазначена в п. 4.2. або п. 4.2 та 4.3 цього договору в 30-денний строк. Крім того, у відповідності до п. 6.5 договорів купівлі-продажу меблів за необґрунтоване порушення строків передачі товару більше ніж на 14 днів продавець сплачує покупцю пеню у розмірі 0,2 % від вартості за кожен день прострочки. Листом від 13.04.2015 року відповідачу було запропоновано у добровільному порядку виконати свій обовязок по виготовленню та доставці меблів, або повернути в повному обсязі попередньо сплачені за даним договором кошти, проте даний лист відповідач залишив без відповіді. Отже, враховуючи те, що продавець в односторонньому порядку відмовився від виконання своїх зобов'язань по виготовленню та доставці зазначених в договорах меблів, позивач просив стягнути з нього 100% попередньої оплати за договорами в розмірі 8500 грн., а також суму пені у звязку з простроченням виконання зобовязання за період з 24.02.2015 року по 30.04.2015 року в розмірі 2\~028 грн. Окрім того, у звязку з відмовою відповідача від виконання своїх зобовязань за вищевказаними договорами, позивач зазнав душевних страждань, а тому просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 3000 грн. З підстав, зазначених вище, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, що наведено у позові. Відповідач [PERSON], проти задоволення позову заперечував, про що надіслав на адресу суду письмові заперечення, зміст яких зводиться до того, що твердження позивача з приводу того, що ним в повному обсязі виконано вимоги укладених 30.12.2014 року договорів купівлі продажу меблів не відповідають дійсності, оскільки в п. п. 4.2. договорів, вказано, що покупцем вноситься попередня оплата в розмірі 70% від ціни товару. Проте покупцем всупереч умов договорів попередня оплата внесена не у повному обсязі, а саме, за договором купівлі продажу столу стінки внесено 1000 грн., замість 2520, 00 грн., а за договором купівлі продажу меблів у спальню внесено 7500 грн., замість 8400 грн. Він неодноразово звертався до позивача з проханням виконати умови договорів, та виплатити попередню оплату в повному розмірі, проте, позивач цього не зробив, а лише почав погрожувати фізичною розправою у випадку, якщо відповідач не виконає його замовлення. Вказує на те, що саме з вини позивача він не мав можливості закупити всі необхідні матеріали для виконання договору, а тому прострочив термін виконання замовлення. Враховуючи зазначені обставини, зважаючи на позицію позивача та його представника в судовому засіданні, які наполягали на розгляді справи за повторної неявки належним чином повідомленого відповідача, та які не заперечували проти заочного розгляду справи, судом визнано неявку відповідача в судове неповажною ухвалено провести заочний розгляд справи за наявними у ній доказами, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозвязку дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30.12.2014 року між [PERSON] (покупець) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (продавець) укладено договір купівлі-продажу меблів, за умовами якого продавець зобовязується виготовити та передати у власність покупцеві спальню згідно зі специфікацією, яка додається до даного договору, а покупець зобовязується прийняти товар та сплатити за нього кошти на умовах, що встановлені договором (а.с. 6). Відповідно до пп. 2.2., 2.3. договору термін виготовлення товару складає 4-5 тижнів (+/- 5 днів), а термін доставки та монтажу товару з моменту виготовлення складає 7 днів (+/- 2 дня). Згідно з п.п. 4.1., 4.2., 4.3. договору ціна товару складає 12000 грн. В момент підписання договору покупцем сплачується попередня оплата в розмірі 7500 грн. Після виготовлення товару сплачується остаточна його вартість в розмірі 4500 грн. Відповідно до п. 4.5 договору факт передачі грошових засобів та юридичні адреси сторін документуються в додатку А, що є невідємною частиною цього договору, та підтверджується підписами продавця та покупця в момент передачі грошових коштів. Як вбачається з додатку А до вказаного договору покупець сплатив, а продавець отримав попередню оплату у розмірі 7500 грн. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу (ст. 663 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що відповідач в порушення взятих на себе зобовязань за вищевказаним договором у визначені договором строки меблі не виготовив та не передав їх позивачу. У відповідності до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. За змістом п. 6.8 договору за односторонню відмову від виконання своїх зобовязань, що випливають з цього договору у випадку вини продавця продавець зобовязаний повернути покупцеві попередню оплату у вигляді грошових засобів у розмірі 100%, що зазначена в п. 4.2. або п. 4.2 та 4.3 цього договору в 30-денний строк. Отже, враховуючи те, що продавець своєю бездіяльністю фактично в односторонньому порядку відмовився від виконання своїх зобов'язань по виготовленню та передачі покупцю зазначених в договорі меблів, відповідач зобовязаний повернути позивачу 100% попередньої оплати, а саме 7500 грн. За змістом ч. 1,3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до п. 6.5 договору за необґрунтоване порушення строків передачі товару більше ніж на 14 днів згідно договору продавець сплачує покупцю пеню у розмірі 0,2 % від вартості за кожен день прострочки. Договір укладено 30.12.2014 року, згідно з пп. 2.2., 2.3. договору термін виготовлення товару складає 4-5 тижнів (+/- 5 днів), а термін доставки та монтажу товару з моменту виготовлення складає 7 днів (+/- 2 дня). Таким чином, максимальний строк виготовлення та доставки меблів складає 49 днів, а тому граничний термін виконання зобовязань за вказаним договором настав 17.02.2015 року. З огляду на те, що пеня за договором починає нараховуватись з моменту порушення строку передачі товару більше, ніж на 14 днів, то початок відліку нарахування пені слід обчислювати з 04.03.2015 року. Зважаючи на те, що позивачем заявлено вимогу про стягнення пені по 30.04.2015 року, тому кількість прострочених днів за період з 04.03.2015 року по 30.04.2015 року складає 58 днів. Таким чином, за вказаний період з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 1392 грн. (12000 грн. х 0,2 % х 58 днів = 1392 грн.). 30.12.2014 року між [PERSON] (покупець) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (продавець) було укладено ще один договір купівлі-продажу меблів, за умовами якого продавець зобовязується виготовити та передати у власність покупцеві стіл-стінку згідно зі специфікацією, яка додається до даного договору, а покупець зобовязується прийняти товар та сплатити за нього кошти на умовах договору (а.с. 7). Згідно з пп. 4.1., 4.2., 4.3. даного договору ціна товару складає 3600 грн. В момент підписання договору покупцем сплачується попередня оплата в розмірі 1000 грн. Після виготовлення товару сплачується остаточна його вартість в розмірі 2600 грн. Як вбачається з додатку А до вказаного договору покупець сплатив, а продавець отримав попередню оплату у розмірі 1000 грн. Інші умови зазначеного договору є аналогічними з умовами вищевказаного договору купівлі-продажу спальні. Оскільки відповідач в порушення взятих на себе зобовязань у визначені договором строки меблі не виготовив та не передав їх позивачу, він зобовязаний повернути позивачу 100% попередньої оплати, а саме 1000 грн. Крім того, відповідно до п. 6.5 договору з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 417,60 грн. (3600 грн. х 0,2 % х 58 днів = 417,60 грн.). Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за двома договорами купівлі-продажу меблів від 30.12.2014 року складає 10309,60 грн. (7500 грн. + 1392 грн. + 1000 грн. + 417,60 грн. = 10309,60 грн.). Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то суд зважає на наступне. За змістом п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на:відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Недоліком в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» є будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем). Таким чином, прострочення відповідачем своїх зобовязань за договорами купівлі-продажу меблів не може вважатись недоліком продукції в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» (якої на час виникнення спору ще навіть не існувало), а тому позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. Приймаючи вказане рішення в цій частині, суд також виходить з того, що укладеними між позивачем та відповідачем договорами такий наслідок невиконання умов договору з боку відповідача не передбачено. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача проти позову з приводу того, він не міг приступити до виконання вказаних договорів, оскільки позивачем в порушення п. 4.2. договорів, не внесено в повному обсязі попередню оплату в розмірі 70% від ціни товару. Зокрема попередня оплата за договором купівлі продажу столу стінки внесено в розмірі 1000 грн., замість 2520, 00 грн., а за договором купівлі продажу меблів у спальню внесено 7500 грн., замість 8400 грн., оскільки як встановлено в судовому засіданні відповідач власноручно заповнював бланки вказаних договорів, і незважаючи на те, що в п. 4.2. Договорів «надруковано», що попередня оплата в розмірі 70% сплачується покупцем в момент підписання договору, сторони в ході укладення договорів досягли згоди, та підписанням договору погодили, що попередня оплата відповідно становить 1000 грн. (перший договір) та 7500 грн. (другий договір), а остаточна оплата відповідно складає 2600 грн.. (перший договір) та 4500 грн. (другий договір), (п.4.3 Договорів), що компенсує відповідну різницю. Суд виходить з встановлених в судовому засіданні дійсних обставин справи а також того, що доводи відповідача наведені в письмових запереченнях з приводу неодноразово звернення до позивача з проханням виконати умови договорів, та виплатити попередню оплату в повному розмірі, жодним чином перед судом не доведені, відповідних доказів суду не представлено. Досягнення відповідних домовленостей з приводу розміру попередньої оплати підтверджується підписанням вказаних договорів обома сторонами, скріплення Договорів печаткою відповідача як ФОП., виготовлення відповідних специфікацій (повне оформлення договірних відносин). Доводи відповідача з приводу того, що саме з вини позивача він не мав можливості закупити всі необхідні матеріали для виконання договору, не підтверджуються будь якими належними та допустимими доказами, оскільки відповідачу передана досить значна сума грошових коштів, разом з тим, він не приступив до виконання жодного з договорів. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість у розмірі 10309,60 грн. Вимога позивача, щодо стягнення з відповідача на його користь судових витрат у виді витрат на правову допомогу в сумі 1500 грн. не ґрунтується на вимогах Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», відповідно до ст. 1, якого розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Враховуючи викладене з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу, яка полягала у наданні представником позивача [PERSON] правової допомоги у судовому засіданні, в сумі 600 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial